КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р. Справа№ 910/23188/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Іоннікової І.А.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Гогітідзе В.Ф. - дов. від
18.11.2013 року № 18/11/13/1

від відповідача: Чубук Е.А. - дов. від
31.01.2012 року № 765/1298

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
„Київський радіозавод" на рішення
господарського суду міста Києва від
18.04.2014 року

у справі № 910/23188/13 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Центр
інфотехнологій" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства
„Київський радіозавод" (м. Київ)

про стягнення 238 429 грн. 49 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернулося Товариство з обмеженою
відповідальністю „Центр
інфотехнологій" з позовом до
Публічного акціонерного товариства
„Київський радіозавод" про стягнення з
відповідача на користь позивача 217 777
грн. 20 коп. боргу за спожиту теплову
енергію, 4 689 грн. 30 коп. інфляційної
складової боргу, 3% річних сумою 15 962 грн.
99 коп.

Рішенням від 18.04.2014 року господарський
суд міста Києва позов задовольнив
повністю. Стягнув з ПАТ „Київський
радіозавод" на користь ТОВ „Центр
інфотехнологій" заборгованість за
спожиту теплову енергію у розмірі 217 777
грн. 20 коп., інфляційні втрати у розмірі
4 689 грн. 30 коп., 3% річних у розмірі 15 962
грн. 99 коп. та 4 768 грн. 59 коп. судового
збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
місцевого господарського суду ПАТ
„Київський радіозавод" звернулося до
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
відновити пропущений строк подання
апеляційної скарги та скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 18.04.2014 року у справі № 910/23188/13
повністю та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.05.2014 року
апеляційна скарга ПАТ „Київський
радіозавод" була прийнята до
провадження та призначено розгляд
справи № 910/23188/13 у судовому засіданні
за участю представників сторін.

В судовому засіданні 27.05.2014 року
представник відповідача підтримав
вимоги апеляційної скарги. Представник
позивача проти вимог апеляційної
скарги заперечувала.

Дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги судова
колегія апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, а
рішення місцевого господарського суду
має бути залишено без змін, виходячи із
наступного.

01.07.2001 року Закрите акціонерне
товариство „Енергогенеруюча компанія
„Укр-Кан Пауер" (перейменовувалось в
подальшому на Закрите акціонерне
товариство „Енергогенеруюча компанія
„Дартеплоцентраль", Закрите
акціонерне товариство „Екостандарт"
та Публічне акціонерне товариство
„Екостандарт") (енергопостачальна
організація) та Державне підприємство
„Київський радіозавод" (покупець)
уклали договір на постачання теплової
енергії у гарячій воді № 4450097, за
умовами якого енергопостачальна
організація зобов'язується виробляти,
систематично поставляти та передати у
власність покупця товар - теплову
енергію у вигляді гарячої води, а
покупець зобов'язаний прийняти товар
та своєчасно здійснити оплату за нього
на умовах договору.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу
України договір є підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків.

Ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу
України визначає, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу
України, за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 статуту
Публічного акціонерного товариства
„Екострандарт", затвердженого
рішенням Загальних зборів акціонерів
ЗАТ „Екостандарт" (протокол від 18.04.2011
року № 2/2011), товариство є
правонаступником спільного
підприємства з іноземними
інвестиціями у формі товариства з
обмеженою відповідальністю „УКР-КАН
ПАУЕР" яке було створено в результаті
реорганізації орендного підприємства
„Дарницька ТЕЦ", у подальшому
реорганізованого у ЗАТ
„Енергогенеруюча компанія „Укр-Кан
Пауер", перейменованого на Закрите
акціонерне товариство
„Енергогенеруючі Компанія
„ДАРтеплоцентраль", в подальшому на
Закрите акціонерне товаристві
„Екоставдарт". На виконання вимог
Закону України „Про акціонерні
товариства" щодо приведення статуту
акціонерного товариства у
відповідність з нормами цього закону
найменування Закритого акціонерного
товариства „Екостандарт" змінено на
Публічне акціонерне товариств
„Екостандарт".

У відповідності до п. 1 статуту
Публічного акціонерного товариства
„Київський радіозавод", затвердженого
загальними зборами акціонерів ПАТ
„Київський радіозавод" (протокол від
28.04.2011 року № 2/11), товариство засновано
відповідно до наказу Національного
космічного агентства України від 07.08.2003
року № 170 шляхом перетворення
Державного підприємства „Київський
радіозавод" у відкрите акціонерне
товариство в порядку, передбаченому
Указом Президента України „Про
корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993
року № 210 і перейменоване в Публічне
акціонерне товариство згідно з
вимогами Закону України „Про
акціонерні товариства" від 17.09.2008 року
№ 514-VI (із змінами та доповненнями).

Згідно з пунктом 10.1. договору, в
редакції договору від 01.07.2003 року про
зміну і доповнення договору від 01.07.2001
року № 4450097, даний договір укладений на
термін з 01.07.2001 року до 01.07.2002 року і
вважається подовженим на кожний
наступний рік, якщо жодна із сторін
даного договору не заявить іншій
стороні протилежне не пізніше ніж за
місяць до закінчення дії цього
договору. В частині розрахунків дія
договору триває до повного їх
завершення.

Відповідно до пункту 5.1 договору від
01.07.2001 року № 4450097 облік спожитої
теплової енергії виконується по
приладам обліку, що встановлені на межі
балансової належності покупця та КТМ
ДАЕК „Київенерго", у відповідності з
„Тимчасовими правилами обліку
відпускання і споживання теплової
енергії".

У відповідності до пунктів 6.4, 6.5
договору від 01.07.2001 року № 4450097 покупець
щомісячно з 12 по 14 число отримує в
енергопостачальній організації
оформлені бланки актів звірки
розрахунків за прийняту теплову
енергію на початок розрахункового
періоду, табуляграми та доручення на
сплату прийнятої теплової енергії за
поточний місяць з урахуванням
недоплати або переплати за попередній
місяць, один примірник підписаного
акту покупець повертає в
енергопостачальну організацію не
пізніше 15 числа поточного місяця, і
самостійно сплачує за прийняту теплову
енергію згідно отриманого платіжного
доручення не пізніше 28 числа поточного
місяця.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом за період з 01.12.2010
року по 01.07.2012 року енергопостачальною
компанією було поставлено покупцю
теплову енергію на загальну суму 598 753
грн. 69 коп. на умовах, передбачених
укладеним між сторонами договором на
постачання теплової енергії у гарячій
воді від 01.07.2001 року № 4450097. Факт, обсяги,
вартість наданих послуг та факт
здійснення відповідачем часткової
оплати підтверджується доданими до
позовної заяви копіями облікових
карток за період з грудня 2010 року по
червень 2012 року, актів передачі
товарної продукції за період з грудня
2010 року по червень 2012 року, а також
довідкою про надходження коштів за
спожиту теплоенергію за період з 01.12.2010
року по 01.10.2012 року за договором від
01.07.2001 року № 4450097, відомостями
розщеплення оплат КП „Головний
інформаційно-обчислювальний центр"
КМДА, реєстрами про перерахування
пільг та реєстрами відшкодування по
компенсаціям згідно розпорядження
КМДА від 28.12.2006 року № 1838.

Покупець в порушення умов договору та
норм чинного законодавства не виконав
в повному обсязі взяті на себе
зобов'язання по оплаті отриманої
теплової енергії за період з 01.12.2010 року
по 01.07.2012 року, у зв'язку з чим станом на
01.11.2013 року в останнього виникла
заборгованість перед постачальником
за спожиту теплову енергію у розмірі 217
777 грн. 20 коп., що також не було
спростовано відповідачем, зокрема
відповідачем не надано суду доказів
оплати спожитої в період з 01.12.2010 року
по 01.07.2012 року теплової енергії на суму
217 777 грн. 20 коп.

Посилання відповідача, викладені в
апеляційній скарзі, щодо відсутності у
відповідача заборгованості за
договором на постачання теплової
енергії у гарячій воді від 01.07.2001 року №
4450097 з посиланням на підписаний ПАТ
«Екостандарт» та ВГСП „Соц-Побут" ПАТ
„Київський радіозавод" акт звіряння
від 30.09.2012 року, є посиланням на
неналежні докази, оскільки акт
звіряння розрахунків підписаний після
передачі від ПАТ „Екостандарт" до ТОВ
„Центр інфотехнологій" права вимоги до
ПАТ „Київський радіозавод" за
договором на постачання теплової
енергії у вигляді гарячої води від
01.07.2001 року № 4450097.

Відповідно до статті 1077 Цивільного
кодексу України за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором. Зобов'язання фактора за
договором факторингу може передбачати
надання клієнтові послуг, пов'язаних із
грошовою вимогою, право якої він
відступає.

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом
договору факторингу може бути право
грошової вимоги, строк платежу за якою
настав (наявна вимога), а також право
вимоги, яке виникне в майбутньому
(майбутня вимога).

Нормами ч. 1 ст. 1082 ЦК України
передбачено, що боржник зобов'язаний
здійснити платіж факторові за умови, що
він одержав від клієнта або фактора
письмове повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові і в цьому повідомленні
визначена грошова вимога, яка підлягає
виконанню, а також названий фактор,
якому має бути здійснений платіж.

28.09.2012 року Публічне акціонерне
товариство „Екостандарт" (клієнт) та
Публічне акціонерне товариство
„Фортуна-Банк" (фактор) уклали договір
факторингу № 28/09/12, відповідно до умов
якого фактор зобов'язується передати
(сплатити) клієнту суму фінансування, а
клієнт зобов'язується відступити
факторові права вимоги до ПАТ
„Київський радіозавод" за договором на
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води від 01.07.2001 року № 4450097
(основний договір), включаючи всі права
вимоги та засоби захисту прав, які
доступні клієнту у якості кредитора,
щодо виплати коштів, штрафів, пені та
будь-яких інших сум за основним
договором та/або які передбачені
законодавством, що належать до сипати
клієнту за основним договором, що
підтверджуються розрахунком
заборгованості за основним договором
підписаним клієнтом на дату набрання
чинності цим договором, на суму 217 777
грн. 20 коп.

З дати відступлення права вимоги,
клієнт перестає бути стороною
основного договору, а фактор стає
виключним та єдиним кредитором за
основним договором (пункт 2.2 договору
факторингу від 28.09.2012 року № 28/09/12).

Згідно з пунктом 2.4 договору факторингу
від 28.09.2012 року № 28/09/12 датою
відступлення прав вимоги є дата
підписання акту прийому-передачі.

У відповідності до пункту 4.2 договору
факторингу від 28.09.2012 року № 28/09/12
клієнт зобов'язаний в дату
відступлення права вимоги від клієнта
до фактора, передати фактору документи,
що підтверджують право вимоги до
боржника, шляхом підписання з фактором
акту прийому-передачі. В строк до 5
робочих днів з дати відступлення права
вимоги клієнт зобов'язаний оформити
(підписати та скріпити печаткою на
надіслати) повідомлення про
відступлення для боржника та надати
копії повідомлень фактору.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом відповідно до
підписаного ПАТ „Екостандарт" та ПАТ
„Фортуна-Банк" акту прийому-передачі
документів від 28.09.2012 року, відповідно
до договору факторингу від 28.09.2012 року
№ 28/09/12 клієнт передав фактору
засвідчені клієнтом копії договорів
згідно з переліку визначеному у
додатку № 3 до договору факторингу від
28.09.2012 року № 28/09/12, в тому числі копію
договору на постачання теплової
енергії у вигляді гарячої води від
01.07.2001 року № 4450097.

Крім того, 04.10.2012 року Товариство з
обмеженою відповідальністю „Центр
інфотехнологій" (фактор) та ПАТ
„Фортуна-Банк" уклали договір
факторингу № 04/10/12, відповідно до умов
якого фактор зобов'язується передати
(сплатити) клієнту суму фінансування, а
клієнт зобов'язується відступити
факторові права вимоги належне йому за
договором факторингу від 28.09.2012 року №
28/09/12, укладеним з ПАТ „Екостандарт", в
тому числі право вимоги до ПАТ
„Київський радіозавод" за договором на
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води від 01.07.2001 року № 4450097
(основний договір), включаючи всі права
вимоги та засоби захисту прав, які
доступні клієнту у якості кредитора,
щодо виплати коштів, штрафів, пені та
будь-яких інших сум за основним
договором та/або які передбачені
законодавством, що належать до сипати
клієнту за основним договором, що
підтверджуються розрахунком
заборгованості за основним договором
підписаним клієнтом на дату набрання
чинності цим договором, на суму 217 777
грн. 20 коп.

З дати відступлення права вимоги,
клієнт перестає бути стороною
основного договору, а фактор стає
виключним та єдиним кредитором за
основним договором (пункт 2.2 договору
факторингу від 04.10.2012 року № 04/10/12).

Згідно з пунктом 2.4 договору факторингу
від 04.10.2012 року № 04/10/12 датою
відступлення прав вимоги є дата
підписання акту прийому-передачі.

У відповідності до пункту 4.2 договору
факторингу від 04.10.2012 року № 04/10/12
клієнт зобов'язаний в дату
відступлення права вимоги від клієнта
до фактора, передати фактору документи,
що підтверджують право вимоги до
боржника, шляхом підписання з фактором
акту прийому-передачі. В строк до 5
робочих днів з дати відступлення права
вимоги клієнт зобов'язаний оформити
(підписати та скріпити печаткою на
надіслати) повідомлення про
відступлення для боржника та надати
копії повідомлень фактору.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом відповідно до
підписаного ПАТ „Фортуна-Банк" та ТОВ
„Центр інфотехнологій" акту
прийому-передачі документів від 04.10.2012
року, відповідно до договору
факторингу від 04.10.2012 року № 04/10/10
клієнт передав фактору засвідчені
клієнтом копії договору факторингу від
28.09.2008 року № 28/09/12, укладеного між ПАТ
„Екостандарт" та ПАТ „Фортуна-Банк", та
копії договорів з споживачами згідно з
переліку визначеному у додатку № 3 до
договору факторингу від 28.09.2012 року №
28/09/12.

Заперечень відповідача щодо
неможливості переходу прав кредитора
за договором на постачання теплової
енергії у вигляді гарячої води від
01.07.2001 року № 4450097 до ТОВ „Центр
інфотехнологій" є безпідставними,
оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги).

У відповідності до ч. 1 ст. 513 ЦК України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом (ч. 1
ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 515 Цивільного кодексу
України заміна кредитора не
допускається у зобов'язаннях,
нерозривно пов'язаних з особою
кредитора, зокрема у зобов'язаннях про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Приписами ст. 516 Цивільного кодексу
України встановлено, що заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено, що відповідно до реєстру
рекомендованих листів від 24.10.2012 року
та фіскального чеку від 24.10.2012 року № 3076
позивач направив на адресу відповідача
повідомлення від 10.10.2012 року № 10-10-12/4450097
про відступлення на користь позивача
права вимоги заборгованості
відповідача за договором на постачання
теплової енергії у вигляді гарячої
води від 01.07.2001 року № 4450097.

Таким чином, законом та договором не
передбачено обмежень щодо заміни
кредитора у зобов'язанні чи
необхідності згоди боржника на це.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідачем жодним чином не було
спростовано наявності основної
заборгованості перед позивачем.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду приходить до висновку, що місцевий
господарський суд правомірно стягнув з
ПАТ „Київський радіозавод" на користь
ТОВ „Центр інфотехнологій" 217 777 грн. 20
коп. заборгованості за поставлену
теплову енергію.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Позивач просив суд стягнути на свою
користь інфляційні втрати в розмірі 4689
грн. 30 коп. та 3% річних в розмірі 15962 грн.
99 коп. за період з 25.12.2010 року по 25.11.2013
року.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зробила
перерахунок розміру інфляційних втрат
та 3 % річних та дійшла висновку, що
місцевий господарський суд правомірно
стягнув інфляційні втрати в розмірі 4689
грн. 30 коп. та 3% річних в розмірі 15962 грн.
99 коп. за період з 25.12.2010 року по 25.11.2013
року.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
відповідача, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому відсутні підстави для
скасування рішення господарського
суду.

Колегія суддів вважає, що
господарський суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Київський
радіозавод" на рішення господарського
суду міста Києва від 18.04.2014 року по
справі № 910/23188/13 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 18.04.2014 року по справі №
910/23188/13 залишити без змін.

3. Справу № 910/23188/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Повний текст постанови
підписано__29.05.2014 р.__

Головуючий суддя
О.М. Гаврилюк

Судді
І.А. Іоннікова

О.М. Коротун