ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" травня 2014 р.Справа № 924/376/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Хмельницьке
шляхо-будівельне управління № 56" м.
Хмельницький

до Публічного акціонерного товариства
"Полонський гірничий комбінат" м.
Полонне

про зобов'язання ПАТ "Полонський
гірничий комбінат" повернути зі
зберігання майно, а саме щебеневу
продукцію (відсів в кількості 20 059,41 т,
щебінь 5*10 в кількості 22000,00 т, щебінь 20*40
в кількості 25000,00 т, щебінь 40*70 в
кількості 8 500,00 т)

Представники сторін:

від позивача: Сапьолкіна Н.В.
довіреність від 22.07.13р.

від відповідача: Федоров О.С. за
довіреністю №608 від 03.09.2013р.

Рішення приймається 26.05.2014 р., оскільки
в судовому засіданні 12.05.2014 р.
оголошувалась перерва.

Повне рішення складено 26.05.2014р.

Суть спору: позивач - Публічне
акціонерне товариство "Хмельницьке
шляхо - будівельне управління № 56" м.
Хмельницький звернувся з позовом до
господарського суду Хмельницької
області про зобов'язання ПАТ
"Полонський гірничий комбінат"
повернути зі зберігання майно, а саме
щебеневу продукцію (відсів в кількості
20 059,41 т, щебінь 5*10 в кількості 22000,00 т,
щебінь 20*40 в кількості 25000,00 т, щебінь 40*70
в кількості 8 500,00 т).

В обґрунтування позову зазначає, що
відповідно до Договору
відповідального зберігання №30.05/13-1 від
30.05.13р. на відповідальне зберігання ПАТ
"Полонський гірничий комбінат" було
передано щебеневу продукцію ПАТ
"Хмельницьке шляхо - будівельне
управління № 56" м. Хмельницький, а саме:
відсів в кількості 20059,41 т. ; щебінь 5*10 в
кількості 22000,00 т.; щебінь 20*40 в
кількості 25000,00 т, щебінь 40*70 в кількості
8 500,00 т.

30.05.13р. зберігач та поклажодавець
підписали Акт прийому - передачі майна
на відповідальне зберігання,
відповідно до якого Поклажодавець
передає на зберігання, а Зберігач
приймає на зберігання вищезазначене
майно.

Майно знаходиться м. Полонне по вул.
Академіка Герасимчука, 190 б.

Відповідно до п. 3.2. Договору
Поклажодавець має право у будь - який
час вимагати у Зберігача повернення
майна, яке знаходиться на зберіганні.

ПАТ "Хмельницьке шляхо - будівельне
управління № 56" м. Хмельницький
неодноразово зверталось до ПАТ
"Полонський гірничий комбінат" із
вимогами про повернення щебеневої
продукції. Так, ПАТ "Хмельницьке шляхо -
будівельне управління № 56" м.
Хмельницький зверталось до ПАТ
"Полонський гірничий комбінат" із
вимогою від 16.12.13р. №453 про повернення
із відповідального зберігання
щебеневої продукції по узгодженому
графіку відвантаження.

Згідно п.6.1 Договір набирає чинності з
моменту його підписання обома
Сторонами і діє до 31.12.13р.

ПАТ "Полонський гірничий комбінат" не
здійснило повернення щебеневої
продукції із зберігання ПАТ
"Хмельницьке шляхо - будівельне
управління № 56" м. Хмельницький.

Представник позивача в судове
засідання з'явився та просить суд
задовольнити позовні вимоги в повному
об'ємі.

В додаткових поясненнях від 12.05.2014 р.
позивач звертає увагу, що відповідачем
не направлялось протоколу
розбіжностей, в договорі зберігання
відсутнє застереження, яке б свідчило
про існування протоколу розбіжностей.
З посиланням на ст. 174, 193 ГК України,
ст.ст.526, 527, 509, 936, 938, 949, 953 ЦК України
позивач наголошує, що останній
неодноразово звертався до відповідача
з вимогою повернути щебеневу продукцію
по узгодженому графіку відвантаження.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у відзиві на позов
зазначає, що на складському обліку ПАТ
"Полонський гірничий комбінат" на
протязі 2013 року не перебувало
продукції на збереженні, рух
відбувався лише по власній продукції
підприємства. Це підтверджує факт того,
що заявлений Позивачем тоннаж не
надходив на збереження.

Разом з цим відповідач пояснює, що в
разі придбання позивачем продукції у
вказаних ним об'ємах у ПАТ „Полонський
гірничий комбінат", згідно вимог ст.655
ЦК України позивач зобов'язаний був би
прийняти товар та сплатити за нього
певну грошову суму. Але в дійсності
позивач грошові кошти за придбання
товару у 2013 році не сплачував, що
підтверджується довідкою про
надходження коштів від ПАТ
„Хмельницьке ШБУ-56" за 2013 рік, коли
Позивачем за весь 2013 рік було сплачено
лише 3664370,00 грн., а в позовній заяві
вказано об'єми продукції, сумарна
вартість яких складає 3093804,449 грн. (по
відпускним цінам продукції ПАТ
„Полонський гірничий комбінат" у 2013
році станом на 30.05.2013р.). Також
відповідачем надаються накладні на
відпуск продукції Позивачу за період з
01.01.2013р. по 30.05.2013р., в підтвердження
того, що станом на 30.05.2013р. Позивач не
міг передавати на зберігання продукцію
у вказаних в позовній заяві об'ємах (у
випадку придбання її у ПАТ „Полонський
гірничий комбінат"), оскільки реально
для нього відпускалась продукція в
значно меншій кількості і номенклатура
в деяких випадках не співпадає з
заявленою, але й за відпущену продукцію
Позивач не розрахувався, так само як і
не сплачував.

Крім того, позивач не надає суду докази,
що товар було ним завезено на територію
ПАТ "Полонський гірничий комбінат".

Також відповідач звертає увагу суду
про наявність суттєвих розбіжностей в
тоннажі, вказаному в копії договору,
наданої до суду позивачем, та в
примірнику договору ПАТ "Полонський
гірничий комбінат". Відповідач вказує
на розбіжність підпису тогочасного
керівника позивача ОСОБА_1, оскільки
підпис в договорі та акті
прийому-передачі не відповідає зразкам
підпису, які були присутні на більш
ранніх договорах з позивачем.

Таким чином, відповідач стверджує, що
товар позивачем на зберігання не
передавався, тому твердження позивача
не відповідають дійсним фактам, у
зв'язку з цим просить суд в позові
відмовити.

Представником відповідача надано
пояснення в яких останній повідомляє
про обставини викладені у відзиві, а
також зауважує, що в день укладання
договору товарно-матеріальні цінності
на зберігання до підприємства не
надходили і надає суду довідку
охоронної фірми ПП "Січ СВ".

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

30.05.2013р. між Публічним акціонерним
товариством "Хмельницьке шляхо -
будівельне управління № 56"
(Поклажодавець) та Публічним
акціонерним товариством "Полонський
гірничий комбінат" (Зберігач) був
укладений договір відповідального
зберігання №30.05/13-1, відповідно до п. 1.1.
якого Поклажодавець передає, а
Зберігач приймає на відповідальне
зберігання таке майно: відсів в
кількості 20059,41 т, вартістю 234695,10 грн.;
щебінь 5*10 в кількості 22000,00 т, вартістю
1558700,00 грн.; щебінь 20*40 в кількості 25000,00
т, вартістю 1396250,00 грн.; щебінь 40*70 в
кількості 8 500,00 т, вартістю 474 725,00 грн.,
загалом вартістю 3664370,10 грн.

Майно знаходиться за адресою: м.
Полонне по вул. Академіка
Герасимчука,190б. Право власності на
Майно до Зберігача не переходить, воно
не може бути задіяне в господарському
обороті Зберігача або бути передане
ним третім особам (п.п. 1.2., 1.3. Договору).

Згідно з п.п.2.1.1., 2.1.4. Договору Зберігач
зобов'язаний: прийняти майно від
Поклажодавця на зберігання по акту
приймання-передачі майна на
зберігання. Повертати Поклажодавцеві
частину його майна згідно заявки,
поданої за 2-3 дні до моменту
відвантаження останнього по акту
приймання-передачі майна зі
зберігання, шляхом завантаження майна
на автомобільний та залізничний
транспорт Поклажодавця.

Відповідно до п.п. 3.1.1., 3.1.2., 3.2. Договору
Поклажодавець зобов'язаний: передати
Зберігачеві майно на зберігання по
акту приймання-передачі майна на
зберігання. Попередити Зберігача про
бажання повернення всього майна або
частини зі зберігання шляхом
надсилання факсом письмової заявки
Зберігачу. Забрати у Зберігача майно до
закінчення строку цього Договору по
акту приймання-передачі майна зі
зберігання. Поклажодавець має право у
будь-який час вимагати у Зберігача
повернення майна, яке знаходиться на
зберіганні (всього або його частини).

Пунктом 4.1. Договору за зберігання
майна Поклажодавець сплачує Зберігачу
200 гривень щомісяця, шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Зберігача.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання обома Сторонами і діє
до 31 грудня 2013 року. А щодо виконання
зобов'язань - до їх остаточного
виконання сторонами (п.6.1. Договору).

Договір підписаний представниками
сторін та скріплений їх печатками.

За актом прийому-передачі майна на
відповідальне зберігання від 30.05.2013р.
позивач передав, а відповідач прийняв
на зберігання наступне майно: відсів в
кількості 20059,41 т, вартістю 234695,10 грн.;
щебінь 5*10 в кількості 22000,00 т, вартістю
1558700,00 грн.; щебінь 20*40 в кількості 25000,00
т, вартістю 1396250,00 грн.; щебінь 40*70 в
кількості 8 500,00 т, вартістю 474 725,00 грн.,
загалом вартістю 3664370,10 грн.

16.12.2013р. позивачем направлено
відповідачу вимогу за №453 про
повернення ПАТ „Хмельницьке
шляхово-будівельне управління №56"
відсів в кількості 20059,41 т, щебінь 5*10 в
кількості 22000,00 т, щебінь 20*40 в кількості
25000,00 т, щебінь 40*70 в кількості 8 500,00 т.
Дана вимога залишена відповідачем без
відповіді та реагування.

За таких обставин позивач звернувся до
суду із позовом про зобов'язання
відповідача повернути відсів в
кількості 20059,41 т, щебінь 5*10 в кількості
22000,00 т, щебінь 20*40 в кількості 25000,00 т,
щебінь 40*70 в кількості 8 500,00 т.

Дослідивши зібрані у справі докази та
давши їм правову оцінку в сукупності,
судом прийнято до уваги таке:

Відповідно до ст.174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст.11 та ст.509 ЦК
України однією з підстав виникнення,
цивільних прав та обов'язків сторін є
укладення між ними договору. В силу
зобов'язання боржник зобов'язаний
вчинити на користь кредитора певну дію,
в тому числі сплатити борг, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку, тобто сплати
борг.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно зі ст.ст.526, 527 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у
разі, якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із договору №30.05/13-1 від
30.05.2013р., що був укладений між сторонами,
за своєю юридичною природою він є
договором зберігання і підлягає
регулюванню главою 66 ЦК України.

В силу ст.936 ЦК України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Договір зберігання укладається у
письмовій формі у випадках,
встановлених статтею 208 цього Кодексу.
Письмова форма договору вважається
дотриманою, якщо прийняття речі на
зберігання посвідчене розпискою,
квитанцією або іншим документом,
підписаним зберігачем. Прийняття речі
на зберігання може підтверджуватися
видачею поклажодавцеві номерного
жетона, іншого знака, що посвідчує
прийняття речі на зберігання, якщо це
встановлено законом, іншими актами
цивільного законодавства або є звичним
для цього виду зберігання (ст.937 ЦК
України).

Згідно ст.938 ЦК України зберігач
зобов'язаний зберігати річ протягом
строку, встановленого у договорі
зберігання. Якщо строк зберігання у
договорі зберігання не встановлений і
не може бути визначений виходячи з його
умов, зберігач зобов'язаний зберігати
річ до пред'явлення поклажодавцем
вимоги про її повернення. Якщо строк
зберігання речі визначений моментом
пред'явлення поклажодавцем вимоги про
її повернення, зберігач має право зі
спливом звичайного за цих обставин
строку зберігання вимагати від
поклажодавця забрати цю річ в розумний
строк.

В силу ст.949 ЦК України зберігач
зобов'язаний повернути поклажодавцеві
річ, яка була передана на зберігання,
або відповідну кількість речей такого
самого роду та такої самої якості. Річ
має бути повернена поклажодавцю в
такому стані, в якому вона була
прийнята на зберігання, з урахуванням
зміни її природних властивостей.
Зберігач зобов'язаний передати плоди
та доходи, які були ним одержані від
речі. Тотожність речі, яка була
прийнята на зберігання, і речі, яка була
повернута поклажодавцеві, може
підтверджуватися свідченням свідків.

Відповідно до ст.953 ЦК України зберігач
зобов'язаний на першу вимогу
поклажодавця повернути річ, навіть
якщо строк її зберігання не закінчився.

Із аналізу правовідносин що склалися
між сторонами та норм вищенаведеного
законодавства суд приходить до
висновку про наявність обов'язку
відповідача у справі повернути
позивачеві майно передане на
зберігання згідно ст.ст.949, 953 ЦК
України.

Судом враховується також те, що позивач
у справі, відповідно із приписами ст.953
ЦК України, 16.12.2013р. звернувся до
відповідача із відповідною вимогою
щодо повернення майна, переданого на
зберігання в силу укладеного 30.05.2013р.
договору відповідального зберігання.

Своє заперечення проти позову
відповідач мотивує таким: позивач не
пояснює, і не надає доказів, які
підтверджують належність йому певної
продукції, позивач зобов'язаний був би
прийняти товар та сплатити за нього
певну грошову суму, але в дійсності
позивач грошові кошти за придбання
товару у 2013 році не сплачував, у
позивача відсутні докази реальної
передачі продукції на збереження.

Такі заперечення відповідача проти
позову судом до уваги не приймаються,
оскільки не узгоджуються із наявними
матеріалами справи та вимогами
законодавства, що регулює дані
правовідносини. Вирішуючи спір щодо
збереження майна, судом не
розглядається питання його придбання
позивачем та оплати, оскільки дані
обставини виходять за межі позовних
вимог у справі та ніяким чином не
впливають на вирішення самого спору. На
виконання вимог укладеного договору
позивачем передано на зберігання
відповідача майно, що зазначено в акті
30.05.2013р. Вказаний акт підписаний
представниками господарюючих
суб'єктів та скріплений печатками, а
тому в силу ч.3 ст.937 ЦК України є
доказами та документом, що підтверджує
передання продукції на зберігання.

При цьому судом звертається увага на
те, що укладений між сторонами 30.05.2013р.
договір №30.05/13-1 відповідального
зберігання в судовому порядку
недійсним не визнавався. Відповідач не
оспорював правомірність його
укладення, об'єми та вартість переданих
на зберігання товарно-матеріальних
цінностей, їх належність позивачу тощо.

Наявний в матеріалах справи інший
примірник договору відповідального
зберігання №30.05/13-1 від 30.05.2013р. (який
відрізняється від вищезазначеного
договору кількістю переданої
продукції) судом до уваги не
приймається, оскільки на виконання
цього договору відповідачем не подано
жодних доказів (акт прийому-передачі
майна тощо).

Надані відповідачем довідки про
вироблену та реалізовану продукцію за
квітень-червень 2014 р. та рух продукції
на складах за квітень-травень 2013 р., не
можуть спростувати факт передачі
позивачем матеріальних цінностей, з
огляду на наявність самого акту
приймання передачі підписаного
повноважними представниками,
скріпленого печатками сторін, та
враховуючи те, що довідки стосуються
лише вироблення продукції самим
відповідачем, а аналіз документів - рух
готової продукції на складах ПАТ
"Полонський гірничий комбінат" (які є
односторонніми документами) свідчить
про наявність у відповідача
товарно-матеріальних цінностей
вказаних в акті, а тому жодним чином не
спростовують прийому-передачі майна на
відповідальне зберігання зазначеного
в акті від 30.05.2013 р.

Зміст письмових пояснень пояснень
представників відповідача (юриста,
бухгалтерів, завідуючого складу),
довідки охоронної фірми також не
спростовує факту, отримання ПАТ
"Полонський гірничий комбінат" товарно
- матеріальних цінностей вказаних в
акті, оскільки даний акт не тільки
підписувався повноважним
представником (головою правління), але
й скріплений гербовою печаткою
відповідача. При цьому справжність
даного підпису та печатки не ставиться
під сумнів самим відповідачем.

За приписами статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд, у визначеному законом порядку,
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Виходячи із змісту ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі усіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Відповідач не оспорив належними та
допустимими доказами факту отримання
спірного майна на зберігання, а також
не надав жодних доказів в
підтвердження виконання обов'язку
передбаченого п. 2.1.4 договору
зберігання, щодо повернення майна
згідно заявки, поданої до моменту
відвантаження останнього по акту
приймання-передачі майна зі
зберігання. При цьому приймається до
уваги наявність заявки позивача -
вимоги №453 від 16.12.2013 р. (з доказами
отримання - штамп відповідача), а також
те, що поклажодавець має право забрати
у зберігача майно до закінчення строку
договору, та у будь-який час вимагати
повернення майна у зберігача (п. 3.1. - 3.2
укладеного договору).

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
як такі, що обґрунтовані, відповідають
фактичним обставинам справи та вимогам
чинного законодавства, а відтак
відповідач зобов'язаний повернути
позивачу прийняте на зберігання майно,
а саме: відсів в кількості 20 059,41 т,
щебінь 5*10 в кількості 22000,00 т, щебінь 20*40
в кількості 25000,00 т, щебінь 40*70 в
кількості 8 500,00 т.

У відповідності до ст.ст.44, 49 ГПК
України судові витрати у справі
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 33, 34, 44, 49, 82-85,
115, 116 Господарського процесуального
кодексу України, СУД,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Хмельницьке
шляхо-будівельне управління №56" м.
Хмельницький до Публічного
акціонерного товариства "Полонський
гірничий комбінат" м.Полонне про
зобов'язання ПАТ "Полонський гірничий
комбінат" повернути зі зберігання
майно, а саме щебеневу продукцію
(відсів в кількості 20 059,41 т, щебінь 5*10 в
кількості 22000,00 т, щебінь 20*40 в кількості
25000,00 т, щебінь 40*70 в кількості 8 500,00 т)
задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство „Полонський гірничий
комбінат", м.Полонне, Хмельницька
область (вул. Академіка Герасимчука, 190
Б, ) повернути
Публічному акціонерному товариству
„Хмельницьке шляхово-будівельне
управління №56", м. Хмельницький (вул.
Західна Окружна, 1, )
відсів в кількості 20 059,41 т, щебінь 5*10 в
кількості 22000,00 т, щебінь 20*40 в кількості
25000,00 т, щебінь 40*70 в кількості 8 500,00 т.
вартістю 3664370,00 грн.

Видати наказ.

Стягнути із Публічного
акціонерного товариства „Полонський
гірничий комбінат", м. Полонне,
Хмельницька область (вул. Академіка
Герасимчука, 190 Б, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства „Хмельницьке
шляхово-будівельне управління №56",
м.Хмельницький (вул. Західна Окружна, 1,
) 73 080,00 (сімдесят три
тисячі вісімдесят гривень 00 коп.)
витрат по відшкодуванню судового
збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 26.05.2014р.

Суддя

С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (м. Хмельницький, вул.
Західна Окружна, 1),

3 - відповідачу (хмельницька обл.,
м. Полонне, вул. Академіка
Герасимчука,190 б).