ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.05.14р.

Справа № 904/1993/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ЗАХИСТ ЛТД", м.
Запоріжжя

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ", м.
Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості на
підставі договору

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

Від позивача: представник ОСОБА_2 -
довіреність № б/н від 14.05.14р.

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Захист ЛТД",
м.Запоріжжя (далі по тексту - позивач)
звернулося до господарського суду з
позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1
Тьюб", м.Нікополь, Дніпропетровська
область (далі по тексту - відповідач)
про стягнення заборгованості за
договором ТФ №317 від 21.02.2013р.

27.05.2014р. позивач надав суду заяву за
вих.№05/14-1686 від 23.05.2014р. про збільшення
позовних вимог в якій просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
66327,79грн. (з яких 55418,94грн. основної
заборгованості; 5445,84грн. пені; 1256,72грн.
три відсотка річних; 4206,29грн.
інфляційних втрат). Судові витрати по
справі позивач просить суд стягнути з
відповідача. Господарський суд
оглянувши заяву за вих.№05/14-1686 від
23.05.2014р. про збільшення позовних вимог
та додані до неї документи прийняв її
до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов укладеного між
сторонами договору ТФ№317 поставки
товару від 21.02.2013р. позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму
79219,02грн., який відповідач отримав,
однак вчасно та в повному обсязі не
розрахувався, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду за захистом своїх
порушених прав.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. № 03/14-1488/1 від 20.05.2014р.
ухвалою суду від 31.03.2014р. порушено
провадження по справі та призначено
слухання на 22.04.2014р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується відповідним штампом
суду з відміткою про відправлення
ухвал суду від 31.03.2014р., від 22.04.2014р. та
від 08.05.2014р., які містять вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив.
Господарський суд констатує, що
повідомив відповідача про час та місце
розгляду справи належним чином шляхом
виконання вимог частини першої статті
64 та статті 87 Господарського
процесуального кодексу України і з
додержанням вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, яка затверджена наказом
державної судової адміністрації
України 20.02.2013р. у м. Києві за № 28.

В якості додаткового доказу
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи позивач надав
суду фіскальний чек за №1121 від 23.05.2014р.
з описом вкладень, який свідчить
зокрема про відправку копії ухвали
суду від 08.05.2014р. по справі №904/1993/14.
Господарський суд з сайту Укрпошти
отримав інформацію, що представник
відповідача за довіреністю отримав
поштове відправлення відповідача
26.05.2014р., однак станом на 27.05.2014р.
відповідач не вчинив жодних дій
спрямованих на виконання вимог суду. До
матеріалів справи долучено витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить вищезазначену інформацію. В
якості ще одного доказу повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи позивач надав суду телеграму,
якою повідомив відповідача про час та
місце розгляду справи.

Відповідач вимоги суду не виконав,
відзив на позов не надав, позовні
вимоги не спростував.

Суд розгляд справи відкладав з 22.04.2014р.
до 08.05.2014р.; з 08.05.2014р. до 27.05.2014р.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
27.05.2014р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2013р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Захист ЛТД" (далі по
тексту - позивач, постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" (далі по
тексту - відповідач, покупець) укладено
договір ТФ №317 поставки товару (далі по
тексту - договір). Відповідно до пункту
1.1 договору на умовах, викладених у
розділах даного договору, постачальник
зобов'язується поставити, а покупець
прийняти та оплатити продукцію
матеріально-технічного призначення, в
подальшому іменується товар,
найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови та строки поставки якого
вказані у специфікаціях, оформлених у
вигляді додатків до даного договору,
які є його невід'ємною частиною.

Пунктом 2.1 договору визначено, що ціна
товару, який поставляється по даному
договору, визначається у гривнях й
вказана в Специфікаціях, які долучено
до даного договору. Ціна товару не
включає НДС, порядок нарахування якого
встановлюється Податковим кодексом
України.

Пунктом 2.3 договору визначено, що ціна
вказана в додатках до даного договору,
є фіксованою та не підлягає збільшенню.

Згідно з пунктом 2.4 договору сума
договору складається із сум
Специфікацій, які є невід'ємною
частиною договору, але не більше
500000,00грн. з НДС.

Відповідно до пункту 3.1 договору товар
постачається на умовах та в строки,
узгоджені сторонами в Специфікаціях до
даного договору.

Відповідно до пункту 3.6 договору товар
передається постачальником покупцю за
підписаним сторонами актом
прийому-передачі або
товаросупроводжувального документу з
відміткою покупця про приймання
товару.

Згідно з пунктом 3.7 договору датою
поставки є дата підписання сторонами
акта прийому-передачі або
товаросупроводжувального документа.

Відповідно до пункту 7.5 договору у
випадку несвоєчасного здійснення
розрахунків по даному договору
покупець виплачує постачальнику пеню у
розмірі не більше подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла у період, за який
нараховується пеня, від несплаченої
суми за кожен день прострочки.

На виконання умов договору укладеного
між позивачем та відповідачем
підписано специфікації № 1, 2, 3, 4, 5
(а.с.15-19), де сторони узгодили конкретний
асортимент, кількість, ціну, строк
поставки та умови оплати товару, що має
передаватися позивачем.

Позивач зазначає, що відповідно до умов
договору, специфікацій № 1, 2, 3, 4, 5
відповідачу було передано у власність
товар на умовах надання позивачем
відповідачу товарного кредиту з
відстрочкою платежу на загальну суму
79219,02грн., що підтверджується
видатковими накладними (а.с.25-29), які
долучені до матеріалів справи.

Станом на 20.03.2014р. заборгованість за
поставлений товар оплачена
відповідачем частково у розмірі
23800,08грн., у зв'язку з чим неоплаченою
залишається заборгованість у розмірі
55418,94грн., тобто за видатковими
накладними №90 від 22.04.2013р.; №130 від
21.05.2013р.; №179 від 02.07.2013р.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

У відповідності до п. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати товару
(ч.1). Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу
(ч.2). У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами
(ч.3). Якщо покупець відмовився прийняти
та оплатити товар, продавець має право
за своїм вибором вимагати оплати
товару або відмовитися від договору
купівлі-продажу (ч.4). Якщо продавець
зобов'язаний передати покупцеві крім
неоплаченого також інший товар, він має
право зупинити передання цього товару
до повної оплати всього раніше
переданого товару, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства (ч.5).

В силу ст. 627 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань”, платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань”, розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України, передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача 55418,94грн., слід визнати
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Господарський суд вважає, що
відповідач визнав себе зобов'язаною
особою по відношенню до позивача,
оскільки до дій які свідчать про
визнання боргу можуть відноситися
часткове погашення самим боржником
основного боргу.

Доказів оплати спірної заборгованості
в сумі 55418,94грн. відповідач не надав,
доводи позивача, наведені в
обґрунтування позову, не спростував.

За видатковою накладною №90 від 22.04.2013р.
на суму 6676,62грн. (а.с.27) позивач поставив,
а відповідач отримав респіратор
uvexsilv-Air, классік 2310 FFP3 (СТ), арт. 8732310, що
підтверджується підписами повноважних
представників сторін, які засвідчені
печатками підприємств на зазначеній
видатковій накладній.

Підставою поставки вказано договір ТФ
№317 від 21.02.2013р.

Господарський суд встановив, що
відповідач звернувся до позивача з
проханням поставити зазначений товар в
строк до 17.05.2013р., що викладено в листі
(а.с.22), тобто позивач належним чином
виконав прохання відповідача.

Зазначена поставка регулюється
підписаною сторонами Специфікацією №4,
якою встановлено, що покупець здійснює
розрахунок по даному договору на
наступних умовах: 100% вартості партії
товару перераховується на поточний
рахунок постачальника протягом 75
календарних днів з моменту поставки
товару / або партії товару та надання
постачальником рахунку. Строк поставки
до 20.05.2013р.

Враховуючи, що поставка здійснена
22.04.2013р. строк оплати товару - 06.07.2013р.
Нарахування пені можливе за період з
07.07.2013р. по 06.01.2014р. Позивач просить суд
стягнути з відповідача пеню по
видатковій накладній №90 від 22.04.2013р. за
період з 08.07.2013р. по 23.05.2014р., тобто з
порушенням шестимісячного строку.
Господарський суд не погоджується з
позицією позивача, приймає період
нарахування пені визначений позивачем
до уваги та здійснює нарахування пені
за період з 08.07.2013р. по 06.01.2014р., яка
складає 441,75грн. і підлягає задоволенню.

Господарський суд перевірив
розрахунок трьох відсотків річних за
період з 08.07.2013р. по 23.05.2014р. наданий
позивачем, визнав його правильним, а
вимогу такою, що підлягає задоволенню.

За видатковою накладною №130 від 21.05.2013р.
на суму 24371,16грн. (а.с.28) позивач
поставив, а відповідач отримав
респіратор uvex silv-Air, классік 2310 FFP3D з
клапаном, арт. 8732310, що підтверджується
підписами повноважних представників
сторін, які засвідчені печатками
підприємств на зазначеній видатковій
накладній.

За видатковою накладною №179 від 02.07.2013р.
на суму 24371,16грн. (а.с.29) позивач
поставив, а відповідач отримав
респіратор uvex silv-Air, классік 2310 FFP3D, арт.
8732310, що підтверджується підписами
повноважних представників сторін, які
засвідчені печатками підприємств на
зазначеній видатковій накладній.

Підставою поставки вказано договір ТФ
№317 від 21.02.2013р.

Господарський суд встановив, що
відповідач звернувся до позивача з
проханням поставити зазначений товар в
строк до 18.06.2013р. та в строк до 20.07.2013р.,
що підтверджується листами (а.с.23, 24
відповідно), тобто позивач належним
чином виконав прохання відповідача.

Зазначена поставка регулюється
підписаною сторонами Специфікацією №5,
якою встановлено, що покупець здійснює
розрахунок по даному договору на
наступних умовах: 100% вартості партії
товару перераховується на поточний
рахунок постачальника протягом 75
календарних днів з моменту поставки
товару / або партії товару та надання
постачальником рахунку. Строк поставки
до 20.06.2013р.

Враховуючи, що за видатковою накладною
№130 від 21.05.2013р. на суму 24371,16грн.
поставка здійснена 21.05.2013р. строк
оплати товару - 04.08.2013р. Нарахування
пені можливе за період з 05.08.2013р. по
04.02.2014р. Позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню по видатковій
накладній №130 від 21.05.2013р. за період з
05.08.2013р. по 23.05.2014р., тобто з порушенням
шестимісячного строку. Господарський
суд не погоджується з позицією
позивача, приймає період нарахування
пені визначений позивачем до уваги та
здійснює нарахування пені за період з
05.08.2013р. по 04.02.2014р., яка складає 1602,49грн.
і підлягає задоволенню.

Господарський суд перевірив
розрахунок трьох відсотків річних за
період з 05.08.2013р. по 23.05.2014р. наданий
позивачем, визнав його правильним, а
вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи, що за видатковою накладною
№179 від 02.07.2013р. на суму 24371,16грн.
поставка здійснена 02.07.2013р. строк
оплати товару - 15.09.2013р. Нарахування
пені можливе за період з 16.09.2013р. по
15.03.2014р. Позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню по видатковій
накладній №179 від 02.07.2013р. за період з
16.09.2013р. по 23.05.2014р., тобто з порушенням
шестимісячного строку. Господарський
суд не погоджується з позицією
позивача, приймає період нарахування
пені визначений позивачем до уваги та
здійснює нарахування пені за період з
16.09.2013р. по 15.03.2014р., яка складає 1571,11грн.
і підлягає задоволенню.

Господарський суд перевірив
розрахунок трьох відсотків річних за
період з 16.09.2013р. по 23.05.2014р. наданий
позивачем, визнав його правильним, а
вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Позивач за період з жовтня 2013 року по
квітень 2014 року просить суд стягнути з
відповідача 4206,29грн. інфляційних втрат.

Господарський суд перевірив
розрахунок інфляційних втрат за період
з жовтня 2013 року по квітень 2014 року
наданий позивачем, визнав його
правильним, а вимогу такою, що підлягає
задоволенню.

Судові витрати по справі покласти на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1,3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань”, ст.ст.
525, 526, 509, 530, 536, 625, 627, 692, 712 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 232, 265
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" (53200,
Дніпропетровська область, м.Нікополь,
пр.Трубників, 56; ідентифікаційний код
35537363) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Захист ЛТД" (69104,
АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 37221412)
55418,94грн. (п'ятдесят п'ять тисяч
чотириста вісімнадцять грн. 94 коп.) -
основна заборгованість; 3615,35грн. (три
тисячі шістсот п'ятнадцять грн. 35 коп.) -
пені; 1256,72грн. (одна тисяча двісті
п'ятдесят шість грн. 72 коп.) – 3% річних;
4206,29грн. (чотири тисячі двісті шість
грн. 29 коп.) – інфляційних втрат;
1776,57грн. (одна тисяча сімсот сімдесят
шість грн. 57 коп.) - судовий збір, видати
наказ.

В решті відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

28.05.14р.

Суддя

ОСОБА_3