ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Справа № 28/5005/10758/2012

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -
головуючий, судді Бенедисюк І.М.
(доповідач), Харченко В.М.

розглянув касаційну скаргу заступника
Дніпровського екологічного прокурора ,
м. Київ (далі - Прокурор),

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.12.2012 та

постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014

зі справи № 28/5005/10758/2012

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Яхт-клуб "Прибій",
м. Дніпропетровськ (далі - ТОВ
"Яхт-клуб "Прибій"),

до Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, - комунальне
підприємство "Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" Дніпропетровської
обласної ради, м. Дніпропетровськ (далі
- КП "Дніпропетровське міжміське БТІ),

про визнання права власності.

Судове засідання проведено за участю
представників:

ТОВ "Яхт-клуб "Прибій"- Перетятька О.О.,

Дніпропетровської міської ради - не
з'яв.,

КП "Дніпропетровське міжміське БТІ - не
з'яв.,

Прокурора - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Яхт-клуб "Прибій" звернулося
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про визнання права власності на
будівлі та споруди спортивного та
розважального призначення, розміщені
по вул. Набережній
Заводській, 2 у м. Дніпропетровську,
відповідним чином позначені у
виготовленому на замовлення позивача
технічному паспорті, а саме: літерами
А-1, А1-1, А2-1, а-1, а1-1, а4-1, а3, а2, - з
загальною площею будівлі човнового
причалу (літера А-1) 1 244, 3 м2. Позовні
вимоги мотивовано тим, що ТОВ "Яхт-клуб
"Прибій" здійснило самовільну
реконструкцію та прибудови названих
будівель та споруд.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 29.12.2012
(суддя Манько Г.В.), залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014 (колегія суддів у складі: суддя
Чоха Л.В. - головуючий, судді Антонік
С.Г., Чимбар Л.О.), позов задоволено.

Прокурор, не погоджуючись з
прийнятими у справі судовими
рішеннями, у касаційній скарзі просить
Вищий господарський суд України ці
рішення скасувати, а справу передати на
новий розгляд внаслідок порушення
господарськими судами приписів частин
першої та другої статті 376 Цивільного
кодексу України, статей 60, 61, 124, 126
Земельного кодексу України, статей 87-89
Водного кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ
"Яхт-клуб "Прибій просить залишити
скаргу без задоволення з наведених у
даному відзиві мотивів.

Учасників судового процесу відповідно
до статті 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
скарги.

Перевіривши на підставі встановлених
попередніми судовими інстанціями
обставин справи правильність
застосування ними норм процесуального
та матеріального права, заслухавши
пояснення представника ТОВ "Яхт-клуб
"Прибій, Вищий господарський суд
України дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення касаційної
скарги.

Господарськими судами встановлено
такі фактичні дані:

- ТОВ "Яхт-клуб "Прибій" на підставі
укладеного з Дніпропетровською
міською радою договору оренди землі
від 25.10.2007, зареєстрованому в реєстрі
для реєстрації нотаріальних дій за №
7123, отримало на три роки (до 25.10.2010) у
платне користування земельну ділянку,
яка знаходиться по вул. Набережній
Заводській, 2 у м. Дніпропетровську
загальною площею 1, 0186 га, що
зареєстрована в Державному реєстрі
земель за кадастровим номером
:07:500:0008 (далі - Договір оренди від
25.10.2007, Земельна ділянка);

- пунктом 6.13 Договору оренди від
25.10.2007 було передбачено, що прибережна
захисна смуга є територією з режимом
обмеженої господарської діяльності, у
якій забороняється будівництво
будь-яких споруд, крім гідротехнічних,
гідрометричних та лінійних;

- у справі наявне рішення
Дніпровської міської ради від 08.11.2006 №
130/6 "Про проект водоохоронної та
прибережної захисної смуги р. Дніпро за
адресою: вул. Набережна Заводська, 2
Красногвардійського району"; за
змістом пункту 4.1 пояснювальної
записки до цього рішення площа водної
зони Земельної ділянки складає 0,1 812 га,
а прибережної захисної смуги - 0,8373 га;

- 29.02.2012 Дніпропетровська міська
рада прийняла рішення № 219/21 про
затвердження технічної документації
ТОВ "Яхт-клуб "Прибій" із землеустрою та
передання в оренду Земельну ділянки
строком на п'ять років, за умови
виконання цим товариством у визначені
строки вимог пунктів 3.1, 3.2 даного
рішення, в іншому разі - рішення втрачає
чинність;

- рішенням постійно діючого
третейського суду при асоціації
"Левлекс" від 01.09.2008 у справі № 10-46/08 за
позовом ОСОБА_3 до ТОВ "Яхт-клуб "Прибій"
та зустрічним позовом визнано право
власності ТОВ "Яхт-клуб "Прибій" без
акта введення в експлуатацію на певне
нерухоме майно, зазначене в цьому
рішенні: будівля човнового причалу
літера А-1, прибудова літера А1-1,
прибудова літера А2-1, тамбур літера а-1;
прибудова літера а1-1, загальна площа
цих об'єктів складає 1 248, 9 м2; пандус
літера а; сходи літера а1; туалет літера
Б-1; гаражі тимчасові літери Ж-1, З-1, У-1,
К-1, Л-1; огорожа № 1; пандус № 2;
мостіння-І, ІІ;

- 10.10.2008 комунальним підприємством
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Дніпропетровської обласної ради на
підставі зазначеного судового рішення
було видано свідоцтво № 13723751 про право
власності на нерухоме майно - будівлі
та споруди спортивного та
розважального призначення ТОВ
"Яхт-клуб "Прибій", розміщені по вул.
Набережній Заводській, 2 у м.
Дніпропетровську;

- у справі наявний виготовлений на
замовлення ТОВ "Яхт-клуб "Прибій"
технічний паспорт на нерухоме майно -
будівлі та споруди спортивного та
розважального призначення ТОВ
"Яхт-клуб "Прибій", станом на 23.05.2012;

- у технічному паспорті зазначено
таке нерухоме майно: побудови
човнового причалу літери А-1, А1-1, А2-1, а-1,
а1-1, а2, а3, а4-1, а5; гаражі тимчасові
літери Ж,З, У, К, Л; споруди №№1, 2, І, ІІ;

- технічний паспорт має примітку
від 23.05.2012: "Вирішити питання прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів: А-1 (загальна
площа 1 244, 3 м2), А1-1, А2-1, а-1, а1-1, а4-1, а2, а3
Будівлі спортивного та розважального
призначення після реконструкції
прибудови А2-1 та побудування прибудови
літера а4-1 з ґанком а3, у тому числі
часткової прибудови А1-1 площею 710 м2 та
прибудови а4-1 з ґанком а3 площею 9,1м2";

- позовні вимоги мотивовано тим, що
протягом 2011-2012 років позивач без
погодження проектів будівництва та
отримання відповідних дозволів, тобто
самовільно, здійснив реконструкцію та
прибудови будівель та споруд на
Земельній ділянці: реконструкцію
прибудови (літера "А2-1") та її часткову
прибудову площею 71 м2; побудував
прибудову (літера "а4-1") з ґанком (літера
"а3") площею 9,1 м2.

Відповідно до частини першої статті 376
Цивільного кодексу України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Частиною другою статті 376 Цивільного
кодексу України передбачено, що особа,
яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

У частині п'ятій статті 376
Цивільного кодексу України
встановлено, що на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

У розумінні наведеного положення
частини першої статті 576 Цивільного
кодексу України самочинним
будівництвом є не тільки новостворений
об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який
виник у результаті реконструкції,
капітального ремонту, перебудови,
надбудови вже існуючого об'єкта,
здійснених без одержаного дозволу
місцевих органів виконавчої влади чи
органів місцевого самоврядування,
розробленої та затвердженої в
установленому порядку проектної
документації, дозволу на виконання
будівельних робіт від органів
архітектурно-будівельного контролю,
оскільки в результаті таких дій об'єкт
втрачає тотожність із тим, на який
власником (власниками) раніше отримано
право власності.

Місцевий та апеляційний
господарські суди, вирішуючи спір у
справі, застосували припис частини
п'ятої статті 376 Цивільного кодексу
України, який надає право узаконити
самочинне будівництво лише власнику та
користувачу земельної ділянки. Крім
того, судовими інстанціями не
встановлено умови використання
земельної ділянки позивачем, зокрема
її цільового призначення.

При цьому у справі не встановлено
фактичних обставин, які дозволяли б
дійти висновку про те, що ТОВ "Яхт-клуб
"Прибій" після закінчення строку
Договору оренди від 25.10.2007 (після 25.10.2010)
є, зокрема, користувачем Земельної
ділянки відповідно до вимог чинного
законодавства.

У текстах оскаржуваних судових актів
згадується рішення Дніпропетровської
міської ради від 29.02.2012 № 219/21 про
затвердження технічної документації
ТОВ "Яхт-клуб "Прибій" із землеустрою та
передання в оренду Земельної ділянки,
проте не зазначено доказів того, що ТОВ
"Яхт-клуб "Прибій" виконало умови цього
рішення, у тому числі в частині
набрання ним чинності, та уклало в
установленому порядку договір оренди
Земельної ділянки.

Водночас застосування частини п'ятої
статті 376 Цивільного кодексу України
можливе лише за відсутності доказів
того, що узаконення самочинно
збудованого нерухомого майна порушує
права інших осіб.

Господарські суди дійшли висновку,
зокрема, про те, що екологічні права
інших осіб, у разі визнання права
власності позивача на відповідні
об'єкти нерухомого майна не
порушуються.

У рішенні місцевого господарського
суду мотиви, на підставі яких дана
судова інстанція дійшла такого
висновку, не наведені. Апеляційний
господарський суд посилається на
припис Державної інспекції сільського
господарства у Дніпропетровській
області від 13.09.2013, з тексту якого
вбачається, що ТОВ "Яхт-клуб "Прибій" на
прибережній захисній смузі Земельної
ділянки на порушення приписів статті 61
Земельного кодексу України та статті 89
Водного кодексу України побудувало
шість альтанок та споруду для
приготування їжі. Інших порушень у
тексті цього припису не зазначено.
Оскільки названі споруди не є
предметом спору у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про відсутність порушень
природоохоронного законодавства у
зв'язку з самочинним будівництвом.

Прокурор у справі, посилається на
порушення ТОВ "Яхт-клуб "Прибій"
положень статті 61 Земельного кодексу
України, статей 87-89 Водного кодексу
України, на підтвердження чого суду
апеляційної інстанції було подано
певні документи.

Апеляційний господарський суд доводів
Прокурора не спростував, юридичної
оцінки поданих доказів не здійснив.

Те, що в згаданому приписі Державної
інспекції сільського господарства у
Дніпропетровській області від 13.09.2013 не
зазначено інших порушень режиму
користування прибережною захисною
смугою, не свідчить про їх відсутність
в цілому.

Отже, попередні судові інстанції
припустилися неправильного
застосування норм матеріального права
та приписів частини першої статті 47 ГПК
України щодо прийняття судового
рішення суддею за результатами
обговорення усіх обставин справи та
частини першої статті 43 цього Кодексу
стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, що відповідно до частини
першої статті 11110 ГПК України є
підставою для скасування прийнятих
ними судових рішень зі справи та
передачі справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 1117
ГПК України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Керуючись статтями 1119-11112 ГПК України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника
Дніпровського екологічного прокурора
задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.12.2012 та
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014 зі справи № 28/5005/10758/2012 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
В. Харченко