ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.05.2014
Справа № 905/1391/14

Суддя господарського суду Донецької
області Макарова Ю.В., при секретарі
судового засідання Горячовій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
м.Дніпропетровськ, в особі
відокремленого підрозділу
"Дніпропетровська дирекція
залізничних перевезень",
м.Дніпропетровськ,

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Макіївкокс",
м.Макіївка,

про: стягнення штрафу у розмірі
49770грн.00коп.

за участю уповноважених представників:

від позивача: Алексєєв С.С. (довіреність
від 01.01.14р. №28);

від відповідача: Краснов В.М.
(довіреність від 31.12.2013р. №07-8046)

відповідно до ст. 77 ГПК України

в судових засіданнях 25.03.2014р.,

23.04.2014р. оголошувались
перерви

до 23.04.2014р. та до 15.05.2014р.

відповідно

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство
«Придніпровська залізниця»,
м.Дніпропетровськ, в особі
відокремленого підрозділу
«Дніпропетровська дирекція
залізничних перевезень»,
м.Дніпропетровськ, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства «Макіївкокс»,
Донецька область, м.Макіївка, про
стягнення штрафу у розмірі 49770грн.00коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що у вересні 2013р. зі
станції Макіївка Донецької залізниці
відповідач згідно накладної № 52451903 у
вагонах №60273554, №60290780, №60599701 відправив
вантаж вугілля кам'яне марки д. на
станцію Батуринська Придніпровської
залізниці На станції прямування
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці, залізницею
проведено перевірку маси вантажу, під
час якої було виявлено, що маса вантажу
у вищезазначених вагонах не відповідає
масі вказаній відправником у
накладній, у зв'язку з чим позивачем
нарахований штраф у розмірі
49770грн.00коп., який він просить стягнути
з відповідача.

25.03.2014р., 16.04.2014р. від відповідача
надійшли письмові заперечення на
позов, у яких просив суд відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на відсутність
передбаченого ст. 122 Статуту залізниць
України складу правовопорушення;
вважає, що відповідальність за невірно
вказану масу вантажу повинен нести
первісний відправник вантажу - ВАТ
"Шахта "Зарічна", оскільки відповідач
лише здійснив переадресацію вантажу за
масою первісного відправника; вважає,
що до спірних правовідносин має
застосовуватись Угода про міжнародне
залізничне сполучення; зазначає, що
зважування вантажу позивачем
здійснювалось на вагах залізниці без
виклику представника відповідача,
тобто визначення маси вантажу
відбувалось без участі товариства;
вважає, що перевищення
вантажопідйомності спірного вагону
відбулось внаслідок не переробної
сили, а саме внаслідок значних опадів
(дощів).

16.04.2014р. відповідач звернувся до суду з
клопотанням вих.№07-2195 від 15.04.2014р., яким
просив суд зменшити стягнення штрафних
санкцій в десять разів до суми 4977грн.

16.04.2014р. відповідач звернувся до суду з
клопотанням вих..№07-2198 від 15.04.2014р. про
залучення до участі у справі у якості
відповідача іноземне підприємство -
ВАТ "Шахта "Заречная" РФ, м. Полисаєво.
Клопотання обґрунтовано тим, що особою,
яка визначила масу вантажу було
російське підприємство - ВАТ "Шахта
"Зарічна", а відповідач здійснив тільки
переадресацію спірного вантажу за
масою первісного відправника.

Суд залишив вказане клопотання без
задоволення, оскільки підставою позову
є невірне зазначення маси вантажу у
накладній № 52451903, відповідно до якої
відправником вантажу є саме відповідач
по справі, а не російське підприємство.

Також у клопотанні вих.№07-2198 від
15.04.2014р. відповідач просив суд залучити
до участі у справі у якості 3-х осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Криворізький завод ПАТ "Хейдельберг
Цемент Україна" м. Кривий Ріг та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Макіївпромтранс" м.
Макіївка.

14.05.2014р. через канцелярію суду від
відповідача надійшло клопотання
вих..№07-2594 від 13.05.2014р. про залучення у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача іноземне
підприємство ВАТ "Шахта "Заречная" РФ, м.
Полисаєво.

З огляду на те, що відповідачем не
доведено, що прийняття рішення у справі
в межах предмету та підстав позову може
вплинути на права і обов'язки
Криворізького заводу ПАТ "Хейдельберг
Цемент Україна" м. Кривий Ріг, ТОВ
"Макіївпромтранс" м. Макіївка, ВАТ
"Шахта "Заречная" РФ, м. Полисаєво щодо
однієї зі сторін, судом відмовлено
відповідачу в задоволенні клопотань
про залучення до участі у справі
вказаних осіб третіми особами без
самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою від 23.04.2014р. суд продовжив строк
розгляду справи в порядку ст. 69 ГПК
України на 15 днів.

14.05.2014р. через канцелярію суду від
позивача надійшли письмові пояснення
на заперечення відповідача.

В судовому засіданні 15.05.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги, просив суд
задовольнити позовні вимоги у
заявленому розмірі.

В судовому засіданні 15.05.2014р.
представник відповідача підтримав
позицію зі спору, яка викладена
письмова.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Про необхідність витребування від
сторін будь-яких інших доказів, без
яких неможливо розглянути дану справу,
до суду не заявлялося.

З врахуванням вищенаведеного, а також
враховуючи, що строк розгляду справи
закінчується 19.05.2014р., суд визнав за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України
складено протокол судового засідання.

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, встановив наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Предметом розгляду справи є стягнення
з відповідача на користь позивача
штрафу у розмірі 49770грн.00коп.,
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги є невірне зазначення маси
вантажу у накладній №52451903.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, -
підстав позову, та фактів, якими
відповідач обґрунтовує заперечення
проти позову.

При цьому, відповідно до ст. 34 ГПК
України, господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Виходячи з приписів ч. 6. Статуту
залізниць України,
вантажовідправником (відправник
вантажу, вантажовласник) є зазначена у
документі на перевезення вантажу
(накладній) юридична чи фізична особа,
яка довіряє вантаж залізниці для його
перевезення.

Матеріалами справи підтверджується, що
11.09.2013р. Приватне акціонерне товариство
"Макіїввкокс" (вантажовідправник) зі
станції Макіївка Донецької залізниці
на станцію Батуринська
Придніпровської залізниці відвантажив
на адресу Криворізький завод ПАТ
"Гейдельберг Цемент Україна"
(вантажоодержувач) за залізничною
накладною №52451903 у вагонах № 60273554,
№60290780, №60599701 вантаж - кам'яне вугілля
марки Д.

При оформленні залізничної накладної
№52451903 у кожному з зазначених вагонів
відповідачем вказано масу вантажу:
нетто - 69800кг. Спосіб визначення маси -
на вагонних вагах (розділ 26 накладної),
вантаж завантажено
вантажовідправником (розділ 28
накладної).

Правильність внесених до накладної
відомостей підтвердив своїм підписом
представник вантажовідправника у
відповідності до п.2.3. Правил
оформлення перевізних документів, які
затверджені наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000р. N 644.

При проходженні зазначеного
вагону з вантажем станції
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці (попутна
станція) у відповідності до ст.24
Статуту залізниць України залізницею
було виявлено, що маса вантажу,
зазначена у накладній, не відповідає
фактичній масі вантажу, у зв'язку з чим
спірний вагон був затриманий, про що
був складений акт загальної форми №
1381/Ваги від 12.09.2013р.

За результатами зважування вагонів у
статичному режимі залізницею
складений комерційний акт АА № 010989/692
від 12.09.2013р., відповідно до якого за
результатами контрольного
переважування вагону на 150-тонних
вагоних електроно-тензометричних
вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол
(держповірка 07.02.2013р.) виявилось: у
вагоні №60273554 вага брутто - 95600кг., тара
за документом - 23500кг., нетто - 72100кг., що
більше ваги, зазначеній в документі на
2300кг., понад вантажопід'ємність вагону
на 2100кг.; у вагоні №60290780 вага брутто -
95900кг., тара за документом - 23500кг., нетто
- 72400, що більше ваги, зазначеній в
документі на 2600кг., понад
вантажопід'ємність вагону на 2400кг.; у
вагоні №60599701 вага брутто - 94950кг., тара
за документом-23500кг, нетто-71450кг., що
більше ваги, зазначеній в документі на
1650кг., понад вантажопід'ємністьвагону
на 1450кг.

В комерційному акті містяться
відомості про те, що вантаж прибув у
технічно справних вагонах,
навантаження вантажу рівномірне на
рівні бортів, не марковано, поглиблень
немає, вагони бездвірні,
розвантажувальні люки у всіх вагонах з
обох сторін зачинені, течі вантажу
немає. При повторному перевантаженні
вагону вага підтвердилася. Заступника
вантажного двору за штатним розкладом
немає.

Комерційний акт підписаний
належними особами згідно п.10 Правил
складення актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України № 334
від 28.05.2002р., зокрема: заступником
начальника станції,
прийомоздавальником, приймальником
потягів.

Такі ж відомості що і комерційний акт
щодо фактичної ваги у спірних вагонах
містять наявний в матеріалах справи
акт загальної форми станції
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці №1381/Ваги
від 12.09.2013р., виписка з книги обліку
контрольних зважувань та перевірки
кількості вантажу у вагонах станції
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці.

Надлишок вантажу в кількості 6550кг зі
спірних вагонів був перевантажений у
вагон № 60605201, який за досильною
накладною № 46392460 зі станції
Нижньодніпровськ - Вузол був
відправлений залізницею на станцію
призначення Батуринська
Придніпровська залізниці.

Згідно п.12 Правил складення актів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 334 від 28.05.2002р.,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 08.07.2002р. за №567/6855, якщо при
перевірці вантажу, який прибув з актом
попутної станції, під час перевірки на
станції призначення не буде виявлено
різниці між даними акта, складеного на
попутній станції, і фактичною
наявністю та станом вантажу, багажу або
вантажобагажу, то станція в розділі "Є"
комерційного акта попутної станції
вносить відмітку такого змісту: "Під
час перевірки вантажу (багажу,
вантажобагажу) різниці проти цього
акта не виявлено". Така відмітка
засвідчується штемпелем станції і
підписами осіб, указаних у пункті 10 цих
Правил. Цей акт видається одержувачу на
його вимогу, а копія його залишається
на станції. Новий акт у цьому разі не
складається.

При невідповідності відомостей,
указаних в акті попутної станції,
фактичним даним, що виявлялись під час
перевірки вантажу, багажу або
вантажобагажу, складається новий
комерційний акт.

При надходженні вантажу у спірних
вагонах на станцію призначення у
розділі "Є" комерційного акта АА №
010989/692/75 від 12.09.2013р. було зроблено
відмітку про те, що під час перевірки
вантажу різниці проти цього акту не
виявлено.

Вантажоотримувач прийняв спірний
вантаж з комерційним актом без
будь-яких заперечень.

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту
залізниць України за неправильно
зазначену у залізничній накладній масу
вантажу позивачем нарахований
відповідачу штраф у сумі 49770грн. із
розрахунку: (3318 (тариф) х 3 х 5).

Відповідно до ст. 908 ЦК України
перевезення вантажу здійснюється за
договором перевезення; загальні умови
визначаються цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як встановлено ч.3 ст. 909 ЦК України,
укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складанням
транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 ГК України, умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями встановлюються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту
залізниць України (далі - Статут),
накладна - це основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил перевезення вантажів і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи -
одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

Статут визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, які користуються
залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).
На підставі цього Статуту затверджені
Мінтрансом Правила перевезень
вантажів, які є обов'язковими для всіх
юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під
час здавання вантажів для перевезення
відправником має бути зазначена у
накладній їх маса. Маса вантажів
визначається відправником. Спосіб
визначення маси зазначається у
накладній.

Правилами перевезень вантажів, а саме
п.1.1. розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів", зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 24.11.2000
за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). У відповідності до цих
Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса
вантажу, визначена відправником, кг" та
"Спосіб визначення маси" заповнюються
вантажовідправником. Маса вантажу
згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правила
приймання вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається
відправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
"Правила оформлення перевізних
документів", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України від 24.11.2000
р. за № 863/5084, своїм підписом
підтверджує представник відправника.
Так, правильність внесених відомостей
до вищевказаної накладної підтвердив
своїм підписом представник
відправника.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до
перевезення встановлено, що вантажі,
завантажені відправниками у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т. ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту,
залізниця має право перевірити
правильність відомостей про вантаж,
зазначений відправником у накладній на
станції відправлення, під час
перевезення та на станції призначення.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси
вантажу з масою вантажу, яка зазначена
відправником (відповідачем) у
накладній, засвідчено належним доказом
- комерційним актом АА № 010989/692/75 від
12.09.2013р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом
відповідає вимогам Статуту залізниць
України та Правил складання актів, а
тому визнається судом належним доказом
на підтвердження факту
невідповідності маси, зазначеній у
накладній, фактичній масі вантажу.

Матеріалами справи підтверджено,
що відповідачем невірно вказані
відомості у накладній, належних
доказів на спростування вказаних
обставин відповідачем суду не надано, у
зв'язку з чим, відповідно до вимог
ст.ст.118, 122 Статуту позовні вимоги є
обґрунтованими та доведеними.

Згідно з п.5.5 розділу 5 "Правил
оформлення перевізних документів",
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000 за № 644 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
відомостей про адресу одержувача, його
код, назву вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф згідно зі
ст. 122 Статуту.

Згідно із ст. 122 Статуту, за неправильно
зазначену у накладній масу вантажу з
відправника стягується штраф у розмірі
згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць
України штраф підлягає стягненню у
розмірі п'ятикратної провізної плати.

При застосуванні статей 118 та 122
Статуту слід враховувати, що штраф
підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
зазначених порушень, незалежно від
того, чи завдано залізниці у зв'язку з
цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу
у спірних вагонах зазначена у
накладній №52451903 та складає 3318грн.
00коп. за кожним.

Судом встановлено, що здійснений
позивачем розрахунок суми штрафу є
арифметично вірним та відповідає ст.ст.
118, 122 Статуту.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів
встановлено, що надлишок вантажу
порівняно з масою, вказаною в
накладній, вважається таким, що не
перевищує норму, якщо він не виходить
за межу граничного розходження
визначення маси нетто, яке становить
0,2%.

Отже, норма надлишку у вагоні №60273554
становить 139,60кг; у вагоні №60290780
становить 139,60кг; у вагоні №60599701
становить 139,60кг, загальний надлишок
виявлений у спірних вагонах становить -
6550кг.

Посилання відповідача на те, що
оскільки спірний вагон з вантажем
надійшов на адресу відповідача за
міжнародною залізничною накладною та
був переадресований іншому одержувачу
на іншу станцію без його завезення на
територію Приватного акціонерного
товариства "Макіївкокс" та до
відповідних правовідносин має
застосовуватись Угода про міжнародне
залізничне сполучення, суд до уваги не
приймає, з огляду на наступне.

Згідно ст. 20 Угоди про міжнародне
залізничне сполучення, одержувач
вантажу може здійснити зміни договору
перевезення тільки на вхідній
прикордонній станції держави
призначення і тільки тоді, коли вантаж
ще не відправлений з цієї станції.

У випадку, коли вантаж уже пройшов
вхідну прикордонну станцію, зміна
договору перевезення одержувачем
здійснюється тільки у відповідності з
внутрішніми правилами, які діють на
залізниці призначення.

У спірному випадку зміну договору
перевезення до моменту відправки
вантажу з вхідної прикордонної станції
відповідач не здійснив.

Згідно ст. 43 Статуту саме
вантажовідправник (а за міжнародною
накладною відповідач є отримувачем)
має право змінити у накладній
вантажоодержувача.

У розумінні ст.44 Статуту
переадресацією є зміна станції
призначення вантажу, прийнятого до
перевезення, без зміни зазначеного у
накладній вантажоодержувача.

Суд вважає, що за аналізом приписів
норм ст.ст. 43, 44, 45 Статуту одночасно
змінювати станцію призначення і
одержувача не можна.

Таким чином, оскільки відповідач не
здійснив зміну договору перевезення до
моменту відправки вантажу з вхідної
прикордонної станції, а фактично
прийняв вантаж від перевізника за
міжнародною накладною, володів ним,
після чого у спірному перевезенні
оформив новий комплект перевізних
документів, тобто фактично уклав новий
договір перевезення (ст.6 Статуту),
підстави для застосування для спірних
правовідносин Угоди про міжнародне
залізничне сполучення - відсутні.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць
України штраф стягується не з особи,
яка визначала масу вантажу, а яка є
відправником вантажу за накладною.

Судом відхилені доводи відповідача про
те, що Приватне акціонерне товариство
"Макіївкокс" в спірних правовідносинах
виступає лише як особа, яка здійснила
переадресацію вантажу, а отже
звільняється від відповідальності за
неправильне зазначення маси вантажу,
оскільки предметом даного спору є саме
стягнення штрафу за неправильне
зазначення маси вантажу за угодою між
залізницею та відповідачем на
перевезення вантажу - накладна №52451903,
відносини що стосуються первісного
відправника регулюються іншим
договором, а отже не стосуються
предмету спору.

Факт перевищення вантажопідйомності
спірних вагонів внаслідок значних
опадів належним чином не доведений, не
надано доказів, що опади у певні дні
впливали на масу вантажу у вагоні саме
в такій величині, що зумовило
відповідний надлишок вантажу понад
вантажопідйомність і понад масу
вантажу, яка вказана у накладній.
Зокрема, згідно комерційного акту під
час перевірки маси вантажу на станції
призначення не буде виявлено різниці
між даними акта, складеного на попутній
станції. До того ж, за спірною
відправкою відповідачем було здано до
перевезення 7 вагонів, а претензії щодо
маси вантажу на станції
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці були
пред'явлені тільки до трьох вагонів
(докази протилежного не надані), у той
час якщо б під час спірного перевезення
мали місце значні опади, на чому
наполягає відповідач, то збільшення
маси вантажу у зв'язку зі збільшенням
вмісту вологи у вугіллі мало відбутись
в усіх 7-ти вагонах.

Відповідачем заявлено клопотання
про зменшення розміру нарахованого
штрафу в десять разів, тобто до розміру
4977грн.

В обґрунтування свого клопотання
відповідач посилається на негативні
зміни у фінансових показниках роботи
Приватного акціонерного товариства
"Макіївкокс", які пов'язані з
відсутністю ринку збуту виробленої
продукції, неритмічним постачанням
сировини для її виробництва, внаслідок
чого з кінця 2013 року по теперішній час
товариство працює з величезними
збитками, підприємством були знижені
витрати на утримання персоналу шляхом
скорочення чисельності та штату
працівників.

В підтвердження скрутного
фінансового становища відповідач
надав звіт про фінансові результати
(Звіт про сукупний дохід) за січень 2014р.
- лютий 2014р., з якого вбачається, що у
відповідача відсутній прибуток за
звітний період в порівнянні з
попереднім періодом, спостерігається
значне зменшення валового прибутку, у
підприємства також наявні збитки у
звітному періоді в порівнянні з їх
відсутністю у попередньому періоді.

Як вбачається з наданих відповідачем
наказів за підписом голови правління
товариства, протягом вересня 2013р. -
березня 2014р. вбачається внесення змін
до штатного розкладу структурних
підрозділів, цехів, відділів,
спостерігається скорочення
працівників.

Відповідно до частини першої статті 230
ГК України, штрафними санкціями у цьому
кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських зобов'язаний сплатити у
разі порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 233
ГК України закріплено, що суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступень виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій
(частина друга статті 233 ГК України).

Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника господарських відносин не
потягло за собою значні збитки для
іншого господарюючого суб'єкта, то суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги, що ч. 1 ст. 550
Цивільного кодексу України встановлює
загальне правило про те, що кредитор
має право на стягнення неустойки у всіх
випадках порушення боржником
зобов'язання, незалежно від того,
виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням
збитки на стороні кредитора.

Проте, частина 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України передбачає можливість
зменшення за рішенням суду розмір
неустойки, що стягується з боржника за
порушення зобов'язання, якщо розмір
неустойки значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.
При цьому відсутність чи невисокий
розмір збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Доказів того, що неправильне
зазначення відповідачем у даному
випадку ваги вантажу спричинило збитки
для залізниці та іншим учасникам
господарських відносин, матеріали
справи не містять.

Стаття 83 ГПК України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз застосування ст. 83 ГПК
України свідчить про те, що зменшувати
розмір штрафу є виключно правом суду, а
обставини для застосування вказаної
норми є оціночними.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги майновий стан
відповідача, відсутність доказів
негативних наслідків від
неправильного зазначення ваги вантажу
в накладній, співвідношення
нарахованого штрафу заподіяним
правопорушенням в частині оформлення
перевізних документів щодо
неправильно зазначеної ваги вантажу, а
також те, що порушення зобов'язання у
даній справі не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин,
розглянувши клопотання відповідача
про зменшення заявленого до стягнення
штрафу, суд враховуючи положення п.3 ст.
83 ГПК України вважає можливим
задовольнити його частково та
зменшити нарахований залізницею
відповідно до ст.ст.118,122 Статуту
залізниць України штраф до розміру
трьох провізних плат - 29862грн.00коп

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, в сумі
29862грн.00коп

Вимоги щодо стягнення штрафу в
залишковій частині задоволенню не
підлягають, у зв'язку із зменшенням
суми стягуваного штрафу судом.

Судові витрати покладаються на
відповідача відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі ст.ст. 550, 551, 908, 909 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 230, 233, 307
Господарського кодексу України, ст.ст.
24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України,
ст.ст. 33, 43, 49, 69, 82, 82- 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», м.Дніпропетровськ, в особі
відокремленого підрозділу
«Дніпропетровська дирекція
залізничних перевезень»,
м.Дніпропетровськ до Приватного
акціонерного товариства «Макіївкокс»,
Донецька область, м.Макіївка, про
стягнення штрафу у розмірі 49770грн.00коп.
- задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Макіївкокс» (адреса: 86106,
Донецька область, м. Макіївка, вул.
Горького, 1, ) на користь
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» (адреса:
49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла
Маркса, 108, ) суму штрафу
у розмірі 29862грн.00коп., а також витрати
на оплату судового збору в розмірі
1827грн.00коп.

Видати наказ після набрання
рішення законної сили.

У задоволенні вимог в залишковій
частині відмовити.

У судовому засіданні 15.05.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним господарським
судом, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст
рішення складено та підписано 20.05.2014р.

Суддя
Ю.В. Макарова