ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

22 травня 2014 р.

Справа № 5/131-09

Господарський суд Вінницької області у
складі головуючого судді Бенівського
В.І. розглянувши матеріали заяви від
25.02.2014 р. Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про перегляд ухвали
господарського суду Вінницької
області від 30.04.2013 р. у справі № 5/131-09

за заявою:суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, смт. Стрижавка
Вінницького району Вінницької області

про визнання банкрутом

При секретарі судового засідання
Кондратенко Т.І.

Представники :

ПАТ "Державний ощадний банк України":
Деревлюк О.В., довіреність від 27.05.2013 р.;

Арбітражний керуючий (ліквідатор)
Белінська Н.О.

В С Т А Н О В И В :

Господарським судом Вінницької
області здійснюється провадження у
справі № 5/131-09 за заявою суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
визнання банкрутом.

04.03.2014 р. до господарського суду
Вінницької області надійшла заява від
25.02.2014 р. Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про перегляд ухвали
господарського суду Вінницької
області від 30.04.2013 р. у справі № 5/131-09.

Згідно автоматизованому розподілу
справ, заяву про перегляд ухвали за
нововиявленими обставинами по даній
справі розподілено судді Бенівському
В.І.

Ухвалою суду від 05.03.2014 р. для з'ясування
всіх обставин справи та розгляду заяви
від 25.02.2014 р. Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 призначено судове засідання на
18.03.2014 р..

Розгляд заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на призначену
дату не відбувся у зв"язку з
надісланням 12.03.2014 р. справи № 5/131-09, на
виконання вимог ухвали Рівненського
апеляційного господарського суду від
04.03.2014 року, до апеляційної інстанції.

24.04.2014 р. справа № 5/131-09 повернулась до
господарського суду Вінницької
області.

Ухвалою суду від 05.05.2014 р. призначено
судове засідання з метою розгляду
заяви від 25.02.2014 р. Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд
ухвали господарського суду Вінницької
області від 30.04.2013 р. у справі № 5/131-09.

В судове засідання представники
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ПАТ
"Західінкомбанк" не з'явились. Причин
неявки ФОП ОСОБА_1 не повідомила, хоча
про час та місце судового засідання
повідомлялась належним чином - ухвалою
від 05.05.2014 року, яка надсилалась
рекомендованою кореспонденцією за
адресою вказаною у заяві про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст.114 ГПК України
суд вважає за можливе здійснити
розгляд заяви без участі фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, ПАТ
"Західінкомбанк", оскільки їх неявка не
є перешкодою для її розгляду.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
фіксації судового процесу технічними
засобами.

Заслухавши пояснення представника
кредитора та арбітражного керуючого
(ліквідатора) Белінську Н.О., дослідивши
матеріали справи судом встановлено
наступне.

Як вбачається із змісту заяви від 25.02.2014
року заявник просить переглянути
ухвалу господарського суду Вінницької
області від 30.04.2013 року у справі № 5/131-09,
якою було визнано ПАТ "Західінкомбанк",
м. Луцьк кредитором Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1,
смт. Стрижавка Вінницького району
Вінницької області у справі № 5/131-09 із
грошовими вимогами у розмірі 15 233 117,05
грн. за нововиявленими обставинами та
скасувати її.

Виходячи із змісту заяви від 25.02.2014 року
обгрунтовуючи останню заявник в якості
нововиявлених обставин посилається на
таке.

Ухвалюючи своє рішення від 30.04.2013 р. про
визнання ПАТ «Західінкомбанк»
кредитором у справі, суд посилався на
те, що боржник має грошові зобов'язання,
які виникають з договору іпотеки № 4856
від 25,12,2007 року, відповідно до якого ФОП
ОСОБА_1 зобов'язалась перед ПАТ
«Західінкомбанк» своїм нерухомим
майном, оціночною вартістю 8 851 600,00 грн.
за виконання ТзОВ «Бонанца» кредитного
договору № 2105/07-612 від 21 травня 2007 року
(п. 1.1 договору іпотеки).

Однак вказані висновки суду не
відповідають правовим позиціям Вищого
господарського суду України, які
останній висловив у справі № 5/314-09 за
заявою СТОВ «Кормаргородське» в
постанові від 14.01.2014 року. Оскільки в
постанові зазначено, що: «Колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що слід розмежовувати
юридичні поняття «поручитель» та
«майновий поручитель», вказані особи є
суб'єктами різних за змістом цивільних
правовідносин, а саме - поручитель є
суб'єктом такого виду забезпечення як
порука на підставі ст.ст. 546, 553 ЦК
України, а майновий поручитель є
суб'єктом такого виду забезпечення
зобов'язань як застава, правова природа
якого визначена Законом України «Про
заставу», Законом України «Про
іпотеку».

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про заставу» застава - це спосіб
забезпечення, зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 575 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 583 ЦК України
заставодавцем може бути боржник або
третя особа (майновий поручитель).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» :

- іпотека - вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, щозі
лишається у володінні і користуванні
іпотекодавщ, згідно з яким,
іпотекодержатель має право б разі
невиконання, боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

- майновий поручитель - особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майко для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судами попередніх
інстанцій відповідно до кредитного
договору № 0703/08-3 від 07.03.2008 року та
договору іпотеки № 912 від 11.03.2008, майно
боржника було передано в заставу для
забезпечення виконання грошового
зобов'язання третьої особи - ТОВ
«Адмін-Альянс» за укладеними банком з
нею кредитними договорами.

При цьому, суд касаційної інстанції,
враховуючи викладене, звертає увагу на
те, що Банк не може бути кредитором у
справі про банкрутство майнового
поручителя, оскільки не є
позичальником за основним кредитним
договором, та не є особою, яка
отримувала кредитні кошти.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України зазначає, що в даному
випадку, вимоги Банку захищені
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
зокрема, ч. 2 ст. 26 спеціального Закону,
де встановлено, що майно банкрута, що є
предметом застави, включається до
складу ліквідаційної маси, але
використовується виключно для
першочергового задоволення вимог
заставодержателя. Проте, договори
застави та іпотеки, виходячи з
вищевказаних вимог ЦК України, Законів
України «Про заставу» та «Про іпоетку»,
не породжують у боржника - майнового
поручителя, який не є позичальником за
кредитним договором, зобов'язань перед
Банком саме грошового характеру».

Заявник зазначає, що вона уклала
договір іпотеки і має відповідати
виключно предметом іпотеки. А тому
грошові вимоги у справі про
банкрутство не можуть бути заявлені до
ФОП ОСОБА_1, а тим більше задоволені.

ПАТ «Західінкомбанк» у запереченні №
848-19 від 20.05.2014 р. зазначив, що постанова
Вищого господарського суду України від
14.01.2014 року по справі № 5/314-09 не є
нововиявленою обставиною.

Розглядаючи заяву за нововиявленими
обставинами суд враховує наступні
приписи процесуального законодавства.

Відповідно до ст.112 ГПК України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправильний
висновок експерта, завідомо
неправильний переклад, фальшивість
документів або речових доказів, що
потягли за собою ухвалення незаконного
або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

В п.п.1-3, 5 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 17 "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" вказано
наступне.

Перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами є окремою
процесуальною формою судового процесу,
яка визначається юридичною природою
цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

ФОП ОСОБА_1 не надала жодного доказу на
підтвердження того, що на час розгляду
справи № 5/131-09 існували певні
обставини, про якій їй не було відомо.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Виникнення нових або зміна обставин
після вирішення спору або розгляду
справи про банкрутство не можуть бути
підставою для зміни або скасування
судового рішення за правилами розділу
XIII ГПК.

У з'ясуванні ж наявності підстав для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами згідно з
пунктами 2 - 5 частини другої статті 112
ГПК має значення тільки сам факт
встановлення відповідних обставин
після вирішення спору або розгляду
справи про банкрутство.

Не можуть вважатися нововиявленими
обставини, що встановлюються на
підставі доказів, які не були своєчасно
подані сторонами чи прокурором. У разі
подання таких доказів у процесі
перегляду судового рішення за
правилами розділу XIII ГПК господарський
суд має винести ухвалу про залишення
судового рішення без зміни. В той же час
заінтересована сторона не позбавлена
права оскаржити судове рішення в
апеляційному порядку з дотриманням
вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього
Кодексу.

Також не можуть визнаватися
нововиявленими обставини, на які
посилався учасник судового процесу в
своїх поясненнях в суді будь-якої з
інстанцій, або які могли бути
встановлені судом в разі виконання
вимог процесуального закону, зокрема,
статті 38 ГПК.

Аналогічна позиція відображена в
пункті 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про практику перегляду
судами у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішень, ухвал і постанов у
цивільних справах, що набрали законної
сили" від 27.02.1981 року за № 1 в якому
вказано, що не можуть бути визнані
нововиявленими нові, тобто такі, що
виникли чи змінилися після
встановлення рішення обставини, а
також обставини, на які посилалася
особа, яка брала участь у справі, у
своїх поясненнях, касаційній скарзі
або які могли бути встановлені при
виконанні судом вимог процесуального
закону.

Слід вказати, що не підпадають під
визначення нововиявлених обставин
дані, які усувають можливу неповноту
встановлення обставин справи шляхом
отримання та надання стороною суду
нових матеріалів вже після прийняття
судових актів, без оскарження їх самих
за фактом неповноти встановлення
обставин справи.

ОСОБА_1 жодного доказу наявності
нововиявлених обставин не надала.
Оспорювана ухвала прийнята судом 30.04.2013
р., а постанова Вищого господарського
суду України 14.01.2014 року, тобто після
30.04.2013 р. і зазначена постанова не має
відношення до визнання вимог ПАТ
"Західінкомбанк" в сумі 15 233 117,05 грн.

Існування Постанови Вищого
господарського суду від 14.01.2014 року у
справі № 5/314-09 не є істотною обставиною
для розгляду даної справи. Більше того,
дана Постанова не може бути належним і
допустимим доказом у даній справі,
оскільки, відповідно до ч.1. ст.34 ГПК
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Постанова ВГСУ по справі №
5/314-09 від 14.01.2014 року не має жодного
стосунку до даного спору, оскільки
сторонами по справі є № 5/314-09 є ПАТ
„Західінкомбанк" та СТОВ
„Комаргородське".

Враховуючи наведені вище норми
законодавства та роз'яснення вищих
судових органів суд дійшов висновку, що
обставина, на яку заявник посилається
(постанова Вищого господарського суду
України від 14.01.2014 року по справі №
5/314-09) не може вважатися нововиявленою
та слугувати підставою для перегляду
судового рішення, яке набрало законної
сили.

При цьому судом також враховано
наступні положення процесуального
закону.

Згідно ст.43 ГПК України судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Вказана стаття закріплює принцип
змагальності судового процесу, який
відповідно до ст.129 Конституції України
віднесено до основних засад
судочинства.

Змагальність полягає в тому, що сторони
у процесуальній формі доводять перед
судом свою правоту, за допомогою
доказів переконують суд у правильності
власної правової позиції. Спір повинен
вирішуватися на користь тієї сторони,
яка за допомогою відповідних
процесуальних засобів переконала суд в
обґрунтованості своїх вимог чи
заперечень. Принцип змагальності
передбачає покладання тягаря
доказування на сторони, покладання на
них відповідальності за доведеність
їхніх вимог чи заперечень, звільнення
суду від обов'язку збирання доказів.
Зазначений принцип вимагає від сторін
ініціативи та активності в реалізації
їхніх процесуальних прав, тобто
обумовлює мотивацію поведінки сторін
під час розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.22 ГПК
України сторона в судовому процесі
наділена, крім іншого, правом подавати
докази, заявляти клопотання тощо.

Наведені вище статті кореспондуються
із ст.33 ГПК України, яка вказує, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Беручи до уваги викладене, суд
приходить до висновку, що заява від
25.02.2014 р. Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про перегляд ухвали
господарського суду Вінницької
області від 30.04.2013 р. у справі № 5/131-09 за
нововиявленими обставинами є
безпідставною, а тому підлягає
відхиленню, а ухвала господарського
суду Вінницької області у справі №
5/131-09 від 30.04.2013 року залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 43, 22, 33, 86, 87, 112, 114, 115
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні заяви від
25.02.2014 р. Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про перегляд ухвали
господарського суду Вінницької
області від 30.04.2013 р. у справі № 5/131-09.

2. Залишити без змін ухвалу
господарського суду Вінницької
області від 30.04.2013 року у справі № 5/131-09.

3. Ухвалу надіслати згідно переліку;
ФОП ОСОБА_1, ПАТ "Західінкомбанк" та
арбітражному керуючому Белінській Н.О.
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Суддя
Бенівський В.І.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ОСОБА_1 - АДРЕСА_1

3 - ПАТ "Західінкомбанк" - пр. Перемоги, 15,
м. Луцьк, Волинської області, 43005

4 - УПФ у Вінницькому районі Вінницької
області

5 - ПАТ "ОТП Банк" - м. Київ, вул. Жилянська,
43

6 - ПП "Баядера" - м. Вінниця, вул. 600-річчя,
17

7 - ПАТ ВТБ Банк в особі Вінницької філії
- м. Вінниця, пл. Гагаріна, 2

8 - ПАТ "Перший Український Міжнародний
банк" - м. Донецьк, вул. Університетська,
2 А

9 - ПАТ "Державний ощадний банк України"
в особі ТВ БВ № 10001/0160 філія - ВОУ АТ
"Ощадбанк"- 21022 м. Вінниця, вул. Київська,
114

10, 12 - ПАТ "УкрСиббанк" - пр-т Московський,
60, м. Харків; вул. Чорновола, 29, м. Вінниця

13 - Вінницьке відділення ПАТ "Банк
Національний кредит" - м. Вінниця, вул.
Козицького, 46

14 - Арбітражний керуючий Белінська Н.О.