номер провадження справи 9/24/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014
Справа № 908/940/14

За позовом Першого заступника
прокурора Шевченківського району м.
Києва (04050, м. Київ, вул. Артема,
буд. 89) в інтересах держави в особі -

позивача: Аграрного фонду України (01001,
м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" (72400,
Запорізька область, Приазовський
район, смт. Приазовське, вул. Горького,
буд. 2)

про стягнення суми 815818,27 грн.

Суддя Боєва О.С.

Представники сторін:

Від прокурора: Красних О.О. (службове
посвідчення № 013462 від 03.12.2012 р.);

Від позивача: Виноградський О.І.
(довіреність № 363 від 22.01.2014 р.);

Від відповідача: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з
відповідача суми 815818,27 грн., із яких:
477250,00 грн. - неповернута сума авансового
платежу за форвардним біржовим
контрактом № 417Ф від 12.03.2013 р., штраф 20% в
сумі 160037,00 грн., пеня 0,1% в сумі 57613,32 грн.,
борг за користування коштами в сумі
64905,00 грн. штраф 7% в сумі 56012,95 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 24.03.2014 р.
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/940/14,
справі присвоєно номер провадження
9/24/14, справу призначено до розгляду на
22.04.2014р. На підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладався на 20.05.2014 р.

Ухвалою господарського суду від
24.03.2014р. відмовлено першому заступнику
прокурора Шевченківського району м.
Києва в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

20.05.2014 р. справу розглянуто, оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Справа розглянута без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 20.05.2014 р. прокурор
подав письмову заяву, в якій зазначив,
що при складенні позовної заяви було
допущено механічну помилку, вірною
сумою неповернутого авансового
платежу за форвардним біржовим
контрактом № 417Ф від 12.03.2013р. просить
вважати суму 477250,00 грн. Представник
позивача у судовому засіданні
погодився із заявою прокурора.
Зазначена заява прийнята судом до
розгляду в порядку ст. 22 ГПК України.

Прокурор та представник позивача у
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги, викладені в позовній заяві, з
урахуванням заяви від 20.05.2014 р., які
мотивовано наступним. За умовами
укладеного між позивачем та
відповідачем форвардного біржового
контракту № 417Ф від 12.03.2013 р.
відповідач зобов'язався в термін до
01.12.2013 р. передати Аграрному фонду у
власність товар (пшеницю м'яку 2 класу у
кількості 500,000 тонн). Аграрний фонд на
виконання п. 5.1 контракту перерахував
на рахунок відповідача авансовий
платіж у сумі 477250,00 грн. Відповідач
умови контракту не виконав та не
передав у власність позивача товар. В
зв'язку з чим, просять стягнути з
відповідача 477250,00 грн. неповернутої
суми авансового платежу за форвардним
біржовим контрактом № 417Ф від 12.03.2013 р.,
суму 160037,00 грн. штрафу (20 % вартості
недопоставленого товару), суму 57613,32
грн. пені (0,1 % вартості
недопоставленого товару), суму 64905,00
грн. боргу за користування коштами,
суму 56012,95 грн. штрафу (7 % вартості
недопоставленого товару).

Позов обґрунтовано ст. 121 Конституції
України, ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», ст. 193 ГК України, ст.ст. 526,
611, ч. 2 ст. 693 ЦК України, умовами
форвардного біржового контракту № 417Ф
від 12.03.2012 р.

Відповідач в судові засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, письмовий відзив на позов не
направив. Від відповідача 07.04.2014р. через
канцелярію суду надійшло письмове
клопотання про припинення провадження
у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК
України. Клопотання мотивовано тим, що
18.12.2013р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу був вчинений виконавчий напис
про звернення стягнення з ТОВ
«Прогрес» на користь Аграрного фонду
України згідно форвардного біржового
контракту № 417Ф від 12.03.2013р. в розмірі
неповернутого авансового платежу у
сумі 477250,00 грн., штрафу 20% у сумі 160037,00
грн., пені 0,1% у сумі 8001,85 грн., боргу за
користування коштами у сумі 64905,00 грн. З
метою примусового виконання
зазначеного виконавчого напису 16.01.2014р.
ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької
області відкрито виконавче
провадження. Таким чином провадження у
справі повинно бути припинене,
оскільки є рішення іншого органу
(нотаріусу), який в межах своєї
компетенції вирішив господарський
спір між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав.

Прокурор та позивач в судовому
засіданні заперечили проти клопотання
відповідача.

Позивач надав суду письмове пояснення,
яке надійшло 19.05.2014р. через канцелярію
суду. В поясненні зазначено про
підтримання позивачем позову
прокурора. Зазначено, зокрема, що
відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» використання
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження не
позбавляє права боржника, обтяжувача
або третіх осіб звернутися до суду.
Наявність виконавчого напису за
відсутності належного виконання
грошового зобов'язання (повернення
авансового платежу) у добровільному чи
примусовому порядку не свідчить про
відсутність спірних матеріальних
правовідносин між сторонами контракту
та не позбавляє права кредитора на
судовий захист. В поясненні викладений
розрахунок заборгованості, відповідно
до якого сума неповернутого авансового
платежу - 477250,00 грн., пеня за
недопоставлений товар (п. 7.6 контракту) -
57613,32 грн., штраф 20% за невиконання
контракту (п. 7.2 контракту) - 160037,00 грн.,
штраф 7% за невиконання контракту (п. 7.6
контракту) - 56012,95 грн., борг за
користування коштами (авансовим
платежем) (п. 1.6 контракту) - 64905,00 грн.,
всього заборгованість - 815818,27 грн., яку
позивач просить стягнути.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення прокурора та
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.03.2013р. між Аграрним фондом України
(покупець за договором, позивач у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" (продавець
за договором, відповідач у справі) було
укладено форвардний біржовий контракт
№ 417Ф на закупівлю Аграрним фондом
зерна, за умовами якого продавець
передає покупцю у власність товар:
пшениця м'яка 2 класу в кількості 500,000
тонн, що відповідає ДСТУ 3768:2010 (далі -
товар), а покупець приймає товар та
оплачує його (п.п. 1.1., 1.2. контракту).

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4., 2.1., 2.2.
контракту місяць поставки: в термін до
01.10.2013р., базис поставки: франко-склад
Розівський елеватор, ПАТ (філія
Якимівський елеватор). Поставка
вважається здійсненою в момент
підписання акта передавання-приймання
товару на базисі поставки відповідно
до умов контракту.

Додатковим договором № 1 від 10.10.2013р.
сторони внесли зміни до форвардного
біржового контракту № 417Ф, відповідно
до яких термін поставки товару (місяць
поставки товару) - до 01.12.2013 р.

Ціна контракту, згідно з п. 1.5., складає
954500,00 грн., у т.ч. ПДВ 159083,33 грн. з
подальшим коригуванням шляхом
укладення додаткових угод.

Відповідно до п. 1.8. контракту авансовий
платіж: 477250,00 грн.

В розділі 5 контракту сторони узгодили
порядок розрахунків.

Так, відповідно до п. 5.1 контракту
покупець упродовж п'яти робочих днів з
моменту укладання контракту на торгах
Аграрної біржі зобов'язується
перерахувати кошти (авансовий платіж) у
розмірі 50 відсотків вартості зерна,
розрахованої на підставі мінімальної
інтервенційної ціни на момент
укладення контракту на поточний
рахунок продавця.

Як свідчать матеріали справи, позивач
на виконання умов контракту
перерахував на рахунок відповідача
кошти (авансовий платіж), що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1211 від 15.03.2013 р. на суму 477250,00 грн.
(копія міститься в матеріалах справи).

Однак свої зобов'язання згідно умов
контракту відповідач не виконав,
передачу у власність позивача товару
до 01.12.2013р. не здійснив. В зв'язку з чим
прокурор звернувся до господарського
суду з позовною заявою, за якою
порушено провадження у даній справі.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших правових
актів, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено,
що підставою виникнення цивільних
прав і обов'язків (зобов'язань), які
мають виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України - договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України також
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За своєю правовою природою форвардний
біржовий контракт на закупівлю
Аграрним фондом зерна № 417Ф від 12.03.2013 р.
є договором купівлі-продажу до якого
застосовуються приписи параграфу
першого глави 54 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ст. 655 ЦК за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу. Якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК
України обов'язок доказування і
подання доказів покладається на
сторони. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачем порушені взяті за
умовами контракту зобов'язання
стосовно поставки товару. Відповідач
товар, визначений форвардним біржовим
контрактом № 417Ф від 12.03.2013 р., позивачу
не передав, отримання від позивача суми
477250,00 грн. попередньої оплати за
контрактом не заперечив. На момент
розгляду справи в суді відповідач не
надав доказів повернення позивачу
попередньої оплати (авансового
платежу) в сумі 477250,00 грн. За таких
обставин вимога про стягнення
неповернутої суми 477250,00 грн. авансового
платежу обґрунтована і підлягає
задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача штраф у розмірі 20% вартості
недопоставленого товару в сумі 160037,00
грн., пеню у розмірі 0,1% вартості
недопоставленого товару в сумі 57613,32
грн., штраф у розмірі 7% вартості
недопоставленого товару в сумі 56012,95
грн.

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), є його
порушенням, у разі якого настають
правові наслідки, зокрема, сплата
неустойки.

Пунктом 2 ст. 193 ГК України, встановлено,
що порушення зобов'язання є підставою
для застосування господарських
санкцій, передбачених ГК України,
іншими законами або договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232
ГК України.

Статтею 231 ГК України врегульовано
розмір штрафних санкцій. Відповідно до
частини 2 даної статті у разі якщо
порушено господарське зобов'язання, в
якому хоча б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки, або
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання фінансується за рахунок
Державного бюджету України чи за
рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення умов
зобов'язання щодо якості
(комплектності) товарів (робіт, послуг)
стягується штраф у розмірі двадцяти
відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);
за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 7.2. контракту за
невиконання продавцем умов контракту
щодо обсягів поставки, ним сплачується
штраф у розмірі 20 відсотків вартості
недопоставленого товару, виходячи з
вартості товару за ціною фіксингу, що
діяла на останній день поставки.

Сума штрафу (20%), яку прокурор та
позивач просять стягнути, становить
160037,00 грн. Факт порушення відповідачем
обсягів поставки товару є доведеним і
вимоги про стягнення штрафу (20%)
заявлено обґрунтовано, розрахунок
штрафу здійснений вірно. Позовні
вимоги в цій частині судом
задовольняються.

У пункті 7.6. контракту сторони, зокрема,
визначили, що у разі невиконання
продавцем пункту 2.1. цього контракту з
продавця стягується пеня у розмірі 0,1
відсотків вартості недопоставленого
товару, з якого допущено прострочення
виконання за кожен день прострочення, а
за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі 7
відсотків указаної вартості.

Пунктом 2.1. контракту, з урахуванням
додаткового договору № 1 від 10.10.2013р.,
встановлено термін поставки товару - до
01.12.2013р. Товар у встановлений термін
відповідачем поставлений не був, строк
прострочення виконання становить
понад 30 днів.

Перевіривши розрахунок заявлених до
стягнення суми 57613,32 грн. пені 0,1%, суми
160037,00 грн. штрафу 20% та суми 56012,95 грн.
штрафу 7%, судом встановлено, що
розрахунок здійснений вірно,
відповідно до умов контракту № 417Ф.
Позовні вимоги в цій частині судом
задовольняються.

Крім того, заявлено позовну вимогу про
стягнення з відповідача боргу за
користування коштами у сумі 64905,00 грн.

У судовому засіданні 20.05.2014 р. прокурор
та позивач усно зазначили, що стягнення
даної суми обґрунтовується п. 1.6.
контракту № 417Ф, сума є сталою (64905,00
грн.) та визначена контрактом.

У пункті 1.6. контракту зазначено: ціна
за одиницю товару (тонну) (Цт) на базисі
поставки:

Цф - Вк = Цт, де:

Цф - середньозважена ціна рівноваги
(фіксингу), що склалася протягом
останніх трьох торгових сесій на
Аграрній біржі та сертифікованих нею
акредитованих товарних біржах на
момент поставки;

Вк - вартість користування коштами
(авансовим платежем), визначена
Національним банком України.

Вартість користування коштами
(авансовим платежем) (Вк) для окремих
об'єктів державного цінового
регулювання на відповідний
маркетинговий період становить:

- за одиницю товару - 129,81 грн.;

- за контрактом - 64905,00 грн.

Тобто, в пункті 1.6. контракту наведено
лише формулу розрахунку ціни за
одиницю товару (Цт = Цф - Вк), при
розрахунку якої враховується вартість
користування коштами (авансовим
платежем) (Вк).

Умовами контракту не визначено коли,
яким саме чином, на підставі чого та за
яких саме умов (обставин) настає
зобов'язання відповідача з оплати
вартості користування коштами
(авансовим платежем) у сумі 64905,00 грн.

Сума 64905,00 грн. також не може бути
розцінена судом в якості процентів, які
нараховуються на попередню оплату,
виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 693 ЦК визначено, що на
суму попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Відповідно до ст. 536 ЦК за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти, якщо
інше не встановлено договором між
фізичними особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

В п. 6.1., п. 6.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
р. № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» визначено, що
проценти, зазначені у статті 536 ЦК, - це
плата за користування чужими коштами, в
тому числі безпідставно одержаними,
збереженими грішми (ст. 1214 ЦК).
Підставами для застосування до
правовідносин сторін статті 536 ЦК
України є, по-перше, факт користування
чужими коштами, по-друге - встановлення
розміру відповідних процентів
договором або чинним законодавством.

Тобто обов'язковим є встановлення
розміру процентів та нарахування їх за
певний період (від дня, коли товар мав
бути переданий, до дня фактичного
передання товару покупцеві або
повернення йому суми попередньої
оплати).

Як було зазначено вище, контрактом не
визначено розміру процентів за
користування чужими грошовими коштами,
які нараховуються на суму попередньої
оплати (авансового платежу), порядку
нарахування таких процентів. Сума 64905,00
грн. визначена в контракті як вартість
користування коштами (авансовим
платежем), яка є складовою визначення
ціни за одиницю товару (п. 1.6. контракту).

Окремого положення стосовно оплати
відповідачем вартості користування
коштами (авансовим платежем) в сумі
64905,00 грн. в контракті сторонами не
визначено. Прокурором та позивачем не
доведено, що сума 64905,00 грн. за
користування коштами підлягає до
сплати відповідачем за умовами
контракту № 417Ф, терміни нарахування
та на якій підставі.

Враховуючи викладене вище, судом
відмовляється в задоволенні позовної
вимоги про стягнення з відповідача
боргу за користування коштами в сумі
64905,00 грн. за недоведеністю та
необґрунтованістю.

Відповідач по суті позовних вимог не
заперечив, натомість через канцелярію
суду надав письмове клопотання про
припинення провадження у справі на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
оскільки у даний час є рішення органу
(нотаріуса), який в межах своєї
компетенції вирішив господарський
спір між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав.

Суд, розглянувши зазначене клопотання
позивача про припинення провадження по
справі, відмовляє в його задоволенні з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Із матеріалів справи вбачається, що
18.12.2013р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 був вчинений виконавчий
напис, який зареєстрований в реєстрі за
№ 1266, відповідно до якого зерно
передане в заставу Аграрному фонду за
договором застави, в якості
забезпечення виконання зобов'язання за
форвардним біржовим контрактом № 417Ф
від 12.03.2013 р., строк поставки за яким
настав 01 грудня 2013р.

У разі відсутності зерна у власності
ТОВ "Прогрес" пропонується
задовольнити вимоги Аграрного фонду
України шляхом стягнення грошових
коштів з рахунків ТОВ "Прогрес" та
перерахувати суму заборгованості
згідно форвардного біржового
контракту № 417Ф від 12.03.2013 р. в розмірі
неповернутого авансового платежу у
сумі 477250,00 грн., штраф 20 % у сумі 160037,00
грн., пені 0,1% у сумі 8001,85 грн., борг за
користування коштами у сумі 64905,00 грн.
Період за який здійснюється стягнення:
з 02.12.2013 р. по 12.12.2013 р.

Цей виконавчий напис набрав чинності з
18 грудня 2013 року і пред'явлений до
виконання у Відділ державної
виконавчої служби Приазовського
районного управління юстиції.

16.01.2014 року Постановою ВП № 41507974
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Приазовського районного управління
юстиції відкрите виконавче
провадження з виконання виконавчого
напису № 1266, виданого 18.12.2013 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3

Отже, як зазначає відповідач,
заборгованість перед позивачем вже
стягується в безспірному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» використання
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження не
позбавляє права боржника, обтяжувача
або третіх осіб звернутися до суду.

Відповідно до п. 8.5. Роз'яснень президії
Вищого арбітражного суду України від
24.12.1999р. № 02-5/602 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних"
із застосуванням Закону України "Про
заставу", звернення стягнення на
заставлене майно є правом, а не
обов'язком заставодержателя. Тому
справи зі спорів, пов'язаних з
невиконанням боржником
(заставодавцем) забезпеченого
заставою зобов'язання (наприклад, за
позовами про стягнення відповідних
коштів з боржника або поручителя чи
гаранта) повинні бути розглянуті по
суті незалежно від того, чи
реалізував кредитор (заставодержатель)
це право.

У відповідності до ст. ст. 15,16, 20 ЦК
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, на захист свого інтересу,
який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства, шляхом
звернення до суду. Право на захист
особа здійснює на свій розсуд.
Нездійснення особою права на захист не
є підставою для припинення цивільного
права, що порушене, крім випадків,
встановлених законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

Як було встановлено судом, відповідач
зобов'язання за контрактом № 417Ф не
виконав, по суті позовних вимог не
заперечив, доказів оплати сум,
заявлених до стягнення, суду не надав.
Тому, наявність виконавчого напису за
відсутності належного виконання
грошового зобов'язання (повернення
авансового платежу) у добровільному чи
примусовому порядку не свідчить про
відсутність спірних матеріальних
правовідносин між сторонами контракту
та не позбавляє права позивача на
судовий захист.

Враховуючи викладене вище, позовні
вимоги, заявлені першим заступником
прокурора Шевченківського району м.
Києва, в цілому задовольняються
частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь Державного
бюджету України слід стягнути суму
15018,26 грн. судового збору (пропорційно
розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" (72400,
Запорізька область, Приазовський
район, смт. Приазовське, вул. Горького,
буд. 2, ) на користь
Аграрного фонду України (01001, м. Київ,
вул. Б. Грінченка, 1, код ЄДПОУ 33642855)
неповернуту суму авансового платежу за
форвардним біржовим контрактом № 417Ф
від 12.03.2013р. в розмірі 477250 (чотириста
сімдесят сім тисяч двісті п'ятдесят)
грн. 00 коп., штраф 20% в сумі 160037 (сто
шістдесят тисяч тридцять сім) грн. 00
коп., пеню 0,1% в сумі 57613 (п'ятдесят сім
тисяч шістсот тринадцять) грн. 32 коп.,
штраф 7% в сумі 56012 (п'ятдесят шість тисяч
дванадцять) грн. 95 коп. Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" (72400,
Запорізька область, Приазовський
район, смт. Приазовське, вул. Горького,
буд. 2, ) на користь
Державного бюджету України (р/р №
3007, отримувач: Державний бюджет
Орджонікідзевського району, банк
отримувача: Головне управління
Державного казначейства України у
Запорізькій області, МФО 813015, ) суму 15018 (п'ятнадцять тисяч
вісімнадцять) грн. 26 коп. судового
збору. Видати наказ.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Суддя О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання.
Повне рішення підписано 23.05.2014р.