Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" травня 2014 р.
Справа № 906/348/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: Фрегер Г.Й. - довіреність
б/н від 11.04.2014р. ;

від відповідача: Скиданчук І.В. -
довіреність №924 від 10.08.2012р.;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроресурс" (с.
Наталівка Новоград-Волинський район
Житомирська область)

до Дочірнього підприємства
"Житомирський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (м. Житомир)

про стягнення 398122,62 грн.

Відповідно до ст.77 ГПК України в
судовому засіданні оголошувалась
перерва з 12.05.14 до 22.05.14.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 398122,62грн., з
яких: 376868,28грн. - основний борг, 13288,48грн.
- пеня, 3066,57грн. - 3% річних, 4899,29грн. -
інфляційні. Витрати по сплаті судового
збору просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві та письмовому поясненні (а.с.84-87).
Пояснив, що пунктом 4.2 договору №59 від
10.06.2013р. встановлено, що виконані роботи
приймаються саме за актами приймання
виконаних підрядних робіт та довідками
(форми №КБ-2в та №КБ-3), які підписуються
уповноваженими особами сторін.
Підписані без зауважень акти виконаних
робіт, на думку позивача, є належним
доказом виконання СТОВ "Агроресурс"
своїх договірних зобов'язань.

Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав, викладених у
відзиві (а.с.68-73). Вважає, що акти
виконаних робіт не можуть бути
належним доказом вимог позивача,
оскільки не відповідають вимогам,
встановленим для первинного документу
Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні". Крім того, представник
відповідача зауважив, що акти
виконаних робіт підписані
невстановленою та не уповноваженою
особою, оскільки підпис на даних актах
відрізняється від підпису директора ДП
"Житомирський облавтодор",
проставленого на договорі. Таким чином,
на думку представника відповідача,
дані акти не можуть бути належним
доказом виконання робіт позивачем
згідно умов договору в розумінні ст. 34
ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
10.06.2013 року між Дочірнім підприємством
"Житомирський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України"
(Генпідрядник/відповідач) та
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агроресурс" (субпідрядник/позивач)
було укладено договір №59 про надання
субпідрядних послуг (а.с.10-16), за умовами
якого субпідрядник зобов'язується за
дорученням генпідрядника та замовника
- Служби автомобільних доріг у
Житомирській області, надати послуги з
ямкового ремонту автодороги Р-49
Васьковичі-Шепетівка км 102+000 - км 136+165, а
генпідрядник зобов'язується прийняти
та оплатити такі послуги після оплати
послуг замовником, але в будь-якому
випадку після отримання коштів від
замовника.

Договірна ціна договору складає 5 978 894,00
(п'ять мільйонів дев'ятсот сімдесят
вісім тисяч вісімсот дев'яносто чотири)
грн. з ПДВ. Остаточна ціна визначається
Актом приймання виконаних підрядних
робіт, підписаних Сторонами (п.3.1
договору).

Згідно п.4.1 договору, розрахунки за
виконані роботи по цьому договору
здійснюються шляхом перерахування
відповідних коштів на рахунок
Субпідрядника після одержання від
Субпідрядника рахунку на оплату робіт
та після підписання Сторонами Акту
приймання виконаних підрядних робіт
(форма № КБ-2в) та довідки про вартість
виконаних робіт (форма № КБ-3), а також
після одержання від Субпідрядника
документів, зазначених пунктом 4.2
Договору та виключно після отримання
повного розрахунку від Замовника.
Генпідрядник при проведенні
взаєморозрахунків з Субпідрядником
утримує 2,5 % від вартості субпідрядних
робіт на покриття витрат
Генпідрядника, пов'язаних із
виконанням зобов'язань щодо
забезпечення технічною, дозвільною та
іншою документацією, приймання
виконаних Субпідрядником робіт та
інші. Розмір утриманих витрат
відображається Субпідрядником у
Довідці за формою КБ-3 одразу у момент
підтвердження вартості виконаних
робіт Генпідрядником.

Акти приймання виконаних підрядних
робіт та Довідки (форми № КБ-2в та № КБ-3)
готує Субпідрядник і передає для
підписання уповноваженому
представнику Генпідрядника у строк не
пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до
закінчення звітного періоду.
Уповноважений представник
Генпідрядника протягом З (трьох) днів
перевіряє реальність акту і підписує
його в частині фактично наданих
обсягів послуг. До акту додаються:
документи, що підтверджують належну
якість послуг, первинні документи,
передбачені для даного виду послуг
чинним законодавством. В разі
ненадання зазначених цим пунктом
Договору документів Субпідрядник
зобов'язується відшкодувати
спричинені Генпідряднику збитки
(витрати) (п.4.2 договору).

Вартість виконаних робіт, що
підлягають оплаті, визначається по
усіх складових вартості робіт,
розрахованих у договірній ціні, згідно
вимог ДБН та СОУ (п.4.6 договору).

Відповідно до п.5.1 договору, термін
надання послуг складає: початок - дата
підписання договору; закінчення - 31
грудня 2013 року.

Згідно п.10.1 договору цей договір
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та скріплення
печатками сторін і діє до 31.12.2013р.

Підпунктом 6.1.1 договору генпідрядник
зобов'язувався своєчасно та в повному
обсязі оплачувати виконані та прийняті
згідно з Актом приймання виконаних
підрядних робіт (форма №КБ-2В) та
Довідок про вартість виконаних
підрядних робіт (форма №КБ №3) роботи.

Після надання послуг між сторонами
оформлюється відповідний Акт
приймання виконаних підрядних робіт,
який оформлюється уповноваженими
представниками сторін (п.5.4 договору).

Згідно п.5.15 договору датою передачі
робіт від субпідрядника генпідряднику
вважається дата підписання Акту
приймання виконаних підрядних робіт
(форма № КБ-2в) та Довідок про вартість
виконаних підрядних робіт (форма №КБ
№3).

Позивач на виконання умов договору
здав, а відповідач прийняв виконані
роботи на загальну суму 5090470,73грн., що
стверджується підписаними сторонами
актами приймання виконаних
будівельних робіт форми КБ-2в за
червень - листопад 2013р., довідками про
вартість виконаних будівельних робіт,
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) за липень-грудень 2013р. (а.с.17-46).

Вказані акти та довідки підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками останніх, у
зв'язку з чим приймаються судом як
належні докази, що підтверджують
виконання позивачем договірних
зобов'язань.

Відповідач взяті в договорі
зобов'язання щодо оплати виконаних
позивачем робіт виконав частково в
сумі 4713602,45грн.. Таким чином, борг за
підрядні роботи відповідача перед
позивачем становить 376868,28грн., що
підтверджується актом звірки
розрахунків за період з 10.06.13 по 28.02.13,
підписаним представниками обох сторін
та скріпленим їх печатками.

Зміст договору, взяті в ньому
зобов'язання свідчать про те, що між
сторонами виникли правовідносини, які
регулюються главою 61 ЦК України
"Підряд".

Згідно ст. 837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Згідно ст.838 ЦК України підрядник має
право, якщо інше не встановлено
договором, залучити до виконання
роботи інших осіб (субпідрядників),
залишаючись відповідальним перед
замовником за результат їхньої роботи.
У цьому разі підрядник виступає перед
замовником як генеральний підрядник, а
перед субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, зокрема з договорів та інших
правочинів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як передбачено частиною 1 статті 853 ЦК
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

У відповідності до частини 1 статті 854
Цивільного кодексу України замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається із приписів ст. 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
в частині стягнення основного боргу в
сумі 376868,28грн. обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статті 628, 629 ЦК України передбачають, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Розглядаючи питання про правомірність
та обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення з відповідача пені,
інфляційних та 3% річних, господарський
суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п.7.3.7 договору, в разі
порушення строків оплати послуг
генпідрядник на вимогу субпідрядника
зобов'язаний сплатити останньому пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від простроченої суми за кожен день
прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Пунктом 7.3.10 договору встановлено, що
нарахування будь-яких сум щодо
відповідальності сторін за
невиконання грошового зобов'язання за
цим договором, припиняється через один
місяць від дня порушення такого
зобов'язання.

Також сторони домовилися та
підтверджують, що загальний розмір
відповідальності сторін за цим
договором не може перевищувати 1% від
загальної вартості порушених
зобов'язань (п. 7.3.11 договору).

Враховуючи, що роботи за цим договором
були виконані 09.12.2013р., то штрафні
санкції позивач нараховує з 10.12.2013р.

Перевіривши наведений позивачем
розрахунок пені, інфляційних та 3%
річних, з урахуванням умов укладеного
договору та часткової оплати виконаних
робіт, господарський суд прийшов до
висновку, що правомірним є нарахування:

1) пені в сумі 3957,98грн., зокрема,
нарахованої:

- в сумі 2615,71грн. за період з 10.12.13р. по
29.12.13р. на суму заборгованості 386531,58грн.;

- в сумі 1342,27грн. за період з 31.12.13р. по
10.01.14р. на суму заборгованості 376868,28грн.;

2) 3% річних в сумі 913,37грн., зокрема,
нарахованих:

- в сумі 603,62грн. за період з 10.12.13р. по
29.12.13р. на суму заборгованості 386531,58грн.;

- в сумі 309,75грн. за період з 31.12.13р. по
10.01.14р. на суму заборгованості 376868,28грн.;

3) інфляційних в сумі 1932,66грн. за грудень
2013 року.

Отже, загальна сума штрафних санкцій
складає 6804,01грн.

Однак, з огляду на пункт 7.3.11 договору,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню є вимоги
позивача про стягнення з відповідача
штрафних санкцій в загальній сумі
3768,68грн., тобто, 1% від суми боргу
(376868,28грн.*1%=3768,68грн.). У задоволенні
вимог про стягнення з відповідача
штрафних санкцій в розмірі 3035,33грн. суд
відмовляє за безпідставністю їх
нарахування.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Заперечення відповідача суд розглядає
як такі, що не узгоджуються з умовам
укладеного між сторонами договору про
надання субпідрядних послуг № 59 від
10.06.13р. та фактичним обставинам справи,
оскільки факт виконання робіт
відповідачем не заперечується, акти
приймання виконаних робіт та довідки
підписані уповноваженим представником
генпідрядника та жодних зауважень з
боку генпідрядника щодо обсягу
виконаних робіт не було.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги в частині
стягнення 376868,28грн. основного боргу та
3768,68грн. штрафних санкцій
обґрунтованими, заявленими відповідно
до чинного законодавства і умов
договору та такими, що підлягають
задоволенню. В іншій частині позову суд
відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача за
правилами ст.49 ГПК України пропорційно
сумі задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,82-85 ГПК України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Житомирський облавтодор" відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (10003, м. Житомир, вул.
Перемоги, 75, код 32008278)

- на користь Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроресурс" (11742,
Житомирська область,
Новоград-Волинський район, с.
Наталівка, вул. Пушкіна, 16/А, код 32215839) -
380636,96 грн., з яких: 376868,28грн. - основний
борг, 3768,68грн. - штрафні санкції, а також
7612,74грн. сплаченого судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27 травня 2014
року.

Суддя
Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (за заявою)