ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р.Справа № 922/939/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Френдій Н.А.

при секретарі судового засідання
Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Альянс",
юридична адреса: 61096, м. Харків, вул.
Єнакіївська, 19; для кореспонденції: 61058,
м. Харків, вул. Данилевського, 27, кв. 11;
код 32761219; до державного підприємства
"Сільськогосподарське підприємство
Дергачівської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківської області
№109, 62351, Харківська область,
Дергачівський район, с. Дворічний Кут,
код 08680945; про стягнення 280454,54грн. за
участю представників:

позивача - Машир В.М., довіреність від
01.03.2014р.;

відповідача - Старжинська О.О.,
довіреність від 27.12.2012р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-Альянс"
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовом до
державного підприємства
"Сільськогосподарське підприємство
Дергачівської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківської області
№109 про стягнення основного боргу в
сумі 251700,00грн., пені в сумі 18989,56грн. та
трьох процентів річних в сумі 9764,98грн.

Свої вимоги мотивує неналежним
виконанням відповідачем зобов"язань за
договором купівлі-продажу №10-09/1 від
10.09.2012р. в частині повної та своєчасної
оплати техніки (п.4.2. договору), в зв"язку
з чим, окрім суми основного боргу,
останньому нарахована пеня та три
проценти річних.

В судовому засіданні 15.05.2014р. оголошено
перерву до 19.05.2014р., для надання
можливості позивачу надати додаткові
уточнення та розрахунок позовних
вимог.

Представник позивача звернувся до суду
з заявою (вх.№16221 від 19.05.2014р.), в якій
просить суд стягнути з відповідача
основний борг в сумі 246700,00грн., пеню у
сумі 18989,56грн., три проценти річних у
сумі 9764,98грн.

Розглянувши подану позивачем заяву
(вх.№16221 від 19.05.2014р.), яка по своїй суті є
заявою про зменшення позовних вимог в
частині стягнення основного боргу,
враховуючи, що така подається в порядку
ст. 22 ГПК України з додержанням правил
подання відповідно до ст.ст. 54-57 ГПК
України, беручи до уваги, що вказаний
порядок дотриманий позивачем, суд
приймає заяву позивача про зменшення
позовних вимог в частині стягнення
основного боргу до розгляду та
продовжує розгляд справи з урахуванням
цих змін.

Представник позивача позов, з
урахуванням заяви від 19.05.2014р.
підтримав повністю та просить суд
позовні вимоги задовольнити, вказуючи
на те, що відповідачем вартість
техніки, отриманої за договором
купівлі-продажу №10-09/1 від 10.09.2012р., в
порушення порядку розрахунків,
встановленого у п.4.2. договору, в
повному обсязі в розмірі 356700,00грн. не
оплачена, а саме - оплачено лише
110000,00грн., внаслідок чого сума
основного боргу склала 246700,00грн., в
зв"язку з чим на підставі п.7.2. договору
відповідачу нарахована пеня у розмірі
18989,56грн. (розрахована у відповідності з
порядком для оплати встановленим п.4.2.
договору, за простроченим платежом в
сумі 84000,00грн. (строк оплати до 30.10.2012р.)
за період з 01.11.2012р. по 01.05.2013р.; за
простроченим платежом в сумі 84000,00грн.
(строк оплати до 30.11.2012р.) за період з
31.11.2012р. по 31.05.2013р.) та за простроченим
платежом в сумі 83700,00грн. (строк оплати
до 28.12.2012р.) за період з 29.12.2012р. по
29.06.2013р.) та три проценти річних, на
підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, в сумі
9764,98грн. (за простроченим платежом в
сумі 84000,00грн. (строк оплати до 30.10.2012р.)
за період з 01.11.2012р. по 11.03.2014р.; за
простроченим платежом в сумі 84000,00грн.
(строк оплати до 30.11.2012р.) за період з
31.11.2012р. по 11.03.2014р.), за простроченим
платежом в сумі 83700,00грн. (строк оплати
до 28.12.2012р.) за період з 29.12.2012р. по
29.06.2013р.) та за простроченим платежом в
сумі 83700,00грн. (строк оплати до 28.12.2012р.)
за період з 10.06.2012р. по 29.06.2012р. (в
судовому засіданні представник
позивача вказав, що за цим простроченим
платежом позивач здійснює нарахування
за 19 днів).

Представник відповідача позовні
вимоги визнав частково, а саме в
частині суми основного боргу у розмірі
246700,00грн. та трьох процентів річних в
сумі 5926,36грн., в решті суми трьох
процентів річних заперечує та у
відзиві на позовну заяву б/н від 04.04.2014р.
(вх.№11594 від 07.04.2014р.) надав свій
розрахунок 3% річних. Також відповідач
звернувся до суду з заявою про
застосування наслідків пропущення
строку позовної давності щодо пені.

За висновками суду у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору та є необхідними для прийняття
повного і обґрунтованого судового
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Альянс"
(продавець) та Державним підприємством
"Дергачівська виправна колонія № 109"
(покупець) 10.09.20132р. укладено договір
купівлі-проодажу № 10-09/1, згідно умов
якого продавець поставляє та передає у
власність покупцю, а покупець приймає
та оплачує сільськогосподарську
техніку, на умовах даного договору, за
цінами вказаним у специфікації
(додаток №1, а.с.12), що є невід"ємною
частиною цього договору з моменту її
підписання уповноваженими
представниками сторін.

Ціна договору на момент укладення
становить 356700,00грн., у т.ч. ПДВ,
еквівалент 43500,00дол.США (п.3.1. договору).

Пунктом 10.1. договору встановлено, що
він набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до повного
виконання сторонами своїх зобов"язань.

На виконання своїх зобов'язань за
договором позивач передав відповідачу
товар на суму 356700,00грн., що
підтверджується складеним та
підписаним обома сторонами актом
приймання-передачі від 28.09.2012р. (а.с.13), у
відповідності до п.5.4. договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунок
за поставлений товар здійснюється у
безготівковій формі в національній
валюті України шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок
постачальника суми, яка вказана в
рахунку-фактурі.

Сторони погодили у п.4.2 договору
наступний графік погашення
заборгованості: 50000,00грн. до 12.09.2012р.;
55000,00грн. до 22.09.2012р.; 84000,00грн. до 30.10.2012р.;
84000,00грн. до 30.11.2012р.; 83700,00грн. до 28.12.2012р.

В порушення умов договору,
відповідачем вартість отриманого
товару оплачено частково - в сумі
110000,00грн.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України, що кореспондується з нормами
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених норм, а також
враховуючи, що відповідач в
установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем не спростував,
визнає суму основного боргу у розмірі
246700,00грн., господарський суд приходить
до висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню в
повному обсязі - в сумі 246700,00грн.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд дослідивши представлений
позивачем розрахунок 3% річних,
враховуючи встановлення факту
прострочення відповідачем виконання
грошового зобов"язання за договором
купівлі-продажу №10-09/1 від 10.09.2012р., три
проценти річних в сумі 9764,98грн. (за
простроченим платежом в сумі 84000,00грн.
(строк оплати до 30.10.2012р.) за період з
01.11.2012р. по 11.03.2014р.; за простроченим
платежом в сумі 84000,00грн. (строк оплати
до 30.11.2012р.) за період з 31.11.2012р. по
11.03.2014р.), за простроченим платежом в
сумі 83700,00грн. (строк оплати до 28.12.2012р.)
за період з 29.12.2012р. по 29.06.2013р.) та за
простроченим платежом в сумі 83700,00грн.
(строк оплати до 28.12.2012р.) за період з
10.06.2012р. по 29.06.2012р. (за цим простроченим
платежом позивач здійснює нарахування
за 19 днів, що є його правом та не порушує
прав відповідача) - є обґрунтованими,
заявленими правомірно, у зв'язку з чим
суд задовольняє позовні вимоги
позивача в цій частині в повному
обсязі.

Норма ст. 546 Цивільного кодексу України
встановлює, що виконання зобов'язання
може забезпечуватись неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

За приписами статей 1,3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", якими
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу
України платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочення платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Позивачем нараховано відповідачу пеню
на підставі п.7.2. договору, яким
установлено, що за несвоєчасну оплату
поставленої техніки покупець сплачує
пеню у розмірі 0,2% від вартості
неоплаченого у строк товару за кожен
день прострочення, у розмірі 18989,56грн.
(розрахована за подвійною обліковою
ставкою НБУ, у відповідності з порядком
для оплати встановленим п.4.2. договору,
за простроченим платежом в сумі
84000,00грн. (строк оплати до 30.10.2012р.) за
період з 01.11.2012р. по 01.05.2013р.; за
простроченим платежом в сумі 84000,00грн.
(строк оплати до 30.11.2012р.) за період з
31.11.2012р. по 31.05.2013р.) та за простроченим
платежом в сумі 83700,00грн. (строк оплати
до 28.12.2012р.) за період з 29.12.2012р. по
29.06.2013р.).

Разом з цим, відповідно до пункту 1
частини 2 статті 258 Цивільного кодексу
України, позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно частин 3, 4 статті 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся з позовом до суду
17.03.2014р., початок перебігу строку
позовної давності за порушення
зобов'язань по оплаті товару
починається з 01.11.2012р., з 01.12.2012р. та з
29.12.2012р., відповідно, що свідчить про
пропуск позивачем строку позовної
давності для звернення до суду з
позовом в цій частині, а саме про
стягнення пені.

Згідно частин 3-4 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що відповідач звернувся
до суду із заявою про застосування
строку позовної давності щодо
стягнення пені за порушення
зобов'язань, а матеріали справи
свідчать про звуернення позивачем з
позовом в частині стягнення пені з
пропуском строку позовної давності,
суд відмовляє в частині позовних вимог
про стягнення 18989,56грн. пені.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судові
витрати з цієї справи покладаються на
відповідача пропорційно задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 22, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства
"Сільськогосподарське підприємство
Дергачівської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в харківській області №
109" (62351 Харківська область.,
Дергачівський р-н., с. Дворічний кут,
ідентифікаційний код - 08680945) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Альянс" (61096 м.
Харків, вул. Єнакіївська 19,
ідентифікаційний код - 32761219) основний
борг в сумі 246700,00грн., три проценти
річних у сумі 9764,98грн. та 5129,30грн. витрат
зі сплати судового збору.

2.1. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 21.05.2014 р.

Суддя Н.А. Френдій