м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8005/14 20.05.14

За позовом Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в

Київській області

До Київського обласного
військового комісаріату

Про стягнення 46 193,58 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Красновид Н.Л. - по
дов. № 13/1-1-7 від 08.01.2014

від відповідача Сигнаєвський О.Л. -
по дов. № 483 від 17.02.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Київській області про
стягнення з Київського обласного
військового комісаріату 46 193,58 грн.
основного боргу, який виник внаслідок
неналежного виконання взятих на себе
останнім зобов'язань згідно договору
охорони громадського порядку та
безпеки № 53/14 від 17.01.2014 та згідно
договору на централізовану охорону
об'єктів № 54/14 від 17.01.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.04.2014 порушено провадження у
справі № 910/8005/14 та призначено її до
розгляду на 20.05.2014.

Позивач в судовому засіданні 20.05.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач письмовий відзив на позов
не подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 31.03.2014 та
ухвали від 15.04.2014 не виконав.

Відповідач в судовому засіданні 20.05.2014
позовні вимоги визнав в повному обсязі.

В судовому засіданні 20.05.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

17.01.2014 між Управлінням Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Київській
області (виконавець) та Київським
обласним військовим комісаріатом
(замовник) було укладено договір
охорони громадського порядку та
безпеки № 53/14 (далі - договір № 53/14).

Відповідно до п. 2.1. договору № 53/14 за
цим договором замовник доручає, а
виконавець зобов'язується здійснювати
діяльність у сфері охорони
громадського порядку та безпеки (код ДК
016-29 - 84.24.1) з приміщень замовника на
об'єкті та обслуговування сигналізації
на цьому об'єкті. За цим договором
виконавець не приймає майно замовника
на зберігання і не вступає у володіння
ним.

Також 17.01.2014 між Управлінням Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Київській області (виконавець) та
Київським обласним військовим
комісаріатом (замовник) було укладено
договір на централізовану охорону
об'єктів № 54/14 (далі - договір № 54/14).

Відповідно до п. 2.1. договору № 54/14 за
цим договором замовник доручає, а
виконавець зобов'язується здійснювати
охорону майна замовника на об'єкті та
обслуговування сигналізації на цьому
об'єкті. За цим договором виконавець не
приймає майно замовника на зберігання
і не вступає у володіння ним.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договорів не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг
охорони за січень, лютий та березень 2014
року, в зв'язку з чим у відповідача
виникла заборгованість в загальному
розмірі 46 193,58 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погодженні ними, та умови, які
є обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до п. 9.1. договору № 53/14 та
договору № 54/14 договори набирають
чинності з 01.01.2014 та є чинними до 31.12.2014.
Сторони встановили, що умови договорів
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до їх укладення відповідно
до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Пунктом 3.1. договору № 53/14 встановлено,
що розрахунок вартості виконавця за
цим договором здійснюється на підставі
цін, визначених сторонами у протоколі
погодження договірної ціни (додаток 4
до договору). Вартість послуг
визначається у розрахунку (додаток 2 до
договору) і складає 85 011,30 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору № 54/14
розрахунок вартості виконавця за цим
договором здійснюється на підставі
цін, визначених сторонами у протоколі
погодження договірної ціни (додаток 4
до договору). Вартість послуг
визначається у розрахунку (додаток 2 до
договору) і складає 99 762,90 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору № 53/14 та
договору № 54/14 оплата за цими
договорами здійснюється замовником
щомісячно до 20 числа кожного місяця за
цей місяць, шляхом перерахування
замовником грошових коштів у сумі
місячної вартості послуг, визначеної в
розрахунку, на рахунок виконавця.

Відповідно до п. 3.5. договору № 53/14 та
договору № 54/14 до закінчення поточного
місяця виконавець надає замовнику два
примірники акта приймання наданих
послуг, який останній зобов'язаний
протягом п'яти перших робочих днів
наступного місяця підписати і один
примірник підписаного акта повернути
охороні. У випадку наявності у
замовника заперечень щодо обсягу
послуг, наданих виконавцем у звітному
місяці, замовник зобов'язаний в той же
строк у письмовій формі, надати
виконавцю свої обґрунтовані
заперечення.

Згідно з п. 3.6. договору № 53/14 та
договору № 54/14 за умови неповернення
замовником підписаного акта приймання
наданих послуг чи ненадання
обгрунтованих заперечень щодо обсягу
послуг, наданих виконавцем у звітному
місяці, в строк, визначений п. 3.5. даного
договору, вважається, що послуги у
такому місяці надані виконавцем в
повному обсязі і прийняті замовником
без зауважень, а акт приймання наданих
послуг таким, що підписаний сторонами.

Позивачем подано наступні акти
прийому-здачі виконаних робіт/послуг,
які підписана та скріплені печатками
обох сторін.

№ УПР-000221 за січень 2014 року на суму 7 084,28
грн.,

№ УПР-000218 за січень 2014 року на суму 8 313,58
грн.,

№ УПР-000219 за лютий 2014 року на суму 7 084,28
грн.,

№ УПР-000216 за лютий 2014 року на суму 8 313,58
грн.,

№ УПР-000220 за березень 2014 року на суму 7
084,28 грн.,

№ УПР-000217 за березень 2014 року на суму 8
313,58 грн.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу
України встановлює, що виконавець
повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України передбачений обов'язок
замовника оплатити надану йому послугу
в розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для
здійснення замовником свого обов'язку
щодо оплати послуг є надання цих
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з п. 5.2.2. договору № 53/14 та
договору № 54/14 відповідач зобов'язався
своєчасно і в повному обсязі
здійснювати оплату за цими договорами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, замовник в порушення взятих на
себе зобов'язань за договорами
вартість наданих послуг охорони у
визначений договорами строк не
виконав, в зв'язку з чим виникла
заборгованість перед позивачем за
січень, лютий, березень 2014 року, яка за
обґрунтованими розрахунками позивача,
що не оспорені відповідачем, складає 46
193,58 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 978 Цивільного
кодексу України за договором охорони
охоронець, який є суб'єктом
підприємницької діяльності,
зобов'язується забезпечити
недоторканність особи чи майна, які
охороняються. Володілець такого майна
або особа, яку охороняють, зобов'язані
виконувати передбачені договором
правила особистої та майнової безпеки
і щомісячно сплачувати охоронцю
встановлену плату.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З урахуванням існування належних
доказів надання позивачем послуг, суд
дійшов висновку про наявність
передбачених чинним законодавством
правових підстав для стягнення з
відповідача їх вартості в розмірі 46 193,58
грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Управління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Київській
області є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київського обласного
військового комісаріату (м. Київ, вул.
Артема, 59, ) на користь
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
(м. Київ, вул. Гайдара, 8, )
46 193 (сорок шість тисяч сто дев'яносто
три) грн. 58 коп. основного боргу, 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 21.05.2014.

СуддяВ.В. Сівакова