ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року Справа № 911/4817/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді Кота
О.В.суддівКочерової Н.О. Саранюка В.І. -
доповідача у справірозглянувши
матеріали касаційної скарги
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк"на ухвалу відгосподарського
суду Київської області 19.02.2014та на
постанову відКиївського апеляційного
господарського суду 18.03.2014 у справі
господарського суду№ 911/4817/13 Київської
областіза позовомПублічного
акціонерного товариства "ВТБ
Банк"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Торгово-Промислова Компанія"третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВІДІ АВТОСІТІ
ОДЕСА"простягнення 6 120 862,79 дол. США та 109
903,75 грн.за участю представників:

від позивача - Смірнов С.В.

від відповідача - Миронов І.Є.

від третьої особи - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ
Банк" звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Торгово-Промислова Компанія" про
стягнення 6 120 862,79 дол. США та 109 903,75 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.12.2013 залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВІДІ АВТОСІТІ ОДЕСА".

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.02.2014 (суддя Конюх О.В.)
провадження у справі № 911/4817/13 зупинено
до завершення розгляду справи
господарського суду міста Києва №
910/719/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВІДІ
АВТОСІТІ ОДЕСА" до Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" про
визнання недійсним кредитного
договору та набрання рішенням по цій
справі законної сили.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 у даній
справі (колегія суддів у складі:
головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів
Зеленіна В.О., Синиці О.Ф.) за наслідками
розгляду апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" ухвалу господарського суду
Київської області від 19.02.2014 залишено
без змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

У касаційній скарзі Публічне
акціонерне товариство "ВТБ Банк",
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу
господарського суду Київської області
від 19.02.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.03.2014 у даній справі, а справу передати
на розгляд до господарського суду
Київської області. В обґрунтування
касаційної скарги заявник вказує на те,
що оскаржувані судові акти прийняті з
порушенням ст.ст. 43, 79, 83, 86
Господарського процесуального кодексу
України, ст. 204 Цивільного кодексу
України. При цьому скаржник зазначає,
що господарський суд може встановити
обставини дійсності або недійсності
кредитного договору в межах цієї
справи, оскільки наділений
повноваженнями щодо визнання
вказаного правочину недійсним на
підставі ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України. З
огляду на наведене, відповідач
стверджує про недоведеність факту
неможливості розгляду даної справи до
вирішення справи про визнання
недійсним кредитного договору, що
виключає можливість зупинення
провадження у справі. Крім того,
скаржник посилається на те, що
очікування розгляду відповідної
судової справи лише призведе до
порушення його права на справедливий і
публічний розгляд справи упродовж
розумного строку.

У відзиві на касаційну скаргу
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українська
Торгово-Промислова компанія" просить
залишити її без задоволення, а ухвалу
господарського суду Київської області
від 19.02.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.03.2014 - без змін. При цьому відповідач
зазначає, що судами попередніх
інстанцій зроблено обґрунтований
висновок про те, що від наслідків
розгляду справи про визнання недійсним
договору кредиту № 100.2.3-01/50к-08 від 04.03.2008
залежить рішення у даній справі,
предметом якого є стягнення
заборгованості за цим кредитним
договором, оскільки у разі задоволення
позову про визнання недійсним
кредитного договору (основного
зобов'язання) виключається можливість
задоволення позову про стягнення
заборгованості за таким договором на
підставі договору поруки (правочину
щодо забезпечення основного
зобов'язання).

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що рішення у справі
господарського суду міста Києва №
910/719/14 має преюдиціальне значення при
вирішенні справи № 911/4817/13 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІДІ АВТОСІТІ ОДЕСА"
до Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" про визнання недійсним
кредитного договору, оскільки
задоволення вказаного позову виключає
відповідальністю поручителя -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
торгово-промислова компанія".

Залишаючи без змін ухвалу місцевого
господарського суду, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що визнання
недійсним договору кредиту від 04.03.2008 №
100.2.3-01/50к-08 спричиняє припинення
договору поруки від 04.03.2008 № 100.2.3-01/35к-08,
а тому стягнення коштів за договором
поруки у даній справі у випадку
визнання кредитного договору
недійсним буде безпідставним. При
цьому оскаржувані судові акти
мотивовані посиланням на ст.ст. 79, 83
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 546, 548, 559 Цивільного
кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Отже, враховуючи вимоги закону, для
вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарський суд
у кожному випадку повинен з'ясовувати,
як пов'язана справа, яка розглядається
даним судом із справою, що
розглядається іншим судом, а також чим
обумовлюється неможливість розгляду
даної справи. Сама по собі
взаємопов'язаність двох справ ще не
свідчить про неможливість розгляду та
прийняття рішення у іншій справі.

При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення. Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
закріплено презумпцію правомірності
правочину. Відповідно до даної статті
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Зі змісту наведеної правової норми
випливає, що презумпція правомірності
правочину може бути спростована нормою
закону, яка містить відповідну
заборону, а у випадках, прямо не
передбачених у законодавстві,
презумпція правомірності правочину
може бути спростована судом.

Так, зокрема, згідно з п. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право визнати недійсним
повністю чи у певній частині пов'язаний
з предметом спору договір, який
суперечить законодавству.

При цьому застосування даної статті
господарським судом при прийнятті
рішення можливе у разі одночасної
наявності таких умов: пов'язаність
оспорюваного договору з предметом
спору та невідповідність
(суперечність) вказаного договору
законодавству.

Таким чином, встановивши, що зміст
договору суперечить чинному
законодавству, господарський суд,
керуючись ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України, може
за власною ініціативою визнати цей
договір недійсним повністю або
частково. Указаної правової позиції
дотримується Верховний Суд України у
своїх постановах від 09.12.2003 у справі
№32/206 та від 20.01.2004 у справі №8/113-2003.

З огляду на наведене, розгляд
господарським судом міста Києва справи
№ 910/719/14 не може бути перешкодою для
встановлення відповідно до ст.43
Господарського процесуального кодексу
України істотних обставин у справі №
911/4817/13 при її розгляді господарським
судом.

Статтею 79 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено вичерпний перелік підстав
зупинення провадження у справі.
Зупинення провадження у справі з інших
підстав є неправомірним.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суди попередніх інстанцій
дійшли помилкового висновку про
зупинення провадження у даній справі
до вирішення справи № 910/719/14, що є
підставою для скасування ухвали
господарського суду Київської області
від 19.02.2014 та постанови Київського
апеляційного господарського суду від
18.03.2014 з передачею справи № 911/4817/13 на
розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 106, 1115, 1117, 1119, 11112, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:Касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Київської
області від 19.02.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 у справі
№ 911/4817/13 скасувати та справу № 911/4817/13
передати на розгляд господарському
суду Київської області.

Головуючий суддя
Кот О.В.

Судді
Кочерова Н.О.

Саранюк В.І.