КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р. Справа№ 910/25307/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Кропивної Л.В.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Лазаренко Ю.Г.
(довіреність №33 від 17.03.2014 р.)

від відповідача 1 - Саушкіна О.В.
(довіреність №1 від 03.01.2014 р.)

від відповідача 2 - Ларченко К.В.
(довіреність б/н від 31.01.2014 р.)

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал»

на рішення господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 року

у справі №910/25307/13 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал»

до 1. Комунального підприємства «Служба
замовника житлово-комунальних послуг»
Оболонського району у місті Києві

2. Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» Оболонського
району у м. Києві

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Комунального підприємства «Служба
замовника житлово-комунальних послуг»
Оболонського району у місті Києві та
Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» Оболонського
району у м. Києві про стягнення
солідарно з відповідачів
заборгованості за надані з 01.04.2013 р. по
30.09.2013 р. послуги з водопостачання та
водовідведення в розмірі 997136,55 грн.,
4956,66 грн. 3% річних та 24147,61 грн. пені.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 17.02.2014 р. позов задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства
«Служба замовника житлово-комунальних
послуг» Оболонського району у м. Києві
на користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» суму основного боргу
868320,95 грн., три проценти річних в сумі
4313,09 грн., пеню в розмірі 20996,20 грн., а
також судовий збір в розмірі 17877,12 грн. В
іншій частині позову відмовлено. В
позові щодо Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» Оболонського
району у м. Києві відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вказане рішення в частині
відмови в стягненні на користь
позивача коштів у розмірі 132610,57 грн. та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги в цій частині
задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в стягненні на користь
позивача коштів у розмірі 132610,57 грн. та
в частині відмови щодо стягнення з
відповідача 2 є незаконним та прийнятим
з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Представник позивача в судовому
засіданні повністю підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, просив
скаргу задовольнити, рішення скасувати
в частині відмови в стягненні на
користь позивача коштів у розмірі 132610,57
грн. та прийняти в цій частині нове
рішення, яким позовні вимоги в цій
частині задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення, а рішення без змін.

Представник відповідача 2 в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення, а рішення без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, апеляційний господарський суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

01.09.2010 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Акціонерна компанія
«Київводоканал», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(постачальник), Комунальним
підприємством «Служба замовника
житлово-комунальних послуг»
Оболонського району у м. Києві (абонент)
та Комунальним підприємством
«Житлосервіс «Куренівка» Оболонського
району у м. Києві (балансоутримувач)
укладено договір № 09197/2-05 на постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору,
сторони погодили, що даний договір
укладається у відповідності із Законом
України «Про питну воду та питне
водопостачання». За цим договором
постачальник зобов'язався надавати
абоненту послуги з постачання питної
води та приймання стічних вод у систему
каналізації м. Києва відповідно до
Правил приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації м.
Києва. Абонент зобов'язувався приймати
надані послуги та здійснювати оплату
наданих послуг на умовах даного
договору, дотримуватись порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод, що встановлені Правилами
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 р. №190,
Правилами приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України, затверджених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України № 37 від 19.02.2002 р.,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
26.04.2002 р. за № 403/6691, а також
дотримуватись норм, визначених іншими
нормативними актами, що регулюють
правовідносини, які виникають за цим
договором. Балансоутримувач
зобов'язується надавати повну і
достовірну інформацію відповідно до
умов цього договору та нести
відповідальність разом з абонентом у
разі порушення зобов'язань перед
постачальником відповідно до ст. 196 ГК
України, ст. 543 ЦК України.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що
обсяг води, який підлягає постачанню та
прийняттю в систему каналізації,
надається абонентом у вигляді
нормативного розрахунку (погодинного,
добового, помісячного, річного обсягу
постачання послуг), який узгоджується з
постачальником і є невід'ємною
частиною договору. Абонент
зобов'язується звіряти обсяг води з
постачальником. Обсяг поставки води
підлягає узгодженню з постачальником
кожного наступного року з моменту
укладання договору. Загальний обсяг
поставлених за цим договором послуг
визначається загальною кількістю
наданих абоненту протягом дії договору
кубічних метрів води та прийнятих у
міську каналізацію кубічних метрів
стічних вод.

Кількість стічних вод, які надходять у
міську каналізаційну мережу,
визначається за показниками засобів
обліку стічних вод або за кількістю
води, що находить із комунального
водопроводу та інших джерел
водопостачання згідно з показами
засобів обліку води та/або іншими
способами визначення об'ємів стоків у
відповідності до Правил користування
та Місцевих правил приймання (п. 2.1.4
договору).

Відповідно до п.2.1.2 договору, зняття
показників з засобів обліку
здійснюється, як правило, щомісячно
представником постачальника у
присутності представника абонента у
строки згідно з графіком
обслуговування постачальника. У разі,
якщо абонент не забезпечить для зняття
показників присутності свого
представника, показники, що зняті
постачальником, є підставою для
виставлення розрахункових документів
на оплату послуг.

Пунктом 2.1.6 договору визначено, що
облікові дані абонента щодо кількості
та вартості спожитих ним послуг
підлягають обов'язковому звірянню у
постачальника. Абонент щоквартально,
не пізніше 10-го числа наступного за
звітним кварталом місяця та в інші
строки (за письмовою вимогою
постачальника) направляє до останнього
письмовий звіт по обсягам спожитих
послуг та їх вартості (за встановленою
постачальником формою) та проводить з
останнім звіряння обсягів та вартості
наданих послуг у відповідному
обліковому періоді. Для проведення
звіряння абонент направляє свого
представника до постачальника із
необхідними для цього обліковими
документами для проведення звіряння та
оформлення відповідного акту звіряння.
В разі невиконання абонентом цього
пункту договору, облікові дані
постачальника щодо кількості та
вартості наданих послуг та проведених
розрахунків вважаються безумовно
погодженими з абонентом.

Згідно п. 2.2.1 договору, постачальник
щомісячно направляє до банківської
установи абонента розрахункові
документи (в електронному вигляді -
дебетові повідомлення тощо) для оплати
за поставлену абоненту воду та
прийняті стічні води відповідно до
встановлених тарифів. Тарифи на
послуги з водопостачання та
водовідведення встановлюються
уповноваженими органами відповідно до
чинного законодавства та не підлягають
узгодженню сторонами. В разі зміни
тарифів у період дії цього договору
постачальник доводить абоненту нові
тарифи у розрахункових документах без
внесення додаткових змін до цього
договору стосовно строків їх введення
та розмірів.

Пунктом 2.2.2 договору встановлено, що у
розрахункових документах зазначаються
вартість та кількість наданих послуг
за відповідний період, а також розмір
діючих тарифів; абонент щомісячно
забезпечує не пізніше 20 числа місяця,
наступного за розрахунковим, своєчасну
та повну оплату коштів від населення за
отримані послуги на транзитний рахунок
КП ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного
місяця, сплачує у повному обсязі
вартість наданих послуг орендарям, на
рахунок постачальника згідно з його
розрахунком. В разі утворення боргу,
оплата за надані послуги, що надходить
від абонента, незалежно від
зазначеного в платіжному документі
призначення платежу, першочергово
зараховується постачальником в
погашення боргу.

За змістом ч. 2 ст. 22 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання» та
підпункту 5 пункту 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
споживачі питної води зобов'язані
своєчасно вносити плату за використану
питну воду відповідно до встановлених
тарифів на послуги централізованого
водопостачання та водовідведення.

Відповідно до позовної заяви та
розгорнутого розрахунку позовних
вимог за період з 01.04.2013 року по 30.09.2013
року позивачем надано відповідачам
послуги з постачання та водовідведення
за холодну воду на суму 4277423,20 грн., з
яких сплачено відповідачем 1 - 3851224,66
грн. Борг становить 426197,54 грн., що не
заперечується відповідачем 1.

Також, як зазначено позивачем за період
з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р. ним надано
відповідачам послуги з постачання та
водовідведення води, яка йде на
підігрів на суму 1742302,92 грн. (з яких 979634,46
грн. - питна вода (стоки) та 762668,45 грн. -
питна вода (вода)), з яких сплачено 1171363,91
грн. Борг становить 570939,01 грн. (з яких
442123,41 грн. грн. - питна вода (стоки) та
128815,60 грн. - питна вода (вода)).

Пунктом 2.1 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України №190 від 27.06.2008 р., договірні
відносини щодо користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
здійснюються виключно на договірних
засадах відповідно до Законів України
«Про питну воду та питне
водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги».

Згідно ст. 19 Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання» послуги
з питного водопостачання надаються
споживачам підприємством питного
водопостачання на підставі договору,
зокрема з підприємствами, установами,
організаціями, що безпосередньо
користуються централізованим питним
водопостачанням.

Договір, укладений між сторонами, не
містить пунктів про обов'язок
відповідача сплачувати за воду, яка йде
на підігрів. Докази існування між
сторонами зобов'язань щодо постачання
питної води, що йде на підігрів, в
матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.3.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України №190 від 27.06.2008 р., суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
(котельні) перебувають на балансі або
яким вони передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію, здійснюють розрахунки з
виробником на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби, а також
розраховуються за власний обсяг
водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів (котелень), фіксується засобами
обліку, які встановлені на межі
балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання,
переданий споживачам виконавцем
послуг з постачання гарячої води,
враховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

За приписами ст. 275 ГК України, за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується;
відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається; предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

Тобто, обрахунок обсягів спожитої води
має здійснюватись на підставі показів
приладів обліку, встановлених на межі
балансової належності теплового
пункту, та сплачуватись
балансоутримувачем теплових пунктів
на підставі укладеного договору.

В матеріалах справи наявна довідка №66
від 23.01.2014 р. відповідача 1 про те, що
станом на 23.01.2014 р. на його балансі не
перебувають та не передавались в
управління, повне господарське
відання, користування, концесію
земельні ділянки, будинки та споруди в
тому числі теплові пункти (котельні).

Позивачем не доведено того, що теплові
пункти, з яких здійснено постачання
гарячої води, перебувають на балансі
відповідачів.

Таким чином, позивач не має правових
підстав для виставлення рахунків за
холодну воду, яка йде на підігрів за
лічильниками, вказаними позивачем,
оскільки ці лічильники знаходяться у
теплових пунктах (бойлерах), які не
належать відповідачам на праві
власності та не перебувають на їх
балансі, а договір №09197/2-05 від 01.09.2010 р.,
який визначений підставою позову, не
регулює відносини сторін з приводу
постачання відповідачу 1 холодної води
для виготовлення гарячої води, облік
якої здійснюється за приладом обліку,
встановленим на водопровідному вводі
до бойлеру. Також матеріали справи не
містять інших договорів, які б
регулювали такі відносини між
сторонами.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду що, оскільки
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
не має достатніх правових підстав
здійснювати нарахування за питну воду,
що йде на підігрів, тому позовні вимоги
позивача відносно відповідача 1
підлягають задоволенню лише в частині
розміру заборгованості за послуги з
постачання питної води та прийняття
стічних вод в розмірі 868320,95 грн. (з яких
426197,54 грн. - постачання та
водовідведення за холодну воду, 442123,41
грн. грн. - стоки води, яка йде на
підігрів).

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідачів 128815,60 грн. води, яка йде на
підігрів є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог відносно
Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» Оболонського
району у м. Києві, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком суду першої інстанції та
відмовляє у їх задоволенні, оскільки
договором від 01.09.2010 р. №09197/2-05 не
передбачений обов'язок останнього
сплачувати за надані позивачем послуги
з водопостачання та водовідведення.
Відповідач-2 має обов'язок нести
відповідальність перед позивачем за
невиконання вимог, передбачених п. 3.5
вказаного договору, в якому обов'язок
відповідача-2 щодо сплати коштів
позивачу за отримані послуги з
постачання питної води та приймання
стічних вод у систему каналізації, не
передбачений.

Вищезазначені обставини були також
встановлені у рішенні господарського
суду м. Києва від 05.09.2013 р. у справі
№910/12468/13 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» до
Комунального підприємства «Служба
замовника житлово-комунальних послуг»
Оболонського району у м. Києві та
Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» Оболонського
району у м. Києві про стягнення 1759619,25
грн., яке на даний час набрало законної
сили.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами грошових зобов'язань за
договором на послуги водопостачання та
водовідведення, позивач просить суд
стягнути на свою користь три проценти
річних в розмірі 4956,66 грн. (2104,00 грн.
нараховані за холодну воду та її
водовідведення, 2852,65 грн. - нараховані
за воду, яка йде на підігрів та її
водовідведення).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням, процентів річних та
процентів за користування чужими
грошовими коштами є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на
суму боргу та проценти річних входять
до складу грошового зобов'язання і не
ототожнюються із санкціями за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань.

Дії відповідача-1 є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору, вимогам ст. 625 ЦК
України та Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань».

Колегія суддів, перевіривши
розрахунок, погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
позовні вимоги про стягнення трьох
відсотків річних підлягають
частковому задоволенню в розмірі 4313,09
грн. (2104,00 грн. нараховані за холодну
воду та її водовідведення, 2209,09 грн. -
нараховані за відведення води, яка йде
на підігрів).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами грошових зобов'язань за
договором на послуги водопостачання та
водовідведення, позивач просить суд
стягнути на свою користь пеню в
розмірі 24147,61 грн. (10179,04 грн. нараховану
за холодну воду та її водовідведення,
13968,57 грн. - нараховану за воду, яка йде
на підігрів та її водовідведення) за
період прострочення вказаний в
розрахунку.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено,
що штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

У відповідності до п. 4.2. договору у разі
порушення строків виконання
зобов'язання по оплаті за надані
послуги, абонент сплачує постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу. Нарахування пені припиняється
через 6 місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. Оплата
абонентом пені не звільняє останнього
від оплати несплачених рахунків в
повному розмірі.

Апеляційний господарський суд,
перевіривши розрахунок, погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги про стягнення суми пені
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 20996,30 грн. (10179,04 грн. нараховану
за холодну воду та її водовідведення,
10817,26 грн. - нараховану за відведення
води, яка йде на підігрів).

В частині стягнення трьох процентів
річних в розмірі 643,57 грн. та пені в
розмірі 3151,31 грн. слід відмовити у
зв'язку з їх необгрунтованістю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної
норми, належним чином апеляційну
скаргу не обґрунтовано, доказів та
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції апеляційному суду не
наведено.

З огляду на викладене, посилання
скаржника на порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, слід вважати
такими, що не заслуговують на увагу.
Крім того, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку місцевого
господарського суду та не
підтверджуються наявними матеріалами
справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення
господарського суду міста Києва від
17.02.2014 р. у даній справі є таким, що
відповідає нормам матеріального і
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.
105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 р. у справі №910/25307/13
залишити без змін.

Справу №910/25307/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
С.О. Алданова

Судді
С.Я. Дикунська

Л.В. Кропивна