ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2014 р.

Справа № 5015/2602/11

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Матущака О.І.

суддів
Дубник
О.П.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційні
скарги                    виконавчог
о комітету Львівської
міської ради м.Львів

публічного
акціонерного товариства“Державний
ощадний банк України” в особі
територіально-відокремленого
безбалансового відділення №10013/0289
філії Львівського обласного
управління м. Львів

на рішення          господарського
суду Львівської області від 26.02.2014 р.

у справі          №5015/2602/11

за первісним
позовом
виконавчого комітету Львівської
міської ради

м. Львів

до
відповідачів:
1.
приватного підприємства “Центр
соціальної реабілітації молоді” м.
Львів

2. приватного
підприємства «Фірма Піраміда-Авто» м.
Львів

за участю третіх осіб без самостійних

вимог на предмет спору на стороні

позивача:
1. публічного
акціонерного товариства “Державний
ощадний банк України” в особі
територіально-відокремленого без
балансового відділення №10013/0289 філії
Львівського обласного управління м.
Львів

2. Курії Львівської
Архієпархії           Української
греко-католицької Церкви м. Львів

за участю третіх осіб без самостійних

вимог на предмет спору на стороні

відповідача:
1.
товариства з обмеженою
відповідальністю “Росава ЛТ” м. Львів

2. громадянина ОСОБА_2 м.
Львів

3.
обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради “Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки” м.Львів

про
визнання недійсним
договору купівлі-продажу об’єкту
нерухомого майна та витребування майна
з чужого незаконного володіння

за зустрічним позовом
приват
ного підприємства “Центр соціальної
реабілітації молоді” м. Львів

до
відповідача
виконавчого
комітету Львівської міської ради м.
Львів

за участю третьої особи без
самостійних

вимог на предмет спору на стороні

відповідача
приватного
підприємства “Фірма Піраміда-Авто” м.
Львів

про
визнання
права власності на об’єкт
незавершеного будівництва

за позовом третьої особи, яка заявляє

самостійні вимоги на предмет
спору          публічного
акціонерного товариства “Державний
ощадний банк України” в особі
територіально-відокремленого
безбалансового відділення №10013/0289
філії Львівського обласного
управління м. Львів

до
відповідача
приватного
підприємства “Центр соціальної
реабілітації молоді” м. Львів

за участю третіх осіб на стороні
відпові-

дача без самостійних вимог на предмет

спору:
1.
виконавчого комітету
Львівської міської ради м.
Львів

2. обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради “Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки”
м.Львів

про          визнання права власності
та витребування майна з чужого
незаконного володіння

за участю представників від:

позивача:                     не
з’явився;

відповідача 1:           ОСОБА_3- за
довіреністю б/н від 26.03.2014 р.;

третіх осіб:                     не
з’явилися;

третьої особи із самостійними
вимогами: ОСОБА_4 - за довіреністю б/н
від 06.09.2013р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 26.02.2014 р.
(головуючий суддя Деркач Ю.Б., судді
Коссак С.М. та Матвіїв Р.І.) в
задоволенні позовних вимог позивача за
первісним позовом: виконавчого
комітету Львівської міської ради про
визнання недійсним договору
купівлі-продажі незавершеного
будівництвом об’єкту готовністю 59% у
м.Львові по вул.Б.Хмельницького,249
(вул.Грінченка, корпус 26) і витребування
з незаконного володіння у ПП «Центр
соціальної реабілітації молоді»
вказаного об’єкту незавершеного
будівництва із зобов’язанням
первісного відповідача усунути
перешкоди у користуванні ним; позивача
за зустрічним позовом - ПП „Центр
соціальної реабілітації молоді” про
визнання права власності на вказаний
об’єкт незавершеного будівництва;
позовних вимог третьої особи із
самостійними вимогами на предмет спору
- публічного акціонерного товариства
“Державний ощадний банк України” в
особі територіально-відокремленого
безбалансового відділення №10013/0289
філії Львівське обласне управління про
визнання за такою третьою особою права
власності на частину вказаного
об’єкту незавершеного будівництва
площею 138 м.кв. і витребування його з
чужого незаконного володіння у ПП
„Центр соціальної реабілітації
молоді”, відмовлено.

Вказане рішення загалом мотивовано
тим, що згідно вимог ст. 387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Львівська міська рада
всупереч вимог ст. 33 ГПК України не
довела належними та допустимими
доказами свого права власності на
спірний об’єкт. Зокрема, первісним
позивачем не надано доказів відведення
земельної ділянки для будівництва
спірного об’єкту, дозволу на початок
будівельних робіт із зазначенням
замовника та виконавця будівництва.
Також не подано доказів того, що саме
Львівська міська рада здійснювала
будівництво спірного об’єкту. Наявні в
матеріалах справи: розпорядження
міської адміністрації Львівської
міської ради №679 від 27.05.1994 р., рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради № 164 від 05.04.2002 р., ухвала
Львівської міської ради №2458 від 05.03.2009
р., якими вирішувалися питання про
передачу управлінню Ощадбанку, Курії
Львівської Архієпархії Української
греко-католицької церкви прав на
частини площ в незавершеному
будівництві не є належними доказами
речового права первісного позивача,
оскільки вони свідчать лише про
волевиявлення Львівської міської ради
стосовно подальшої юридичної долі уже
частково збудованого об’єкту
незавершеного будівництва, однак, не
підтверджують тієї обставини, що саме
Львівська міська рада була власником
об’єкту незавершеного будівництва чи
здійснювала таке будівництво на
підставі затвердженої
проектно-кошторисної документації.

Крім цього, судом зазначено, в ухвалах
Львівської міської ради та рішеннях її
виконавчих органів, що частини
спірного об’єкту надавалися
управлінню Ощадбанку, Курії Львівської
Архієпархії Української
греко-католицької церкви, із
зазначенням різних адрес одного і того
ж будинку.

Матеріалами справи достовірно не
підтверджується, яка саме частина
будинку була відчужена міською радою
на користь ВАТ „Львівський ДБК-2”, тому
вимога первісного позивача про
витребування майна є неконкретизована
також з урахуванням того, що у висновку
судової інженерно-технічної
експертизи зазначено лише ймовірну
площу будинку, яка становить до
1497,18м.кв.

Помилковим є посилання первісного
позивача на ч.3 ст. 228 ЦК України як
підставу недійсності договору
купівлі-продажу від 22.04.2009р., укладеного
між ПП „Фірма „Піраміда-Авто” та ПП
„Центр соціальної реабілітації
молоді”. Вказана норма права була
доповнена частиною 3 відповідно до
Закону України № 2756-VI від 02.12.2010 р.,
тобто після укладення оспорюваного
договору.

Що стосується зустрічної позовної
вимоги, то рішення суду мотивовано тим,
що ВАТ „Львівський ДБК-2” продав ПП
„Фірма „Піраміда-Авто” майно, яке не
належало йому на праві власності та
яким ВАТ „Львівський ДБК-2” не вправі
був розпоряджатися. Дана обставина
підтверджується рішенням
господарського суду Львівської
області від 25.06.2010р. у справі №4/120, яке
залишене без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 23.11.2010 р. та
постановою Вищого господарського суду
України від 19.01.2011р. Відповідно до ст. 658
ЦК України, право продажу товару, крім
випадків примусового продажу та інших
випадків, встановлених законом,
належить власникові товару. Якщо
продавець товару не є його власником,
покупець набуває право власності лише
у випадку, якщо власник не має права
вимагати його повернення.

Відтак, вимоги ПП „Центр соціальної
реабілітації молоді” про визнання
права власності на незавершений
будівництвом будинок є, на думку суду
першої інстанції, безпідставними та
таким, що не підлягає задоволенню.

У задоволенні вимог третьої особи із
самостійними вимогами на предмет спору
відмовлено тому, що у відповідності до
ст. 387 ЦК України власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним. ПАТ
“Державний ощадний банк України” в
особі територіально-відокремленого
безбалансового відділення не довів
належними та допустимими доказами
свого права власності на частину
спірного об’єкту. Крім цього, звернуто
увагу на те, що п.4 розпорядження
міської адміністрації Львівської
міської ради №679 від 27.05.1994 р. „Про
дольову участь Львівського обласного
управління Ощадного банку України в
будівництві будинку громадського
призначення (корпус-26) в житловому
мікрорайоні „Грінченка” зазначено, що
приміщення площею 138 м.кв. в будинку
громадського призначення к.26
передається у власність банку після
завершення будівництва об’єкту.
Враховуючи те, що будівництво об’єкту
завершено не було, відповідно підстава
для переходу права власності на
приміщення до банку не настала.

Окрім того, укладений між управлінням
капітального будівництва Львівської
міської адміністрації та ПАТ
“Державний ощадний банк України” в
особі територіально-відокремленого
безбалансового відділення №10013/0289
філії Львівське обласне управління
договір про спільну діяльність від
24.11.1994 р. було розірвано на підставі
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради № 164 від 05.04.2002
р. „Про продовження будівництва
будинку громадського призначення
(корпус-26) у житловому мікрорайоні
„Грінченка” за згодою із Львівським
обласним управлінням ПАТ „Державний
ощадний банк України”.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
третьою особою із самостійними
вимогами на предмет спору – ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі територіально-відокремленого
безбалансового відділення №10013/0289
філії Львівського обласного
управління м. Львів подано апеляційну
скаргу №15-06/731 від 13.03.2014 р., яка загалом
обґрунтовується тим, що банком
перераховано усю суму коштів,
еквівалентну сумі 27 600 доларам США за 138
м.кв. приміщення, яка була обумовлена
договором про спільну діяльність від
24.11.1994 р. Крім цього, п. 1.2 рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради № 164 від 05.04.2002 р.,
незавершене будівництвом приміщення
Ощадбанку площею 138 м.кв. передано на
баланс АТ «Ощадбанк» без жодних
застережень та будь-яких вимог
додаткової оплати.

Також, апелянтом у скарзі зазначено, що
згідно ст. 432 ЦК Української РСР, чинної
на дату укладання договору про спільну
діяльність 24.11.1994 р., для досягнення
мети, зазначеної у ст. 430 цього кодексу,
учасники договору про сумісну
діяльність роблять внески грошима чи
іншим майном або трудовою участю.
Грошові та інші майнові внески
учасників договору, а також майно,
створене або придбане в результаті їх
спільної діяльності, є їх спільною
власністю.

Тому, оскільки чинним до 01.01.2013 р.
Тимчасовим положенням про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.07.2002 р. передбачалася можливість
державної реєстрації права власності
на об’єкт незавершеного будівництва,
тому апелянт вважає, що у нього виникло
право власності на такий об’єкт
незавершеного будівництва, яке з
певних причин не було зареєстроване у
період дії названих вище нормативно
правових норм чинного законодавства.

Таким чином, така третя особа просить
апеляційний господарський суд,
оскаржуване рішення скасувати в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог такої третьої особи і
постановити у цій частині нове рішення,
яким вимоги ПАТ “Державний ощадний
банк України” в особі
територіально-відокремленого
безбалансового відділення
задовольнити.

Також рішення у даній справі оскаржене
первісним позивачем - виконавчим
комітетом Львівської міської ради,
який у своїй апеляційній скарзі №
1104/вих.159 від 13.03.2014 р. не навів будь-яких
конкретних заперечень та спростувань
обставинам, які судом першої інстанції
покладені в основу прийнятого рішення,
а лише перераховано встановлені судом
факти укладання угод купівлі-продажі
щодо спірного, незавершеного
будівництвом нерухомого майна і
перераховано цілий перелік норм
матеріального, процесуального права та
зроблено посилання на рекомендації
Вищого господарського суду України,
викладених у його постановах пленуму
що стосуються вимог до оформлення
судового рішення та надання оцінки
висновку експерта.

В підсумку, вказаний апелянт просить
оскаржуване рішення суду першої
інстанції скасувати в частині відмови
у задоволенні позову первісного
позивача та прийняти нове, яким його
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач-1 за первісним позовом - ПП
“Центр соціальної реабілітації
молоді”, відзиву на апеляційні скарги
не подав, проте, його представник в
судовому засіданні просив суд
оскаржуване рішення суду першої
інстанції залишити без змін,
апеляційні скарги без задоволення з
тих же підстав, якими обґрунтовано таке
рішення.

Від інших учасників судового процесу
відзиви на апеляційні скарги не
надходили, їх представники в судове
засідання не з’явилися, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду апеляційних
скарг, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштової
кореспонденції, згідно яких, сторонами
отримано копії ухвал апеляційного суду
в період з 31.03.2014 р. по 04.04.2014 р.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну правову оцінку доводам
апеляційних скарг, заслухавши
пояснення представника відповідача-1
за первісним позовом та третьої особи
із самостійними вимогами на предмет
спору, колегія суддів апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, з огляду
на наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та перевірено апеляційним
господарським судом, 28.01.1998 р. між
виконавчим комітетом Львівської
міської ради та ВАТ „Львівський
домобудівний комбінат №2” укладено
угоду на пайову участь у будівництві
(т.1 а.с.17).

Згідно п.п. 1, 2, 4, 5, 6 даної угоди,
предметом угоди є дольова участь ВАТ
„Львівський ДБК №2” в будівництві
будинку громадського призначення на
вул. Б. Хмельницького, 249 (корпус 26).

Площа дольової участі для ВАТ
„Львівський ДБК №2” становила 254 м. кв.,
який в свою чергу зобов’язаний був
виконати роботи по влаштуванню
інженерних мереж в мікрорайоні ОСОБА_5.

Управління капітального будівництва
Львівського міськвиконкому проводить
взаємозалік за виконані роботи по
влаштуванню інженерних мереж в
мікрорайоні ОСОБА_5 по заборгованості
за ці роботи, а ВАТ „Львівський ДБК №
2” перераховує на рахунок УКБ
міськвиконкому 40 тис. грн. додатково,
крім взаємозаліку.

Після проведення взаємозаліку
нежитлова площа 254 м. кв. в будинку
громадського призначення на вул. Б.
Хмельницького, 249 (корпус 26) передається
ВАТ „Львівський ДБК №2”, а
заборгованість УБК списується.

Незавершене будівництво нежитлового
приміщення громадського призначення
площею 254 м. кв. передано управлінням
капітального будівництва Львівського
міськвиконкому ВАТ „Львівський ДБК
№2”, що підтверджується підписаними
05.04.1999 р. між сторонами протоколом
взаєморозрахунків та актом
приймання-передачі нежитлового
приміщення площею 254 м. кв. в будинку
громадського призначення по вул. Б.
Хмельницького, 249 (т.1, а.с.18-20).

25.02.1999 р. між ВАТ „Львівський ДБК №2”
(продавець) та закритим акціонерним
страховим товариством „Львів-Терен”
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу приміщень №18 від 25.02.1999
р., за умовами п.п.1.1, 2.1 якого продавець
продає, а покупець купує незавершене
будівництвом нежитлове приміщення на
умовах даного договору. Характеристика
приміщення: адреса: м. Львів, вул. Б.
Хмельницького, 249 (корпус 26). Загальна
площа 254 м.кв. У відповідності до
договору незавершене будівництво
(корпус 26) належить продавцю згідно
укладеної ним із Львівським
міськвиконкомом угоди №3 від 28.01.1998 р.,
загальна вартість незавершеного
будівництва (корпус 26) становить 140 тис.
грн.(т.1, а.с.49-50).

У відповідності до підписаного 05.04.1999 р.
акту приймання-передачі незавершене
будівництво нежитлового приміщення
громадського призначення площею 254 м.
кв. за адресою: м. Львів, вул. Б.
Хмельницького, 249 (корпус 26) товариством
„Львівський ДБК №2” передано у
власність Закритого акціонерного
страхового товариства „Львів-Терен”
(т.1, а.с.48).

10.01.2003р. між закритим акціонерним
страховим товариством „Львів-Терен”
(продавець) та ТОВ „Росава ЛТ”
укладено договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень, за умовами п.п.1.1,
1.2, 1.3, 2.1 якого, продавець продає, а
покупець купує незавершене
будівництвом нежитлове приміщення на
умовах даного договору (т.1, а.с. 56).

Характеристика приміщення: адреса: м.
Львів, вул. Б. Хмельницького, 249 (корпус
26). Загальна площа 254 м. кв.

Незавершене будівництво (корпус 26)
належить продавцю згідно договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
№18 від 25.02.1999 р.

Загальна вартість незавершеного
будівництва (корпус 26) становить 35 880,00
грн. Покупець зобов'язується провести
повну оплату за незавершене
будівництво (корпус 26) шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок продавця до 01.02.2003р.

У відповідності до підписаного 23.01.2003
р. акту приймання-передачі незавершене
будівництво нежитлового приміщення за
адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького,
249 (корпус 26) передано закритим
акціонерним страховим товариством
„Львів-Терен” у власність ТОВ „Росава
ЛТ”(т. 1, а.с. 58).

26.12.2003 р. між ВАТ „Львівський ДБК №2”
(продавець) та ПП “Фірма
“Піраміда-Авто” (покупець) укладено
договір №6/7 купівлі-продажу, у
відповідності до п.п. 1.1., 1.2., 1.3, 2 якого,
продавець продав та зобов'язується
передати у власність покупця
незавершений будівництвом об'єкт
(надалі - майно), а покупець придбав та
зобов'язується сплатити за вказане
майно ціну продажу, прийняти по акту
приймання-передачі майно та виконати
умови, передбачені цим договором (т.1,
а.с. 59-60).

Майно знаходиться за адресою м. Львів,
вул. Б. Хмельницького, 249 (корпус 26) та
складається з незавершеного
будівництвом будинку громадського
призначення загальною площею 254 м. кв.
(м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 249,
корпус 26).

Майно належить продавцеві на праві
власності, про що свідчить угода №3 на
пайову участь у будівництві від 28.01.1998
р., акт приймання-передачі від 05.04.1999р.
та протокол взаєморозрахунків від
05.04.1999 р.

Загальна сума договору, за якою
вчиняється продаж майна становить 250
240,00 грн. Оплата поводиться у гривнях
шляхом перерахування коштів покупцем
на розрахунковий рахунок продавця, або
через касу підприємства протягом двох
місяців з моменту підписання даного
договору.

Перехід права власності на майно від
продавця до покупця відбувається після
підписання акту приймання - передачі
майна.

29.12.2003 р. сторонами договору складено
акт приймання-передачі, у
відповідності до якого незавершений
будівництвом будинок громадського
призначення загальною площею 254 м. кв.
(м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 249
(корпус 26) передано у власність ПП
„Фірма „Піраміда-Авто” (т.1, а.с.61).

Рішенням постійно діючого
третейського суду Українського
національного комітету Міжнародної
торгової палати від 27.03.2009 р. у справі
№10-42/09 за ПП „Фірма „Піраміда-Авто”
визнано право власності на
незавершений будівництвом будинок
громадського призначення у м. Львові по
вул. Б. Хмельницького, 249 (корпус 26).

14.04.2009 р. за ПП „Фірма „Піраміда-Авто”
проведено державну реєстрацію права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва готовністю 59 %, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, виданого Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради „Бюро технічної інвентаризації
та експертної оцінки” від 14.04.2009р. за №
22469093, реєстраційний номер №27033139 від
14.04.2009 р.

22.04.2009 р. між ПП „Фірма „Піраміда-Авто”
(продавець) та ПП „Центр соціальної
реабілітації молоді” (покупець)
укладено нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу з розстрочкою
платежу, зареєстрований в реєстрі за
номером №608. У відповідності до даного
договору продавець продає, а покупець
купує незавершений будівництвом
будинок громадського призначення по
вул.Б.Хмельницького, 249 (корпус 26) у
м.Львові готовністю 59%. (т.1, а.с.81).

23.04.2009 р. за ПП „Центр соціальної
реабілітації молоді” проведено
державну реєстрацію права власності на
об'єкт незавершеного будівництва
готовністю 59%, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
прав власності на нерухоме майно від
23.04.2009 р. У відповідності до підписаного
27.04.2009р. акту приймання-передачі дане
майно передано у власність ПП „Центр
соціальної реабілітації молоді” (т.1
а.с. 82, 83).

Рішенням господарського суду
Львівської області від 25.06.2010 р. у
справі №4/120, залишеним в силі
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 23.11.2010 р. у
справі №4/120 та постановою Вищого
господарського суду України від 19.01.2011
р. рішення постійно діючого
третейського суду Українського
національного комітету Міжнародної
торгової палати від 27.03.2009 р. у справі
№10 - 42/09 скасовано.

Крім зазначеного вище, судом першої
інстанції також правомірно було
встановлено, що ухвалою Львівської
міської ради №2458 від 05.03.2009 р. „Про
подальше використання об'єкта
незавершеного будівництва (корпус № 26
на вул. ОСОБА_5)” вирішено надати Курії
Львівської Архієпархії Української
греко - католицької церкви у безоплатне
користування на умовах позички об'єкт
незавершеного будівництва (корпус 26 на
вул. ОСОБА_5) загальною площею 493,1м.кв.
терміном на 25 років для забезпечення
діяльності Курії при умові завершення
будівництва (т.2, а.с. 57).

Крім цього, згідно п.п.1-3 розпорядження
міської адміністрації Львівської
міської ради № 679 від 27.05.1994 р. вирішено
погодитись з пропозиціями комісій про
прийняття дольової участі від
Львівського обласного управління
Ощадного банку України на будівництво
будинку громадського призначення корп.
№ 26 загальною площею 138 м.кв.

Відділу інвестицій оформити протокол
передачі капітальних вкладень з
обласним управлінням на зазначену
площу.

УКБ міської адміністрації з обласним
управлінням укласти угоду на
будівництво будинку громадського
призначення корп. № 26.

Після завершення будівництва об’єкту
згідно встановленого законом порядку
передати обласному управлінню у
власність приміщення в будинку
громадського призначення к.26 площею 138
м.кв., на які передана дольова участь (т.1
а.с.145).

Ухвалою Львівської міської ради
народних депутатів 18-ї сесії 21
скликання від 09.06.1994 р. ухвалено
погодитись із пропозиціями міської
адміністрації про дольову участь
Львівського обласного управління
Ощадного банку України в будівництві
будинку громадського призначення
корп. № 26 в мікрорайоні по вул.
ОСОБА_5(розпорядження № 678 від 27.05.1994 р.)
(т.1, а.с. 146)

24.11.1994 р. між управлінням капітального
будівництва Львівської міської ради
(замовник) та Львівським обласним
управлінням Ощадного банку України
(інвестор) укладено договір про спільну
діяльність (т.1, а.с. 147-149).

Згідно 1.1 вказаного договору, замовник
та інвестор будують свої
взаємовідносини щодо будівництва
будинку громадського призначення
корп. № 26 загальною площею 138 м.кв.в
мікрорайоні по вул. Грінченка м.Львова,
корпус № 26 на підставі ухвали 18-ї сесії
21 скликання Львівської міської ради
народних депутатів від 09.06.1994 р. та
розпорядження № 697 міської
адміністрації від 27.05.1994 р.

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради № 164 від 05.04.2002
р. «Про продовження будівництва
будинку громадського призначення
(корпус- 26) у житловому мікрорайоні
«Грінченка» вирішено: розірвати за
спільною згодою зазначений вище
договір від 24.11.1994 р.; передати
незавершене будівництво на баланс
Львівському міському відділенню
Ощадного банку України для завершення
будівництва; вважати такими що
втратили чинність розпорядження
міської адміністрації Львівської
міської ради № 679 від 27.05.1994 р.;
дозволити Львівському міському
відділенню Ощадного банку України
прийняти дольову участь у фінансуванні
будівництва другого поверху площею
383,68 м.кв. будинку громадського
призначення (корпус-26) у житловому
мікрорайоні «Грінченка», з передачею
зазначеного приміщення після
закінчення будівництва у власність
банку; управлінню капітального
будівництва укласти з Львівським
міським відділенням Ощадного банку
України договір про дольову участь у
будівництві другого поверху (т.2, а.с.38).

Згідно висновку №2078 судової
інженерно-технічної експертизи від
12.12.2013 р. проведеної в межах даної
справи, експертом встановлено лише
ймовірну площу спірного будинку
громадського призначення, яка
становить до 1 407,18 м.кв. (т.4, а.с. 137-142).

Враховуючи зазначені вище встановлені
фактичні обставини правовідносин,
судовою колегією звертається увага на
наступне.

У ст. 128 ЦК Української РСР, який був
чинний на початок виникнення спірних
правовідносин щодо можливого
виникнення права власності у
первісного позивача щодо спірного
об’єкту незавершеного будівництвом
нерухомого майна передбачено, що право
власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

До завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в
абзаці першому цієї частини, може
укласти договір щодо об'єкта
незавершеного будівництва, право
власності на який реєструється
органом, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно на
підставі документів, що підтверджують
право власності або користування
земельною ділянкою для створення
об'єкта нерухомого майна, дозволу на
виконання будівельних робіт, а також
документів, що містять опис об'єкта
незавершеного будівництва.

У відповідності до ст. 387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Враховуючи зазначені вище вимоги
чинного на час виникнення спірних
правовідносин цивільного
законодавства та такого ж
законодавства на дату вирішення спору,
судом першої інстанції під час
прийняття оспорюваного рішення
правомірно встановлено, що первісним
позивачем – виконавчим комітетом
Львівської міської ради, всупереч
вимог ст. 33 ГПК України, належними та
допустимими доказами не доведено
виникнення права власності на спірний
об’єкт.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що первісним позивачем не
надано суду: докази відведення
земельної ділянки для будівництва
спірного об’єкту; дозволу на виконання
будівельних робіт; інші докази того, що
саме Львівська міська рада чи її
виконавчий орган здійснював
будівництво спірного об’єкту.

Окрім цього, під час прийняття рішення
місцевим господарським судом
правомірно звернуто увагу на доводи
виконавчого комітету Львівської
міської ради, викладені у позовній
заяві про те, що спірний об’єкт з
початку будівництва і до 2009 року (тобто,
більше 15-ти років) залишався
безгосподарним, що не виключає ту
обставину, що таке майно або його
частина могли мати ознаки
безхазяйного, який за таких обставин
повинен прийматися у власність
територіальної громади в судовому
порядку за визначеною ст. 335 ЦК України
процедурою.

У відповідності до ст. 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

За таких обставин, правомірним є
висновок про те, що оскільки первісний
позивач не довів виникнення та
існування права власності на спірний
об’єкт незавершеного будівництва,
відповідно не доведено і порушення
його права чи охоронюваного законом
інтересу, тому у нього не виникло прав
на звернення до суду із вимогами до
первісного відповідача про визнання
правочину щодо такого майна недійсним
та витребування його з незаконного
володіння.

Крім цього обгунтованим також є
висновок суду першої інстанції про те,
що розпорядження міської
адміністрації Львівської міської ради
№679 від 27.05.1994 р.; рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради № 164
від 05.04.2002 р.; ухвала Львівської міської
ради №2458 від 05.03.2009 р., якими
вирішувалися питання про передачу
управлінню Ощадбанку, Курії Львівської
Архієпархії Української греко -
католицької церкви прав на частини в
незавершеному будівництвом спірного
будинку, є доказами подальшої
юридичної долі уже частково
збудованого об’єкту незавершеного
будівництва, проте, не підтверджують
того, що саме Львівська міська рада чи
її виконавчий орган були власниками
незавершеного будівництва або
здійснювали його будівництво.

Витребування виконавчим комітетом
Львівської міської ради майна з
незаконного володіння
унеможливлюється, крім відсутності
правових підстав також тим, що
матеріалами справи достовірно не
підтверджено, яка саме частина будинку
була відчужена міською радою на
користь ВАТ „Львівський ДБК-2”, що
відповідно не надає можливості
індивідуалізувати частину будинку, яка
могла б підлягати витребуванню. Також
не доведена загальна площа
незавершеного будівництвом будинку
громадського призначення, що
відповідно не надає можливості
встановити, яка саме площа в будинку
може бути витребувана.

У висновку №2078 судової
інженерно-технічної експертизи від
12.12.2013 р. зазначено лише ймовірну площу
будинку громадського призначення, яка
згідно висновку становить до 1497,18м.кв.

Необгрунтованим є посилання
первісного позивача на ч.3 ст. 228 ЦК
України як на підставу недійсності
договору купівлі-продажу від 22.04.2009 р.,
укладеного між ПП „Фірма
„Піраміда-Авто” та ПП „Центр
соціальної реабілітації молоді”,
оскільки ст. 228 цього Кодексу була
доповнена частиною 3 відповідно до
Закону України № 2756-VI від 02.12.2010 р.,
тобто після укладення оспорюваного
договору.

Відповідно до ст. 5 ЦК України, акт
цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи. Якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Щодо зустрічних вимог ПП „Центр
соціальної реабілітації молоді”,
судом апеляційної інстанції
враховується таке.

У відповідності до договору між
Львівською міською радою та ВАТ
„Львівський ДБК-2” останнє придбало
незавершене будівництвом приміщення
площею 254 м.кв. в незавершеному
будівництвом будинку громадського
призначення по вул. Б.Хмельницького, 249,
корпус 26 в м. Львові. Проте, із змісту
договору купівлі-продажу №6/7 від 26.12.2003
р., укладеного між ВАТ „Львівський
ДБК-2” та ПП „Фірма „Піраміда-Авто”
випливає, що останнім придбано у ВАТ
„Львівський ДБК-2” незавершений
будівництвом будинок громадського
призначення по вул.Б.Хмельницького, 249,
корпус 26 у м. Львові площею 254 м.кв, а не
приміщення в цьому незавершеному
будівництвом будинку. Тобто, ВАТ
„Львівський ДБК-2” продав ПП „Фірма
„Піраміда-Авто” майно, яке не належало
йому на праві власності та яким ВАТ
„Львівський ДБК-2” не вправі був
розпоряджатися. Дана обставина
підтверджується зазначеним вище
рішенням господарського суду
Львівської області від 25.06.2010 р.,
залишеним без змін апеляційною та
касаційною інстанціями, яким скасовано
рішення третейського суду, яке стало
підставою для державної реєстрації
незавершеного будівництва за
продавцем - ПП „Фірма „Піраміда-Авто”.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, право
продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару. Якщо продавець
товару не є його власником, покупець
набуває право власності лише у випадку,
якщо власник не має права вимагати його
повернення.

Відтак, враховуючи в цілому зазначене
вище, а також те, що оскільки згідно
чинного рішення господарського суду
продавець спірного нерухомого майна
під час укладання договору
купівлі-продажі не володів правом
розпорядження таким майном, зустрічні
вимоги ПП „Центр соціальної
реабілітації молоді” про визнання
права власності на незавершений
будівництвом спірний будинок є
безпідставними та не підлягають до
задоволення.

При цьому, апеляційним судом також
враховується, що сторонами та третьою
особою- ПП „Фірма Піраміда-Авто” не
доведено належними і допустимими
доказами продовження будівництва
спірного об’єкту, наслідком чого є
збільшення його площі, яка ймовірно
згідно висновку експерта, складає 1497,18
м.кв.

Що стосується вимог третьої особи на
предмет спору, то апеляційним судом
враховується.

Як вірно враховано судом першої
інстанції, п. 4 розпорядження міської
адміністрації Львівської міської ради
№ 679 від 27.05.1994 р. „Про дольову участь
Львівського обласного управління
Ощадного банку України в будівництві
будинку громадського призначення
(корпус-26) в житловому мікрорайоні
„Грінченка” визначено, що приміщення
площею 138 м.кв. в будинку громадського
призначення корпус-26 передається у
власність банку після завершення
будівництва об’єкту. Виходячи із того,
що будівництво об’єкту завершено не
було, відповідно, підстава для переходу
права власності на приміщення до банку
не настала.

Окрім того, укладений між управлінням
капітального будівництва Львівської
міської адміністрації та Львівським
обласним управлінням Ощадного банку
України договір про спільну діяльність
від 24.11.1994 р. було розірвано за спільною
згодою сторін, про що зазначено у
вказаному вище рішенні виконавчого
комітету Львівської міської ради № 164
від 05.04.2002 р. „Про продовження
будівництва будинку громадського
призначення (корпус-26) у житловому
мікрорайоні „Грінченка”.

Необґрунтованими та помилковими
твердженнями такої третьої особи є те,
що передача майна на баланс, є
підставою переходу права власності на
таке майно, враховуючи зазначену вище
та чинну на час виникнення спірних
правовідносин ст. 128 ЦК Української РСР
та чинну на даний час ч.2 ст. 331 ЦК
України.

Таким чином, зазначені вище вимоги
третьої особи є також необґрунтованими
і правомірно відхилені судом першої
інстанції під час прийняття
оскаржуваного рішення.

Висновок судової інженерно-технічної
експертизи від 12.12.2013 р. судом не
враховується і не оцінюється як доказ у
справі згідно ст.ст. 42, 43 ГПК України,
оскільки відсутні матеріально-правові
підстави для задоволення позовних
вимог.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об’єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржниками не подано суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували обґрунтованість вимог,
заявлених у апеляційних скаргах.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку,
що прийняте судом першої інстанції та
оскаржуване первісним позивачем і
третьою особою із самостійними
вимогами на предмет спору рішення,
прийняте із дотриманням норм чинного
законодавства та у відповідності до
обставин справи, а тому підстав для
його зміни чи скасування, колегія
суддів,не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський
суд:

ПОСТАНОВИВ:

1.           Рішення господарського
суду Львівської області 26.02.2014 р. у
справі

№ 5015/2602/11 залишити без змін,
а апеляційні скарги без задоволення.

2.          Постанова набирає законної
сили з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному
порядку.

3.          Матеріали справи повернути
до господарського суду Львівської
області.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 27.05.2014 р.

Головуючий-суддя

Матущак О.І.

Судді

Дубник О.П.

ОСОБА_1