ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" червня 2014 р.Справа № 916/715/14

За позовом: Міністерства охорони
здоров'я України

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД"

про стягнення 130368,79 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Янєв О.М., представник
за довіреністю

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Міністерство
охорони здоров'я України звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою, в якій просить суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" 130368,79 грн.
заборгованості, з яких 47406,80 грн. пеня,
82961,99 грн. штраф.

Відповідачем - Товариством з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" проти
задоволення позовних вимог
заперечується, вказується на те, що
несвоєчасна поставка товару була
пов'язана з незалежних від відповідача
причин (замолений товар було знято з
виробництва заводом-виробником), у
зв'язку з чим у листі від 10.10.2013р.
відповідач пропонував позивачу внести
відповідні зміни у договір з заміною
договірного товару на його більш
сучасний аналог, однак, у зв'язку з
довготривалим ненаданням відповіді
позивачем на пропозицію відповідача,
укладення відповідної додаткової
угоди до основного договору з
погодженням позивачем поставки
аналогового товару відбулось лише
06.12.2014р. Вищевикладене, на переконання
відповідача, повністю засвідчує
відсутність вини Товариства з
обмеженою відповідальністю "РУМЕД" у
допущеному простроченні, що є
підставою для звільнення відповідача
від відповідальності та відмови у
позові.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши в судових засіданнях
пояснення представників сторін, суд
встановив.

29 липня 2013 року між Міністерством
охорони здоров'я України (Замовник) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" (Постачальник)
було укладено Договір про закупівлю
товарів за державні кошти № 142Т/244/2124
(далі за текстом - Договір), згідно якого
Постачальник зобов'язався у 2013 році
поставляти інструменти і прилади
медичні, хірургічні та стоматологічні,
зазначені у специфікації (додаток1), а
Замовник зобов'язався оплатити такий
товар на умовах договору. Закупівля
товару здійснювалась за рахунок коштів
державного бюджету за бюджетною
програмою КПКВК 2301400 „Забезпечення
медичних заходів окремих державних
програм та комплексних заходів
програмного характеру" за напрямком
Національний план дій щодо реалізації
Конвенції ООН про права дитини:
„Централізована закупівля
медикаментів та виробів медичного
призначення для дитячого діалізу".
Товар постачається уповноваженому
підприємству Замовника ДУО
„Політехмед", з метою подальшої його
поставки до закладів охорони здоров'я.

Умовами п. 1.2 Договору було передбачено
наступні найменування товару: 32.50.1
інструменти і прилади медичні,
хірургічні та стоматологічні (витратні
матеріали для гемодіалізу у дітей - 2
лоти, відповідно Додатку 1: Лот 2 - К-т
склад. д/гемодіал. У дітей (діалізатор
низько поточний з площею мембрани 1,2-1,4
м2 AV - магістральні, фістульні голки G
17-19, бікарбонатний картридж типу BiCart
або еквівалент).

У відповідності до положень п.п. 3.1, 4.2
Договору сума договору становить
1185171,30грн., оплата здійснюється
Замовником протягом семи робочих днів
після поставки товару на склад
уповноваженого підприємства, за
повідомленням уповноваженого
підприємства про таку поставку, у разі
відсутності фінансування - після
поставки товару, по мірі надходження
фінансування з Державного бюджету
України.

З урахуванням п. 5.1 Договору
Постачальник зобов'язався забезпечити
поставку Товару, на умовах поставки
DDP-Київ (у значенні міжнародних правил
Інкотермс-2000) на склад уповноваженого
підприємства замовника (ДУО
„Політехмед") за адресою: Київська
область, Бориспільський район, с.
Велика Олександрівна, вул.
Бориспільська, 9 у відповідності до
узгодженого Графіку поставки.

Відповідно до даних додатку „Графік
поставки" сторонами Договору було
узгоджено поставку комплекту
діалізаторів вартістю 1185171,30 грн.
протягом жовтня 2013 р.

10.10.2013р. Міністерством охорони здоров'я
України було отримано лист Товариства
з обмеженою відповідальністю "РУМЕД"
(вх. №58/3515), у якому відповідачем
повідомлялось про те, що один із
предметів закупівлі - голка фістульна
венозна 17g (FN17GVR/30) та голка фістульна
артеріальна 17g(FN17GAR/30) випускались
виробником Allmed Medical Gmbh (Німеччина) на
момент підготовки відповідачем
пропозиції конкурсних торгів, та були
зняті з виробництва у липні 2013р. без
додаткового попередження і на даний
момент випускаються голки фістульна
венозна 17g (FN17GVR/15) та фістульна
артеріальна 17g(FN17GAR/15), які є ідентичними
голкам, що підлягали поставці за
Договором, у зв'язку з чим позивачу
пропонувалось внести зміни у договір
№ 142Т/244/2124 від 29 липня 2013 року в частині
предмету договору та гарантувалась
поставка товару протягом 10 робочих
днів.

21.10.2013р. Міністерством охорони здоров'я
України було отримано повторний лист
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" (вх. №58/3669)
аналогічного змісту.

06 грудня 2013 року між Міністерством
охорони здоров'я України (Замовник) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" (Постачальник)
було укладено додаткову угоду № 1 до
договору про закупівлю товарів за
державні кошти №142Т/244/2124, згідно умов
якої сторонами Договору було погоджено
доповнити Договір виробами „Голка
фістульна венозна 17g (FN17GVR/15)" та „Голка
фістульна артеріальна 17g(FN17GAR/15)" як
такі, що мають кращу якість, і внести
зміни у специфікацію і графік поставки
до договору і викласти у новій редакції
додаток №1 і №2 до цієї угоди. З
урахуванням п. 2 додаткової угоди всі
інші умови договору, не змінені в цій
угоді, залишаються чинними у
попередній редакції, і сторони
підтверджують їх обов'язковість для
себе.

На виконання умов Договору №142Т/244/2124
Товариством з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" 10.12.2014р. було
здійснено поставку, а уповноваженим
підприємством замовника - ДУО
„Політехмед" прийнято комплект
діалізаторів загальною вартістю 1185171,30
грн., що вбачається з залученої до
матеріалів справи копії видаткової
накладної № 175 (а.с. 33).

Як вбачається з письмових пояснень
представника позивача, відповідач не
належним чином виконав прийняті на
себе зобов'язання, допустивши
прострочення у поставці комплекту
діалізаторів вартістю 1185171,30 грн. у
порівнянні зі строком, визначеним у
додатку „Графік поставки" (протягом
жовтня 2013р.), на сорок днів. Як
зазначається представником позивача, у
зв'язку з тим, що положення діючого
договору №142Т/244/2124 від 29 липня 2013 року,
конкретизовані у додатку „Графік
поставки", щодо строків поставки товару
не змінювались сторонами, у т.ч. при
укладенні додаткової угоди від 06.12.2013р.,
дії відповідача повинні
кваліфікуватись як порушення умов
Договору.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку
затримки поставки товару понад термін,
встановлений договором, Постачальник
зобов'язався сплатити Замовнику пеню у
розмірі 0,1 % від вартості несплаченого
товару за кожний день прострочення
поставки товару, а за прострочення
понад 30 календарних днів з
Постачальника додатково стягується у
розмірі 7% від вартості непоставленого
(неприйнятого) товару.

У зв'язку з порушенням договірних
зобов'язань в частині строків поставки
замоленого товару, позивачем здійснено
розрахунок пені та штрафу, визначених
п. 7.2 Договору. Так, відповідно до даних
такого розрахунку за відповідачем
рахується пеня в сумі 47406,80 грн. за
період 01.11.2013р. по 10.12.2013р. та штраф у
сумі 82961,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням прийнятих на себе
договірних зобов'язань відповідачем та
направлені на стягнення з відповідача
штрафу та пені в загальному розмірі
130368,79 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи,
вислухавши в судових засіданнях
пояснення представників сторін,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу
України (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України) та
статтею 526 Цивільного Кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов`язань не допускається,
крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
Кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Дослідивши обставини спору, судом було
встановлено факт неналежного
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" прийнятих на
себе зобов'язань за умовами Договору
від 29 липня 2013 року №142Т/244/2124, з огляду
на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 509 ЦК України
зобов'язання має грунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Укладаючи договір, Товариство з
обмеженою відповідальністю "РУМЕД"
прийняло на себе певні зобов'язання,
які полягали у поставці конкретного
товару у визначений строк, прийнявши на
себе імовірні ризики та тягар
відповідальності, в разі неналежного
виконання прийнятих на себе
зобов'язань.

На думку суду, отримавши повідомлення
заводу виробника товару (Allmed Medical Gmbh
(Німеччина) від 30.09.2013р. про зняття з
виробництва у липні 2013р. частини
замовленого позивачем товару,
відповідачем не було вжито усіх
заходів задля своєчасного з'ясування
наявності на ринку товару, який
зобов'язався поставити відповідач та
належних заходів, направлених на пошук
альтернативних виробників медичної
продукції з метою виправлення
ситуації, натомість відповідачем
вживались заходи тільки задля зміни
положень Договору, в частині як
предмету Договору, так і строків
поставки товару (що вбачається з
наявних у справі копій листів
відповідача, направлених позивачу (а.с.
47,48). При цьому, відповідач повинен був
усвідомлювати, що ризик невиконання
або неналежного виконання умов
прийнятих на себе зобов'язань
цілковито лежить на ньому.

Згідно положень ст. 617 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського
Кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності до п. 2 ст. 231
Господарського кодексу України у разі
якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку
затримки поставки товару понад термін,
встановлений договором, Постачальник
зобов'язався сплатити Замовнику пеню у
розмірі 0,1 % від вартості несплаченого
товару за кожний день прострочення
поставки товару, а за прострочення
понад 30 календарних днів з
Постачальника додатково стягується у
розмірі 7% від вартості непоставленого
(неприйнятого) товару.

Відповідно до змісту положень п. 1.9
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
17.12.2013р. № 14 день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені. Тобто,
з урахуванням позиції Пленуму ВГСУ, яка
фактично полягає у тому, що день
фактичного виконання зобов'язання
стороною не включається в період часу,
за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені, суд
приходить до висновку, що нарахування
позивачем пені у день поставки товару
відповідачем - 10.12.2013р. є неправомірним.

За приведених обставин, суд,
перевіривши розрахунок Позивача щодо
сплати Відповідачем пені в сумі 47406,80
грн. за період з 01.11.2013р. по 10.12.2013р.,
вважає його таким що підлягає
перерахуванню. Перерахована сума пені
за період з 01.11.2013р. по 09.12.2013р. на
вартість непоставленого товару 1185171,30
грн. становить 46221,68грн.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача
щодо сплати Відповідачем штрафу у сумі
82961,99 грн. за прострочення виконання
зобов'язання понад 30 днів, вважає його
вірним, а заявлені на підставі такого
розрахунку вимоги правомірними.

Між тим, дослідивши усі обставини
справи, суд вважає за необхідне
врахувати доводи представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД", зазначені у
відзиві та надані під час розгляду
справи у суді та зменшити розмір
належних до стягнення штрафних
санкцій.

Положеннями ч.3 ст. 551 Цивільного
кодексу України передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Положення ч. 2 ст. 233 Господарського
кодексу України визначають, у випадку
коли порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

В свою чергу, згідно п. 3 ст. 83 ГПК
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право, зокрема, зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

При прийнятті рішення у справі, суд
вважає за необхідне врахувати наступні
обставини:

1) Товариством з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" було
своєчасно повідомлено позивача про
неможливість повного виконання взятих
на себе зобов'язань, у зв'язку з тим, що
частина замовленого товару була знята
з виробництва та вжито заходів задля
заміни такого товару аналоговим.

2) На думку суду, позивачем було
допущено зловживання своїми правами,
оскільки розгляд пропозиції
відповідача, одержаної 10.10.2013р. про
зміну умов Договору відбувався у строк
понад 20 днів (визначених п. 3 ст. 188 ГК
України), відповідно, в разі належного
реагування позивача на пропозицію,
прострочення відповідача могло бути
менш довготривалим. При цьому, 06.12.2013р.
фактично досягнувши згоди щодо зміни
умов Договору в частині предмету,
сторонами Договору було залишено без
змін попередні положення Договору про
строки поставки такого товару, чим
поставлено одну із сторін в
заздалегідь невигідні умови.

3). Доказів, які б вказували на
імовірність збитків або засвідчували
наявність збитків у позивача, у зв'язку
з несвоєчасним виконанням прийнятих на
себе зобов'язань відповідачем
матеріали справи не містять.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає їх поважними, а тому
приходить до висновку щодо
необхідності зменшення заявленої до
стягнення пені та штрафу, які
підлягають стягненню, у два рази.
Відповідно, з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача пеня у
сумі 23110,84 грн. (половина від суми пені,
перерахованої судом) та штраф у
розмірі 41480,99 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог
зі стягненням з відповідача пені у сумі
23110,84 грн. та штрафу у розмірі 41480,99 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору в сумі
1290,66грн. покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" (67700, Одеська
область, м. Білгород-Дністровський,
провулок Кірова, 2, код 20956628) на користь
Міністерства охорони здоров'я України
(01601, м. Київ, вул. М. Грушевського, 7; код
37567646) 23110 (двадцять три тисячі сто
десять) грн. 84 коп. пені, 41480 (сорок одну
тисячу чотириста вісімдесят) грн. 99 коп.
штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУМЕД" (67700, Одеська
область, м. Білгород-Дністровський,
провулок Кірова, 2, код 20956628) на користь
Міністерства охорони здоров'я України,
в особі Державного Українського
об'єднання „Політехмед" (01010, м. Київ,
вул. Івана Мазепи, 10; код 14282255) 1290 (тисяча
двісті дев'яносто) грн. 66 коп.
сплаченого судового збору.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено 04 червня
2014 року.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Д'яченко Т.Г.