ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.2014 Справа № 920/487/14

За позовом: Публічного
акціонерного товариства Комерційного
Банку

"Приватбанк", м.
Дніпропетровськ,

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1,

про стягнення 67 321 грн. 58 коп.,

Суддя Н.П. Лугова

Представники сторін:

від позивача: Старовойтова О.О.;

від відповідача: не з'явився;

За участю секретаря судового засідання
- А.Г. Кириченко-Шелест

В судовому засіданні 19.05.2014 року
оголошувалась перерва у розгляді
справи.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість в сумі 67 321 грн. 58 коп.
згідно договору банківського
обслуговування б/н від 08.05.2013 року, в
тому числі: 50 000 грн. 00 коп.
заборгованості за кредитом, 10 880 грн. 59
коп. заборгованості по відсоткам, 3 290
грн. 99 коп. пені та 3 150 грн. 00 коп.
заборгованості по комісії. Витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1827 грн.
00 коп. позивач просить покласти на
відповідача.

Відповідно до заперечення від 14.04.2014
року та пояснення по справі від 19.05.2014
року відповідач заперечує факт
укладення кредитного договору та
отримання кредиту від ПАТ КБ
«Приватбанк» та просить суд відмовити
у задоволенні позову. Також відповідач
повідомляє про зміну прізвища та імені
із ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та подав клопотання від
19.05.2014р. (вх. № 6563), яким просить суд
вважати таким, що подане помилково
клопотання ПАТ КБ «Приватбанк» від
16.05.2014р. про залишення позову без
розгляду (а.с. 84). Суд задовольнив подане
клопотання представника позивача.

Також представник позивача подав заяву
від 19.05.2014р. (вх. № 6564), відповідно до
якої, у зв'язку зі зміною прізвища та
імені відповідача, просить змінити
назву «фізична особа-підприємець
ОСОБА_1» на «фізична особа-підприємець
ОСОБА_1», про що також зазначив
відповідач.

Відповідно до ст.ст. 17, 221 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців» за
електронним запитом від 16.04.2014 року №
18539119 судом перевірено дані щодо зміни
прізвища та імені відповідача.

Суд відповідно до ст. ст. 22, 25
Господарського процесуального кодексу
України суд задовольнив клопотання
позивача про уточнення позовних вимог
та розглядає по суті вимоги позивача
про стягнення заборгованості в сумі 67
321 грн. 58 коп. згідно договору
банківського обслуговування б/н від
08.05.2013 року з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте подав
клопотання від 22.05.2014 року про
перенесення розгляду справи.
Неможливість брати участь в даному
судовому засіданні представник
відповідача мотивує поганим
самопочуттям.

Розглянувши зазначене клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи, суд зазначає, що згідно пункту
3.9.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу
щодо відкладення розгляду справи у
зв'язку з відсутністю його
представника (з причин, пов'язаних з
відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т.п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК
України. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК). При цьому слід зазначити, що
ухвалою суду від 14.04.2014 року розгляд
справи вже відкладався за клопотанням
відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає
подане клопотання безпідставним
затягуванням строків розгляду справи
та порушенням вимог статті 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод щодо права
кожного на розгляд його справи судом
упродовж розумного строку, тому у
задоволенні клопотання про
відкладення розгляду справи суд
відмовляє.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, дослідивши та
оцінивши надані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно підписаної 08.05.2013 року заяви про
відкриття поточного рахунку
відповідач приєднанався до Умов та
правил надання банківських послуг та
Тарифів банку, які разом із зазначеною
заявою складають Договір банківського
обслуговування (а.с. 28).

На виконання вказаного договору
відповідачу відкрито поточний рахунок
НОМЕР_2, на який банк за наявності
вільних грошових ресурсів може
встановлювати кредитний ліміт і
здійснювати його обслуговування за
рахунок кредитних коштів у межах
ліміту, про розмір якого банк
повідомляє клієнту на свій вибір в
письмовій формі або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок встановлення, зміни
ліміту, погашення заборгованості та
розмір відсоткової ставки за
користування кредитним лімітом
регламентуються Умовами та правилами
надання банківських послуг і Тарифами
банку, розміщеними в мережі Інтернет на
сайті www.ptivatbank.ua, які разом із заявою
відповідача становлять договір
банківського обслуговування.

Кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту (ст. 1055 Цивільного кодексу
України, ч. 2 ст. 345 Господарського
кодексу України).

У відповідності до ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони;
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку; правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
/сторонами/.

Пунктом 3.18.1.16 Умов передбачено, що при
укладанні договорів та угод, або
вчинення інших дій, що свідчать про
приєднання клієнта до "Умов та правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів та угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України
«Про електронний цифровий підпис»,
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

Згідно з п. 3.18.1.1 Умов кредитний ліміт на
поточний рахунок надається клієнту на
поповнення обігових коштів і
здійснення його поточних платежів в
межах кредитного ліміту. Банк здійснює
обслуговування ліміту клієнта, що
полягає у проведенні його платежів
понад залишок коштів на поточному
рахунку шляхом дебетування поточного
рахунку. При цьому утворюється
дебетове сальдо.

Відповідно до п. 3.18.1.3 Умов кредит
надається в обмін на зобов'язання
клієнта по поверненню кредиту, сплаті
відсотків та винагороди.

Згідно з п. 3.18.1.5 та п. 3.18.1.6 Умов ліміт
кредитування банком розраховується за
внутрішньобанківською методикою на
підставі даних про рух коштів по
поточному рахунку, платоспроможності
клієнта інших показників.

Відповідно до п. 3.18.1.11 Умов періодом
безперервного користування кредитом є
період часу, протягом якого
безперервно існувало дебетове сальдо
на поточному рахунку. Цей період
користування повинен складати не
більше 35 днів.

Частинами 1 та 2 статті 10561 Цивільного
кодексу України передбачено, що
процентна ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором. Розмір процентів,
тип процентної ставки (фіксована або
змінювана) та порядок їх сплати за
кредитним договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Пунктом 3.18.1.12 Умов встановлено, що для
розрахунку відсотків за користування
кредитним лімітом встановлюється
диференційована процентна ставка, яка
залежить від терміну існування
непогашеного залишку по кредиту.

Згідно з пунктами 3.18.4.1.1, 3.18.4.1.2, 3.18.4.1.3,
3.18.4.9 Умов обнулити дебетове сальдо
клієнт повинен у проміжок часу з 20-го по
25-те число місяця і за цей період ставка
за користування кредитними коштами
становить 0%. За користування
кредитними коштами протягом 90 днів з
дати періоду, коли дебетове сальдо
підлягало обнуленню, клієнт сплачує
банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 24% річних, починаючи
з останньої дати періоду, в яку
дебетове сальдо підлягало обнуленню.
Починаючи із 91 дня кредит вважається
простроченим і відсотки за
користування кредитом вже сплачуються
за ставкою 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.
Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День погашення кредиту до
періоду нарахування відсотків не
включається. Нарахування відсотків
здійснюється у дату сплати.

Відповідно до п. 3.18.4.1.3 Умов у разі
порушення клієнтом будь-якого із
грошових зобов'язань, клієнт сплачує
банку пеню в розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. При цьому,
згідно з п. 3.18.5.1 умов, дана ставка пені
застосовується до випадків, коли за
порушення строків обнулення
дебетового сальдо проценти
нараховуються по ставці 48% річних, а в
період користування кредитними
коштами по ставці 24% річних пеня за
прострочення розрахунків
встановлюється в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ.

Згідно з п. 3.18.4.4 Умов клієнт сплачує
банку винагороду за використання
ліміту кредитування 1-го числа кожного
місяця у розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, що
існував на кінець банківського дня за
попередній місяць.

Відповідно до п. 3.18.6.1 Умов
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку клієнта
здійснюється, зокрема, з моменту подачі
клієнтом банку заяви на приєднання до
Умов і діє у обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач відповідно до договору
банківського обслуговування від 08.05.2013
року встановив відповідачу кредитний
ліміт у сумі 50 000,00 грн. Відповідач
використав наданий позивачем
кредитний ліміт, а зобов'язання щодо
своєчасного повернення позивачу суми
кредиту не виконав. Заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
05.03.2014р. становить: 50 000 грн. 00 коп. - за
кредитом, 10 880 грн. 59 коп. - по відсоткам, 3
150 грн. 00 коп. - заборгованості по
комісії, що підтверджується
розрахунком заборгованості і
банківською випискою із особового
рахунку відповідача НОМЕР_2 (а.с. 40-42).

Крім того, за несвоєчасне повернення
суми кредиту та процентів за
користування ним позивач станом на
05.03.2014р. нарахував відповідачу 3 290 грн. 99
коп. пені, стягнення якої передбачено п.
3.18.5.1. Умов та правил надання
банківських послуг.

Відповідач проти позову заперечує та
не визнає факту отримання кредиту на
суму 50 000,00 грн. Вказані суми
заборгованості за кредитом,
процентами, комісією та пенею на день
розгляду справи залишаються не
сплачені відповідачем.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи
докази підтверджують отримання
відповідачем кредиту в сумі 50 000,00
грн., зокрема: заява відповідача від
08.05.2013 року про приєднання до Умов та
правил надання банківських послуг, в
якій зазначено номер його особового
рахунку НОМЕР_2 та ідентифікаційний
податковий номер НОМЕР_1, який належить
саме фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1;
виписка банку по рахунку НОМЕР_2 та
виписка по рахунку про рух коштів
відповідача.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту.

У ст. 629 Цивільного кодексу України
зазначено, що договір є обов'язковим
для виконання.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Пунктом 3.18.5.4 Умов передбачено, що
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3,
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано Клієнтом. Отже, за неналежне
виконання зобов'язань відповідачу
нарахована до сплати пеня у розмірі 3 290
грн. 99 коп. за період з 01.10.2013 року по
05.03.2014 року.

З огляду на викладені вище обставини та
норми чинного законодавства,
господарський суд прийшов до таких
висновків.

Відповідач не виконав належним чином
договірні зобов'язання щодо повного та
своєчасного повернення позивачу суми
кредиту, процентів та винагороди
(комісії) за користування кредитом,
тому позивач вправі вимагати стягнення
з відповідача заборгованості за
кредитом, відсотками та винагородою
(комісією), а також передбаченої
Умовами суми пені.

Заявлені до стягнення суми
заборгованості за кредитом, процентами
і винагородою (комісією) за
користування кредитом підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами,
а стягувана сума пені нарахована
позивачем у відповідності з фактичними
обставинами невиконання відповідачем
договору банківського обслуговування
від 08.05.2013р., відповідно до п. 3.18.5.1.
Умов та правил надання банківських
послуг та вимог чинного законодавства
України.

Слід зазначити, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень (ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України).

Враховуючи викладене, вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 50 000 грн. 00
коп. заборгованості за кредитом, 10 880
грн. 59 коп. заборгованості по відсоткам,
3 290 грн. 99 коп. пені та 3 150 грн. 00 коп.
заборгованості по комісії визнаються
судом правомірними, обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно Закону України «Про судовий
збір» та ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
позивачу за рахунок відповідача
відшкодовуються витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 33, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного Банку «Приватбанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, код 14360570) 50 000 грн. 00 коп.
заборгованості за кредитом, 10 880 грн. 59
коп. заборгованості по відсоткам, 3 290
грн. 99 коп. пені, 3 150 грн. 00 коп.
заборгованості по комісії та 1 827 грн.
00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.05.2014 року.

Суддя
Н.П. Лугова