ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.05.2014
Справа № 19/5009/1481/11

Суддя Серкіз В.М., розглянувши
матеріали скарги Відкритого
акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України, м.
Київ

у справі № 19/5009/1481/11

за позовом: Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго", м.
Запоріжжя

до відповідача: Державного
підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат",
м. Запоріжжя

про стягнення суми боргу у розмірі 93 393
155, 24 грн.

Представники:

від позивача (скаржника): Дамірова Н.Н,
довіреність № 21 від 31.12.2013р.;

Круть В.В, довіреність № 20 від 31.12.2013р.

від відповідача: Козаченко Н.В.,
довіреність № 61 від 01.11.2013р.

від відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 16.05.2011р. позов
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" до Державного
підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" задоволено
частково. Стягнуто з Державного
підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" 109 882 156 грн. 44 коп.
заборгованості за спожиту активну
електричну енергію, 3 213 604 грн. 40 коп.
інфляційних втрат, 830 752 грн. 69 коп. три
відсотки річних, 624 503 грн. 72 коп. пені,
236, 00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та 25 500, 00 грн.
державного мита. В іншій частині позову
відмовлено.

Ухвалою від 24.05.2011р. виправлено помилку
у резолютивній частині рішення №
19/5009/1481/11 від 16.05.2011р., а саме викладено
резолютивну частину рішення від 16.05.2011
року по справі № 19/5009/1481/11 в наступній
редакції: Позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства
"Запорізький титано -магнієвий
комбінат" на користь Відкритого
акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" суму основного
боргу у розмірі 109 882 156 грн. 44 коп.
заборгованості за спожиту активну
електричну енергію з зарахуванням на
поточний рахунок зі спеціальним
режимом використання № 01 в Філії -
ЗОУ ВАТ "Державний ощадний банк
України", МВФ 313957, суму інфляційних
втрат у розмірі 3 213 604 грн. 40 коп., трьох
відсотків річних у розмірі 830 752 грн. 69
коп. з зарахуванням на поточний рахунок
№ 09 в Запорізькому відділенні
ВАТ "Дочірній банк Сбербанк Росії", МФО
320627. Розстрочити виконання рішення
суду на 24 місяці шляхом сплати суми
заборгованості щомісячно рівними
частинами починаючи з червня 2011 р. по
лютий 2012 р. у розмірі по 4 746 938, 07 грн., з
березня 2012 р. по травень 2013 р. у розмірі
по 4 746 938, 06 грн. Стягнуто з Державного
підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" шляхом сплати на
поточний рахунок № 09 в
Запорізькому відділенні ВАТ "Дочірній
банк Сбербанк Росії", МФО 320627 624 503 грн. 72
коп. пені, 236, 00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та 25 500, 00 грн.
державного мита. В іншій частині позову
відмовлено.

30.05.2011р. на виконання рішення
господарського суду Запорізької
області від 16.05.2011р. у справі № 19/5009/1481/11,
яке набрало законної сили, видано
накази від 30.05.2011р.

Ухвалою суду від 21.11.2013р. задоволено
заяву Державного підприємства
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" про розстрочку виконання
рішення господарського суду
Запорізької області від 16.05.2011р. у
справі № 19/5009/1481/11 згідно затвердженого
судом графіку. Розстрочено виконання
рішення господарського суду
Запорізької області від 16.05.2011р. у
справі № 19/5009/1481/11 про стягнення з
Державного підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" 109 882 156,44 грн.
заборгованості за активну електричну
енергію, 3 213 604,40 грн. інфляційних
витрат, 830 752,69 грн. 3 % річних, 624 503,72 грн.
пені, а всього 114 551 017,25 грн. згідно
графіку.

12.05.2014р. на адресу господарського суду
Запорізької області від Відкритого
акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" надійшла скарга №
008-82/6921 від 08.05.2014р., в якій стягувач
просить суд:

- визнати незаконними дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
щодо повернення наказу господарського
суду Запорізької області від 30.05.2011р. у
справі № 19/5009/1481/11;

- визнати недійсною постанову відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 23.04.2014р. (ВП № 28960315) про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 14.05.2014р. скарга
прийнята до розгляду, судове засідання
призначено на 20.05.2014р., у сторін
витребувані документи і матеріали,
необхідні для вирішення скарги по суті.

В судовому засіданні 20.05.2014р.
представник заявника підтримав вимоги,
викладені в скарзі № 008-82/6921 від 08.05.2014р.
та просить суд задовольнити скаргу в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення скарги не
заперечив.

Представник відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України в судове засідання
20.05.2014р. не з'явився, про час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином. Неявка відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України не
перешкоджає розгляду судом скарги.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що скарга підлягає задоволеню з
наступних підстав.

В основу обґрунтування доводів скарги
на дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України із винесення постанови від
23.04.2014р. "Про повернення виконавчого
документа стягувачеві" заявником
Відкритим акціонерним товариством
"Запоріжжяобленерго" покладено те, що
на виконання рішення господарським
судом Запорізької області від 30.05.2011р. у
справі № 19/5009/1481/11 видано наказ про
стягнення з ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» на користь
ВАТ «Запоріжжяобленерго» 109 882 156,44 грн.
за боргованості за спожиту активну
електричну енергію, 3 213 604,40 грн.
інфляційних нараху вань, 830 752,69 грн.
річних відсотків. 20.09.2011р. за заявою
стягувача державним виконавцем
відділу примусового ви конання рішень
Державної виконавчої служби України
було відк рито виконавче провадження
на підставі зазначеного наказу суду,
про що видано відповідну постанову.
Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 21.11.2013р.
виконання рі шення у даній справи
розстрочено. 23.04.2014р. відділом
примусового ви конання рішень
Державної виконавчої служби України
прийнято постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче проваджен ня».
Постанова отримана ВАТ
«Запоріжжяобленерго» 28.04.2014 року, що
підтверджується відбитком вхід ного
штампу на супровідному листі до
постанови. В постанові, зокрема,
вказано, що «представник стягувача в
судовому засіданні під тримав доводи
щодо заяви про розстрочку виконання
рішення суду. ... Таким чином, в діях
стягувача вбачається перешкоджання
провадженню виконавчих дій...». ВАТ
«Запоріжжяобленерго» вважає, що такі
дії відділу примусового ви конання
рішень Державної виконавчої служби
України є незаконними та порушують
права стягувача. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону
України «Про виконавче провадження» за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до су ду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.
Відповідно до ч. 4 даної статті Закону
рішення про розстрочку виконується в
частині та у строки, встановлені цим рі
шенням. Таким чином, розстрочення
виконання рішення не унеможливлює
провадження вико навчих дій, а
встановлює певний порядок як виконання
цього рішення самостійно боржником,
так і порядок вчинення виконавчих дій
органом ДВС у разі невиконання рішення
боржником.

Крім того, даною нормою Закону
передбачено право звернення до суду із
заявою про розстрочку виконання як
сторонами виконавчого провадження, так
і державним виконавцем за власною
ініціативою чи за заявою сторін.
Зазначене свідчить про те, що ані
звернення до суду із заявою про
розстрочення виконання, ані надання
згоди на таке розстрочення, не може
бути розцінено як перешкоджання
провадженню виконавчих дій.

Отже, реалізація боржником свого права
на розстрочення виконання рішення суду
та надання стягувачем згоди на таке
розстрочення, в порядку передбаченому
ст. 121 Господарсь кого процесуального
кодексу України, не може свідчити про
перешкоджання стягувачем про вадженню
виконавчих дій по примусовому
виконанню рішення суду. Відповідно до
п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконав чий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не здійс
нювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведен ня виконавчих дій,
авансування яких передбачено цим
Законом, незважаючи на попередження
державного виконавця про повернення
йому виконавчого документа. Таким
чином, перед поверненням виконавчого
документа стягувачу на підставі вказа
ної статті закону державний виконавець
повинен попередити стягувача про
можливість пове рнення виконавчого
документа у випадку чинення останнім
перешкод державному виконав цю у
проведенні виконавчих дій, чого
відділом примусового ви конання
рішень Державної виконавчої служби
України зроблено не було. Отже,
викладене підтверджує, що зазначена в
постанові підстава для повернення
виконавчо го документа - п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ
«Про виконавче провадження», у зв'язку
з на данням згоди на розстрочення
виконання рішення, є незаконною.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Закону
України від 21.04.1999р. № 606-XIV "Про
виконавче провадження" (в редакції
Закону N 2677-VI від 04.11.2010, із змінами,
внесеними згідно із Законами N 3319-VI від
12.05.2011, N 3674-VI від 08.07.2011, N 4650-VI від 12.04.2012),
накази господарських судів віднесено
до виконавчих документів, що
підлягають виконанню державною
виконавчою службою відповідно до цього
Закону.

30.05.2011р. на виконання рішення
господарського суду Запорізької
області від 16.05.2011р. у справі № 19/5009/1481/11,
яке набрало законної сили, видано
накази від 30.05.2011р.

Ухвалою суду від 21.11.2013р. задоволено
заяву Державного підприємства
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" про розстрочку виконання
рішення господарського суду
Запорізької області від 16.05.2011р. у
справі № 19/5009/1481/11 згідно затвердженого
судом графіку. Розстрочено виконання
рішення господарського суду
Запорізької області від 16.05.2011р. у
справі № 19/5009/1481/11 про стягнення з
Державного підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" 109 882 156,44 грн.
заборгованості за активну електричну
енергію, 3 213 604,40 грн. інфляційних
витрат, 830 752,69 грн. 3 % річних, 624 503,72 грн.
пені, а всього 114 551 017,25 грн. згідно
графіку.

Відповідно до ст.. 121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Згідно із ст. 36 ЗУ «Про виконавче
провадження», за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012р. «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»,
господарський суд на підставі статті 121
ГПК має право за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
власною ініціативою у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови (далі -
рішення), змінити спосіб та порядок їх
виконання. Оскільки згадана стаття не
обмежує відповідне право
господарського суду певним строком,
воно може бути реалізоване у будь-який
час після набрання рішенням законної
сили і до його фактичного повного
виконання, в межах строку пред'явлення
наказу до виконання. Також не
обмежується право заявника на повторне
звернення з відповідною заявою, якщо
вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про
виконавче провадження», виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа.

Як встановлено господарським судом,
постановою від 23.04.2014р. старший
державний виконавець відділу
примусового ви конання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімова А.Н. повернула виконавчий
документ стягувачу, керуючись п. 4 ч. 1
ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та
мотивуючи повернення поданням 10.12.2013р.
представником боржника (ДП
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат") до відділу примусового ви
конання рішень Державної виконавчої
служби України ухвали господарського
суду Запорізької області від 21.11.2013р.
про розстрочку виконання рішення
господарського суду Запорізької
області по справі № 19/5009/1481/11.

Однак, розглянувши скаргу суд
приходить до висновку, що розстрочення
виконання рішення не унеможливлює
провадження вико навчих дій, а
встановлює певний порядок як виконання
цього рішення самостійно боржником,
так і порядок вчинення виконавчих дій
органом ДВС у разі невиконання рішення
боржником.

Крім того, нормами Закону передбачено
право звернення до суду із заявою про
розстрочку виконання як сторонами
виконавчого провадження, так і
державним виконавцем за власною
ініціативою чи за заявою сторін.
Зазначене свідчить про те, що ані
звернення до суду із заявою про
розстрочення виконання, ані надання
згоди на таке розстрочення, не може
бути розцінено як перешкоджання
провадженню виконавчих дій.

Отже, реалізація боржником свого права
на розстрочення виконання рішення суду
та надання стягувачем згоди на таке
розстрочення, в порядку передбаченому
ст. 121 Господарсь кого процесуального
кодексу України, не може свідчити про
перешкоджання стягувачем про вадженню
виконавчих дій по примусовому
виконанню рішення суду.

Таким чином, оскільки можливість
розстрочення виконання рішення
передбачено як Господарським
процесуальним кодексом України, так і
Законом України «Про виконавче
провадження», яким безпосередньо
керується державний виконавець при
здійсненні виконавчих дій, підстава
для повернення виконавчого документа
стягувачу як то "надання згоди на
розстрочення виконання рішення" - є
незаконною та необгрунтованою.

Постановою Вищого господарський суду N
16 від 26.12.2011р. зазначено, що за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган Державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин суд визнає доводи
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" правомірними і
скаргу Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго" №
008-82/6921 від 08.05.2014р. на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України із
винесення постанови від 23.04.2014р. "Про
повернення виконавчого документа
стягувачеві" задовольняє.

Керуючись ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Доводи Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго"
визнати правомірними, скаргу
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" № 008-82/6921 від
08.05.2014р. на дії відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України із винесення постанови
від 23.04.2014р. "Про повернення виконавчого
документа стягувачеві" задовольнити.

Визнати незаконними дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
щодо повернення наказу господарського
суду Запорізької області від 30.05.2011р. у
справі № 19/5009/1481/11.

Ввизнати недійсною постанову відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 23.04.2014р. (ВП № 28960315) про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

Суддя
В.Г. Серкіз