ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014 р.
Справа № 914/1089/14

За позовом: Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1,

м. Львів

до відповідача: Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2,

м. Самбір

про: стягнення 419 706,17 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача : ОСОБА_3 - договір про надання
послуг адвоката №03/03 від 03.03.2014 року,

відповідача: ФОП ОСОБА_2

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді не
подавалось. Клопотань про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало.

На розгляд господарського суду
Львівської області подано позов
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення 419706,17 грн. Ухвалою від 01.04.2014
р. порушено провадження у справі,
розгляд справи призначено на 10.04.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач в порушення умов договору
оренди № 01/11 (нежитлового приміщення)
від 10.02.2011 року несвоєчасно виконував
договірні зобов'язання свої
зобов'язання виконав частково,
внаслідок чого станом на 26.03.2014 р.
виникла заборгованість у сумі 419706,17
грн., з яких: 402649,81 грн. - основна
заборгованість, 10174,68 грн. - пеня, 2803,68
грн. - 3% річних та 4078,00 грн. - збитки.

Рух справи відображено в ухвалах суду,
що містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 27.05.2014 р. представник
позивача з'явився.

27.05.2014 року в судове засідання
представник позивача подала заяву про
зменшення позовних вимог (вх. №2689/14 від
27.05.2014 року), в якій зазначає, що у
зв'язку із допущеними при здійснені
розрахунку помилками, вартість робіт
на поклейці обоїв зменшує на 32 500 грн. і
таким чином вартість невиконаних
будівельно-ремонтних робіт згідно
додатку №1 відповідно з врахуванням
валютного коригування становить 81 750,00
грн. (розрахунок ціни позову №3 додано
до заяви про зменшення позовних вимог).

Таким чином ціна позову складає 375 349,25
грн., які представник позивача просить
стягнути з відповідача на користь
позивача у заяві про зменшення
позовних вимог.

Представник позивача позов підтримала
з врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог і просить стягнути з
відповідача на користь позивача 375 349,25
грн. боргу та судових витрат. Вимоги
ухвали суду виконала.

В судове засідання 27.05.2014 р. представник
відповідача з'явився, проти позову не
заперечив з врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог від 27.05.2014
року. Пояснив, що заборгованість
виникла внаслідок важкого фінансового
стану, вимоги ухвали суду виконав
частково.

Згідно ст. 22 ГПК України Сторони
користуються рівними процесуальними
правами.

Сторони мають право знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії, брати участь в
господарських засіданнях, подавати
докази, брати участь у дослідженні
доказів, заявляти клопотання, давати
усні та письмові пояснення
господарському суду, наводити свої
доводи і міркування з усіх питань, що
виникають у ході судового процесу,
заперечувати проти клопотань і доводів
інших учасників судового процесу,
оскаржувати судові рішення
господарського суду в установленому
цим Кодексом порядку, а також
користуватися іншими процесуальними
правами, наданими їм цим Кодексом.

Сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Відповідач має право визнати позов
повністю або частково, а також має
право до початку розгляду
господарським судом справи по суті
подати зустрічний позов.

Господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Суд прийняв до розгляду заяву про
зменшення позовних вимог від 27.05.2014
року вх. №2689/14, так як вона є правом
сторони і не порушує права інших
учасників судового процесу.

На виконання зазначених вимог Кодексу,
в ухвалі господарського суду
Львівської області про порушення
провадження у справі (на необхідність
виконання вимог якої зазначалось в
ухвалах про відкладення розгляду
справи), окрім подання відзиву на
позовну заяву, Відповідача
зобов'язувалось надати всі докази в
обґрунтування правової позиції по суті
спору.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Господарським судом Львівської
області встановлено, що ухвали про
порушення провадження у справі та
ухвали про відкладення розгляду справи
надсилалися місцевим господарським
судом на адресу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 яка зазначена
у витязі з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 08.07.2013 р.
поданого суду, а саме: АДРЕСА_1. Поштове
відправлення за вказаною адресою
повернулось з відміткою: «За
закінченням терміну зберігання».

Таким чином, судом вжито усі
передбачені дії і дотримано
встановлені вимоги щодо належного
повідомлення сторін про дату, час та
місце судового розгляду даної справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обгрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід
зазначити, що судом, згідно вимог
Господарського процесуального кодексу
України, надавалась в повному обсязі
можливість Учасникам процесу щодо
обгрунтування їх правової позиції по
суті спору та подання доказів, чим
забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

В судовому засіданні 27.05.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін дослідивши матеріали справи в
їх сукупності, оглянувши оригінали
документів, суд встановив таке.

Позивач: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, йому присвоєно ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
Витягом з ЄДРЮО та ФОП (докази в
матеріалах справи).

Відповідач: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, йому присвоєно ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
Витягом з ЄДРЮО та ФОП (докази в
матеріалах справи).

10.02.2011 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
позивач, орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі -
відповідач, орендар) укладено Договір
оренди № 01/11 (нежитлового приміщення)
(надалі - Договір оренди), відповідно до
умов якого орендодавець передав, а
орендар прийняв в строкове оплатне
користування нежитлове приміщення,
надалі «Об'єкт оренди», розташованого
за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно пункту 1.3. Договору оренди,
об'єкт оренди передається для ведення
самостійної господарської діяльності
орендаря - надання послуг населенню.

Відповідно до пункту 3.1 Договору оренди
вступ Орендаря відповідно у
користування «об'єктом оренди» настає
одночасно із підписанням
уповноваженими представниками сторін
Акту його приймання-передачі.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином, зокрема на
виконання умов договору Орендодавець
передав, а Орендар прийняв у строкове
оплатне користування об'єкт оренди за
актом приймання-передачі 10 лютого 2011
року. Вказаний Акт підписано сторонами
та завірено відтисками печаток - сторін
договору (належним чином завірена
копія в матеріалах справи).

Відповідно до п. 8.1. Договору оренди,
строк дії Договору до 31 грудня 2013 року.

Згідно п.4.9. Договору оренди по
закінченні терміну дії цього Договору
орендна плата виплачується Орендарем
по день фактичного повернення «об'єкта
оренди» Орендодавцю.

Об'єкт оренди використовувався до
07.03.2014р. та був повернутий Орендодавцю
згідно акту приймання-передачі
нежитлового приміщення від 07.03.2014р.

Відповідно до п.4.1 Договору оренди,
розмір щомісячної орендної плати з
01.06.2013р. по 31.12.2013р. за кожний наступний
місяць складає 22000,00 грн., що
еквівалентно 2750 доларів США.

Відповідно до п.4.2. Договору оренди,
орендна плата перераховується
Орендарем на підставі наданих
(виставлених) йому рахунків 5 (п'ятого)
числа поточного місяця за поточний
місяць. До орендної плати не входять
плата за комунальні послуги та
вартість експлуатаційних витрат. За
письмовим погодженням сторін плата
може бути проведена іншим (крім
грошового) способом, а саме наданням
послуг, товарів та інше.

Відповідності до п.4.8. Договору оренди,
Сторони домовились, що з 10.02.2011р. по
31.05.2013р. плата згідно п. 4.1 за оренду
нараховуватиметься у розмірі 1 (одна)
гривня (без ПДВ), а Орендар з свого боку
зобов'язується, згідно Додатку №1
(кошторису), в рахунок оплати за оренду
завершити ремонтно-будівельні роботи
на «об'єкті оренди».

У додатку №1 до Договору оренди
(кошторис, що є невідємною частиною
Договору оренди) зазначений перелік
таких ремонто-будівельних робіт та їх
вартість, які становлять 120000 (сто
двадцять тисяч) грн., що еквівалентно
15000.00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США.

У відповідності до п.7.7. Договору оренди
сторони погодили, що у випадку не
проведення Орендарем
ремонтно-будівельних робіт по
покращенню приміщень «об'єкта оренди»,
згіно п.4.8. даного договору, Орендар
зобов'язується перерахувати кошти за
шість місяців оренди, а саме з 10 лютого
2011р. по 10 серпня 2011р. на розрахунковий
рахунок Орендодавця.

Як вбачається із акту прийому-передачі
нежитлового приміщення з оренди від
07.03.2014р. підписаного сторонами Договору
оренди, сторонами, окрім факту
повернення об'єкту оренди, також
визначено перелік та обсяг невиконаних
робіт, передбачених умовами Договору
оренди та згідно Додатку №1 до
останнього. Це стверджується сторонами
в судовому засіданні.

Вартість та перелік таких невиконаних
робіт згідно поданого позивачем
розрахунку ціни позову №3 доданого до
заяви про зменшення позовних вимог
становить 60 055,00 грн., що не
заперечується відповідачем в судовому
засіданні

Згідно зазначеного вище акту від
07.03.2014р. на виконання Договору оренди
оплата грошовими коштами не
здійснювалась.

Відповідно до п.4.6. Договору оренди
орендна плата змінюється відповідно до
комерційного курсу продажу долара США
для фізичних осіб ЗАТ «ПроКредитБанк»
в м. Львові.

У випадку, якщо на дату здійснення
Орендарем платежу за Даним Договором,
курс долара США до гривні встановлений
ЗАТ «ПроКредитБанк» зміниться, то сума
платежу у гривнях, згідно Даного
Договору буде визначатися шляхом
множення еквіваленту у доларах США,
вказаного у підпунктах 4.1. Даного
Договору на комерційний курс продажу
долара США до гривні, встановлений ЗАТ
«ПроКредитБанк» на дату здійснення
платежу. (п.4.7. Договору оренди).

Таким чином, заборгованість
Відповідача по орендній платі з
10.02.2011р. по 31.05.2013р. визначається у
розмірі вартості невиконах
ремонтно-будівелних робіт з
врахуванням курс продажу долара США до
гривні, встановлений АТ
«ПроКредитБанк», та становить 81 750,00
грн. (розрахунок ціни позову №3
доданого до заяви про зменшення
позовних вимог і є в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи та
виходячи з Договору оренди,
заборгованість відповідача по
орендній платі перед позивачем за
період з 01.06.2013 року по 07.03.2014 року
становить 202967,74 грн. без ПДВ, що
еквівалентно 25370,97 грн. з розрахунку
курсу долара США 8 грн. на момент
підписання договору оренди
нежитлового приміщення.

Відкоригована у відповідності до п.4.7.
Договору сума заборгованості
відповідача по орендній плати за
період з 01.06.2013 року по 07.03.2014 року
становить 276543,57 грн. (25370,97грн. х 10.90
дол.США (курс продажу дол.США АТ
«ПроКредитБанк» на 25.03.2014р.) (детальний
розрахунок суми заборгованості
доданого до заяви про зменшення
позовних вимог і є в матеріалах справи).

Таким чином, Відповідач своїх
зобов'язань зі сплати орендної плати за
договором оренди в розмірі 358 293,57 грн.
належним чином не виконав, внаслідок
чого утворилась заборгованість в
розмірі 358 293,57 грн. (розрахунок ціни
позову №3 є в матеріалах справи).

Згідно акту прийому-передачі
нежитлового приміщення від 07.03.2014р.
відповідач передав позивачу
приміщення з наступними збитками:
відсутній електронний блок управління
«ЛЕНОКС». Вартість, монтаж та наладка
останнього згідно рахунку-фактури
№ЯТ-0000035 від 19.03.2014 року становить 4078,00
грн. Це не заперечується відповідачем в
судовому засіданні і підтверджено ним
в акті приймання передачі житлового
приміщення оренди від 07.03.2014 року.

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги
підставними, обґрунтованими та такими
що підлягають до задоволення повністю
з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов"язання,
що виникає між суб"єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу
якого один суб"єкт (зобов"язана сторона,
в тому числі боржник) зобов"язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб"єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб"єкт
(управнена сторона, в тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов"язаної сторони виконання її
обов"язку.

Згідно зі ст.174 ГК України, господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

У відповідності до п.1 ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна особа (боржник) зобов'язана
вчинити на користь іншої особи
(кредитора) певну дію, як-от: передати
майно, сплатити гроші та інше або
утриматись від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов"язання, які
виникають між суб"єктами
господарювання або між суб"єктами
господарювання і негосподарюючими
суб"єктами -юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов"язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб"єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов"язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов"язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно зі ст.759 ЦК України, за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно з п.1 ст.762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 163 ГК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно закону,
інших правових актів, договору.

Згідно ч.3 ст.285 ГК України, орендар
зобов'язаний берегти орендоване майно
відповідно до умов договору,
запобігаючи його псуванню або
пошкодженню, та своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату .

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Як встановлено в судовому засіданні,
10.02.2011 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
позивач, орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі -
відповідач, орендар) укладено Договір
оренди № 01/11 (нежитлового приміщення)
(надалі - Договір оренди), відповдіно до
умов якого, орендодавець передав, а
орендар прийняв в строкове оплатне
користування Орендодавець передає, а
Орендар приймає в строкове оплатне
користування нежитлове приміщення,
надалі «Об'єкт оренди», розташованого
за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно пункту 1.3. Договору оренди,
об'єкт оренди передається для ведення
самостійної господарської діяльності
орендаря - надання послуг населенню.

Відповідно до пункту 3.1 Договору оренди
вступ Орендаря відповідно у
користування «об'єктом оренди» настає
одночасно із підписанням
уповноваженими представниками сторін
Акту його приймання-передачі.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином. Зокрема, на
виконання умов договору, Орендодавець
передав, а Орендар прийняв у строкове
оплатне користування об'єкт оренди за
актом приймання-передачі 10 лютого 2011
року. Вказаний Акт підписано
повноважними представниками та
завірено відтисками печаток - сторін
договору (належним чином завірена
копія є в матеріалах справи).

Відповідно до п. 8.1. Договору оренди,
строк дії Договору до 31 грудня 2013 року.

Згідно п.4.9. Договору оренди по
закінченні терміну дії цього Договору
орендна плата виплачується Орендарем
по день фактичного повернення «об'єкта
оренди» Орендодавцю.

Об'єкт оренди використовувався до
07.03.2014р. та був повернутий Орендодавцю
згідно акту приймання-передачі
нежитлового приміщення від 07.03.2014р.

Відповідності до п.4.8. Договору оренди,
Сторони домовились, що з 10.02.2011р. по
31.05.2013р. плата згідно п.4.1 за оренду
нараховуватиметься у розмірі 1 (одна)
гривня, а Орендар з свого боку
зобов'язується, згідно Додатку №1
(кошторису), в рахунок оплати за оренду
завершити ремонтно-будівельні роботи
на «об'єкті оренди».

У додатку №1 до Договору оренди
зазначений перелік таких
ремонто-будівельних робіт та їх
вартість, що становить 120000 (сто
двадцять тисяч) грн., що еквівалентно
15000.00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США.

У відповідності до п.7.7. Договору оренди
сторони погодили, що у випадку не
проведення Орендарем
ремонтно-будівельних робіт по
покращенню приміщень «об'єкта оренди»,
згіно п.4.8. даного договору, Орендар
зобов'язується перерахувати кошти за
шість місяців оренди, а саме з 10 лютого
2011р. по 10 серпня 2011р. на розрахунковий
рахунок Орендодавця.

Згідно акту прийому-передачі
нежитлового приміщення з оренди від
07.03.2014р. підписаного сторонами
сторонами, окрім факту повернення
об'єкту оренди, також визначено перелік
та обсяг невиконаних
ремонтно-будівельних робіт,
передбачених умовами Договору оренди
та згідно Додатку №1 до останнього.

Вартість та перелік таких невиконаних
робіт згідно поданого позивачем
розрахунку ціни позову №3 доданого до
заяви про зменшення позовних вимог від
27.05.2014 року становить 60 055,00 грн.

Згідно зазначеного вище акту від
07.03.2014р. на виконання Договору оренди,
оплата грошовими коштами не
здійснювалась.

Відповідно до п.4.6. Договору оренди
орендна плата змінюється відповідно до
комерційного курсу продажу долара США
для фізичних осіб ЗАТ «ПроКредитБанк»
в м.Львові.

У випадку, якщо на дату здійснення
Орендарем платежу за Даним Договором,
курс долара США до гривні встановлений
ЗАТ «ПроКредитБанк» зміниться, то сума
платежу у гривнях, згідно Даного
Договору буде визначатися шляхом
множення еквіваленту у доларах США,
вказаного у підпунктах 4.1. Даного
Договору на комерційний курс продажу
долара США до гривні. Встановлений ЗАТ
«ПроКредитБанк» на дату здійснення
платежу. (п.4.7. Договору оренди).

Таким чином, заборгованість
Відповідача по орендній платі з
10.02.2011р. по 31.05.2013р. визначається у
розмірі вартості невиконах
ремонтно-будівелних робіт з
врахуванням курс продажу долара США до
гривні, встановлений АТ
«ПроКредитБанк», та становить 81 750,00
грн. (розрахунок ціни позову №3
доданого до заяви про зменшення
позовних вимог і є в матеріалах справи).

Відповідно до п.4.1 Договору оренди,
розмір щомісячної орендної плати з
01.06.2013р. по 31.12.2013р. за кожний наступний
місяць складає 22000,00 грн., що
еквівалентно 2750 доларів США.

Згідно п. 4.2 Договору оренди, орендна
плата перераховується Орендарем на
підставі наданих йому рахунків, 5
(п'ятого) числа поточного місяця за
поточний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи
заборгованість відповідача по
орендній платі за період з 01.06.2013 року
по 07.03.2014 року становить 202967,74 грн. без
ПДВ, що еквівалентно 25370,97 грн. з
розрахунку курсу долара США 8 грн. на
момент підписання договору оренди
нежитлового приміщення.

Відкоригована у відповідності до п.4.7.
Договору сума заборгованості
відповідача по орендній плати за
період з 01.06.2013 року по 07.03.2014 року
становить 276543,57 грн. (25370,97грн. х 10.90
дол.США (курс продажу дол.США АТ
«ПроКредитБанк» на 25.03.2014р.) (детальний
розрахунок суми заборгованості в
матеріалах справи).

Таким чином, Відповідач своїх
зобов'язань зі сплати орендної плати за
договором оренди в розмірі 358 293,57 грн.
належним чином не виконав, внаслідок
чого утворилась заборгованість в
розмірі 358 293,57 грн. (розрахунок ціни
позову №3 доданого до заяви про
зменшення позовних вимог і є в
матеріалах справи).

Згідно акту прийому-передачі
нежитлового приміщення від 07.03.2014р.
відповідач передав позивачу
приміщення з наступними збитками:
відсутній електронний блок управління
«ЛЕНОКС». Вартість, монтаж та наладка
останнього згідно рахунку-фактури
№ЯТ-0000035 від 19.03.2014 року становить 4078,00
грн.

До матеріалів справи долучено належним
чином засвідчені копії видаткової
накладної №ЯТ-0000005 від 20.03.2014р., рахунку
фактури № ЯТ-0000035 від 19.03.2014р. та
квитанції до прибуткового касового
ордера №105 від 20.03.2014р., що
підтверджують здійснені позивачем
витрати (понесені збитки) на придбання,
встановлення та наладку втраченого з
вини відповідача електронного блоку
управління «ЛЕНОКС» всього на суму 4078,00
грн.

В судові засідання представник
відповідача з'являвся, доказів
погашення заборгованості за Договором
оренди нежитлового приміщення № 01/11
від 10.02.2011 р. суду не представив, відзиву
не подав і не заперечив проти
пред'явленого позову у визначеному
законом порядку. Визнав в судовому
засіданні 27.05.2014 року позовні вимоги з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог від 27.05.2014 року, що була
подана представником позивачем.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача 358 293,57 грн. -
заборгованості по орендній платі та
4078,00 грн. - понесених збитків такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 7.5. Договору
оренди, у випадку прострочення по
сплаті орендних платежів, Орендар
сплачує Орендодавцеві пеню в розмірі
0,5% від суми боргу за кожен день
прострочення.

Згідно п. 6 ст. 231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У відповідності до ст. 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня.

Тому, вимоги позивача про стягнення з
відповідача 10174,68 грн. - пені з
розрахунку подвійної облікової ставки
НБУ є обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Тому вимоги
позивача про стягнення з відповідача
2803,68 грн. - 3% річних є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Здійснивши підрахунок загальної суми
заборгованості до стягнення з
відповідача згідно розрахунку ціни
позову №3, судом встановлено, що така
складає 375 349,93 грн. (81 750,00 грн. + 276 543,57
грн. + 4078,00 грн. + 10174,68 грн. + 2803,68 грн.).

Як вбачається із заяви про зменшення
позовних вимог від 27.05.2014 року позивач
просить стягнути загальну суму
заборгованості в розмірі 375 349,25 грн., в
зв'язку із зменшенням суми вартості
ремонтно-будівельних робіт.

А відтак, суд прийшов до висновку позов
задоволити і стягнути з відповідача на
користь позивача загальну суму
заборгованості - 375 349,25 грн.

Статтею 623 ЦК України встановлено, що
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками, зокрема, є
втрати, які особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, зокрема включається
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства.

Умовами цивільно-правової
відповідальності з відшкодування
збитків є: протиправність поведінки,
дії чи бездіяльності особи, шкідливий
результат такої поведінки (збитки) та
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і завданими збитками; вина
особи, що заподіяла збитки. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Аналіз матеріалів справи свідчить
про наявність всіх елементів для
цивільної відповідальності
відповідача, тому позовні вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
відшкодування збитків - вартості ціни,
монтажу та наладки відсутнього
електронного блоку управління
«ЛЕНОКС» у розмірі 4078, 00 грн. є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у
випадку, якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог. Так як у
даній справі спір виник з вини
відповідача і судове рішення прийнято
на користь позивача, то в силу приписів
ст. 49 ГПК України, судовий збір слід
покласти на відповідача пропорційно
розміру задоволених вимог, а саме в
сумі - 7506,99 грн.

Враховуючи наведене, ст. ст. 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фзичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса:
АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: 79000,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)
375 349,25 грн. - та 7506,99 грн. витрат
понесених на сплату судового збору.

3.Повернути Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 (адреса: 79000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) 887,14 грн.
зайво сплаченого по квитанції №512 від
31.03.2014 року судового збору з Державного
бюджету України.

4. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 30.05.2014 р.

Суддя
Долінська О.З.