ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.14р. Справа № 904/1679/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕГАФАРБ", м.
Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства
"ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ
ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
договором поставки № 511131487 від 20.08.13р.

Суддя Петренко І.В.

Представники:

Від позивача: представник Калмикова
І.В., довіреність №270214/2;

Від відповідача: представник Володько
О.О., довіреність № 24-5-03 від 26.12.13

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мегафарб",
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
позивач) звернулося до господарського
суду з позовною заявою до публічного
акціонерного товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод", м.Дніпропетровськ (далі по
тексту - відповідач) про стягнення з
відповідача на користь позивача
625405,01грн. (з яких 625561,06грн. основного
боргу; 21809,60грн. пені; 5034,35грн. - три
відсотки річних).

Судові витрати по справі позивач
просить суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між
сторонами укладено договір поставки
№511131487 від 20.08.2013р., за яким позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 1740654,16грн., однак відповідач в
порушення взятих на себе зобов'язань
товар оплатив лише частково, у зв'язку з
чим позивач звернувся до
господарського суду з позовною заявою
з метою захисту порушених прав.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. №102МФ від 14.03.2014р. ухвалою
суду від 18.03.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на
01.04.2014р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується відповідним штампом
суду з відміткою про відправлення
ухвал суду від 18.03.2014р., від 01.04.2014р. та
від 22.04.14р., які містять вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, а саме
18.03.2014р., 02.04.2014р. та 23.04.2014р. відповідно,
підпис працівника, який її здійснив.
Господарський суд констатує, що
повідомив відповідача про час та місце
розгляду справи належним чином шляхом
виконання вимог частини першої статті
64 та статті 87 Господарського
процесуального кодексу України і з
додержанням вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, яка затверджена наказом
державної судової адміністрації
України 20.02.2013р. у м. Києві за № 28.

Підтвердженням повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи є протокол судового засідання
від 13.05.2014р. в якому містяться відомості
про явку в судове засідання
повноважного представника
відповідача.

Відповідач вимоги суду виконав, відзив
на позов надав, позовні вимоги не
визнає частково посилаючись на
наступне.

Відповідач визнав укладення між
сторонами договору №511131487 від 20.08.2013р.,
визнав поставку товару, однак звернув
увагу суду на видаткову накладну
№2110МФ0004 від 21.10.2013р. за якою відбулася
поставка гідроксиду гранульованого у
кількості 500 кг. на суму 4380,00грн. та
видаткову накладну №0512МФ0001 від 05.12.2013р.
за якою відбулася поставка Р3-prevox6300
(1100,0) пасиватор у кількості 1100 кг. на
суму 70672,80грн. і зазначив, що жодною
специфікацією поставка вказаних
товарів не передбачена, у зв'язку з чим
відповідач наполягає на існуванні між
сторонами позадоговірних відносин.
Враховуючи викладене відповідач
стверджує, що нарахування пені, трьох
відсотків річних та інфляційних втрат
за зазначеними видатковими накладними
є неправомірним.

Суд розгляд справи відкладав з 01.04.2014р.
до 22.04.2014р.; з 22.04.2014р. до 13.05.2014р.

Суд оголошував перерву з 13.05.2014р. до
19.05.2014р.

14.05.2014р. відповідач через канцелярію
суду подав заяву за вих.№б/н від б/д про
розстрочку виконання рішення суду
строком на шість місяців з оплатою
рівними частинами до тридцятого числа
кожного місяця.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
19.05.2014р. оголошено вступну та
резолютивну частину рішення в порядку
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2013р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Мегафарб" (далі по
тексту - позивач, постачальник) та
публічним акціонерним товариством
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод",
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
відповідач, покупець) укладено договір
поставки №511131487 (далі по тексту -
договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору на
умовах, викладених в розділах цього
договору, постачальник зобов'язався
поставити, а покупець прийняти і
сплатити продукцію
матеріально-технічного призначення, що
надалі іменується товар. Найменування,
асортимент, номенклатура, сортамент,
кількість, ціна, умови і терміни
постачання. Товару вказані в
Специфікаціях оформлених у вигляді
додатків до цього договору, що є його
невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 1.2 договору по
взаємній домовленості сторін в процесі
виконання цього договору можуть бути
змінені конкретні дані (найменування,
асортимент, номенклатура, сортамент,
кількість, умови і терміни постачання
товару), внесені до положень цього
договору і додатка до нього.

Ціна товару, відповідно до пункту 2.1
договору, що поставляється за цим
договором, визначається в гривнях і
вказана в Специфікаціях до цього
договору. Ціна товару не включає ПДВ,
порядок нарахування якого
встановлений Податковим кодексом
України.

Сума договору, відповідно до пункту 2.4
договору, складається із сум
Специфікацій, що є невід'ємною часткою
договору.

Згідно з пунктом 3.8 договору товар
передається постачальником покупцю на
підставі акта приймання-передачі
та/або товаросупроводжувального
документа з відміткою покупця про
прийняття товару.

Відповідно до пункту 3.9 договору дата
постачання товару і датою переходу
права власності є дата підписання
сторонами акту приймання-передачі або
дата зазначена покупцем на
товарно-транспортній накладній при
прийманні товару. Сторони у
відповідній специфікації можуть
обумовити інші умови визначення дати
постачання і дати переходу права
власності на товар.

Розрахунки за цим договором, згідно з
пунктом 4.1, проводяться покупцем шляхом
перерахування грошових коштів у
розмірі вартості партії товару на
рахунок постачальника в порядку і
терміни, вказані в специфікації до
договору. При оплаті з відстроченням
платежу розрахунки проводяться з
відстроченням платежу за фактично
прийняту вагу (прийняту кількість).

Пунктом 10.1 договору визначено його дію
з моменту фактичного підписання його
повноважними представниками сторін і
до 31.12.2013р., а в частині не виконаних
зобов'язань по договору - до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань.

На виконання умов договору
купівлі-продажу між позивачем та
відповідачем підписано специфікації
(а.с.22-34), де сторони узгодили конкретний
асортимент, кількість, ціну, строк
поставки та умови оплати товару, що має
передаватися позивачем.

Позивач зазначає, що відповідно до умов
договору купівлі-продажу, специфікацій
№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 відповідачу
було передано у власність товар на
умовах надання позивачем відповідачу
товарного кредиту з відстрочкою
платежу на загальну суму 1740654,16грн., що
підтверджується видатковими
накладними, які долучені до матеріалів
справи.

Відповідач за отриманий від позивача
товар розрахувався частково, а саме у
сумі 775000,00грн., у зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 625561,06грн.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

У відповідності до п. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати товару
(ч.1). Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу
(ч.2). У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами
(ч.3). Якщо покупець відмовився прийняти
та оплатити товар, продавець має право
за своїм вибором вимагати оплати
товару або відмовитися від договору
купівлі-продажу (ч.4). Якщо продавець
зобов'язаний передати покупцеві крім
неоплаченого також інший товар, він має
право зупинити передання цього товару
до повної оплати всього раніше
переданого товару, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства (ч.5).

В силу ст. 627 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважних представників сторін в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
основної заборгованості у сумі
625561,06грн., слід визнати обґрунтованими,
документально доведеними, такими, що не
суперечать чинному законодавству
України, а отже є такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України, передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 7.5. договору встановлено, що в
разі невчасного здійснення
розрахунків за цим договором, покупець
виплачує постачальнику пеню у розмірі
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня, від несплаченої
суми за кожен день прострочення.

Позивачем заявлена до стягнення пеня
за прострочення оплати отриманого
товару за період поставок з 25.10.2013р. по
26.12.2012р. та за період з 29.08.2013р. по 21.10.2013р.
за загальний період з 23.12.2013р. до 27.02.2014р.
у сумі 21809,60грн. (по кожній поставці
окремо).

Перевіривши розрахунок наданий
позивачем, господарський суд визнав
його правильним, а вимогу про стягнення
з відповідача пені у розмірі 21809,60грн.,
такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Сума нарахованих позивачем
відповідачу трьох відсотків річних
становить 5034,35грн. за період з 23.12.2013р.
до 27.02.2014р. (розрахунок здійснено по
кожній поставці окремо).

Перевіривши розрахунок наданий
позивачем, господарський суд визнав
його правильним, а вимогу про стягнення
з відповідача трьох відсотків річних у
розмірі 5034,35грн., такою, що підлягає
задоволенню.

Що стосується заперечень відповідача,
які викладені у відзиві на позов, а саме
що товар поставлений за видатковою
накладною №2110МФ0004 від 21.10.2013р. за якою
відбулася поставка гідроксиду
гранульованого у кількості 500 кг. на
суму 4380,00грн. та видатковою накладною
№0512МФ0001 від 05.12.2013р. за якою відбулася
поставка Р3-prevox6300 (1100,0) пасиватор у
кількості 1100 кг. на суму 70672,80грн. не
передбачена жодною специфікацією, у
зв'язку з чим відповідач стверджував,
що між сторонами існували
позадоговірні відносини.
Господарський суд зазначені
твердження не визнав обґрунтованими на
підставі наступного:

- товар поставлений позивачем за всіма
видатковими накладними, в тому числі і
за видатковою накладною №2110МФ0004 від
21.10.2013р. на суму 4380,00грн. та видатковою
накладною №0512МФ0001 від 05.12.2013р. на суму
70672,80грн. має одну направленість;

- поставка товару, в тому числі і за
видатковою накладною №2110МФ0004 від
21.10.2013р. на суму 4380,00грн. та видатковою
накладною №0512МФ0001 від 05.12.2013р. на суму
70672,80грн. здійснена в період дії
укладеного між сторонами договору;

- відповідач жодними належними
доказами не довів існування між
сторонами будь-яких інших відносин у
спірний період, окрім тих, що є
предметом розгляду даної справи.

До уваги відповідача. Пунктом 1.7.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року за N 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" визначено, що
якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530
Цивільного кодексу України. Цією
нормою передбачено, між іншим, і
можливість виникнення обов'язку
негайного виконання; такий обов'язок
випливає, наприклад, з припису частини
першої статті 692 Цивільного кодексу
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу. При цьому
передбачена законом відповідальність
за невиконання грошового зобов'язання
підлягає застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 Цивільного кодексу
України.

Поставку за видатковими накладними
№2110МФ0004 від 21.10.2013р. на суму 4380,00грн. та
№0512МФ0001 від 05.12.2013р. на суму 70672,80грн.
господарський суд розцінює, як
імплементацію сторонами в дію пункту 1.2
договору, а саме по взаємній
домовленості сторін в процесі
виконання цього договору вони узгодили
поставку товару за спірними
видатковими накладними.

Господарський суд керуючись пунктами
2.1, 2.4 договору визначив, що видаткові
накладні №2110МФ0004 від 21.10.2013р. на суму
4380,00грн. та №0512МФ0001 від 05.12.2013р. на суму
70672,80грн. є і специфікаціями до
укладеного між сторонами договору,
однак враховуючи, що спірні видаткові
накладні не містять строку оплати
господарський суд керуючись ст.692
Цивільного кодексу України визнав
строк оплати - негайно та керуючись
пунктом 1.7. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року за N 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" визнав
можливість позивача нарахувати
відповідачу пеню за видатковою
накладною №2110МФ0004 від 21.10.2013р. на суму
4380,00грн. у період з 22.10.2013р. до 22.04.2014р.,
враховуючи, що позивач за зазначеною
видатковою накладною пеню нарахував за
період з 19.12.2013р. до 12.02.2014р.,
господарський суд зазначену вимогу
визнав обґрунтованою; за видатковою
накладною №0512МФ0001 від 05.12.2013р. на суму
70672,80грн. господарський суд визнав
можливість позивача нарахувати
відповідачу пеню за період з 06.12.2013р. до
06.05.2014р., враховуючи, що позивач за
зазначеною видатковою накладною пеню
нарахував за період з 02.02.2014р. до
27.02.2014р., господарський суд зазначену
вимогу визнав обґрунтованою.

Додатково господарський суд зазначає,
що період нарахування трьох відсотків
річних починається з дня, наступного
за днем прийняття товару.

Враховуючи вищезазначене
господарський суд спростовує
твердження відповідача, що
нарахування пені, трьох відсотків
річних за спірними видатковими
накладними є неправомірним.

Судові витрати по справі покласти на
відповідача.

Заява за вих.№б/н від б/д відповідача
про розстрочку виконання рішення суду
обґрунтована тим, що підприємство
відповідача має важкий фінансовий стан
викликаний зокрема відмовою в наданні
безмитної квоти на поставку труб в
країни Митного союзу (переважно Росія),
що примусило підприємство відповідача
істотно знизити обсяги виробництва. За
підсумками першого кварталу 2014 року
підприємство відповідача є збитковим.
Стягнення суми заборгованості в
повному обсязі, рівно як і звернення
стягнення на майно підприємства
спричинить зупинку діяльності
підприємства, а також невиплату
заробітної плати працівникам, несплату
податків і інших обов'язкових платежів.
Враховуючи викладене відповідач
просить суд розстрочити виконання
рішення суду на шість місяців.

Позивач проти заяви відповідача про
розстрочку виконання рішення суду
заперечує.

Відповідно до п.7.1.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.12р. за № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Пунктом 7.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12р.
за № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Дослідивши заяву відповідача вих.№б/н
від б/д, вислухав позицію позивача та
пояснення відповідача господарський
суд прийняв рішення про часткове
задоволення заяви відповідача
вих.№б/н від б/д на підставі наступного.

Загальновідомою обставиною є
наявність в економіці держави
інфляційних процесів та економічної
кризи, тому господарський суд
погоджується з доводами відповідача,
однак приймає до уваги й економічні
інтереси позивача. Господарський суд
звертає увагу, що в неналежному
виконанні відповідачем умов
укладеного між сторонами договору
відсутня вина позивача, а зазначена
заборгованість утворилася внаслідок
господарської діяльності самого
відповідача, у зв'язку з чим враховуючи
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи господарський суд прийняв
рішення розстрочити виконання рішення
суду на три місяці.

Керуючись ст.ст.1,3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
509, 525, 526, 530, 627, 692, 625 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 173, 174, 193, 232, 265
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117, 121-1
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" (49081, м.Дніпропетровськ,
вул.Столєтова, 21; ідентифікаційний код
05393116) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегафарб" (49038,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
В.І.Леніна, 1-А; ідентифікаційний код
33019296) 625561,06грн. (шістсот двадцять п'ять
тисяч п'ятсот шістдесят одна грн. 06 коп.)
- основної заборгованості; 21809,60грн.
(двадцять одна тисяча вісімсот дев'ять
грн. 60 коп.) - пені; 5034,35грн. (п'ять тисяч
тридцять чотири грн. 35 коп.) - три
відсотки річних; 13048,10грн. (тринадцять
тисяч сорок вісім грн. 10 коп.) - судового
збору, видати наказ.

Задовольнити заяву за вих.№б/н від б/д
публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" (49081,
м.Дніпропетровськ, вул.Столєтова, 21;
ідентифікаційний код 05393116) про
розстрочку виконання рішення частково.

Розстрочити виконання рішення суду
строком на три місяці наступним чином:

- в строк до 30 червня 2014 року публічне
акціонерне товариство "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" (49081, м.Дніпропетровськ,
вул.Столєтова, 21; ідентифікаційний код
05393116) зобов'язано погасити
заборгованість перед товариством з
обмеженою відповідальністю "Мегафарб"
(49038, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
В.І.Леніна, 1-А; ідентифікаційний код
33019296) у розмірі 217468,34грн. (двісті
сімнадцять тисяч чотириста шістдесят
вісім грн. 34 коп.);

- в строк до 30 липня 2014 року публічне
акціонерне товариство "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" (49081, м.Дніпропетровськ,
вул.Столєтова, 21; ідентифікаційний код
05393116) зобов'язано погасити
заборгованість перед товариством з
обмеженою відповідальністю "Мегафарб"
(49038, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
В.І.Леніна, 1-А; ідентифікаційний код
33019296) у розмірі 217468,34грн. (двісті
сімнадцять тисяч чотириста шістдесят
вісім грн. 34 коп.);

- в строк до 30 серпня 2014 року публічне
акціонерне товариство "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" (49081, м.Дніпропетровськ,
вул.Столєтова, 21; ідентифікаційний код
05393116) зобов'язано погасити
заборгованість перед товариством з
обмеженою відповідальністю "Мегафарб"
(49038, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
В.І.Леніна, 1-А; ідентифікаційний код
33019296) у розмірі 217468,33грн. (двісті
сімнадцять тисяч чотириста шістдесят
вісім грн. 33 коп.).

Судовий збір у розмірі 13048,10грн.
(тринадцять тисяч сорок вісім грн. 10
коп.) публічне акціонерне товариство
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" (49081,
м.Дніпропетровськ, вул.Столєтова, 21;
ідентифікаційний код 05393116) зобов'язано
погасити товариству з обмеженою
відповідальністю "Мегафарб" (49038,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
В.І.Леніна, 1-А; ідентифікаційний код
33019296) після набрання рішенням законної
сили.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

23.05.14р.

Суддя І.В. Петренко