ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.05.2014
Справа № 905/1410/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Нестеренко Ю.С., при
секретарі судового засідання Вашето
Т.Г. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сталь-Трейдінг", м.Запоріжжя

до Відповідача: Приватного
акціонерного товариства "МЛЗ",
м.Макіївка, Донецька область

про: стягнення заборгованості у
розмірі 617322, 60грн., 3% річних у сумі 21533,
39грн. та пені у розмірі 92636,95грн.

за участю уповноважених представників:

від позивача: Ткаченко С.П. за
довіреністю б/н від 20.02.14р.

від відповідача: Уварова Т.В. за
довіреністю №71 від 01.04.14р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сталь-Трейдінг",
м.Запоріжжя

звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
Відповідача, Приватного акціонерного
товариства "МЛЗ", м.Макіївка, Донецька
область про стягнення заборгованості у
розмірі 617322, 60грн., 3% річних у сумі 21533,
39грн. та пені у розмірі 92636,95грн.

В обґрунтування своїх вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем грошових зобов'язань за
Договором купівлі-продажу №08/08-01 від
08.08.12р. у частині оплати вартості
прийнятого ним товару, внаслідок чого
за останнім утворилась заборгованість
у сумі 617322, 60грн, що стало підставою для
нарахування 3% річних у сумі 21533, 39грн. та
пені у розмірі 92636,95грн.

На підтвердження викладених обставин
Позивач надав копії: Договору
купівлі-продажу №08/08-01 від 08.08.12р,
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних, актів
приймання металів чорних,
специфікації, актів заліку
зустрічних однорідних вимог.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст 509, 526, 625 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 179,173
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 12, 13, 15, 54, 57 Господарського
процесуального кодексу України.

В процесі розгляду справи Позивач
23.04.14р. надав клопотання про
забезпечення позову в якому просив
накласти арешт на все рухоме і
нерухоме майно яке належить
відповідачу та накласти арешт на
грошові кошти відповідача у розмірі
731492,94 грн.

Згідно вимог передбачених ст.66
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов, або з своєї
ініціативи має право вжити заходів до
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Дослідивши матеріали справи та
доводи викладені в заяві Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сталь-Трейдінг", м.Запоріжжя про
забезпечення позову суд дійшов
висновку, що вона не підлягає
задоволенню, у зв'язку з
безпідставністю та необґрунтованістю.

Також, 17.04.14р. позивачем було надано
клопотання про стягнення витрат на
послуги адвоката у розмірі 4000грн. та
надано Договір про надання
адвокатських послуг від 16.02.14р.

Крім того, позивач надав заяву
від 05.05.2014р. якою збільшив розмір
позовних вимог в частині
нарахування пені та 3% річних у
зв»язку з чим просив стягнути пені
у розмірі 148 790,89 грн., 3% річних у
розмірі 32294,33 грн. Крім того, позивач
повідомив суд про те, що
відповідачем частково погашена сума
боргу у зв»язку з чим за
відповідачем наявна заборгованість
у розмірі 278 042,6грн.

В подальшому, 07.05.14р. позивач ще
раз уточнив суму заборгованості та
зазначив, що станом на 07.05.14р. за
відповідачем наявна сума боргу у
розмірі 238042,6 грн. Крім того, просив
стягнути пеню у розмірі 66909,8 грн та 3%
річних у сумі 21302,6 грн.

Отже, суд розглядає справу з
урахуванням заяви від 07.05.14р. оскільки,
згідно ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
Позивач вправі до прийняття рішення
зменшити або збільшити розмір вимог.
Суд приймає вказане зменшення суми
пені та 3%, оскільки відповідні дії не
суперечать законодавству і не
порушують чиїх-небудь охоронюваних
законом інтересів.

Відповідач у своєму відзиві від
01.04.14р. №69 визнав позовні вимоги у
розмірі 278042,60 грн., в частині
стягнення пені та 3% річних просив
відмовити у зв»язку з тяжким
фінансовим становищем його
підприємства.

Ухвалою господарського суду від
29.04.14р. за клопотанням сторін розгляд
справи продовжувався до 20.05.14р.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд встановив :

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сталь-Трейдінг",
м.Запоріжжя

(Продавець) та Приватним акціонерним
товариством "МЛЗ", м.Макіївка, Донецька
область

(Покупець) укладено Договір
купівлі-продажу №08/08-01 від
08.08.12р.(далі-Договір), відповідно до
умов якого Продавець зобов»язується
передати у власність Покупця, а
Покупець зобов»язується прийняти й
оплатити металобрухт відповідного
ДСТУ 4121-2002 (далі-Товар). Найменування
товару, кількість, строки поставки та
ціна Товару, вказуються в доданих
специфікаціях , які є невідємною
частиною даного Договору.

Відповідно до п.п.3.5., 3.9 Договору у
момент поставки товару сторони
оформляють і підписують акт
приймання металів чорних вторинних.
Датою фактичної поставки товару
вважається дата його вручення
покупцеві на складі покупця. Факт
поставки товару оформляється
видатковою накладною, підписаною
вповноваженими представниками сторін.

Пунктом.4.4. Договору встановлено
порядок розрахунків за фактом
поставки протягом 30-ти календарних
днів, якщо інше не зазначене в
специфікації на дану партію товару.

Договір набуває чинності з
моменту його підписання сторонами й
діє до 31.12.12р. (п.7.3.Договору).

Умовами Специфікацій №13 від 28.11.12р. та
№ 14 від 04.12.12р. сторони встановили
умови оплати: по факту поставки на
протязі 45-ти календарних днів при
наявності усіх оригіналів
документів, передбачених Договором.

Договір підписаний Сторонами та
скріплений печатками підприємств.

На виконання умов договору Позивач
поставив на адресу Відповідача товар,
що підтверджується видатковими
накладними: №292 від 29.11.12р на суму 92115
грн., №293 від 30.11.12р. на суму 196177,50 грн.,
№311 від 03.12.12р. на суму 186952,50грн., №312
від 04.12.12р. на суму 261765 грн., №313 від
06.12.12р. на суму 184995грн., разом на
загальну суму 922005грн.

Факт отримання відповідачем товару
підтверджується підписом представника
відповідача у вказаних накладних,
скріпленим печаткою підприємства,
актами приймання металів чорних
(вторинних) та довіреностями на
отримання матеріальних цінностей.

Отже матеріалами справи встановлено,
що Відповідач отримав товар на
загальну суму 922005грн.

Відповідачем було частково оплачено
отриманий товар в сумі 9750 грн.

Крім того, між сторонами були
складені акти заліку зустрічних
однорідних вимог, якими була
погашена заборгованість відповідача
перед позивачем за поставлений
товар, а саме: актом від 29.10.13р.
погашена заборгованість у сумі 91622,40
грн., актом від 12.11.13р. погашена
заборгованість у сумі 93015 грн, актом
від 29.11.13р. погашена заборгованість у
сумі 53955 грн, актом від 12.12.13р.
погашена заборгованість в сумі 56340
грн., а всього на загальну суму 304689,4
грн.

Отже за відповідачем залишилась
сума боргу у розмірі 617322,6грн., яка
останнім оплачена не була, що стало
підставою до звернення позивача до
суду за захистом порушеного права.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з огляду на наступне:

За приписами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В процесі розгляду справи
відповідач частково оплатив суму
боргу у розмірі 379280 грн., що
підтверджується наявними в
матеріалах справи платіжними
дорученнями.

Отже несплаченою залишилась сума
боргу у розмірі 238042,6 грн.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

При цьому, з урахуванням вимог ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

На підставі вищенаведеного, суд
вважає, що позовні вимоги про
стягнення основного боргу є
законними та обґрунтованими у
зв»язку з чим підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
сума основного боргу у розмірі 238042,6
грн.

Згідно з приписами ч.2 ст.193 ГК України
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Аналогічне положення міститься у
ст.611 ЦК України, відповідно до якої у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст.ст.546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

За змістом ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, у тому числі -
сплата неустойки, що узгоджується із ч.1
ст.550 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

За приписами ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Умовами п. 5.2. Договору сторони
встановили, що покупець відповідає
за несвоєчасну оплату товару й
оплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
простроченого платежу.

На підставі вищенаведених норм
закону на умов Договору позивачем
була нарахована відповідачу пеня за
період з 14.01.13р. по 21.07.13р. у сумі 66909,8
грн.

Перевіривши наданий розрахунок
пені, приймаючи до уваги межі позовних
вимог, суд вважає що зазначені вимоги
є законними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, що прострочив
виконання грошового зобов'язання, за
вимогою кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
період прострочення, а також три
відсотки річних від простроченої суми,
якщо інший розмір не встановлений
договором або законом.

Керуючись вищенаведеною нормою
закону, позивачем було здійснено
нарахування 3% річних у розмірі
21302,6грн. за період з 14.01.13р. по 29.10.2013р. та
пред`явлено до стягнення зазначену
суму.

Враховуючи, що матеріалами справи
доведений факт порушення відповідачем
строків оплати, господарський суд
перевіривши розрахунок позивача
стосовно нарахування 3% річних,
приймаючи до уваги межі позовних вимог,
дійшов висновку, що позовні вимоги у
цій частині підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач просить суд стягнути з
Відповідача витрати на правову
допомогу пов`язану з розглядом справи
у сумі 4000грн.

В якості доказів понесених витрат
на правову допомогу позивачем наданий
договір б/н від 16.02.2014р. про надання
адвокатських послуг, відповідно до
умов якого, в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, Виконавець
зобов'язується надати Замовнику
зазначені в договорі юридичні послуги
щодо представництва інтересів
Замовника у Господарському суді
Донецької області:

- складання та подання двох позовних
заяв від імені ТОВ «Сталь Трейдинг» до
ПрАТ «МЛЗ» (код за ) про
стягнення сум боргу за договором
купівлі-продажу №14/02-01 від 14.02.2013р. та
договору купівлі-продажу 08/08-01 від
08.08.2012р.;

- участь у судових засіданнях
Господарському суді Донецької області,
Апеляційному суді Донецької області та
Вищому господарському суді України;

- складення та подання
апеляційної скарги або відзиву на
апеляційну скаргу ( у разі
необхідності);

- складання та подання касаційної
скарги (у разі необхідності), та інші.

Вказані юридичні послуги
Виконавець виконує з наданими законом
правами в тому числі з правом
пред'явлення позову, зміни предмету
позову, повної або часткової відмови
від позовних вимог, визнання позову,
зміни предмету позову, пред'явлення
скарг, клопотань, укладення мирової
угоди, оскарження рішення суду, подачі
виконавчого листа до стягнення,
одержувати присуджене майно або гроші,
а також бути представником з усіх
питань в органах прокуратури,
внутрішніх справ, податкової інспекції
(міліції), органах служби безпеки
України, а також інших державних
органах.

Згідно п.4.1. договору за послуги
визначені п.1.1., 2.1. цього Договору
Замовник сплачує Виконавцю винагороду
в розмірі 8000,00грн.

Відповідно до приписів ст.44 ГПК
України судові витрати складаються,
зокрема, з сум, пов'язаних з оплатою
послуг адвоката.

В якості доказів понесених витрат на
правову допомогу позивачем надана
квитанція до прибуткового касового
ордера №26 від 16.04.2014р. на суму 4000 грн.

Крім того, до матеріалів справи
надано Свідоцтво про право заняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_1
ОСОБА_3

Як зазначає позивач, він поніс
витрати на послуги адвоката ОСОБА_3,
яка надавала юридичні послуги щодо
представництва його інтересів у суді.
Проте дослідивши матеріали справи
судом встановлено, що адвокат ОСОБА_3
жодного разу до судових засідань не
з»явилась, представництво інтересів
підприємства позивача здійснював
Ткаченко С.П., який також підписував
позовну заяву та діяв на підставі
довіреності.

Як вбачається з умов договору про
надання адвокатських послуг,
адвокат зобов»язується надати
послуги щодо представництва
інтересів позивача в
господарському суді Донецької
області, Апеляційному суді Донецької
області та Вищому господарському суді
України, проте як справа
розглядалася лише в господарському
суді Донецької області, а оплата
послуг позивачем здійснена за
представлення його інтересів в судах
першої, апеляційної та касаційної
інстанціях. Розрахунку вартості за
кожну юридичну послугу адвокатом
до матеріалів справи не надано.

У зв»язку з вищенаведеним суд
вважає, що витрати понесені
позивачем на оплату послуг адвоката
у сумі 4000 грн. покладаються на
позивача.

У відповідності до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати за оплату
судового збору відносяться на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1.Припинити провадження у справі в
частині позовних вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сталь-Трейдінг", м.Запоріжжя до
Приватного акціонерного товариства
"МЛЗ", м.Макіївка, Донецька область про
стягнення заборгованості у розмірі
379280грн.

2.Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сталь-Трейдінг", м.Запоріжжя до
Приватного акціонерного товариства
"МЛЗ", м.Макіївка, Донецька область про
стягнення заборгованості у розмірі
238042,60грн., 3% річних у сумі 21302,60грн. та
пені у розмірі 66909,80грн. задовольнити
повністю.

3. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства "МЛЗ",
м.Макіївка, Донецька область (86108,
Донецька область, м.Макіївка,
вул.Свердлова, 25, п/р 10001 у
Донецькому РУ «Приватбанк», МФО 335496,
, ІПН 53, св..№100335629) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сталь-Трейдінг",
м.Запоріжжя (69006, м.Запоріжжя, вул.40
років Радянської України, буд.1/2 оф.36,
р/р 201 в ПАТ «Платінум Банк», МФО
380388, , ІПН 84, св.№200039229)
заборгованість у розмірі 238042,60грн., 3%
річних у сумі 21302,60грн. та пеню у розмірі
66909,80грн.

4. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства "МЛЗ",
м.Макіївка, Донецька область (86108,
Донецька область, м.Макіївка,
вул.Свердлова, 25, п/р 10001 у
Донецькому РУ «Приватбанк», МФО 335496,
, ІПН 53, св..№100335629) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сталь-Трейдінг",
м.Запоріжжя (69006, м.Запоріжжя, вул.40
років Радянської України, буд.1/2 оф.36,
р/р 201 в ПАТ «Платінум Банк», МФО
380388, , ІПН 84, св.№200039229)
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 14629,86грн.

5.Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Сталь-Трейдінг",
м.Запоріжжя (69006, м.Запоріжжя, вул.40
років Радянської України, буд.1/2 оф.36,
р/р 201 в ПАТ «Платінум Банк», МФО
380388, , ІПН 84, св.№200039229)
з державного бюджету грошові кошти у
сумі 20,14грн. як надмірно сплачені.

6.Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

7. У судовому засіданні 07.05.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

8. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

9. Повний текст рішення підписано
12.05.2014р.

Суддя
Ю.С.
Нестеренко