ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 травня 2014 року Справа № 5011-9/12552-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Прокопанич Г.К.,
Алєєва І.В., (доповідач) Мирошниченко
С.В.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "Український банк
реконструкції та розвитку" на ухвалу
господарського суду міста Києва від
19.11.2013 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014 року

у справі № 5011-9/12552-2012 господарського
суду міста Києва

за заявою Публічного акціонерного
товариства "Український банк
реконструкції та розвитку" про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню

за позовом Житлово-будівельного
кооперативу "Адоніс"

до 1. Публічного акціонерного
товариства "Український банк
реконструкції та розвитку"

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інвестиційно-будівельна компанія
"Адоніс"

про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Подана Публічним акціонерним
товариством "Український банк
реконструкції та розвитку" касаційна
скарга на ухвалу господарського суду
міста Києва від 19.11.2013 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 року у
справі № 5011-9/12552-2012 не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з
наступних підстав.

Частинами першою і другою статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права;
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 111
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга подається у
письмовій формі і повинна містити
вимоги особи, що подала скаргу, із
зазначенням суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Зазначення суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права
полягає в тому, що скаржник повинен у
касаційній скарзі указати, які саме
норми порушено чи застосовано
неправильно, і в чому саме полягає це
порушення або неправильне
застосування.

Доводи касаційної скарги ідентичні
доводам апеляційної скарги по цій
справі і стосуються виключно питань,
пов'язаних з установленням обставин
справи та оцінкою доказів у ній, тобто
питань, розгляд та вирішення яких з
урахуванням наведених приписів статті
1117 Господарського процесуального
кодексу України перебувають поза
межами перегляду справи в касаційній
інстанції.

Пунктом 6 частини першої ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що касаційна скарга
не приймається до розгляду і
повертається судом, якщо у скарзі не
зазначено суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

За таких обставин касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду Вищим
господарським судом України і підлягає
поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
111, п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

У Х В А Л И
В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Український
банк реконструкції та розвитку" на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 19.11.2013 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014 року у справі № 5011-9/12552-2012
повернути скаржнику.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич

Суддя (доповідач) І.В. Алєєва

Суддя С.В. Мирошниченко