ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.05.2014р.
Справа № 905/2268/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Довгалюк В.О.,
за участю секретаря судового засідання
Паніної С.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
матеріали справи

за позовом: Прокурора м. Маріуполя в
інтересах держави в особі Управління
міського майна Маріупольської міської
ради, м. Маріуполь Донецької області

до Відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.
Маріуполь Донецької області

про: стягнення з Відповідача
заборгованості з орендної плати в сумі
7 735 грн. 99 коп., пені в сумі 332 грн. 54 коп.

за участю:

Прокурора: Блащик Г.Є. - посвідчення
№015490 від 01.03.2013р.;

представників сторін:

від Позивача: не з'явився;

від Відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПРАВИ:

03 квітня 2014 року Прокурор м.
Маріуполя звернувся до господарського
суду Донецької області з позовною
заявою в інтересах держави в особі
Управління міського майна
Маріупольської міської ради, м.
Маріуполь Донецької області, до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Маріуполь Донецької області, про
стягнення з Відповідача
заборгованості з орендної плати в сумі
7 735 грн. 99 коп., пені в сумі 332 грн. 54 коп.

В обґрунтування заявлених вимог
Прокурор посилається на неналежне
виконання Відповідачем грошових
зобов'язань за договором оренди №2658-П
від 25.10.2010р. щодо сплати орендної плати,
внаслідок чого за ним утворилась
вищевказана заборгованість та виникли
підстави для нарахування пені.

В підтвердження зазначених
обставин Прокурором надано
вищезазначений Договір, акт
прийому-передачі від 01.11.2005р., рахунки,
розрахунок.

Ухвалою від 07.04.2014р. господарським
судом порушено провадження у справі
№905/2268/14, судове засідання призначено
на 23.04.2014 року.

Ухвалою від 23.04.2014р. господарським
судом розгляд справи відкладено на
26.05.2014р. відповідно до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 26.05.2014р.
Прокурор позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник Позивача в судове
засідання не з'явився.

Відповідач у судові засідання
жодного разу не з'явився, відзив на
позовну заяву не надав, представника не
направив, своїм правом на участь у
судовому засіданні не скористався.

За висновками суду, Відповідача
належним чином повідомлено про час та
місце розгляду справи, виходячи з
наступного.

Згідно положень частини 1 статті 65
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
учасникам судового процесу за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Відповідно до пункту 11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
до повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

За змістом наявного в матеріалах
справи витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №276921 від 24.03.2014р.
місцезнаходженням Відповідача є:
АДРЕСА_1.

На вказану адресу господарським судом
на виконання приписів Господарського
процесуального кодексу України з метою
повідомлення Відповідача про час та
місце розгляду справи направлено копію
ухвали від 07.04.2014р. про порушення
провадження у справі, а також копію
ухвали від 23.04.2014р. про відкладення
розгляду справи.

Проте, направлена господарським судом
на адресу Відповідача поштова
кореспонденція повернута органом
зв'язку з відмітками «За зазначеною
адресою не проживає».

У пункті 3.9.1 постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, що в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги направлення
господарським судом поштової
кореспонденції за адресою Відповідача,
яка наявна в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, суд вважає, що
Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи.

Одночасно, статтею 22 Господарського
процесуального кодексу передбачено, що
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Відповідно до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Згідно пункту 3.9.2 постанови №18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Незважаючи на те, що Відповідач в
процесі розгляду справи так і не
скористався правами, передбаченими
Господарським процесуальним кодексом
України, за висновками суду, в
матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору, внаслідок
чого справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами відповідно
до вимог статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, а
неявка вказаного учасника судового
спору не перешкоджає вирішенню спору
по суті.

Вислухавши у судовому засіданні
Прокурора, дослідивши матеріали справи
та оцінивши надані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, судом ВСТАНОВЛЕНО:

01 листопада 2005 року між
Управлінням міського майна
Маріупольської міської ради
(Орендодавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено
договір №2003-П оренди нежитлового
приміщення (будівлі), яке знаходиться у
комунальній власності міста Маріуполя.

За умовами вказаного Договору на
підставі рішення Виконавчого комітету
Маріупольської міської ради від
19.10.2005р. №344/3 Орендодавець передає, а
Орендар приймає у строкове платне
користування нежитлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 103,5м.кв. згідно
технічного паспорту міського БТІ для
використання під майстерню з ремонту
автомобілів та пивний бар (пункт 1.1
Договору).

На виконання умов Договору Позивач
передав Відповідачу в оренду зазначене
в пункті 1.1 Договору приміщення, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи актом прийому-передачі №4526 від
01.11.2005 року.

Відповідно до пункту 7.1 Договору цей
договір діє та набуває чинності з
01.11.2005р. по 25.10.2006р.

У разі відсутності заяви однієї зі
сторін про припинення або зміну
договору після закінчення його строку
протягом місяця, він вважається
продовженим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені цим
договором. Таким самим чином договір
пролонгується і в подальшому (пункт 7.5
Договору).

25 жовтня 2010 року Управління міського
майна Маріупольської міської ради
(Орендодавець) та Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 (Орендар) уклали
новий договір №2658-П оренди нежитлового
приміщення (будівлі), яке знаходиться у
комунальній власності міста Маріуполя,
за умовами якого Орендодавець передає,
а Орендар приймає у строкове платне
користування нежитлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 103,5м.кв. (пункт 1.1
Договору).

Враховуючи те, що вказане в пункті 1.1
Договору нежитлове приміщення
передано Відповідачу в оренду за
первісним Договором №2003-П від 01.11.2005р.
згідно акту прийому-передачі від
01.11.2005р. і фактично Відповідачем не
звільнялось, то при укладанні Договору
№2658-П від 25.10.2010р. новий акт
прийому-передачі між сторонами не
укладався.

Відповідно до пункту 7.1 Договору
цей договір діє з 25.10.2010р. по
25.09.2013 року.

У разі відсутності заяви однієї
із сторін про припинення або зміну
договору протягом місяця після
закінчення його строку, він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
цим договором. Таким самим чином
договір пролонгується і в подальшому
(пункт 7.5 Договору).

Аналогічні положення закріплені
і в частині 2 статті 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна».

Таким чином, враховуючи
відсутність заяв жодної зі сторін про
припинення або зміну Договору №2658-П
від 25.10.2010р. протягом місяця після
закінчення терміну дії договору,
господарський суд вважає його
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
Договором.

Виходячи з вимог частини 3 статті 285
Господарського кодексу України,
частини 3 статті 18 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» пункту 3.2 Договору,
Відповідач зобов'язався своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за
вказане в пункті 1.1 договору приміщення
Орендар сплачує орендну плату за
перший місяць у розмірі 1 022 грн. 58 коп.
із розрахунку 9 грн. 88 коп. за 1 м.кв. та
перераховує її на розрахунковий
рахунок Отримувача не пізніше
останнього дня поточного місяця з
урахуванням індексу інфляції.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць. Оплата
здійснюється щомісячно, не пізніше
останнього дня поточного місяця (пункт
4.3 Договору).

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні положення закріплені у
частині 1 статті 193 Господарського
кодексу України.

При цьому, згідно статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Проте, Відповідач належним чином взяті
на себе зобов'язання щодо сплати
орендної плати належним чином не
виконав, внаслідок чого за ним виникла
заборгованість за період
січень-квітень 2013р., листопад
2013р.-січень 2014р. в сумі 7 735 грн.
99 коп.

Доказів погашення боргу в сумі 7 735 грн.
99 коп. Відповідачем не надано, у зв'язку
з чим господарський суд вважає, що на
момент прийняття рішення грошове
зобов'язання Відповідача по сплаті
орендної плати залишилось невиконаним,
що є порушенням вимог пунктів 3.2, 4.2
Договору, частини 3 статті 18 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», статей 525, 526
Цивільного кодексу України, статей 193,
285 Господарського кодексу України.

За таких обставин, господарський суд
вважає позовні вимоги про стягнення з
Відповідача заборгованості по
орендній платі за період
січень-квітень 2013р., листопад
2013р.-січень 2014р. в сумі 7 735 грн. 99 коп.
обґрунтованими, доведеними належним
чином та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 29 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» за невиконання
зобов'язань за договором оренди, в тому
числі за зміну або розірвання договору
в односторонньому порядку, сторони
несуть відповідальність, встановлену
законодавчими актами України та
договором.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 Цивільного кодексу України
кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(частина 3 статті 549
Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
відповідальності.

За приписами частини 4 статті 231
Господарського кодексу України у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно статті 1 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Пунктом 6.3 Договору передбачено,
що за прострочення внесення орендної
плати починаючи з 1 числа місяця
наступного за звітним з Орендаря
стягується пеня у розмірі 2-х облікових
ставок Національного банку України від
місячної орендної плати за кожен день
прострочки.

Перевіривши наданий Прокурором
розрахунок пені в сумі 332 грн. 54 коп., та
з'ясувавши обставини, пов'язані з
правильністю здійснення розрахунку,
господарський суд вважає, що він
суперечить вимогам частини шостої
статті 232 Господарського кодексу
України, яка передбачає, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Тобто, вищевказаним приписом
передбачено, що період часу, за який
нараховується пеня, не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане. Його перебіг починається з
дня, наступного за останнім днем, у який
зобов'язання мало бути виконане, і
початок такого перебігу не може бути
змінений за згодою сторін.

При цьому, посилання Позивача на
те, що пунктом 14 Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
комунального майна м. Маріуполя,
затвердженої рішенням Маріупольської
міської ради №6/18-1851 від 24.04.2012 р.
змінено строки виконання Відповідачем
зобов'язань по сплаті орендної плати та
визначено, що оплата проводиться
щомісячно, не пізніше останнього дня
місяця, наступного за звітним,
господарський суд до уваги не приймає з
наступних підстав.

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» передбачено, що строки внесення
орендної плати визначаються у
договорі.

Аналогічні положення закріплені в
частині 4 статті 286 Господарського
кодексу України.

Як вказувалось вище, пунктом 4.3
Договору визначено, що оплата
здійснюється щомісячно, не пізніше
останнього дня поточного місяця.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, виходячи з вищевказаних
вимог чинного законодавства,
Відповідач повинен виконати взяті на
себе грошові зобов'язання у строк, який
передбачено пунктом 4.3 Договору, а не
пунктом 14 Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
комунального майна м. Маріуполя,
затвердженої рішенням Маріупольської
міської ради №6/18-1851 від 24.04.2012 року.

Враховуючи вищевикладені
обставини, господарський суд вимоги
Позивача про стягнення пені в сумі 332
грн. 54 коп. за період з 01.03.2013р. по 14.03.2014р.
задовольняє частково, та стягує з
Відповідача пеню в сумі 288 грн. 72 коп.
виходячи із розрахунку:

-з 01.03.2013р. по 01.08.2013р.: 1 051 грн. 27 коп. х 154
дні х (6,5%х2)/365 = 57 грн. 66 коп.

-з 01.04.2013р. по 29.08.2013р.: 1 112 грн. 47 коп. х 151
день х (6,5%х2)/365 = 59 грн. 83 коп.

-з 01.05.2013р. по 29.09.2013р.: 1 112 грн. 47 коп. х 152
дні х (6,5%х2)/365 = 60 грн. 22 коп.

-з 01.06.2013р. по 29.10.2013р.: 1 112 грн. 47 коп. х 151
день х (6,5%х2)/365 = 59 грн. 83 коп.

-з 01.01.2014р. по 14.03.2014р.: 1 111 грн. 32 коп. х 73
дні х (6,5%х2)/365 = 28 грн. 89 коп.

-з 01.02.2014р. по 14.03.2014р.: 1 116 грн. 88 коп. х 42
дні х (6,5%х2)/365 = 16 грн. 71 коп.

-з 01.03.2014р. по 14.03.2014р.: 1 119 грн. 11 коп. х 14
днів х (6,5%х2)/365 = 5 грн. 58 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір підлягає стягненню з
Відповідача на користь Державного
бюджету України пропорційно
задоволеній частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1, 4, 4-2 - 4-6, 22, 29, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Прокурора м. Маріуполя
в інтересах держави в особі Управління
міського майна Маріупольської міської
ради, м. Маріуполь Донецької області, до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Маріуполь Донецької області, про
стягнення з Відповідача
заборгованості з орендної плати в сумі
7 735 грн. 99 коп., пені в сумі 332 грн. 54 коп.
задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)
на користь Управління міського майна
Маріупольської міської ради (87500,
Донецька область, м. Маріуполь, пр.
Металургів, 25, отримувач: Маріуп.
УК/Жовтнев.р-н/22080401, п/р №0052, ОКПО
37989721, ГУДКСУ в Донецькій області, МФО
834016) заборгованість по орендній платі в
сумі 7 735 грн. 99 коп., пеню в сумі 288 грн. 72
коп.

3. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)
на користь Державного бюджету України
(Отримувач: Київське УК/Київський
р-н/22030001; Банк отримувача: Головне
управління державної казначейської
служби України (ГУ ДКСУ) в Донецькій
області, МФО: 834016; ; Рахунок:
3006; Код бюджетної класифікації:
22030001; Символ звітності банка: 206)
судовий збір в сумі 1 817 грн. 08
коп.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

7. Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду через
господарський суд Донецької області
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

8. У судовому засіданні 26.05.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

9. Повне рішення складено та підписано
29.05.2014 року.

Суддя
В.О. Довгалюк