ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Справа № 922/4339/13

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -
головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов
Б.Ю. (доповідач),

розглянувши касаційну скаргу
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Харків,

на рішення господарського суду
Харківської області від 06.12.2013

та постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
24.02.2014

зі справи № 922/4339/13

за позовом сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма ім.
Т.Г.Шевченка" (далі - Товариство), с.
Друге Червоноармійське Вовчанського
району Харківської області,

до Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(далі - Відділення)

про визнання незаконним рішення,

за участю представників сторін:

позивача - Супруна О.М.,

відповідача - Новицького М.З.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовом про визнання
незаконним рішення адміністративної
колегії Відділення від 05.09.2013 № 193-К "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу" (далі - Рішення АМК).

Рішенням господарського суду
Харківської області від 06.12.2013 (суддя
Присяжнюк О.О.), залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014 (колегія
суддів у складі: Могилєвкін Ю.О. -
головуючий суддя, судді Пушай В.І.,
Барбашова С.В.), позов задоволено.

Прийняті зі справи судові рішення з
посиланням, зокрема, на приписи статті
59 Закону України від 11.01.2001 № 2210-ІІІ "Про
захист економічної конкуренції" (далі -
Закон № 2210) мотивовано невідповідністю
висновків, викладених у Рішенні АМК,
обставинам справи.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України
Відділення просить рішення місцевого
та постанову апеляційного
господарських судів зі справи
скасувати внаслідок їх прийняття з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та прийняти нове
рішення про відмову в позові.

Товариство подало відзив на касаційну
скаргу, в якому зазначило про
безпідставність її доводів та просило
судові рішення зі справи залишити без
змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно
до статті 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення
попередніми судовими інстанціями
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, заслухавши
представників сторін, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про необхідність часткового
задоволення касаційної скарги з
урахуванням такого.

Як встановлено місцевим та апеляційним
господарськими судами:

- Відділенням Товариству в зв'язку з
розглядом справи № 2/02-114-13, розпочатої
за ознаками вчинення Товариством
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, направлено вимогу
голови Відділення від 11.06.2013 № 02-26/2-2693
(далі - Вимога) про надання до 25.06.2013
інформації:

1. Чи здійснює Товариство відповідно до
діючого законодавства індексацію
земель, які орендує у власників
земельних часток (паїв). Якщо ні, надати
пояснення. Якщо так:

1.1. Повідомити з якого часу індексація
здійснюється.

1.2. Надати копії підтверджуючих
документів за 2008-2012 роки.

2. Копію звіту про фінансові результати
Товариства за 2012 рік.

- Товариство Вимогу отримало та листом
від 18.06.2013 № 44 повідомило Відділення
про те, що: здійснює свою діяльність в
межах діючого законодавства України та
є сумлінним платником обов'язкових
платежів; розрахунки із власниками
земельних часток (паїв) проводе в
обсягах та терміни, визначені
укладеними договорами оренди, у
відповідності до законодавства
України; звіт про фінансові результати
надає за належністю у визначені
законодавством України терміни;

- адміністративною колегією Відділення
винесено розпорядження від 30.07.2013 №
203-рк про початок розгляду справи у
зв'язку з наявністю в діях Товариства
ознак порушення законодавства про
захист економічної конкуренції у
вигляді неподання інформації
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки, яке разом із
супровідним листом від 01.08.2013 № 02-26/2-3397
надіслано Товариству;

- позивач, отримавши названі лист від
01.08.2013 та розпорядження від 30.07.2013,
надіслав відповідачеві листа від 07.08.2013
№ 71, у якому розширено розтлумачив
зміст відповіді на Вимогу і зазначив,
що відповідь була надана в повному
об'ємі, а тому й просив припинити
розгляд справи як такий, що суперечить
діючому законодавству;

- Відділення листом від 09.08.2013 № 02-26/2-3490
запропонувало Товариству надіслати до
19.08.2013 свої міркування або заперечення
стосовно висновків, викладених у
поданні про попередні висновки у
справі;

- Товариство у відповідь на лист
відповідача від 09.08.2013 повідомило, що
надало вичерпну інформацію на Вимогу;

- Рішенням АМК:

визнано, що Товариство, не надавши
інформації на вимогу голови Відділення
від 11.06.2013 № 02-26/2-2693 у встановлений ним
строк, вчинило порушення законодавства
про захист економічної конкуренції,
передбачене пунктом 13 статті 50 Закону
№ 2210, у вигляді неподання інформації
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки (пункт 1);

за вчинення зазначеного порушення на
Товариство накладено штраф у розмірі 68
000 грн. (пункт 2).

Причиною спору є питання щодо
наявності підстав визнання Рішення АМК
недійсним.

Згідно з статтею 3 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
основним завданням названого Комітету
є участь у формуванні та реалізації
конкурентної політики в частині,
зокрема, здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції на
засадах рівності суб'єктів
господарювання перед законом та
пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції.

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 17 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
голову територіального відділення
Антимонопольного комітету України
наділено повноваженнями вимагати,
зокрема, від суб'єктів господарювання
інформацію, в тому числі з обмеженим
доступом, при розгляді заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках.

Такі ж приписи містить і підпункт 5
пункту 8 Положення про територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України, затвердженого розпорядженням
названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р.

Отже, Відділення у межах наданих йому
повноважень мало право витребувати у
Товариства відповідну інформацію.

Таку правову позицію викладено в
постанові Верховного Суду України від
14.08.2012 зі справи № 08/03/26/64/2011 та інших.

Згідно з пунктом 13 статті 50 Закону № 2210
неподання інформації Антимонопольному
комітету України, його територіальному
відділенню у встановлені органами
Антимонопольного комітету України,
головою його територіального
відділення чи нормативно-правовими
актами строки є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції.

У свою чергу, відповідно до правової
позиції, викладеної в підпункті 13.2
пункту 13 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" встановлено, що
законодавством України не передбачено
якоїсь спеціальної форми, а так само і
порядку надсилання відповіді на запит
про надання інформації. Отже, така
інформація може надаватися в будь-якій
не забороненій законом формі та спосіб,
з огляду, водночас, на те, що
заперечення органом Антимонопольного
комітету України подання суб'єктом
господарювання інформації потребує
подання останнім належних доказів на
підтвердження своїх доводів стосовно
належного виконання обов'язку з
надання витребуваної інформації.

З огляду на наведене попередні судові
інстанції, не з'ясувавши відповідності
змісту наданої Товариством листом від
18.06.2013 № 44 інформації Вимозі Відділення
(чи відповідає вона на поставлені
Відділенням питання) та не дослідивши
доказів на підтвердження своєчасності
надання позивачем інформації на Вимогу
Відділення (зокрема, щодо її другого
питання та з урахуванням подальших
роз'яснень позивача), дійшли
передчасних висновків щодо
своєчасного надання Товариством
витребуваної інформації.

Таким чином, місцевий та апеляційний
господарські суди припустилися
неправильного застосування приписів
частини першої статті 47 ГПК України
щодо прийняття судового рішення суддею
за результатами обговорення усіх
обставин справи та частини першої
статті 43 цього Кодексу стосовно
всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, що
відповідно до частини першої статті 11110
ГПК України є підставами для
скасування оскаржуваних судових
рішень.

Касаційна ж інстанція відповідно до
частини другої статті 1117 ГПК України не
має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

З огляду на наведене справа має бути
передана на новий розгляд до суду
першої інстанції, під час якого
необхідно встановити обставини,
зазначені в цій постанові, дати їм та
доводам сторін належну правову оцінку
і вирішити спір відповідно до вимог
закону.

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Харківської області від 06.12.2013 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014 зі
справи № 922/4339/13 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
господарського суду Харківського
області.

Суддя
В.Селіваненко

Суддя І.Бенедисюк

Суддя
Б.Львов