донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

20.05.2014 р. справа №905/4145/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Чернота
Л.Ф.суддівМ’ясищева А.М., Шевкової
Т.А.від позивача:не з"явивсявід
відповідача:Пилипенко Е.В. - за дов. №б/н
від 01.07.2013р. Розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слов"янська деревня"
м.Слов"янськ Донецької областіна
ухвалу господарського суду Донецької
областівід23.12.2013 рокуу справі№905/4145/13
(суддя Захарченко Г.В.)за
позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІР К" м.Харківдо
відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слов"янська деревня"
м.Слов"янськ Донецької областіпро
стягнення коштів ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 31.07.13р., яке було
залишено без змін Постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 10.09.13р.,
відмовлено в задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІР К" м.Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слов'янська деревня"
м.Слов'янськ про стягнення 4564943,73 грн.

Постановою Вищого господарського суду
України від 06.11.2013р. рішення
господарського суду Донецької області
від 31.07.2013р. та постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
10.09.2013р. скасовано, прийнято нове
рішення, яким стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Слов'янська деревня" на користь ТОВ
"ВІР К" 3535760,00 грн. заборгованості, 49500,64
грн. на відшкодування інфляційних
втрат, 95842,04 грн. 3% річних, 110990,84 грн. на
відшкодування судових витрат.

На виконання постанови Вищого
господарського суду України від
06.11.2013р. господарським судом Донецької
області 04.12.2013р. виданий відповідний
наказ.

Відповідач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Слов"янська деревня"
м.Слов"янськ звернувся до
господарського суду Донецької області
з заявою №490 від 09.12.2013р. про визнання
наказу по справі №905/4145/13 таким, що не
підлягає виконанню.

Ухвалою від 23.12.2013р. господарський суд
Донецької області відмовив Товариству
з обмеженою відповідальністю
"Слов"янська деревня" м.Слов"янськ у
задоволенні заяви про визнання наказу
по справі №905/4145/13 від 04.12.2013р. таким, що
не підлягає виконанню.

Відповідач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Слов"янська деревня"
м.Слов"янськ з прийнятою ухвалою суду
першої інстанції від 23.12.13р. не згодно,
вважає її необґрунтованою та такою, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
України. Тому звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить Донецький
апеляційний господарський суд ухвалу
господарського суду Донецької області
від 23.12.13р. скасувати та постановити
ухвалу про задоволення заяви.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач звернувся до Вищого
господарського суду із заявою про
перегляд за ново виявленими
обставинами постанови Вищого
господарського суду України від
06.11.2013р. у справі №905/4145/13. Господарський
суд Донецької області відповідно до
запиту направив справу до Вищого
господарського суду України.

Ухвалою від 19.03.2014р. Вищий
господарський суд України заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слов'янська деревня"
про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Вищого
господарського суду України від 06.11.2013
р. у справі №905/4145/13 залишив без
задоволення, постанову Вищого
господарського суду України від 06.11.2013
р. у справі №905/4145/13 залишив без змін.
Матеріали справи повернуто до
господарського суду Донецької області.

Представник відповідача у судовому
засіданні заявив клопотання про
продовження розгляду справи та
відкладення розгляду справи на іншу
дату. В обґрунтування заяви
представник вказує складність
соціально-політичної ситуації в
Донецькій області, проведенням
антитерористичної операції в
м.Слов"янськ та реальної неможливості
співробітників ТОВ "Слов"янська
деревня" дістатися своїх робочих місць
у зв"язку із тимчасовим припиненням
господарської діяльності. Окрім того,
представник у судовому засіданні
зазначив, що він лише наймананий
представник, що не має у себе ніяких
документів по справі, хоче додати до
справи додаткові документи, але не
вказав які саме.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні
клопотання з огляду на таке.

Відповідно до ст.. 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Зокрема кодексом
встановлено, що сторони мають право
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії тощо.

Як вбачається, скаржник оскаржує
ухвалу суду, яка була прийнята 23.12.2013р.,
тобто майже 5 місяців тому. Ухвала про
прийняття апеляційної скарги до
провадження прийнята апеляційним
судом 05.05.2014р. та отримана скаржником
12.05.2014р., про що свідчить повідомлення
про вручення поштового відправлення.
Явка сторін не була визнана
обов»язковою. Разом з цим матеріали
справи не містять заяв, клопотань щодо
ознайомлення з матеріалами справи, або
долучення до справи нових документів.
Тому у сторін було достатньо часу для
надання доказів та додаткових
матеріалів до справи.

У відповідності зі ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обгрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.

Скаржником не надано доказів щодо
обґрунтування неможливості подання
додаткових доказів по справі у суді
першої інстанції. Окрім того,
представник у судовому засіданні
зазначив, що не знає які документи мав
би додати до справи.

За приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішений у даному засіданні.
Враховуючі ті обставини, що в
апеляційній скарзі заявник
посилається тільки на ті документи, які
знаходяться в матеріалах справи та
досліджувались господарським судом на
момент прийняття ухвали, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за наявними в справі
матеріалами, оскільки їх цілком
достатньо для правильної юридичної
кваліфікації спірних правовідносин.

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВІР К" м.Харків, у
судове засідання не з"явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, через канцелярію суду
надав відзив, якому зазначив, що вважає
ухвалу суду законною та обґрунтованою,
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, ухвалу суду без змін.
Позивач у відзиві зазначив, що
твердження боржника про припинення
зобов"язання зі сплати згідно
постанови Вищого господарського суду
України від 06.11.2013р. суми 3 792 093,52 грн. на
користь стягувача внаслідок
зарахування боржником його зустрічних
однорідних вимог до стягувача на таку ж
суму є безпідставними, оскільки у
стягувача відсутні будь-які грошові
зобов"язання перед боржником, а тому й
жодного зарахування зустрічних
однорідних вимог здійснено бути не
могло в силу відсутності зустрічної
однорідної вимоги, яку би мав боржник
до стягувача.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до статті 101
Господарського процесуального кодексу
України на підставі встановлених
фактичних обставин переглядає
матеріали господарської справи та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи
норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.

Згідно частини 5 статті 106
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційні скарги на ухвали
місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Перевіривши матеріали справи та
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права України, колегія суддів
Донецького апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи і
встановлено господарським судом,
відповідач звертаючись до
господарського суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню посилався на те, що 04.12.2013р.
між ТОВ "Слов'янська деревня" та ТОВ "ВІР
К" відбулося зарахування зустрічних
однорідних зобов'язань на суму
3681102,68грн. на підставі заяви ТОВ
"Слов'янська деревня" №479 від 04.12.13р. про
припинення зобов'язання зарахуванням
та 09.12.13р. відбулося зарахування
зустрічних однорідних зобов'язань на
суму 110990,84грн. на підставі заяви ТОВ
"Слов'янська деревня" №489 від 09.12.13р. про
припинення зобов'язання зарахуванням.
В підтвердження зазначеного заявником
надані копії зазначених заяв.

Згідно до п.3.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
роз"яснино, що частина четверта статті
117 ГПК містить підстави визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково, за заявами
стягувачів або боржників, поданими в
порядку зазначеної статті: якщо його
видано помилково; якщо обов'язок
боржника відсутній повністю чи
частково у зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин
(наприклад, у разі скасування чи зміни в
апеляційному або в касаційному порядку
чи за результатами перегляду за
нововиявленими обставинами рішення, на
підставі якого наказ було видано, якщо
на момент таких скасування чи зміни
наказ ще не було виконано повністю або
частково).

Частиною 2 статті 117 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право господарського суду,
який видав наказ, за заявою стягувача
або боржника виправити помилку,
допущену при його оформленні або
видачі, чи визнати наказ таким, що не
підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд ухвалою вносить
виправлення до наказу, а у разі якщо
його було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, господарський суд визнає наказ
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким наказом уже відбулося
повністю або частково, господарський
суд одночасно на вимогу боржника
стягує на його користь безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Статтею 202 Господарського кодексу
України встановлено, що господарське
зобов'язання припиняється: виконанням,
проведеним належним чином;
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управленої та
зобов'язаної сторін в одній особі; за
згодою сторін; через неможливість
виконання та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом або іншими
законами, а також в разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду.

Згідно ч.3 ст.203 Господарського кодексу
України господарське зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічної
однорідної вимоги, строк якої настав
або строк якої не визначений чи
визначений моментом витребування. Для
зарахування достатньо заяви однієї
сторони.

Вимоги, які підлягають зарахуванню,
повинні бути реально існуючими,
визначеними, безспірними, однорідним
та такими, строк виконання яких настав.

Як вбачається із заяви про припинення
зобов'язань зарахуванням №479 від 04.12.13р.
відповідач посилається на наявність у
нього вимог до ТОВ "ВІР К" з
відшкодування завданих позивачем
збитків у вигляді сплачених ним
штрафних санкцій за порушення
господарського зобов'язання щодо
якості товару. А у заяві про припинення
зобов'язань зарахуванням №489 від 09.12.13р.
відповідач посилається на наявність у
ТОВ "ВІР К" зобов'язання перед ТОВ
"Слов'янська деревня" в сумі 4242912грн. на
підставі вимоги про сплату боргу №472
від 25.11.13р.

Однак, матеріали справи не містять, та
відповідачем не надано доказів, що
підтверджують наявність у відповідача
грошових вимог до позивача на суму
зарахування. Окрім того, відповідач
заявляє вимогу про стягнення збитків,
однак ця вимога не є однорідною з
вимогою позивача про стягнення боргу
за постановою суду у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що господарський суд дійшов
вірного висновку, що зарахування
зустрічних однорідних вимог, які
оформлені односторонніми заявами
відповідача №479 від 04.12.13р. та №489 від
09.12.13р. про припинення зобов'язання
зарахуванням, у відповідності до норм
статей 203 ГК України та 601 ЦК України є
неправомірним.

Разом з цим, інших доказів
добровільного виконання наказу суду
№905/4145/13 від 04.12.13р. боржником не надано.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що частиною п'ятою
статті 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. З нею
кореспондується стаття 115 ГПК України,
в силу якої рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на
всій території України і виконуються
у порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Відтак, судова колегія вважає, що
господарський суд Донецької області
обґрунтовано дійшов висновку про
відмову в задоволенні заяви про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що у суду першої інстанції були
правові підстави для відмови в
задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Слов'янська деревня" №490 від 09.12.13р. про
визнання наказу господарського суду
№905/4145/13 від 04.12.13р. таким, що не підлягає
виконанню та поновлення стягнення за
цим наказом, тому ухвала
господарського суду Донецької області
від 23.12.2013р. у справі №905/4145/13 є такою, що
відповідає нормам матеріального та
процесуального права України на момент
її винесення, а доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на скаржника.

Керуючись статями ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101,
102, 103, 105, 106, 117 Господарського
процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Слов"янська деревня" м.Слов"янськ
Донецької області на ухвалу
господарського суду Донецької області
від 23.12.2013р. у справі №905/4145/13 - залишити
без задоволення, а ухвалу
господарського суду Донецької області
від 23.12.2013р. у справі №905/4145/13 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Головуючий
Л.Ф. Чернота

Судді
А.М.М'ясищев

Т.А.Шевкова

Надр.5 прим:

1 - у справу;2 - позивачу;

3-відповідачу;

4 - ДАГС;5- ГСДО.