ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.14 Справа № 904/2209/14

За позовом Комунального закладу
"Дніпропетровська міська клінічна
лікарня № 21 ім. Є.Г. Попкової"
Дніпропетровської обласної ради", м.
Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 6 736, 73 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Дейчман Т.М. - представник
за дов. № 1 від 01.01.14

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Комунальний заклад "Дніпропетровська
міська клінічна лікарня № 21 ім. Є.Г.
Попкової" Дніпропетровської обласної
ради" звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 6736, 73 грн., з яких: 6510, 45 грн. -
основний борг, 42, 87 грн. - інфляційні
нарахування та 183, 41 грн. - три відсотки
річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
нерухомого майна та надання
комунальних послуг користувачу від
10.01.2012 № 24-ДКП/12 в частині повної та
своєчасної оплати за отримані послуги.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 07.04.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 29.04.2014.

Ухвалою від 29.04.2014 розгляд справи
відкладено на 26.05.2014.

26.05.2014 через канцелярію господарського
суду від позивача надійшло клопотання
про залучення документів до матеріалів
справи.

Відповідач явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, за адресою. зазначеною
у позовній заяві, оскільки поштовий
конверт (арк. с. 42) з ухвалою суду, який
направлявся на адресу відповідача,
повернувся з поштовою відміткою: «за
закінченням строку зберігання».

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 26.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.2012 між Департаментом корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради (далі -
орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі -
відповідач, орендар) було укладено
договір № 24-ДКП/12 оренди нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди з
метою ефективного використання
комунального майна орендодавець на
підставі рішення міської ради від
21.03.2007 № 41/11, із змінами та доповненнями
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування комунальне
нерухоме майно нежитлове приміщення
(далі - об'єкт оренди) загальною площею
27, 06 кв.м., розташоване за адресою:
АДРЕСА_2, на першому поверсі 5-ти
поверхової будівлі, вартість якого,
згідно з незалежною оцінкою становить
106806, 0 грн., без ПДВ, що перебуває на
балансі Комунального закладу
"Дніпропетровська міська клінічна
лікарня № 21 ім. проф. Є.Г. Попкової"
Дніпропетровської обласної ради", для
використанння під розміщення буфету,
який не здійснює продаж товарів
підакцизної групи.

Згідно акту приймання-передачі
нежитлового приміщення площею 27, 06
кв.м., що знаходиться на балансі
Комунального закладу
"Дніпропетровська міська клінічна
лікарня № 21 ім. проф. Є.Г. Попкової"
Дніпропетровської обласної ради", за
адресою: АДРЕСА_2 від 10.01.2012
орендодавець передав, а відповідач
прийняв об'єкт оренди. зазначений у п. 1.1
договору оренди (арк. с. 12).

Додатковою угодою від 11.01.2012 до
договору оренди сторони встановили, що
з моменту підписання цієї угоди
Комунальний заклад "Дніпропетровська
міська клінічна лікарня № 21 ім. проф.
Є.Г. Попкової" Дніпропетровської
обласної ради" (далі - позивач) буде
виступати орендодавцем нежитлового
приміщення, зазначеного у договорі
оренди (арк. с. 13-14).

Відповідно до п. 5.11 договору оренди
орендар зобовязаний протягом 5 днів з
дати укладення цього договору укласти
з балансоутримувачем або з
відповідними комунальними службами
договір на сплату комунальних послуг
(газ, електроенергія, тепло,
водопостачання, водовідведення,
вивезення сміття, телефон) та з
балансоутримувачем - договір на сплату
експлуатаційних витрат, у т.ч.
відшкодування витрат по податку на
землю.

10.01.2012 між позивачем (далі -
балансоутримувач) та відповідачем
(далі - користувач) було укладено
договір про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
нерухомого майна та надання
комунальних послуг користувачу (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
балансоутримувач забезпечує утримання
нерухомого майна (у т.ч. обслуговування,
експлуатацію та капітальний ремонт
будівлі), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 (далі - будівля), загальною
площею 27, 06 кв.м., а також утримання
прибудинкової території, а користувач
бере участь у всіх витратах
балансоутримувача на виконання
вказаних робіт (крім капітального
ремонту), пропорційно до займайної ним
площі в цій будівлі, якщо інше не
випливає з характеру послуг, наданих
балансоутримувачем за цим договором.

Згідно з п. 2.1.1 договору розмір плати за
обслуговування та утримання будівлі,
прибудинкової території, утримання
допоміжних приміщень будівлі залежить
від складу робіт й послуг, які
надаються балансоутримувачу
житлово-експлуатаційними,
ремонтно-будівельними організаціями
та іншими суб'єктами господарювання, і
визначається розрахунком щомісячних
платежів (кошторисом витрат) за
обслуговування та утримання будівлі,
комунальні та інші послуги
балансоутримувача.

Надання користувачу комунальних
послуг за діючими розцінками і
тарифами. Нарахування ПДВ здійснюється
у порядку, визначеному законодавством
(п. 2.1.2 договору).

Користувач зобов'язується сплачувати
рахунки балансоутримувача або
організації, що обслуговує будівлю, за
обслуговування та утримання будівлі і
прибудинкової території, а також за
комунальні послуги протягом 7 днів
після їх отримання, але не пізніше 20
числа кожного місяця (п. 2.2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1.2 договору
балансоутримувач має право стягнути в
установленому порядку прострочену
заборгованість по платежах, що
наведені у п. 2.2.3 договору.

31.08.2013 між орендодавцем і орендарем
була укладена додаткова угода № 1 до
договору оренди, згідно якої сторони
достроково припинили термін дії
договору, а саме з 31.08.2013 (арк. с. 25).

31.08.2013 між сторонами було складено акт
приймання-передачі нежитлового
приміщення площею 27, 06 кв.м., що
знаходиться на балансі КЗ
"Дніпропетровська МКЛ № 21 ім.
Проф. Є.Г.Попкової" з адресою: АДРЕСА_2
(арк. с. 32).

На виконання умов договору, позивач
надав відповідачу послуги за період з
листопад 2012 по квітень 2013 на загальну
суму 7810, 45 грн., відповідно до
виставлених відповідачу рахунків (арк.
с. 34-37, 44-45).

Як зазначає позивач, відповідач
здійснив часткову оплату наданих
послуг, у зв'язку з чим несплаченими
залишаються послуги у розмірі 6510, 45
грн., про що сторони дійшли згоди,
підписавши акт звірки взаємних
розрахунків від 01.07.2013 (арк. с. 33).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання послуг згідно наданих акту
рахунків та не надано доказів їх оплати
на суму 6510, 45 грн., а відтак, позовна
вимога про стягнення з відповідача
суми основного боргу підлягає
задоволенню в розмірі 6510, 45 грн.

За порушення відповідачем виконання
грошового зобов'язання позивачем
нараховано три відсотки річних за
період з 16.12.2012 по 01.02.2014 у розмірі 183, 41
грн. та інфляційні втрати за період
грудень 2012 - січень 2014 у сумі 42, 87 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних та інфляційних
втрат, задовольняє дані вимоги у
повному обсязі, а саме три відсотки
річних у розмірі 183, 41 грн. та інфляційні
втрати у сумі 42, 87 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають частковому
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 1827 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1) на користь Комунального
закладу "Дніпропетровська міська
клінічна лікарня № 21 ім. проф.
Є.Г.Попкової" Дніпропетровської
обласної ради" (49006, АДРЕСА_2, ) основний борг у розмірі 6510, 45 грн.
(шість тисяч п'ятсот десять грн. 45 к.),
три відсотки річних у розмірі 183, 41 грн.
(сто вісімдесят три грн. 41 к.),
інфляційні втрати у сумі 42, 87 грн. (сорок
дві грн. 87 к.) та 1827 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн.) витрат по
сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 02.06.2014

Суддя В.І. Ярошенко