м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7044/14 21.05.14
За позовом Управління Державної
служби охорони при ГУМВС України
до Київського технікуму
менеджменту транспортного будівництва
Про стягнення 2430,31 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.
Від позивача: Переходько В.О. - по дов.
№24/14-161/Ан від 17.05.2013р.
Від відповідача: не з'явились
Обставини справи :
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Управління Державної служби охорони
при ГУМВС України в м. Києві про
стягнення з Київського технікуму
менеджменту транспортного будівництва
2 430,31 грн. основного боргу.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань відповідно до
договору №527-Доб/2013/Св.2 на надання
послуг охорони майна.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.04.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/7044/14 та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на
21.05.2014р. за участю представників сторін.
Через відділ діловодство
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшла заява про припинення
провадження у справі. Клопотання
мотивоване тим, що відповідачем сума
основного боргу в розмірі 2410 грн. 31 грн.
перерахована позивачу.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Про час та місце
розгляду справи судом повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
рекомендованого відправлення.
В судовому засіданні 21.05.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

14.01.2013р. між Управлінням Державної
служби охорони при ГУМВС України в м.
Києві (виконавець) та Київським
технікумом менеджменту транспортного
будівництва (замовник) було укладено
договір№527-Доб/2013/Св.2 на надання послуг
охорони майна.

Відповідно до п. 2.1. договору виконавець
надає замовнику послуги по охороні
майна на об»єкті та обслуговування
сигналізації на цьому об'єкті.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було сплачено
вартість наданих послуг в період з
жовтня 2013 року по грудень 2013 року, в
зв'язку з чим виникла заборгованість в
розмірі 2 410,31 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до п. 2.1. договору виконавець
надає замовнику послуги по охороні
майна на об»єкті та обслуговування
сигналізації на цьому об'єкті.

Оплата за цим договором здійснюється
замовником щомісячно до 20-го числа яв
якому надаються послуги (п.3.2 договору).

Позивачем до позовної заяви подано
акти наданих послуг за договором за
жовтень - грудень 2013 року, які
підписані обома сторонами, на загальну
суму 2410,31грн.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу
України встановлює, що виконавець
повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України передбачений обов'язок
замовника оплатити надану йому послугу
в розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для
здійснення замовником свого обов'язку
щодо оплати послуг є надання цих
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, замовник в порушення взятих на
себе зобов'язань за договором
527-Доб/2013/Св.2 на надання послуг у сфері
охорони майна вартість наданих послуг
у визначений договором строк не
виконав, в зв'язку з чим виникла
заборгованість перед позивачем, яка за
розрахунками позивача становитла 2 410,31
грн.

У відповідності до ст. 978 Цивільного
кодексу України за договором охорони
охоронець, який є суб'єктом
підприємницької діяльності,
зобов'язується забезпечити
недоторканність особи чи майна, які
охороняються. Володілець такого майна
або особа, яку охороняють, зобов'язані
виконувати передбачені договором
правила особистої та майнової безпеки
і щомісячно сплачувати охоронцю
встановлену плату.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

При розгляді справи судом встановлено,
що відповідачем сума основного боргу в
розмірі 2 410, 31 грн. перерахована
позивачу 09.04.2014р., а з позовом позивач
звернувся до суду 15.04.2014р.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позивач
безпідставно звернувся до суду з даним
позовом, оскільки борг відповідачем
сплачено 09.04.2014р.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу в сумі 2 410,31 грн. не підлягають
задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85
Господарського процесуального кодексу
України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.05.2014р.

Суддя
Трофименко Т.Ю.