ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.
Справа № 911/1149/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

та Державного підприємства «Дослідне
господарство «Проскурівка» Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національного академії
аграрних наук України»

про стягнення 71938,15 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. б/н від
01.11.2013 р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі - позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» (далі - відповідач-1)
та Державного підприємства «Дослідне
господарство «Проскурівка» Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національного академії
аграрних наук України» (далі -
відповідач-2, ДП ДГ «Проскурівка» ІСГ
Західного Полісся НААН України) про
стягнення 71938,15 грн., з яких - 52501,72 грн.
пені, 10253,72 грн. 3% річних, 9182,50 грн.
інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на укладення 25.01.2013 р. угоди
№ 25/01-5 про заміну кредитора у
зобов'язанні, відповідно до якої до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» перейшло право вимоги до ДП
«Дослідне господарство «Проскурівка»
Інституту сільського господарства
Західного Полісся НААН України» щодо
сплати пені, 3% річних, інфляційних
втрат, що виникли в результаті
неналежного виконання останнім умов
договору купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу № 36-ХМ від
19.09.2008 р., укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Тридента-агро» та Державним
підприємством дослідного господарства
«Проскурівка» Хмельницької державної
сільськогосподарської станції УААН.
При цьому позивач зазначає, що з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
угодою № 25/01-5 від 25.01.2013 р. про заміну
кредитора у зобов'язанні між ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» та ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» було укладено
договір поруки № 11-03-2013-68 від 25.01.2013 р.,
відповідно до умов якого відповідач-1
поручається перед позивачем за
виконання зобов'язань відповідачем-2
щодо сплати пені.

Розгляд справи відкладався.

14.04.2014 р. до господарського суду
Київської області ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» було подано відзив на
позов б/н, б/д (вх. № 6894/14 від 14.04.2014 р.),
відповідно до якого відповідач-1 визнає
позовні вимоги ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС», які стосуються ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп», проте не може їх
задовольнити у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем, а також просить
суд розглянути дану справу без участі
представника відповідача-1.

16.04.2014 р. до господарського суду
Київської області від ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було подано додаткові
обґрунтування позовних вимог № 16-7/04
від 16.04.2014 р., відповідно до яких позивач
зазначив наступне.

Зміна ціни на товар, проданий в кредит,
не є підставою для проведення
перерахунку, якщо інше не встановлено
договором або законом. Відповідно до
додатків до договору № 36-ХМ
купівлі-продажу на умовах відстрочення
платежу від 19.09.2008 р., сторони визначили
курс долара США на момент укладання
договору купівлі-продажу та
передбачили, що в тому випадку, якщо
курс долара США на день оплати вище, ніж
курс долара США на день підписання
договору, то для визначення суми, яка
підлягає оплаті, використовується
наступна формула: S=(A1/A2)*B, де S - ціна на
момент проплати, В - ціна на момент
підписання; А2 - курс (НБУ) долара до
гривні на день підписання договору; А1 -
курс (НБУ) долара США до гривні на день
перерахування грошей.

Таким чином у додатках до договору №
36-ХМ купівлі-продажу на умовах
відстрочення платежу від 19.09.2008 р.,
сторони дійшли згоди про те, що
зобов'язання за даним договором має
бути виконане у гривні, з урахуванням
курсу долара США на час укладення
договору та на день фактичної оплати
товару, що відповідає вимогам
Цивільного кодексу України, а його
умови визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, що вказує на принцип
свободи договору.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 03.11.2009 р. у
справі № 9/1702 було встановлено
заборгованість ДПДГ «Проскурівка»
ХДСГДС УААН згідно договору № 36-ХМ
купівлі-продажу на умовах відстрочення
платежу від 19.09.2008 р. в сумі 92798,35 грн.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України у справі № 55/440 від 27.03.2012
р., у випадку, коли відповідно до
договору на день виникнення у
відповідача зобов'язання зі сплати
платежу його сума, що виражена в
іноземній валюті, перераховується у
гривню, то грошове зобов'язання із
цього моменту є гривневим, і у разі
прострочення сплати визначеної суми
боржник відповідно до ст. 625 ЦК України
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити, з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

22.04.2014 р. до господарського суду
Київської області від ДП ДГ
«Проскурівка» ІСГ Західного Полісся
НААН України надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи,
призначеної на 22.04.2014 р., яке було
задоволено судом.

06.05.2014 р. до господарського суду
Київської області від ДП ДГ
«Проскурівка» ІСГ Західного Полісся
НААН України надійшло електронне
повідомлення № 1 від 06.05.2014 р. про
відкладення розгляду справи, яке було
задоволено судом.

14.05.2014 р. до господарського суду
Київської області від ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було подано пояснення у
справі № 14-3/05 від 14.05.2014 р.

Представник позивача у судових
засіданнях 22.04.2014 р., 07.05.2014 р. та 26.05.2014 р.
позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача-1 у судові
засідання 22.04.2014 р., 07.05.2014 р. та 26.05.2014 р.
не з'явився.

Відповідач-2 у судові засідання 22.04.2014
р., 07.05.2014 р. та 26.05.2014 р. представника не
направив, хоча про дату та час розгляду
справи був повідомлений належно.
Відзиву на позов не надав.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010 р. № 01-08/140 «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 26.05.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

19.09.2008 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро»
(продавець) та Державним підприємством
дослідного господарства «Проскурівка»
Хмельницької державної
сільськогосподарської станції УААН (в
даний час - ДП «Дослідне господарство
«Проскурівка» Інституту сільського
господарства Західного Полісся НААН
України») (покупець) було укладено
договір № 36-ХМ купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу,
відповідно до п. 1.2 якого предметом
договору є товар, який належить
продавцю на момент укладення договору
або буде набутий продавцем у
майбутньому.

Згідно з п. 2.1 договору купівлі-продажу,
асортимент товару, його кількість, ціна
визначається у додатках та/або
накладних документах відпуску товару,
що є невід'ємною частиною цього
договору.

Пунктами 5.1, 5.2 договору визначено, що
покупець здійснює оплату партії товару
за ціною, вказаною в додатках та/або
видаткових накладних, що є невід'ємною
частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.3 договору оплата
товару проводиться наступним чином: 20%
від вартості товару оплачується
покупцем протягом 10 днів з дня
отримання товару; 80% вартості товару
оплачується покупцем в строк до 26.12.2008
р.

Згідно з п. 6.1 договору покупець
зобов'язаний, зокрема, провести оплату
товару в строк і на умовах, вказаних в
ст. 5 цього договору.

У відповідності з п. 8.1 договору за
невиконання або неналежне виконання
умов договору сторони несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством.

За прострочення виконання зобов'язання
покупець зобов'язаний сплатити на
користь продавця пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченого товару за кожен
день прострочення (п. 8.2 договору).

За умовами п. 8.3 договору, відповідно до
ст. 259 ЦК України сторони домовились про
те, що строк позовної давності щодо
стягнення штрафних санкцій
збільшується до повного виконання
сторонами зобов'язань за даним
договором. Крім цього, сторони,
відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
домовились про те, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язань за даним
договором здійснюється без обмеження
строку.

Договір діє з моменту його підписання
обома сторонами до повного виконання
сторонами обов'язків за цим договором
(п. 11.1 договору).

ТОВ «Тридента Агро» та ДП ДГ
«Проскурівка» Хмельницької державної
сільськогосподарської станції УААН
було підписано доповнення № 1 до
договору № 36-ХМ від 19.09.2008 р., відповідно
до якого сторонами було погоджено
вартість товару - 56400,00 грн., а також
сторони визначили курс долара США на
момент укладання договору
купівлі-продажу та передбачили, що в
тому випадку, якщо курс долара США на
день оплати вище, ніж курс долара США на
день підписання договору, то для
визначення суми, яка підлягає оплаті,
використовується наступна формула:
S=(A1/A2)*B, де S - ціна на момент проплати, В -
ціна на момент підписання; А2 - курс (НБУ)
долара до гривні на день підписання
договору; А1 - курс (НБУ) долара США до
гривні на день перерахування грошей.

У зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням ДП ДГ
«Проскурівка» Хмельницької державної
сільськогосподарської станції УААН
взятого на себе грошового зобов'язання
щодо оплати вартості отриманого товару
згідно договору № 36-ХМ від 19.09.2008 р., ТОВ
«Тридента Агро» звернулось до
господарського суду Хмельницької
області із позовною заявою про
стягнення з підприємства суми
заборгованості та штрафних санкцій за
період з 08.09.2009 р. до 04.02.2011 р.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 03.11.2009 р. у
справі № 9/1702, позов ТОВ «Тридента Агро»
задоволено чатково, а саме - стягнуто з
ДП ДГ «Проскурівка» Хмельницької
державної сільськогосподарської
станції УААН 56400,00 грн. основного боргу,
36398,35 грн. курсової різниці, 9193,45 грн.
пені, 8460,00 грн. штрафу, 5245,20 грн.
інфляційних втрат, 1178,10 грн. 3% річних,
1168,75 грн. державного мита, 233,64 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового пронесу, 2970,00
грн. витрат на послуги адвоката.

04.02.2011 р. між ТОВ «Тридента Агро» та ФОП
ОСОБА_1 було укладено угоду № 1/2-ТА про
заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. 512-519 ЦК України), відповідно до п. 1.1
якої первісний кредитор (ТОВ «Тридента
Агро») відступає новому кредитору (ФОП
ОСОБА_1.) право вимоги виконання ДП ДГ
«Проскурівка» Хмельницької державної
сільськогосподарської станції УААН
(боржник) зобов'язання щодо сплати
розміру штрафних санкцій (пені, 3%
річних, інфляційних витрат), набутих
первісним кредитором на підставі
договору № 36-ХМ купівлі-продажу на
умовах відстрочення платежу від 19.09.2008
р., у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання
згідно договору № 36-ХМ від 19.09.2008 р. щодо
оплати вартості отриманого товару, а
новий кредитор компенсує вартість
переданого зобов'язання відповідно до
умов даної угоди.

Відповідно до умов угоди № 1/2-ТА про
заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. 512-519 ЦК України) від 04.02.2011 р., новий
кредитор отримав право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі пені, 3% річних та
інфляційних втрат, за період існування
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання згідно договору
№ 36-ХМ від 19.09.2008 р. (пункт 1.2, 2.4 угоди).

На виконання умов даної угоди, ТОВ
«Тридента Агро» було передано ФОП
ОСОБА_1 перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
ДП ДГ «Проскурівка» Хмельницької
державної сільськогосподарської
станції УААН зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 статті 516
Цивільного кодексу України
передбачено, що заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

ТОВ «Тридента Агро» було надіслано на
адресу ДП дослідного господарства
«Проскурівка» Хмельницької державної
сільськогосподарської станції УААН
повідомлення про зміну кредитора у
зобов'язані.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 22.11.2011 р. у
справі № 20/5025/1687/11 з ДП ДГ «Проскурівка»
Хмельницької державної
сільськогосподарської станції УААН
було стягнуто на користь Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 14658,59 грн.
пені, 2374,68 грн. 3% річних, 7896,00 грн.
інфляційних втрат, 249,29 грн. державного
мита та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Відповідно до вимог ст. 115
Господарського процесуального кодексу
України, рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України.

Згідно із ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» зазначає, що
зобов'язання згідно договору № 36-ХМ
купівлі-продажу на умовах відстрочення
платежу від 19.09.2008 р. та рішення
господарського суду Хмельницької
області від 03.11.2009 р. у справі № 9/1702 на
даний час не виконані та просить суд
стягнути солідарно з ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» та Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Проскурівка» Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національного академії аграрних наук
України» 10000,00 грн. пені, а також
стягнути з Державного підприємства
«Дослідне господарство «Проскурівка»
Інституту сільського господарства
Західного полісся Національного
академії аграрних наук України» 42501,72
грн. пені, 10253,72 грн. 3% річних, 9182,50 грн.
інфляційних втрат, нарахованих на суму
36398,35 грн. (курсову різницю) за період з
08.09.2009 р. до 04.02.2011 р. та на загальну суму
основного боргу 92798,35 грн. (з
урахуванням курсової різниці) за
період з 05.02.2011 р. до 31.03.2014 р.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Зі змісту укладеного договору
вбачається, що за своєю правовою
природою вказаний договір є договором
поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник)
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин.

В силу вимог ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, а також
вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 694 ЦК України встановлює
особливості продажу товару в кредит.
договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу. Товар продається в кредит за
цінами, що діють на день продажу.

Зміна ціни на товар, проданий в кредит,
не є підставою для проведення
перерахунку, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до додатків до договору №
36-ХМ купівлі-продажу на умовах
відстрочення платежу від 19.09.2008 р.,
сторони визначили курс долара США на
момент укладання договору
купівлі-продажу та передбачили, що в
тому випадку, якщо курс долара США на
день оплати вище, ніж курс долара США на
день підписання договору, то для
визначення суми, яка підлягає оплаті,
використовується наступна формула:
S=(A1/A2)*B, де S - ціна на момент проплати, В -
ціна на момент підписання; А2 - курс (НБУ)
долара до гривні на день підписання
договору; А1 - курс (НБУ) долара США до
гривні на день перерахування грошей.
Середнім показником курсу долара США,
який погодили сторони згідно договору
купівлі-продажу, є 4,85 грн./дол. США.

Частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає,
що сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

У розумінні ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до постанов Верховного Суду
України від 04.07.2011 р. у справі № 3-62гс11 та
від 26.12.2011 р. у справі № 3-141гс11,
положення чинного законодавства хоч і
визначають національну валюту України
як єдиний законний платіжний засіб на
території України, однак не містять
заборони на вираження у договорі
грошових зобов'язань в іноземній
валюті, визначення грошового
еквівалента зобов'язання в іноземній
валюті, а також на здійснення
перерахунку грошового зобов'язання у
випадку зміни НБУ курсу національної
валюти України по відношенню до
іноземної валюти.

У зв'язку з чим, у додатку до договору №
36-ХМ купівлі-продажу на умовах
відстрочення платежу від 19.09.2008 р.,
сторони дійшли згоди про те, що
зобов'язання за даним договором має
бути виконане у гривні з урахуванням
курсу долара США на час укладення
договору та на день фактичної оплати
товару, що відповідає вимогам
Цивільного кодексу України.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Як зазначалося вище, згідно п. 8.2
договору за прострочення виконання
зобов'язання покупець зобов'язаний
сплатити на користь продавця пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості неоплаченого товару за
кожен день прострочення.

Водночас, п. 8.3 договору сторони
встановили, що відповідно до ст. 259 ЦК
України строк позовної давності щодо
стягнення штрафних санкцій становить 5
років з моменту підписання даного
договору. Крім того, відповідно до п. 6
ст. 232 ГК України сторони домовились, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання за
даним договором здійснюється протягом
5 років.

Поряд з цим, п. 11.1 договору передбачено,
що договір діє з моменту його
підписання обома сторонами до повного
виконання сторонами обов'язків за цим
договором.

За приписами ч. 1 ст. 202 Господарського
кодексу України та ст. 599 Цивільного
кодексу України, зобов'язання, зокрема,
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Згадуваним вище рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 03.11.2009 р. у справі № 9/1702 було
встановлено, що заборгованість ДП ДГ
«Проскурівка» Хмельницької державної
сільськогосподарської станції УААН
згідно договору № 36-ХМ купівлі-продажу
на умовах відстрочення платежу від
19.09.2008 р. становить 92798,35 грн., у тому
числі - 56400,00 грн. основного боргу, 36398,35
грн. курсової різниці.

З огляду на викладене, у ТОВ «Тридента
Агро» виникло право вимоги щодо
нарахування пені внаслідок порушення
ДП «Дослідне господарство
«Проскурівка» Інституту сільського
господарства Західного Полісся НААН
України» зобов'язань за договором №
36-ХМ купівлі-продажу на умовах
відстрочення платежу від 19.09.2008 р. за
період з 08.09.2009 р. до 31.03.2014 р., у тому
числі - за період з 08.09.2009 р. до 04.02.2011 р.
на суму 36398,35 грн. в сумі 9460,06 грн., з
05.02.2011 р. до 31.03.2014 р. на суму 92798,35 грн. в
сумі 43041,87 грн.

Окрім того, позовна заява містить
вимоги щодо стягнення 3% річних та
інфляційних втрат.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку 3% річних вбачається, що
позивачем було визначено розмір 3%
річних у сумі 10253,72 грн., у тому числі -
08.09.2009 р. до 04.02.2011 р. на суму 36398,35 грн. в
сумі 1513,72 грн., з 05.02.2011 р. до 31.03.2014 р. на
суму 92798,35 грн. в сумі 8740,00 грн., який є
арифметично вірним та обґрунтованим.

Розмір інфляційних втрат, визначений
позивачем, становить 9182,50 грн. за період
з вересня 2009 року до січня 2011 року на
суму 36398,35 грн. та за період з лютого 2011
року до лютого 2014 року на суму 92798,35 грн.,
є обґрунтованим та арифметично вірним.

Слід зазначити, що у відповідності з ч. 1
статті 510 Цивільного кодексу України
сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 статті 513 Цивільного
кодексу України встановлено, що
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Тобто в разі заміни кредитора у
зобов'язанні первісний кредитор
повністю або у визначеній частині
вибуває із зобов'язання, а на його місце
приходить новий кредитор. При цьому
зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та
обов'язків його сторін залишається
незмінним. Отже, виходячи із загальних
правил та положень даної статті, до
нового кредитора переходять всі права
первісного кредитора.

При цьому заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням (стаття 516
Цивільного кодексу України).

25.01.2013 р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було укладено угоду № 25/01-5
про заміну кредитора у зобов'язані
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України), відповідно до
якої первісний кредитор (ФОП ОСОБА_1.)
відступає новому кредитору (ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС») право вимоги
виконання ДП «Дослідне господарство
«Проскурівка» Хмельницької державної
сільськогосподарської дослідної
станції УААН зобов'язання щодо сплати
розміру пені, 3% річних, інфляційних
витрат, набутих первісним кредитором
на підставі договору № 36-ХМ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19.09.2008 р. та
згідно угоди № 1/2-ТА про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК
України) від 04.02.2011 р., у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням відповідачем-2 грошового
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу.

Відповідно до умов угоди № 25/01-5 про
заміну кредитора у зобов'язані
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України) від 25.01.2013 р.,
новий кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі пені, 3% річних та
інфляційних втрат, за період існування
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання згідно договору
№ 36-ХМ купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19.09.2008 р.
(пункт 1.2, 2.4 угоди).

На виконання умов п. 4.1 даної угоди ФОП
ОСОБА_1 було передано позивачу перелік
документів, що підтверджують права
вимоги виконання відповідачем-2
обумовленого зобов'язання.

У відповідності до пункту 4.3 угоди, ФОП
ОСОБА_1 було повідомлено ДП «Дослідне
господарство «Проскурівка»
Хмельницької державної
сільськогосподарської дослідної
станції УААН» про зміну кредитора у
зобов'язанні.

Згідно з угодою № 25/01-5 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 25.01.2013 р., позивач отримав
право від ФОП ОСОБА_1 вимагати від
відповідача-2 грошової суми в розмірі,
передбаченому договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за угодою № 25/01-5 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 25.01.2013 р., 11.03.2013 р. між ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» (кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(поручитель) було укладено договір
поруки № 11-03-2013-68, за умовами п. 1.1 якого
поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку
Державним підприємством Дослідного
господарства «Проскурівка»
Хмельницької державної
сільськогосподарської дослідної
станції УААН щодо виконання грошового
зобов'язання щодо сплати розміру пені у
зв'язку із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу та угоди, встановлених
п. 2.1 цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки, під
основним договором у цьому договорі
розуміють угоду № 25/01-5 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 25.01.2013 р., укладену на
підставі договору № 36-ХМ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19.09.2008 р.

Пунктом 3.1 договору поруки сторони
передбачили відповідальність
поручителя перед кредитором, що
обмежується сплатою пені у розмірі
10000,00 грн.

У разі порушення боржником обов'язку за
основною угодою, кредитор вправі
звернутися з вимогою про виконання як
до боржника, так і до поручителя, які
несуть солідарну відповідальність
перед кредитором (п. 4.1 договору поруки).

За змістом п. 6.1 договору поруки цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та його
скріплення печатками сторін і діє до
моменту припинення поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Приписами статті 554 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» було надіслано
на адресу ТОВ «ПК Трейдсервісгруп»
вимогу № 15-68/03 від 15.03.2013 р. щодо
виконання взятих на себе зобов'язань за
договором поруки № 11-03-2013-68 від 11.03.2013 р.,
яка була отримана директором ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» 18.03.2013 р.

У відповідь на вказану вимогу
відповідач-1 повідомив, що виконати
зобов'язання за договором поруки не має
можливості у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем та гарантує, що
зобов'язання, взяті на себе згідно з
договором поруки № 11-03-2013-68 від 11.03.2013 р.,
виконає в строк до 31.08.2013 р.

Оскільки ні відповідач-1 в сумі 10000,00
грн., ні відповідач-2 в повному обсязі не
розрахувалися з позивачем належним
чином за угодою № 25/01-5 від 25.01.2013 р., яка
укладена на підставі договору купівлі -
продажу № 36-ХМ від 19.09.2008 р., позивач і
звернувся з даним позовом до суду.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач-2 у судові засідання не
з'явився, відзиву на позов,
контррозрахунку або доказів погашення
заборгованості суду не надав.

Водночас, відповідач-1 у відзиві на
позовну заяву б/н, б/д (вх. № 6894/14 від
14.04.2014 р.), адресованому суду, визнав
позов в частині, яка стосується ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп».

Згідно з ч. 5 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
відповідач має право визнати позов
повністю або частково.

Частиною 6 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд не
приймає відмови від позову, зменшення
розміру позовних вимог, визнання
позову відповідачем, якщо ці дії
суперечать законодавству або
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Водночас, як передбачено ч. 5 ст. 78 ГПК
України, у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Враховуючи те, що ані відповідач-2 в
повному обсязі, ані відповідач-1
солідарно з відповідачем-2 в сумі 1000,00
грн., не сплатили заборгованість, що
виникла за угодою № 25/01-5 від 25.01.2013 р.,
яка укладена на підставі договору
купівлі - продажу № 36-ХМ від 19.09.2008 р.,
вимоги позивача про стягнення
солідарно з відповідачів пені в сумі
10000,00 грн., а також про стягнення з
відповідача-2 42501,93 грн. пені, 10253,72 грн. 3%
річних та 9182,50 грн. інфляційних втрат є
обґрунтованими та підтвердженими
матеріалами справи, у зв'язку з чим
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо задоволення позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» у повному обсязі.

Крім того, позивач просить покласти
солідарно на відповідачів витрати,
пов'язані з оплатою послуг адвоката в
розмірі 2000,00 грн.

Слід зазначити, що статтею 44
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 48
Господарського процесуального кодексу
України, витрати, що підлягають сплаті
за послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
«Про адвокатуру». Дія вказаного закону
поширюється тільки на осіб, які є
адвокатами.

Поняття особи, котра є адвокатом,
наводиться в статті 2 Закону України
«Про адвокатуру».

Згідно з ст. 12 Закону України «Про
адвокатуру» оплата праці адвоката
здійснюється на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою і
адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Відповідно до ст. 4 Правил адвокатської
етики (схвалених Вищою кваліфікаційною
комісією адвокатури при Кабінеті
Міністрів України 01.10.1999 р. № 6/VI), клієнт
- особа, права і свободи якої адвокат
захищає або чиї законні інтереси він
представляє, або котрій він
безпосередньо надає правову допомогу в
інших формах, передбачених чинним
законодавством. Угода про надання
правової допомоги - договір (контракт),
згідно з яким одна сторона - адвокат, що
практикує індивідуально, або
адвокатське об'єднання - приймає на
себе доручення іншої сторони - клієнта
(або його представника) - про надання
клієнту юридичної допомоги
обумовленого ним виду в інтересах
клієнта на умовах, передбачених угодою,
а інша сторона - клієнт (або його
представник) - зобов'язується сплатити
гонорар за дії адвоката по наданню
правової допомоги, а також у випадку
необхідності - фактичні витрати,
пов'язані з виконанням угоди. Угодою
можуть передбачатися також інші умови
надання юридичної допомоги. Гонорар -
передбачена угодою про надання
правової допомоги винагорода за
виконані адвокатом дії по наданню
правової допомоги; гонорар не включає
кошти, що вносяться клієнтом (його
представником) на покриття фактичних
витрат, пов'язаних з виконанням угоди.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності.

Як вбачається із матеріалів справи,
правовідносини між позивачем та
адвокатом ОСОБА_1 підтверджуються
договором № 25-49/03 про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) від 25.03.2013 р.

У відповідності зі Свідоцтвом про
право на заняття адвокатською
діяльністю № 3888, виданим 29.10.2009 р.,
ОСОБА_1 має право на заняття
адвокатською діяльністю.

Згідно з договором № 25-49/03 про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) від 25.03.2013 р., виконавець надав
замовнику правову допомогу щодо
аналізу правовідносин між замовником,
підготовку по написанню та поданні
позовної заяви про стягнення
заборгованості (дооцінки вартості
товару, курсової різниці), які виникли
на підставі договору № 36-ХМ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19.09.2008 р.,
угоди № 25/01-5 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
від 25.01.2013 р. та на підставі договору
поруки № 11-03-2013-68 від 11.03.2013 р., а також
брав участь в судових засіданнях,
надавав пояснення, тобто здійснювати
необхідний комплекс процесуальних дій
пов'язаних зі стягненням із
відповідачів нарахованих сум.

Сторони погодили, що розмір оплати
послуг виконавця (гонорар) за даним
договором становить 2000,00 грн. (п. 3.1
договору).

25.03.2013 р. ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» та
адвокатом ОСОБА_1 було підписано акт
прийому-передачі документів.

Сплата позивачем вартості
адвокатських послуг за вказаним
договором підтверджується наявним в
матеріалах справи платіжним
дорученням № 259 від 29.03.2013 р. на суму 2000,00
грн.

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
передбачено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність»), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі.

Таким чином, враховуючи те, що
позивачем підтверджено правовий
статус адвоката, якому здійснено
оплату, а також наявність доказів
фактичного перерахування йому коштів
на підставі договору, господарський
суд дійшов висновку про кваліфікацію
зазначених Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» витрат по оплаті за
договором про надання правової
допомоги у розмірі 2000,00 грн. в якості
витрат на оплату послуг адвоката в
розумінні ст. 44 ГПК України.

У зв'язку з викладеним, витрати зі
сплати судового збору, а також витрати
на оплату послуг адвоката відповідно
до статті 49 ГПК України покладаються
судом на відповідачів солідарно
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Проскурівка» Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національного академії аграрних наук
України» (32164, Хмельницька обл.,
Ярмолинецький р-н, с. Проскурівка, код
00846429) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, кв. 23, код 38039872) - 42501
(сорок дві тисячі п'ятсот одну) грн. 93
коп. пені, 10253 (десять тисяч двісті
п'ятдесят три) грн. 72 коп. 3 % річних, 9182
(дев'ять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 50
коп. інфляційних втрат.

3. Стягнути солідарно з Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Проскурівка» Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національного академії аграрних наук
України» (32164, Хмельницька обл.,
Ярмолинецький р-н, с. Проскурівка, код
00846429) та Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(08633, Київська обл., Васильківський
район, с. Мархалівка, вул.
Комсомольська, 22, код 38267861) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, кв. 23, код 38039872) - 10000
(десять тисяч) грн. 00 коп. пені, 2000 (дві
тисячі) грн. 00 коп. витрат на
адвокатські послуги, 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 30.05.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна