ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.
Справа № 922/1474/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Барбашова
С.В. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

стягувача - Горшкова Л.А.

боржника - Блошко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ТОВ "Гал-Агропром", м.
Івано-Франківськ (вх.
№1203Х/3-9) на ухвалу господарського суду
Харківської області від 16.04.14 року у
справі № 922/1474/13

за позовом ТОВ "Гал-Агропром", м.
Івано-Франківськ

до ТОВ "ВІР К", м. Харків

про стягнення 76 348,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 05.06.2013 року по
справі №922/1474/13 позовні вимоги ТОВ
"Гал-Агропром" задоволено частково,
стягнуто з ТОВ "ВІР К" суму основного
боргу в сумі 70372,00 грн., суму 3% річних за
період з 15.02.2013 року по 22.03.2013 року в
розмірі 202,44 грн., судовий збір в сумі
1720,50 грн. В частині стягнення пені в
сумі 4433,62 грн., 3% річних в сумі 1021,49 грн.
та інфляційних в сумі 318,45 грн. -
відмовлено.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.04.2014 року по
справі №922/1474/13 (суддя Прохоров С.А.)
заяву про відстрочення виконання
рішення суду у справі №922/1474/13
задоволено. Відстрочено виконання
рішення суду у справі №922/1474/13 до 14.07.2014
року.

Позивач, ТОВ "Гал-Агропром", не
погодився з зазначеною ухвалою,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права
при її прийнятті.

Просить скасувати ухвалу
господарського суду Харківської
області від 16.04.2014 року по справі
№922/1474/13 та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні заяви про
відстрочення виконання рішення.

Апелянт зазначає, що заява ТОВ "ВІР К"
розглядалася судом за відсутності
представника ТОВ "Гал-Агропром",
оскільки останній не був повідомлений
про час та місце розгляду вказаної
заяви, що унеможливило направлення
представника та надання письмових
заперечень щодо відстрочки виконання
рішення суду.

Крім того, 27.03.2014 року господарський суд
вже розглядав аналогічну заяву ТОВ "ВІР
К" від 14.03.2014 року про відстрочку
виконання рішення та відмовив в її
задоволенні.

Апелянт також зазначає, що з
оскаржуваної ухвали вбачається про
наявність невиконаних грошових
зобов'язань контрагентами щодо
боржника та відсутність коштів на
вказаних ним рахунках, але жодним чином
не загальний фінансовий стан ТОВ "ВІР
К", який може підтверджуватися, зокрема,
відповідним аудиторським висновком.

Більш того, на думку апелянта,
відповідач не бажаючи в добровільному
порядку виконувати свої зобов'язання
довів справу до судового розгляду,
протягом всього часу не вживав заходів
щодо сплати боргу та надалі ухиляється
від виконання судового наказу.

Відповідач (боржник) надав заперечення
на апеляційну скаргу, в яких зазначає,
що позивачу надсилалася копія заяви, а
в матеріалах справи наявні поштові
описи вкладення до цінного листа.
Протилежності рішень від 27.03.2014 року та
від 16.04.2014 року, на думку відповідача
обгрунтовані тим, що саме при розгляді
16.04.2014 року ним доказано, що кошти
відсутні на всіх рахунках, які є та
були відкритими в різних банківських
установах.

Крім того, відповідач зазначає, що
позбавлений любих коштів через
несплату казначейською службою
України з незрозумілих причин
(відсутність коштів в Держбюджеті).

Відповідач наполягає на тому, що сам
добровільно сплатив 21000,00 грн. ще до
моменту пред'явлення наказу, проте
позивач намагався приховати даний факт
та стягнути додаткові кошти.

Судова колегія, в межах вимог
передбачених ст. 101 ГПК України,
повторно розглянувши справу та
перевіривши повноту, законність та
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про скасування ухвали
господарського суду першої інстанції
та задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судова колегія апеляційної інстанції
не приймає до уваги посилання
стягувача на те, що заява ТОВ "ВІР К"
розглядалася судом за відсутності
представника ТОВ "Гал-Агропром" з тих
підстав, що останній не був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду вказаної заяви, що
унеможливило направлення
представника та надання письмових
заперечень щодо відстрочки виконання
рішення суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, до
заяви ТОВ "ВІР К" про надання відстрочки
виконання рішення було прикладено
описи вкладення до цінного листа, які
підтверджують факт направлення
заявником зазначеної заяви з додатками
на адресу стягувача (т. 2, а.с. 50). Крім
того, в матеріалах справи (т. 2 а.с. 75)
міститься поштове повідомлення про
вручення поштового відправлення, з
якого вбачається, що ухвала про
призначення заяви до розгляду була
отримана 14.04.2014 року особисто
директором ТОВ "Гал-Агропром"
Максимівом.

Відповідно до ст. 115 ГПК України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 121 ГПК України
передбачено, що при наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Пленум Вищого господарського суду
України в п. 7.1-7.2 Постанови від 17.10.2012
року № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
відзначає, що відстрочка - це
відкладення чи перенесення виконання
рішення на новий строк, який
визначається господарським судом.
Підставою для відстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.
Вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, скрутний матеріальний стан,
стосовно юридичної особи - наявну
загрозу банкрутства, відсутність
коштів на банківських рахунках і майна,
на яке можливо було б звернути
стягнення, щодо як фізичних, так і
юридичних осіб - стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо.

Отже, для вирішення питання про надання
відстрочки виконання рішення суд
повинен дослідити наявність
зазначених обставин і тільки у
винятковому випадку відстрочити
виконання рішення.

Слід зазначити, що господарський
процесуальний кодекс України не
визначає переліку обставин, які
свідчать про неможливість виконання
рішення чи утруднюють його виконання, а
тому суд оцінює докази, що
підтверджують зазначені обставини, за
правилами ст. 43 ГПК України, тобто, до
заяви мають бути додані докази, які
підтверджують обставини, викладені в
заяві щодо неможливості чи утруднення
виконання рішення.

На виконання рішення від 05.06.2013 року по
справі №922/1474/13 господарським судом
видано відповідний наказ.

14.03.2014 року ТОВ "ВІР К" (боржник)
звернувся до господарського суду з
заявою про відстрочку виконання
рішення, в задоволенні якої було
відмовлено.

07.04.2014 року боржник вдруге звернувся до
господарського суду Харківської
області з відповідною заявою, яка
задоволена та виконання рішення суду у
справі №922/1474/13 відстрочено до 14.07.2014
року.

В обгрунтування зазначеної ухвали суд
першої інстанції зазначив, що наведені
відповідачем підстави, зокрема,
скрутне матеріальне становище у
зв'язку із невиконанням його
контрагентами своїх зобов'язань на
суму понад 5 млн. грн. та відповідно,
відсутністю грошових коштів на
рахунках боржника, що підтверджуються
доданими до заяви документами, є тими
виключними обставинами, які дають
підстави для відстрочення виконання
рішення.

Частина 2 статті 218 ГК України
передбачає, що відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Відповідно до ч. 2 статті 617 ЦК України,
не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх зобов'язань
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Так, стаття 42 Господарського кодексу
України визначає як самостійну,
ініціативну, систематичну, на власний
ризик господарську діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку. При
цьому здійснення підприємницької
діяльності на власний ризик означає
покладення на підприємця тягаря
несприятливих наслідків такої
діяльності.

Враховуючи зазначену норму, саме по
собі важке матеріальне становище
боржника не може вважатися безумовною
підставою для надання розстрочки
виконання рішення, що також
кореспондується з положеннями ст. 617 ЦК
України.

З урахуванням викладеного та наявних
матеріалів справи, судова колегія
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції безпідставно вважав,
що наведені відповідачем підстави для
відстрочення виконання судового
рішення, зокрема, скрутне матеріальне
становище у зв'язку із невиконанням
його контрагентами своїх зобов'язань
на суму понад 5 млн. грн. та відповідно
відсутністю грошових коштів на
рахунках боржника, є виключними
обставинами, які дають підстави для
відстрочення виконання судового
рішення на термін до 14 липня 2014 року.

Боржник не надав доказів неможливості
виконання рішення суду, зокрема актів
державного виконавця, доказів
відсутності майна, на яке може бути
звернуто стягнення, та ін.

Разом з цим, при вирішенні питання про
надання відстрочки виконання рішення
суд повинен враховувати також
негативні наслідки для стягувача при
затримці виконання даного рішення
суду, порушення його матеріальних
інтересів, ступінь вини боржника у
виникненні спору та наявність
інфляційних процесів в економіці
держави.

При цьому колегія суддів звертає увагу,
що як позивач так і відповідач є
комерційними підприємствами, та несуть
однакову економічну відповідальність
за свої дії та однакові ризики. Отже,
невиконання відповідачем зобов'язань з
оплати товару та послуг негативно
відображується на підприємстві
позивача. А подальше ухилення
відповідача від сплати заборгованості
суттєво зачіпає інтереси позивача і
завдає істотної, в тому числі й
матеріальної шкоди.

Тим більше, що боржник не надав доказів
можливості виконання рішення суду
після 14.07.2014 року.

Суд першої інстанції також не
звернув уваги на те, що рішення суду не
виконується майже рік та безпідставно
надав відстрочку ще до 14.07.2014 року, чим
порушив матеріальні інтереси
стягувача.

В зв'язку з чим, ухвала суду про надання
відстрочки виконання рішення підлягає
скасуванню, а заява про надання
відстрочки - залишенню без задоволення.

Таким чином, ухвала господарського
суду не відповідає нормам
процесуального права та обставинам
справи, а доводи стягувача можуть бути
підставою для її скасування.

Керуючись ст. 42, ч. 2 ст. 218
Господарського кодексу України, ст. 617
Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 43
49, 99, 101-106, 115, ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 16.04.2014 року у
справі №922/1474/13 скасувати. В
задоволенні заяви про відстрочення
виконання рішення суду відмовити.

Стягнути з ТОВ "ВІР К", м. Харків () на користь ТОВ
"Гал-Агропром" , м. Івано-Франківськ () 609,00 грн. судового збору за
подання апеляційної скарги.

Наказ доручити видати господарському
суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 30.05.14

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Плужник О.В.