ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2014 р.Справа № 916/380/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Мирошниченко М. А.,

суддів: Головей В.М., Шевченко
В.В.

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядження
голови суду № 701 від 22.04.2014 р.)

при секретарі судового засідання -
Максіміхіній Ю.В.

за участю представників:

ТОВ „Транссервіс-Інтернешнл" -
Драпайло Ю.З.(на підставі доручення),

ВКФ „ОКО" у вигляді ТОВ - Шкуренко Л.В.
(на підставі доручення),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Транссервіс-Інтернешнл" на рішення
господарського суду Одеської області
від 28.03.2014 р. по справі № 916/380/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Транссервіс-Інтернешнл" до
Виробничо-комерційної фірми „ОКО" у
вигляді ТОВ про стягнення 55 304,94грн.,

ВСТАНОВИЛА:

06.02.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю
„Транссервіс-Інтернешнл" (далі
позивач) звернулась до господарського
суду Одеської області з позовом до
Виробничо-комерційної фірми „ОКО" у
вигляді ТОВ (далі відповідач) про
стягнення з останнього 55 304,94 грн., з
яких 50938,24грн. відшкодування понесених
витрат при виконанні умов договору та
4366,70 грн. - 3%річних за період з 30.03.2011 р.
по 04.02.2014р., нарахованих на вказану
заборгованість. Позивач також просив
стягнути з відповідача понесені ним
витрати по сплаті судового збору при
поданні позову (а.с.2-6),

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на виконання укладеного
між ним та позивачем договору №04-05-08
від 04.06.2008р. ним були надані послуги по
розвантаженню на території ДП
„Одеський морський торговельний порт"
вантажу і за ці послуги відповідач
сплатив двома платежами 313 768,05 грн.

Однак при виконанні робіт він (позивач)
також поніс витрати по сплаті
льодового збору в розмірі 50938,24 грн. на
здійснення робіт по очищенню каналів
та акваторії порту від льоду, які
(роботи) виконало за його замовленням
ДП „Одеський морський торговельний
порт" і які згідно умов договору
повинен оплатити відповідач.

Однак відповідач, незважаючи заявлену
йому претензію, не здійснив оплати за
ці роботи, а тому він змушений
звернутись до господарського суду з
позовом про стягнення цих витрат та
нарахованих на них 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 8.02.2014 р. за вказаним позовом
порушено провадження у справі. (а.с. 1)

13.03.2014 р. відповідач до місцевого
господарського суду надав відзив на
позов, в якому зазначив, що проти
позовних вимог заперечує. В
обґрунтування своєї позиції
відповідач зазначив, що згідно чинного
законодавства льодовий збір
стягується вантажовласника, а він є
експедитором. Відповідач також
послався на те, що акт приймання
вказаних робіт ним не підписувався і що
розрахунки за цим договором між
сторонами закінчились, а тому правові
підстави для стягнення з нього
вказаної грошової суми відсутні.

28.03.2014 р. позивач надав суду заперечення
на відзив у яких зазначив, що
відсутність акту приймання вказаних
робіт не спростовує факту їх надання і
не звільняє відповідача від виконання
умов договору якім передбачено
відшкодування відповідачем всіх
понесених позивачем витрат при
виконанні договору. Крім того позивач
зазначив, що згідно умов договору та
приписів чинного законодавства, в т.ч.
Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" саме відповідач повинен
оплатити ці роботи.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 20.03.2014 р. (повний текст якого
складено та підписано суддею Петровим
В.С. 27.04.2014 р.) у задоволені позову
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що акт на виконання
зазначених в позові робіт між
позивачем та відповідачем не
підписувався, а згідно умов договору
обов'язок по оплаті послуг виникає у
відповідача у разі підписання акту.
Крім того суд зазначив, що позивач не
надав доказів того що він виставляв
відповідачу в 2011р. рахунок по оплаті
цих послуг .

Враховуючи викладене місцевий суд
дійшов висновку, що позивач не довів
обґрунтованість заявлених ним
позовних вимог.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим
рішенням позивач звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить це рішення скасувати та
прийняти нове, яким позов його
задовольнити.

В обґрунтування вимог викладених в
апеляційній скарзі, скаржник зазначив,
що рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
і що суд дав неналежну оцінку фактичним
обставинам та наявній у справ доказам.
У скарзі скаржник також навів ті ж самі
доводи, що були зазначені ним у
позовній заяві та його запереченнях на
відзив відповідача.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 р.
зазначену скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 22.05.2014 р. о 10:30 год., про що всі
учасники судового процесу повідомлені
належним чином.

Фіксація судового процесу
здійснювалась за допомогою технічних
засобів.

Представник скаржника в усних
поясненнях наданих суду просив
апеляційну скаргу задовольнити,
скасувати рішення місцевого
господарського суду та ухвалити нове
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсягу.

Представник відповідача в усних
поясненнях наданих суду просив рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні оголошувались лише вступна
та резолютивна частини судової
постанови

Заслухавши усні пояснення
представників учасників процесу,
обговоривши доводи викладені в
апеляційній скарзі, дослідивши
обставини справи та наявні у ній
докази, а також перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
04 червня 2008 р. між позивачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Транссервіс
Інтернешнл" (підрядник) та відповідачем
Виробничо-комерційною фірмою „ОКО" (в
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю) (замовник) був
укладений договір N 04-05-08 на
вантажно-розвантажувальні роботи (далі
договір).

У п. 1.1 договору визначено, що ним
регулюються взаємовідносини сторін
при виконанні позивачем як підрядником
доручення відповідача як замовника з
організації та здійснення
вантажно-розвантажувальних робіт та
зберігання на території ДП „Одеський
морський торговельний порт" вантажів
за номенклатурою замовника.

Згідно п. 1.2 вказаного договору
відповідач як замовник доручає, а
позивач як підрядник приймає на себе
зобов'язання з організації
вантажно-розвантажувальних робіт і
зберігання вантажів замовника на
території ДП „Одеський морський
торговельний порт" силами і технічними
засобами, придатними для вище
зазначених робіт. Експедитором вантажу
являється ТОВ „ОКО" (п. 1.4 договору).

Відповідно до п. 2.1.1 договору підрядник
зобов'язаний організувати якісне та
своєчасне виконання робіт,
передбачених у п. 1.1 договору за умови
100% передплати замовником підряднику
грошових коштів та наявності
виробничих можливостей.

За умовами п. 2.2.1 договору замовник
зобов'язаний здійснювати попередню 100%
оплату підряднику за обумовлюємі
роботи/послуги, які передбачені даним
договором.

Згідно з п. 2.1.10 (2.2.10) договору на
підставі додатків до договору та
виставлених рахунків замовник
зобов'язався здійснювати передоплату
вартості послуг підприємств та
організацій, що приймають участь у
транспортному процесі, а також робіт та
послуг, здійснених та передбачених
даним договором.

В п. 3.2. договору передбачено, що
нарахування платежів за роботи і
послуги, передбачені цим договором,
підрядник здійснює по ставкам і
тарифам, узгодженим сторонами у
додатках до цього договором, які
являються його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 3.3 договору замовник
здійснює 100% передоплату підряднику за
виконання робіт і послуг, передбачених
цим договором. Остаточний розрахунок
здійснюється на підставі акта
виконаних робіт не пізніше 3-х
банківських днів з моменту підписання
акта виконаних робіт замовником (п. 3.4
договору).

За положеннями п. 3.6 договору акт
виконаних робіт повинен бути
підписаний сторонами впродовж 5 днів
після фактичного надання послуги,
відмова від підписання акта виконаних
робіт повинна бути оформлена у
письмовому вигляді із зазначенням
причин такої відмови.

Вказаний договір укладено на строк до
31.12.2008 р. (п. 7.1 договору). В п. 7.2. договору,
якщо одна зі сторін за 30 днів до спливу
строку дії договору не повідомить іншу
сторону у письмовій формі про
розірвання договору, строк його дії
буде автоматично продовжуватись на
строк 1 (один) рік.

Як вказує позивач, з огляду на
положення п. 7.2. договору останній
неодноразово пролонгувався і
відповідач не оспорює цього факту.

Аналіз умов вказаного договору надає
можливість зробити висновок, що він за
своєю правовою природою відноситься до
договорів надання послуг, а тому
відносини сторін за цим договором,
поряд з його умовами, регулюються як
загальними нормами зобов'язального
права ЦК і ГК України так і
спеціальними нормами ЦК України, які
безпосередньо регламентують надання
послуг.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення глави 63 згідно ч. 2 ст. 901 цього
ж Кодексу можуть застосовуватися до
всіх договорів про надання послуг, якщо
це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 902 ЦК України визначено, що
виконавець повинен надати послугу
особисто.

У випадках встановлених договором
виконавець може покласти виконання
договору на іншу особу.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, та ці
обставини встановив та дослідив
місцевий суд, що на виконання умов
договору на підставі доручень
замовника (відповідача) підрядником
(позивачем) було здійснено
розвантаження на території Державного
підприємства „Одеський морський
торговельний порт" (далі -Порт) вантажу -
бананів у коробках" з судна „Cloudy Вау"
(дата рейсу-надання послуги - 10.02.2011 р.)
вагою 2530,1305 т. та 102, 5 т (транзит), а
всього загальна вага вантажу склала
2632,6305 тон.

Зазначений факт не оспорюється і
визнається відповідачем (замовником).

Згідно погодженого сторонам тарифу
загальна сума цих послуг склала 313678,05
грн., в т.ч. ПДВ 50250,51 грн. (рахунок № 12/02-11
від 07.01.2011 р.).

З матеріалів справи вбачається, що , на
виконання свого обов'язку з оплати за
надані послуги відповідач здійснив
оплату за вказані послуги двома
платежами розміром 200000,00 грн. та 113768,05
грн. і цей факт визнається обома
сторонами спору.

Однак позивач зазначає, що у зв'язку з
погодними умовами до організації
розвантаження судна „Cloudy Вау" 10.02.2011 р.
було залучено Порт, який здійснив
роботи з очищення каналів та акваторії
порту від льоду для проходження судна
„Cloudy Вау".

Позивач посилається на те, що Збірником
тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з
обробленням вантажів у портах України,
затвердженим наказом № 392 Мінтрансу
України від 31.10.1995 р. (в редакції від
27.12.2010 р., чинній на день виконання
робіт) зазначено, що льодовий збір
встановлено за роботу криголамів,
буксирів та інших плавзасобів, які
забезпечують проходження суден
каналами та акваторією порту (2.4.1).
Згідно з п. 2.4.2. Збірника льодовий збір
стягується з вантажовласника з кожної
тонни вантажу або з кожного контейнера,
що завозиться в порт або вивозиться з
порту.

В підтвердження виконання цих
додаткових робіт з очищення каналів та
акваторії порту від льоду для
проходження 10.02.2011 р. судна „Cloudy Вау",
між позивачем та Портом було складено
акт № 530095 на суму виконаних робіт яка
дорівнює 88 298,37грн.

Позивачу Портом було виставлено
рахунок № 530095 від 16.02.2011 р. щодо
стягнення сум льодового збору на
користь Порта на суму 88 298,37 грн., який
(рахунок) позивач оплатив , що
підтверджується випискою з рахунку
позивача від 29.03.2011 р.

Відтак, позивач зазначає, що у
загальній кількості вантажу 4599,012 тон,
щодо якого було надано послуги ДП
„ОМТП" по судну „Cloudy Вау", позивачем
були надані послуги щодо вантажу
відповідача в кількості 2632,6305 тон, що
підтверджується рахунком № 12/02-11 від
07.02.2011 р.

За таких обставин позивача вважає, що
відповідач повинен сплатити йому
понесені ним витрати по оплаті
льодового збору Порту в розмірі 50938,24
грн. (пропорційного кількості вантажу
розвантаженого позивачем 10.02.2011 р. для
відповідача з вищевказаного судна).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до відповідача з
претензією від 23.10.2013 р. яка була
отримана відповідачем 30.10.2013 р. у який
вимагав у місячний строк з дні
отримання претензії перерахувати на
його рахунок вказані грошові кошти в
розмірі 50938,24 грн., додавши до претензії
рахунок № 19/02-11 від 10.02.2011 р.

У зв'язку з несплатою відповідача
вказаної суми бору позивачем
пред'явлено позов до відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову
вказує, зокрема, на відсутність
підписаного між сторонами акту
виконаних робіт і тому місцевий суд
відмовив у задоволенні позову.

Скаржник вважає, що підписання
(складання) актів при виконання
договорів про надання послуг не
передбачено гл.63 ЦК України і тому не
складання цього акту не може бути
підставою для відмови в позові, адже ці
послуги були фактично надані.

Проте колегія суддів не може
погодитись з вказаними доводами
скаржника з огляду на таке.

Дійсно гл. 63 ЦК України ( послуги.
загальні положення) не передбачено
обов'язковість укладання актів
приймання послуг.

Проте згідно приписів ст.6 ЦК України
сторони мають право врегулювати у
договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами. Згідно приписів ст.. 627 ЦК
України сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору, згідно приписів ст.. 628
ЦК України, становлять його умови
(пункти) визначені на розсуд сторін і
погоджені ними та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Як вбачається з умов Договору (п.3)
сторони передбачили, що оплата
замовником (відповідачем) наданих
підрядником (позивачем0 послуг за цим
договором здійснюється на підставі
акту виконаних робіт, який повинен бути
підписаний сторонами на протязі 5 днів
після фактичного надання послуг, а
відмова від підписання акту повинна
оформлятись у письмовому виді з
зазначенням причини такої відмови.

Викладене свідчить, що при укладанні
Договору сторони, незважаючи на те, що
гл. 63 ЦК України не передбачено
складання актів приймання послуг, у
відповідності до приписів
вищевказаних правових норм ЦК України
включили до умов обов'язковість
прийняття послуг шляхом підписання
ними актів виконаних робіт і
зобов'язання замовника здійснити
оплату послуг після підписання таких
актів.

За таких обставин ці умови є
обов'язковими для сторін і лише при їх
дотримання відповідач повинен
здійснювати оплату за надані йому
позивачем послуги.

З огляду на викладене посилання
скаржника на те, що гл.63 ЦК України не
передбачено складання актів, а тому
роботи повинні бути оплачені позивачем
буз їх складання є хибним, оскільки
суперечать узгодженим сторонами
умовам договору.

Слід зазначити, що наданий скаржником
до скарги акт 07/02/2011 прийому здачі
виконаних робіт (розвантаження на
території Державного підприємства
„Одеський морський торговельний порт"
(далі -Порт) вантажу - бананів у
коробках" з судна „Cloudy Вау" (дата
рейсу-надання послуги - 10.02.2011 р.) вагою
2530,1305 т. та 102, 5 т (транзит), а всього
загальна вага вантажу склала 2632,6305 тон.)
на загальну суму 313768,05 грн., підписаний
сторонами договору та скріплений їх
печатками, оплачених відповідачем,
свідчить (підтверджує) про те, що
сторони здійснювали здачу приймання
вказаних робіт (послуг) та їх оплату
саме у відповідності до умов п.3
договору .

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що згідно умов
договору зобов'язання відповідача по
оплаті наданих йому позивачем (з
залученням для цього Порту) послуг
(робіт) з очищення каналів та акваторії
порту від льоду для проходження судна
„Cloudy Вау" - льодового збору в розмірі
50938,24грн. можуть виникнути лише після
підписання сторонами договору акту
здачі приймання цих послуг.

Позивач не надав суду доказів що він
складав у відповідності до умов
договору акт здачі приймання робіт з
очищення каналів та акваторії порту
від льоду для проходження судна „Cloudy
Вау" направляв його відповідачу і що
останній підписав цей акт або
відмовився від його підписання.

Наданий позивачем акт №530095 здачі
приймання робіт (надання послуг) -
льодового збору не можна вважати актом
передбаченим п.3 договору, оскільки він
укладався не з відповідачем а з Портом,
а тому він не може враховуватись у
відносинах позивача та відповідача за
договором та бути підставою для
стягнення з відповідача зазначених в
ньому грошових коштів.

Колегія суддів також звертає увагу, що
з вказаного акту неможливо встановити
хто саме складав та підписував цей акт
від обох сторін, оскільки в ньому не
зазначено ні прізвищ ні посад осіб, що
його підписали.

Заявлена позивачем претензія на
переконання колегії суддів не може
замінити передбачений умовами
договору акт та бути підставою для
оплати цих робіт (послуг).

Колегія суддів також звертає увагу, що
позивач зазначивши, у позові про
необхідність для належного виконання
Договору надання послуг з очищення
каналів та акваторії порту від льоду
для проходження судна „Cloudy Вау" у
порушення приписів ст.. 33 ГПК України не
надав суду доказів, які б
підтверджували необхідність у
здійсненні цих дії або обов'язковості
їх здійснення згідно погодних умов, або
що він погоджував ці послуги з
відповідачем.

З урахуванням вказаних обставин,
колегія суддів дійшла висновку, що
згідно умов договору у відповідача не
виникло зобов'язань по оплаті цих робіт
(послуг), а відтак правові підстави для
задоволення вимог позивача про
стягнення 50938,24 грн. та нарахованої на
цю суму похідної вимоги про стягнення 3%
річних відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позовних вимог.

Згідно Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
22.03.2012 р. Про судове рішення" рішення
господарського суду повинно
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
та правильно застосував норми
матеріального права, тобто рішення
місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового про задоволення
позову.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги позивача слід
відмовити, а рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 99,101-105 ГПК України, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Транссервіс-Інтернешнл" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Одеської області від 28.03.2014 р. по
справі № 916/380/14 - залишити без змін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена, у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 22.05.2014
р.

Головуючий:
Мирошниченко М. А.

Судді:
Головей В.М.

Шевченко В.В.