ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 червня 2014 року Справа № 920/1312/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Коваленка В.М., Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.
Ромни Сумської областіна рішеннявід
10.10.2013 господарського суду Сумської
областіта постановувід 11.02.2014
Харківського апеляційного
господарського суду у справі№ 920/1312/13
господарського суду Сумської
областіза позовом відкритого
акціонерного товариства "Роменський
завод автоматичних телефонних
станцій", м. Ромни Сумської
областідофізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м. Ромни Сумської областіпро
визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння ВСТАНОВИВ:

Подана 11.03.2014 фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі -
скаржник) касаційна скарга не може бути
розглянута Вищим господарським судом
України, оскільки не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) з наступних підстав.

Вимоги касаційної скарги полягають у
скасуванні в повному обсязі рішення
господарського суду Сумської області
від 10.10.2013 та постанови Харківського
апеляційного господарського суду від
11.02.2014 у справі № 920/1312/13.

Як вбачається, предметом судового
розгляду в даній справі були дві
позовні вимоги майнового характеру, а
саме: визнання права власності та
витребування майна. Отже, при зверненні
з касаційною скаргою розмір ставки
судового збору повинен обчислюватись
відповідно з двох вимог майнового
характеру.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до
скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4
Закону України "Про судовий збір" (далі -
Закон) визначено розмір ставки
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру, а саме, 2 відсотки
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

У свою чергу ставка судового збору за
подання касаційної скарги становить 70
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, а у разі
подання позовної заяви майнового
характеру - 50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної суми
(пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

При цьому згідно з ч. 1 ст. 4 Закону
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
розмір мінімальної заробітної плати
станом на 01.01.2014 становив 1 218 грн.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, вартість майна, яке є
предметом позовних вимог, становить 1
271 931 грн. (договір купівлі-продажу від
11.06.2008). Отже, саме з цієї вартості майна
необхідно виходити при обчисленні
розміру ставки судового збору за
подання касаційної скарги.

Однак у додатках до касаційної скарги
міститься квитанція № 681.15.1 від 11.03.2014
про сплату судового збору за подання
касаційної скарги в сумі 4 845 грн. 09
коп., тобто у меншому розмірі, ніж
визначено чинним законодавством.

Отже, заявником порушено встановлений
порядок справляння судового збору.

За таких обставин касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду і
підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1
ст. 1113 ГПК України.

Також згідно зі ст. 110 ГПК України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК
України постанова апеляційної
інстанції набирає законної сили з дня
її прийняття.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія
суддів встановила, що вона подана з
пропуском встановленого
процесуального строку для її подання,
про що свідчить штамп на поштовому
конверті, у якому скарга направлена до
Харківського апеляційного
господарського суду - 11.03.2014.

Однак до скарги не додане
клопотання про відновлення цього
строку, заявлене в порядку ст. 53 ГПК
України, що є безумовною підставою для
її повернення відповідно до п. 5 ч. 1 ст.
1113 ГПК України.

Разом з тим, після усунення зазначених
недоліків скаржник не позбавлений
права повторно подати касаційну скаргу
в загальному порядку з клопотанням про
відновлення пропущеного строку
касаційного оскарження, заявленого
згідно зі ст. 53 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 53, 86, 105, 110, п.п. 4, 5 ч. 1 ст.
1113 Господарського процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
господарського суду Сумської області
від 10.10.2013 та постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
11.02.2014 у справі № 920/1312/13 повернути її
заявнику.

2. Повернути фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4 АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) з Державного бюджету України 4
845 (чотири тисячі вісімсот сорок п'ять)
грн. 09 коп. судового збору за подання
касаційної скарги, сплаченого
квитанцією від 11.03.2014 № 681.15.1

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич