КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р. Справа№ 910/13726/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі

судового засідання Сауляку
О.О.

за участю представників сторі

від позивача Гуйван П.Д. -
дов. від 03.04.2014р. № 01-11/4196

від відповідача не з'явився,
про день, час та місце розгляду

справи
повідомлений належним чином

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Публічного
акціонерного товариства

"Полтаваобленерго"

на рішення
Господарського суду м. Києва від 14.01.2014
р.

у справі № 910/13726/13
(головуючий суддя: Паламар П.І,

судді:Пінчук
В.І., Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства

"Полтаваобленерго"

до відповідача Дочірньої
компанії "Газ України" Національної

акціонерної
компанії "Нафтогаз України" м.Києва

про стягнення
процентів за користування чужими

грошовими
коштами у сумі 6 651 993, 50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ "Полтаваобленерго"
звернувся з позовом до Господарського
суду м. Києва до відповідача Дочірньої
компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" про стягнення процентів за
користування чужими грошовими коштами
у сумі 6 651 993, 50 грн. на підставі ст.ст. 1214,
1048 ЦК України.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 14.01.2014р. № 910/13726/13 в
позові відмовлено повністю, як
заявленому необґрунтовано.

Не погоджуючись з вказаним Рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду зі
скаргою, в якій просив Рішення
Господарського м. Києва від 14.01.2014р. у
даній справі скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційного оскарження ПАТ
«Полтаваобленерго», як і при
обґрунтуванні позову, наголосив на
тому, "що у зв'язку з невиконанням
обов'язку стосовно повернення коштів
згідно з ст.. 1214 та ст.. 1048 ЦК України
позивач нарахував відповідачу 6 651 993, 50
гр. процентів за користування чужими
грошовими коштами за період з 06.08.2011р.
по 28.08.2012р. Розмір цих процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства
(ч. 2 ст. 536 ЦК України). Оскільки
зобов'язання щодо повернення
безпідставно отриманих коштів виникли
не з договору, а в результаті
відпадання підстави для отримання цих
грошей (позадоговірне зобов'язання)
розмір відсотків за користування
чужими грошима не може бути
встановлений у договорі. Він, як слідує
з ч. 2 ст. 536 ЦК України, має регулюватися
законом. Глава 83 ЦК України такого
розміру напряму не встановлює.
Відповідно до ст. 8 ЦК України, якщо
цивільні відносини не врегульовані
актами цивільного законодавства або
договором, вони регулюються тими
правовими нормами цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, що
регулюють подібні за змістом цивільні
відносини. Відносини щодо оплатності
користування чужими коштами є
подібними до відносин щодо сплати
грошей за користування позикою. Таким
чином, стверджує позивач є правові
підстави для застосування за аналогією
закону ч. 1 ст. 1048 ЦК України для
розрахунку процентів за користування
відповідачем коштами ПАТ
«Полтаваобленерго», оскільки ч. 2 ст. 1214
та ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів
не встановлений. В той же час, ч. 1 ст. 1048
ЦК України вказує, що у разі
відсутності домовленості сторін щодо
розміру процентів за користування
наданими на зворотній основі коштами,
закон визначає його на рівні облікової
ставки Національного банку України. З
урахуванням викладеного розмір
процентів, нарахованих відповідачеві
за користування грошовими коштами ПАТ
«Полтаваобленерго», прийнято на рівні
облікової ставки Національного банку
України. Отже, за думкою скаржника,
вимоги позивача у даній справі
правомірні, адже ґрунтуються виключно
на чинному законодавстві України, що
регулює дані відносини.

Відповідач ДК «Газ України» у своєму
Відзиві на апеляційну скаргу заперечив
проти доводів апеляційного оскарження,
як таких, що не ґрунтуються ні на
Договорі, ні на законі, тому просив
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги позивача та залишити без змін
оскаржене ним судове рішення.

Ухвалою КАГС від 04.03.2014р. № 910/13726/13
порушено апеляційне провадження за
скаргою позивача ПАТ
«Полтаваобленерго» на Рішення
Господарського м. Києва від 14.01.2014р..

У останнє судове засідання від 26.05.2014р.
не з'явився представник відповідача,
про день, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, а саме,
належне повідомлення відповідача
підтверджується Розпискою про перерву
в судовому засіданні від 14.05.2014р. (а.с. 109
т.2). Зважаючи на відсутність заперечень
з боку представника позивача та
враховуючи те, що представника
відповідача було заслухано у
попередньому судовому засіданні від
14.05.2014р., колегія суддів дійшла висновку
про можливість продовження
апеляційного перегляду даної справи у
відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши пояснення
представника скаржника, дійшла
висновку апеляційну скаргу позивача
ПАТ"Полтаваобленерго» залишити без
задоволення, Рішення Господарського м.
Києва від 14.01.2014р. №910/13726/13 залишити без
змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 20
грудня 2010 р. між позивачем, як
правонаступником ВАТ
"Полтаваобленерго", та відповідачем
було укладено Договір
№ 06/10-2588/3607 про закупівлю природного
газу за державні кошти, згідно з яким
відповідач зобов'язався постачати
позивачу протягом 2011 року імпортований
природний газ в обсязі до 346400000 м3, а
останній - прийняти та оплатити його
вартість на умовах попередньої оплати.

Пунктом 1.2. Договору сторони погодили
щомісячний обсяг газу за даним
Договором.

Згідно з умовами п. 4.1 Договору оплата
за природний газ та послуги з його
транспортування здійснюється в
наступному порядку: - перша оплата в
розмірі 34 % від вартості запланованого
місячного обсягу проводиться не
пізніше 10 числа поточного місяця,
послідуючі оплати проводяться
плановими платежами по 33 % від вартості
запланованого місячного обсягу до 20-го
та 30 (31)-го числа поточного місяця.
Остаточний розрахунок здійснюється на
підставі Акту приймання-передачі газу
до 5 числа, наступного за місяцем
поставки газу.

Строк дії Договору відповідно до умов
п. 10.1 Договору в частині постачання
природного газу встановлений з 1 січня
до 31 грудня 2011 року включно, а в частині
розрахунків за газ -до повного їх
здійснення.

Платіжними дорученнями за
січень-серпень 2011 року, Актами
передачі-приймання природного газу для
потреб промислових споживачів від 31
січня 2011 р., 28 лютого 2011 р., 31 березня 2011
р., 30 квітня 2011 р., 31 травня 2011 р., 30 червня
2011 р., 31 липня 2011 р., 31 серпня 2011 р.
підтверджено факт перерахування
позивачем на користь відповідача
оплати за природний газ за Договором у
розмірі 914 630 055,63 грн., а також передачі
останнім позивачу природного газу
загальною вартістю 716 055 661,55 грн.

Доказів передачі газу за Договором на
суму попередньої оплати у розмірі 198 574
394,08 грн., як суду першої інстанції, так і
апеляційному суду не було надано.

Додатковою угодою № 6 від 3 жовтня 2011 р.
сторони у справі припинили дію
спірного Договору в частині поставки
природного газу з 1 жовтня 2011 р.

Таким чином, за оцінкою господарського
суду, підстава набуття відповідачем
грошових коштів у розмірі 198 574 394,08 грн.
як оплату за поставку природного газу
на підставі Договору № 06/10-2588/3607 від
20 грудня 2010 р. відпала з 1 жовтня
2011р..

За оцінкою суду першої інстанції, до 1
жовтня 2011 р. указана сума коштів
правомірно перебувала у володінні
відповідача на підставах, визначених
Договором між ними, як попередня оплата
за товар.

Враховуючи викладене, вимоги про
стягнення на підставі ст. 1214 ЦК України
процентів за користування
безпідставно одержаних коштів,
нарахованих позивачем за період з 6
серпня по 1 жовтня 2011 р., суд першої
інстанції правильно визнав
необґрунтованими, і тому у позові в цій
частині відмовлено правомірно.

Банківськими виписками за листопад
2011-серпень 2012 років, Заявою відповідача
про зарахування зустрічних однорідних
вимог № 31/26-4983 від 21 серпня 2012 р.
підтверджено факт припинення обов'язку
відповідача щодо повернення
безпідставно одержаних сум у
загальному розмірі 198 574 394,08 грн. шляхом
сплати частини сум на користь позивача
та зарахування зустрічних однорідних
вимог до нього.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1214 ЦК
України у разі безпідставного
одержання чи збереження грошей
нараховуються проценти за
користування ними (стаття 536 цього
Кодексу).

Згідно з вимогами ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Таким чином, позивач відповідно до
вимог ч. 2 ст. 1214 ЦК України був вправі
нарахувати відповідачу проценти за
користування безпідставно одержаними
грошима за період з 2 жовтня 2011 до 21
серпня 2012 р.

При цьому, суд першої інстанції визнав
безпідставним розмір процентів, з яких
обрахована заявлена до стягнення сума,
що визначений позивачем виходячи з
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період
прострочення.

При визначенні розміру процентів
позивач виходив з положень
ст. 1048 ЦК України, які регулюють розмір
процентів у відносинах позики. Проте,
спірні відносини між сторонами виникли
з договору купівлі-продажу, а після їх
припинення за домовленістю сторін - між
ними виникли відносини із зобов'язань у
зв'язку з набуттям, збереженням майна
без достатньої правової підстави, а не
договору позики.

Також, як вірно зауважено судом першої
інстанції, відносини сторін відповідно
до вимог ст. 1053 ЦК України не були
замінені позиковим зобов'язанням.

Тому нарахування процентів за
правилами ст. 1048 ЦК України судом
першої інстанції правомірно визнано
безпідставним.

Договором про закупівлю природного
газу за державні кошти від 20.12.2010р. між
сторонами розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлений не був.

Тому позивач при нарахуванні процентів
мав би виходити з розміру процентів за
порушення грошового зобов'язання,
встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
(Аналогічна позиція викладена у
Постанові ВГСУ від 10 червня 2008 р. у
справі № 42/498.)

Положення ст. 536 ЦК України, що
передбачають обов'язок боржника
сплачувати встановлений договором або
законом розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами,
кореспондуються із встановленим ст. 625
ЦК України правом кредитора вимагати
сплати трьох процентів річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. У розумінні зазначених
статей проценти є не відповідальністю,
а платою за весь час користування
грошовими коштами, що не були своєчасно
сплачені боржником. (аналогічна
правова позиція викладена у Постанові
ВСУ від 24 грудня 2013 р. у справі №
8/5025/1402/12).

Судом першої інстанції при розгляді
даної справи враховано, що на підставі
Рішення господарського суду міста
Києва від 21 травня 2013 р., залишеного без
змін Постановою КАГС від 18 грудня 2013 р.
у справі № 5011-69/17898-2012, з
відповідача на користь позивача вже
було стягнуто плату за користування
чужими грошовими коштами у
встановленому ст.ст. 536, 625 ЦК України
розмірі за період з 2 жовтня 2011 по 21
серпня 2012 р.р. Повторне стягнення такої
плати чинним законодавством не
передбачено.

На підставі вищенаведеного суд першої
інстанції дійшов правомірного вірного
висновку про те, що позов про стягнення
процентів за період прострочення за
період з 2 жовтня 2011 по 21 серпня 2012 р.р.
не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що після 21 серпня 2012 р.
відповідач грошима позивача не
користувався, то вимоги про стягнення
процентів за період 22-28 серпня 2012р.
відповідно до вимог ст. 1214 ЦК України
задоволенню також не підлягають.

За доводами апеляційного оскарження
позивач повторює обґрунтування своїх
позовних вимог, яким судом першої
інстанції надана належна правова
оцінка.

Колегія суддів, перевіривши
обґрунтованість доводів апеляційного
оскарження за наявними матеріалами
справи, дійшла висновку, що місцевим
господарським судом у повному обсязі
досліджено фактичні обставини справи,
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні відносини, і тому
підстав для зміни чи скасування
оскарженого судового Рішення не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 14.01.2014р. №
910/13726/13 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014р. №
910/13726/13 набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014р. №
910/13726/13 може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-денний
термін.

Матеріали справи № 910/13726/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Г.В. Корсакова

Ю.Б. Михальська