ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.Справа № 922/1511/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання
Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Екмі" (м. Київ) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кайзен" (м. Харків)
про стягнення 12637,54 грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТД Екмі", звернувся
до господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить суд стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кайзен" на
свою користь заборгованість, яка
виникла у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором поставки
№01/07/13-1, укладеним між сторонами 01.07.2013
р. Відповідно вимог позовної заяви,
заявлена до стягнення сума
заборгованості становить 12637,54 грн.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання
передбачені договором поставки №01/07/13-1
від 01.07.2013 р. щодо своєчасної оплати за
поставлений товар. Судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1827,00
грн. та витрати по оплаті послуг
адвоката у розмірі 4000,00 грн. просить суд
покласти на відповідача.

26.05.2014 р. до канцелярії суду від
представника позивача надійшла
телеграма, в якій він просить суд
розглянути справу №922/1511/14 без участі
позивача, в зв'язку з тим, що ухвалу суду
отримали пізно, на судове засідання не
встигають.

Суд, розглянувши клопотання
представника позивача про розгляд
справи без участі його представника
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ГПК України
участь в господарських засіданнях
визначена як право, а не обов'язок
сторони по справі.

Нез'явлення представників в судове
засідання не позбавляє позивача від
виконання покладених на нього ч.1 ст.33
ГПК України обов'язків доведення тих
обставин, на які він посилається як на
підставу своїх вимог.

Сторона по справі не позбавлена
можливості на доведення обставин,
якими обґрунтовує свої вимоги та
заперечення, шляхом подання письмових
доказів через канцелярію
господарського суду або поштою, але
позивач в повному обсязі докази,
витребувані судом, до господарського
суду не надав.

Ухвалами господарського суду від 18.04.2014
р. та 12.05.2014 р. сторони були попереджені
про те, що нез'явлення їх представників
у судове засідання не є перешкодою для
розгляду справи за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України,
відповідно до якої якщо витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст.3 ст.22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Представник відповідача в судове
засідання 26.05.2014 р. не з'явився,
витребуваних судом документів не
надав, про причину неявки суд не
повідомив. Про час і місце слухання
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення поштового
відправлення №513, яке долучене
судом до матеріалів справи.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що відповідач
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи й
відсутність представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає, згідно ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, за
можливе розгляд справи за позовної
заявою позивача за наявними у справі і
додатково наданими на вимогу суду
матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

01.07.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТД Екмі"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Кайзен"
(покупець) був укладений договір
поставки № 01/07/13-1.

Відповідно до п.1.1 договору,
постачальник зобов'язався поставляти у
власність покупця замовлений товар, а
покупець у свою чергу, зобов'язався
приймати цей товар та оплачувати його.

Відповідно до п.3.1 договору, загальна
сума договору вказана в першій
накладній на передачу товару.

Згідно п. 3.2 договору, вартість товару
(яка вказується в накладній на передачу
товару) за кожної наступної поставки
товару автоматично збільшує загальну
суму договору.

Відповідно до п.4.5 договору, перехід
права власності на товар відбувається
в момент підписання накладної на
передачу товару.

Факт отримання відповідачем товару
підтверджується наявними в матеріалах
справи належним чином засвідченими
копіями видаткових накладних, які
підписані представниками сторін та
скріплені печатками товариств.

Судом встановлено, що позивач виконав
свої обов'язки у повному обсязі,
поставив відповідачеві товар на
загальну суму 42356,96 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
деякий товар, відповідно до умов
договору поставки, був повернутий
відповідачем на суму 28719,42 грн., проте
відповідач в порушення норм чинного
цивільного та господарського
законодавства України та умов договору
поставки №01/07/13-1 від 01.07.2013 р., лише
частково оплатив отриману продукцію в
розмірі 1000,00 грн., що підтверджується
банківськими виписками по рахунку
позивача.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 1 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-06/928/2012
від 17.07.2012 р. "Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права", відповідно до
частини першої статті 692 ЦК України
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

Якщо інше не встановлено укладеним
сторонами договором або актом
цивільного законодавства, перебіг
строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, і положення
частини другої статті 530 названого
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін) виконання боржником обов'язку,
що не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, до
відповідних правовідносин не
застосовується.

При цьому підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону і Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку та
фіксує факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною першою статті
692 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та
приймаючи до уваги вимоги ст. 526
Цивільного Кодексу України, а саме те,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, враховуючи те, що
відповідач не надав суду жодного
документу, який би спростовував
наявність заборгованості перед
позивачем, хоча мав можливість
скористуватись своїми процесуальними
правами та надати документи в
обґрунтування своєї позиції по справі,
суд дійшов висновку про те, що позовна
вимога позивача про стягнення
заборгованості за отриманий товар в
сумі 12637,54 грн. правомірна та
обґрунтована, така, що не спростована
відповідачем, тому підлягає
задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу, судовий збір
покладається: у спорах, що виникають
при укладанні, зміні та розірванні
договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін; у спорах, що виникають
при виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за необхідне
покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.,
оскільки з його вини спір було доведено
до суду.

Стосовно вимог представника позивача
про стягнення з відповідача 4000,00 грн.
адвокатських послуг слід зазначити
наступне.

Відповідно до Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську
діяльність"№5076-VI від 05.07.2012р.
адвокатська діяльність здійснюється
на підставі договору про надання
правової допомоги. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
плата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Розглядаючи питання щодо суми, яка
підлягає сплаті за послуги адвоката,
суд, врахувавши тривалість розгляду і
складність справи; вартість економних
транспортних послуг; час, який був
витрачений на підготовку матеріалів;
досягнення за результатами виконання
доручення позитивного результату,
якого бажає клієнт; професійний досвід
адвоката; роль адвоката в досягненні
результату, якого бажає клієнт; тощо,
тобто, фактори, за якими визначаються
співмірність та розумна необхідність
розміру оплати послуг адвоката для
вирішення спору, прийшов до висновку
про встановлення оплати за послуги
адвоката по даній справі в розмірі 2000,00
грн. В іншій частині стягнення слід
відмовити.

Відповідно до пункту 4.2 роз'яснень
Вищого арбітражного суду України від
04.03.1998 N 02-5/78, зі змінами та доповненнями
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", якщо
позивач завищив ціну позову, або у
процесі розгляду спору зменшив позовні
вимоги, або господарський суд відмовив
у стягненні певних сум, державне мито у
цій частині не повертається.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 509, 526, 530, 610, 612, 629, 633, 692, 712 ЦК
України, ст. 181, 193, 265 ГК України, ст.ст. 1,
4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 49, 75, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кайзен" (61080, м.
Харків, Комінтернівський р-н., пр.
Гагаріна, буд. 201, офіс 212; п/р 1 в АБ
"Укргазпромбанк", МФО 320843;
ідентифікаційний код 33674583) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім Екмі"
(03049, м. Київ, Солом'янський р-н., вул.
Курська, буд. 16, п/р 1098 в ПАТ КБ
"Правекс-Банк", МФО 380838;
ідентифікаційний код 31107961)
заборгованості в розмірі 12637,54 грн.,
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1827,00 грн. та витрати по
оплаті послуг адвоката у розмірі 2000,00
грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення з відповідача
послуг адвоката в розмірі 2000,00 грн. в
позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.06.2014 р.

Суддя Г.І. Сальнікова