ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.14 Справа № 904/2758/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕТФАКТОР", м. Київ

до приватного акціонерного товариства
"АГРО-СОЮЗ", с. Майське,
Дніпропетровська область

про стягнення 102 110,46 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Потапчук
П.В.

Представники:

від позивача: Коцюруба С.В., довіреність
б/н від 01.04.2014

від відповідача: Верещака Б.І.,
довіреність б/н від 20.01.2014

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВЕТФАКТОР" (надалі -
Позивач) звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою до приватного
акціонерного товариства "АГРО-СОЮЗ"
(надалі - Відповідач) про стягнення 102
110,46 грн. за договором поставки №127/11 від
04.01.2011.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 28.04.2014
порушено провадження у справі, позовна
заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 15.05.2014 розгляд
справи був відкладений на 26.05.2014 в
зв'язку з неявкою в судове засідання
представника Відповідача та
необхідністю витребування додаткових
документів до матеріалів справи,
згідно зі ст.77 Господарського
процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилається на невиконання
Відповідачем вимог діючого
законодавства та умов згаданого
договору, а саме - порушення строків
оплати за поставлений Товар. У
підтвердження своїх позовних вимог
Позивач долучив до позовної заяви
договір поставки №127/11 від 04.01.2011;
додаткову угоду №1 від 30.03.2011; видаткові
накладні №167 від 14.01.2014, №8749 від 26.12.2013,
№8169 від 05.12.2013, №7076 від 25.10.2013;
довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей №27 від
13.01.2014, №1916 від 26.12.2013, №1802 від 06.12.2013,
№1549 від 24.10.2013; рахунки на оплату №7622
від 24.10.2013, №8808 від 05.12.2013, №9400 від 26.12.2013,
№64 від 09.01.2014.

26.05.2014 Позивач надав в судове засідання
листи вих. б/н від 26.05.2014 з додатками,
клопотання вих. б/н від 26.05.2014 та акт
звірки взаємних розрахунків станом на
23.05.2014.

Позивач керуючись п.п. 5.2, 5.3, 7.2, 7.3
названого договору, нормами
Господарського та Цивільного кодексів
України просить стягнути з Відповідача
заборгованість за поставлений товар
в сумі 0,01 грн., три проценти річних у
сумі 583,44 грн., пеню в сумі 2 528,25
грн., інфляційні втрати в сумі 1 834,24
грн.; в частині стягнення основної
заборгованості в сумі 59 846,70 грн. та
збитків в сумі 37 317,82 грн. просить
провадження у справі припинити.

Відповідач 26.05.2014 надав відзив на позов
вих. б/н від 22.05.2014 в якому заперечив
проти задоволення позовних вимог в
частині основного боргу в сумі 59 846,71
грн., збитки в сумі 37 317,82 грн. та
зазначив, що в період з 06.05.2014 по 14.05.2014
Відповідач сплатив Позивачу кошти за
поставлений Товар у розмірі 59 846,70 грн.,
в підтвердження чого надав суду
оригінали платіжних доручень №1427 від
06.05.2014, №686 від 07.05.2014, №1531 від 08.05.2014, №1577
від 12.05.2014, №1628 від 13.05.2014, №522 від 14.05.2014.

В судовому засіданні 26.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
Позивача та Відповідача, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2011 між товариством з обмеженою
відповідальністю "ВЕТФАКТОР" (надалі -
Позивач, Продавець) та приватним
акціонерним товариством "АГРО-СОЮЗ"
(надалі - Відповідач, Покупець) було
укладено договір поставки №127/11 (надалі
- Договір) відповідно до умов якого,
Продавець зобов'язується поставити і
передати у власність Покупцю певний
Товар, а Покупець зобов'язується
прийняти цей Товар та своєчасно
здійснити його оплату на умовах
Договору. Предметом постачання є
ветеринарні препарати, вакцини,
обладнання (далі - Товар) згідно
видаткових накладних (передача за
якими товару Покупцю підтверджується
довіреностями від останнього), які є
невід'ємною частиною даного Договору.
(п.п. 1.1., 1.2 Договору).

Пунктами 5.1 - 5.3 Договору передбачено, що
розрахунки за кожну поставлену партію
товару здійснюються в безготівковому
порядку в національній валюті України.
Датою платежу вважається дата
фактичного надходження коштів за
поставку на розрахунковий рахунок
Продавця, номер якого вказується у
відповідному рахунку. Порядок
оплати: 100 % суми кожної поставки
сплачується по факту поставки, в термін
чотирнадцяти календарних днів після
переходу права власності на товар.
Датою переходу права власності на
товар вважається дата виписки
відповідної видаткової накладної.
Грошові кошти, що надходять від Покупця
як оплата за отриманий по Договору
товар, зараховується Продавцем в
рахунок погашення заборгованості
Покупця послідовно, починаючи з першої
за датою видачі неоплаченої видаткової
накладної, незалежно від вказаного в
платіжному дорученні призначення
платежу.

На виконання умов Договору Позивач
поставив Відповідачу Товар загальною
вартістю 173 250,01 грн., що підтверджується
підписаними Позивачем та Відповідачем
та скріпленими печатками Позивача та
Відповідача видатковими накладними
№167 від 14.01.2014, №8749 від 26.12.2013, №8169 від
05.12.2013, №7076 від 25.10.2013; довіреностями на
отримання товарно-матеріальних
цінностей №27 від 13.01.2014, №1916 від 26.12.2013,
№1802 від 06.12.2013, №1549 від 24.10.2013.

Таким чином, за умовами Договору (п. 5.2.)
Відповідач мав здійснити оплату Товару
в наступні строки: за видатковою
накладною №167 від 14.01.2014 - в строк до
28.01.2014, №8749 від 26.12.2013 - в строк до 09.01.2014,
№8169 від 05.12.2013 - в строк до 19.12.2013, №7076
від 25.10.2013 - в строк до 08.11.2013.

Проте Відповідач оплату за поставлений
Товар здійснив частково в сумі 113 403,30
грн. Отже заборгованість Відповідача
перед Позивачем складає 59 846,71 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, умов
укладеного договору. Відповідно до
вимог ст. 525 Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України,
невиконання зобов'язання або його
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, є
порушенням зобов'язання.

Відповідач 26.05.2014 надав відзив на позов
вих. б/н від 22.05.2014 в якому зокрема
зазначив, що в період з 06.05.2014 по 14.05.2014
Відповідач сплатив Позивачу кошти за
поставлений Товар у розмірі 59 846,70 грн.,
що підтверджується наданими суду
оригіналами платіжних доручень №1427
від 06.05.2014, №686 від 07.05.2014, №1531 від 08.05.2014,
№1577 від 12.05.2014, №1628 від 13.05.2014, №522 від
14.05.2014.

Вищевказані обставини підтверджуються
Позивачем (клопотання вих. б/н від
26.05.2014).

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд
припиняє провадження у справі у
зв'язку з відсутністю предмета спору
(пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК),
зокрема у випадку припинення існування
предмету спору (наприклад, сплата суми
боргу, знищення спірного майна,
скасування оспорюваного акту
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.
Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу (59 846,71 грн.)
підлягають задоволенню частково - в
сумі 0,01 грн., провадження у справі в
частині стягнення суми боргу за
поставлений Товар у сумі 59 846,70
грн. підлягає припиненню, оскільки
оплата заборгованості була здійснена
Відповідачем після звернення Позивача
до суду з відповідним позовом (ухвала
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.04.2014).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд
стягнути з Відповідача 3% річних в сумі
583,44 грн. та інфляційні втрати в сумі 1
834,24 грн. за загальний період
прострочення з 09.11.2013 по 14.04.2014.

Враховуючи, що Позивачем доведено
шляхом надання належних доказів, та не
заперечується Відповідачем, що
останнім допущено порушення строків та
порядку здійснення оплати
поставленого Товару, перевіривши
здійснений Позивачем розрахунок 3%
річних та інфляційних втрат, суд
вважає, що позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню повністю, а
саме підлягають стягненню 3% річних в
сумі 583,44 грн. та інфляційні втрати в
сумі 1 834,24 грн.

Згідно з п. 7.2. Договору передбачено, що
у разі порушення терміну розрахунків
Покупець за вимогою Продавця
зобов'язаний сплатити останньому пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період такого прострочення, за кожний
день затримки від суми заборгованості.

Позивач нарахував Відповідачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за загальний період прострочення з
09.11.2013 по 14.04.2014, що складає 2 528,25 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання. (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (п.6 ст.231 Господарського
кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений Позивачем розрахунок пені
відповідає обставинам справи, приписам
діючого законодавства та не
заперечується Відповідачем, а тому
вимоги Позивача про стягнення з
Відповідача пені в сумі 2 528,25 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 7.3 Договору, за
несвоєчасне проведення розрахунків
Продавець має право стягнути з Покупця
завдані збитки, спричинені зміною
курсу Національного банку України
іноземної валюти по відношенню до
гривні, що розраховуються за наступною
формулою:

(С х А2)

S = А1 - С , де: S - завдані збитки, які
підлягають оплаті покупцем; С -
вартість поставленого, але не
оплаченого вчасно товару; А1 - курс НБУ
іноземної валюти до гривні на дату
відпуску товару; А2 - курс НБУ іноземної
валюти до гривні на дату пред'явлення
вимоги до покупця.

Позивач, звертаючись з позовом до суду,
визначив розмір збитків в сумі 37 317,82
грн. В той же час, 26.05.2014 Позивач надав в
судове засідання клопотання вих. б/н
від 26.05.2014, в якому просить провадження
у справі в частині стягнення з
Відповідача збитків у розмірі 37 317,82
грн. припинити, зазначивши, що
відмовляється від позовних вимог в цій
частині.

Клопотання Позивача про відмову від
позову в частині стягнення з
Відповідача збитків у розмірі 37 317,82
грн., задоволено судом виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених
статтею 5 цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України
відмова позивача від позову, визнання
позову відповідачем і умови мирової
угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами.

Позивач скористався вказаним правом та
частково відмовився від позову,
подавши до суду відповідне клопотання.

Частиною 2 статті 78 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що до прийняття відмови
позивача від позову або до
затвердження мирової угоди сторін
господарський суд роз'яснює сторонам
наслідки відповідних процесуальних
дій, перевіряє, чи є повноваження на
вчинення цих дій у представників
сторін.

Суд роз'яснив Сторонам положення ч.2
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до якої випадках припинення
провадження у справі повторне
звернення до господарського суду зі
спору між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав не
допускається.

Клопотання про відмову від позову в
частині стягнення збитків підписано
уповноваженим представником
товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕТФАКТОР" -
Коцюрубою С.В. (довіреність б/н від
01.04.2014).

Враховуючи вищевикладене, та беручи до
уваги той факт, що клопотання Позивача
про відмову від позову в частині
стягнення збитків не порушує прав та
інтересів Відповідача, суд вважає
за можливе прийняти часткову відмову
Позивача від позову та припинити
провадження у справі в частині
стягнення з Відповідача збитків в
розмірі 37 317,82 грн. на підставі п.4 ч.1ст.80
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судові витрати у справі підлягають
стягненню з Відповідача на користь
Позивача пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, п.п.1-1, 4 ч.1
ст.80, ст.ст. 82-85, 116, 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині
стягнення 59 846,70 грн. (п'ятдесят дев'ять
тисяч вісімсот сорок шість гривень 70
копійок) основного боргу, 37 317,82 грн.
(тридцять сім тисяч триста сімнадцять
гривень 82 копійки) збитків - припинити

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "АГРО-СОЮЗ" (52511,
Дніпропетровська область, с. Майське,
провулок Радгоспний, будинок 5, ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ВЕТФАКТОР"
(03151, м. Київ, вулиця Ушинського, 25-А,
літера А, ) 0,01 грн. (одну
копійку) основного боргу, 583,44 грн.
(п'ятсот вісімдесят три гривні 44
копійки) 3% річних, 2 528,25 грн. (дві тисячі
п'ятсот двадцять вісім гривень 25
копійок) пені, 1 834,24 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять вісім гривень 24
копійки) інфляційних втрат, 1 295,85 (одна
тисяча двісті дев'яносто п'ять гривень
85 копійок) судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 02.06.2014.

Суддя А.Є. Соловйова