КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р. Справа№ 31/178

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Листопадова Н.О.- юрист;
Андрєш П.О. - юрист;

від відповідача: Олейчук Т.В. - юрист;

від третьої особи: Зімарєв В.М. -
представник;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТВП Нафтовик"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 16.04.2003р.

у справі № 31/178

за позовом Відкритого акціонерного
товариства „Укртелеком" в особі
Центру обслуговування споживачів та
продажу послуг Київської міської
дирекції

до Товариства з обмеженою
відповідальністю ТВП „Нафтовик"

3-я особа: Відкрите акціонерне
товариство „Завод залізобетонних
виробів № 5"

про стягнення 61 392, 92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
„Укртелеком" в особі Центру
обслуговування споживачів та продажу
послуг Київської міської дирекції
звернулося до Господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю ТВП
„Нафтовик", 3-я особа: Відкрите
акціонерне товариство „Завод
залізобетонних виробів № 5" про
стягнення 61 392, 92 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 16.04.2003 року у справі № 31/178 позов
задоволено частково, з відповідача на
користь позивача стягнуто 58 811 грн. 83
коп., 558 грн. витрат по сплаті
державного мита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В решті позову
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить його
скасувати, посилаючись на те, що судом
неповністю з'ясовані обставини, що
мають значення по справі.

В обгрунтування апеляційної скарги,
апелянт звертає увагу на те, що
заборгованість перед позивачем
виникла у зв'язку з тим, що до системи
електрозв'язку було здійснено
несанкціоноване підключення
невстановленою особою і лінія
телефонного зв'язку використовувалась
без його відома.

Апелянт зауважує, що в якості доказу
проведення відповідачем телефонних
переговорів позивач надав до
місцевого суду виписку від 20.11.02 року, в
якій зазначено, що за відповідачем
рахується заборгованість та
табуляграми телефонних переговорів.
Однак, зазначені документи взагалі
ніяким чином не підтверджують факт
здійснення телефонних переговорів з
ліній відповідача, що є також
порушенням статті 33 ГПК України.

Апелянт звертає увагу суду на те, що суд
першої інстанції прийняв до уваги
довідки позивача від 14.04.2003 р. та від
16.04.2003 р., які ніби-то підтверджують
неможливість підключення до
телефонних мереж відповідача. Однак
зазначені довідки не є беззаперечним
доказом. Ці довідки не є висновком
експерта, а є лише одностороннім
внутрішнім документом зі сторони
Позивача.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2003р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 31/178.

Ухвалою від 10.06.2003р. апеляційне
провадження було зупинено до
проведення компетентними органами
відповідної перевірки щодо
використання послуг електрозв'язку
іншими особами, матеріали направлені
до Прокуратури м.Києва.

Ухвалою від 09.06.2006. апеляційне
провадження у справі № 31/178 поновлено,
справу призначено до розгляду.

Ухвалою від 29.06.2006 року було призначено
судову технічну експертизу, апеляційне
провадження у справі зупинено.
Проведення експертизи, доручено
експертам Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, зобовязано сторін надати в
розпорядження експертизи необхідні
документи на вимогу експертів.

На неодноразові запити Київського
апеляційного господарського суду про
стан виконання технічної експертизи у
справі № 31/178 від директора КНДІСЕ
надійшов лист № 07/01-12/1370-14 від 05.03.2014р., в
якому повідомляється, що за
результатами службової перевірки та
інвентаризації справ в архіві,
встановлено, що матеріали справи за
наявними обліковими даними не
значаться.

Ухвалою від 24.03.2014р. поновлено
провадження у справі № 31/178, справу
призначено до розгляду на 15.04.2014р. у
складі колегії суддів: головуючого
судді: Отрюха Б.В., суддів Верховця А.А.,
Тищенко А.І. (доповідач).

Рішенням Ради суддів України від
26.11.2010р. № 30 з 01.01.2011р. введено в дію
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарскього суду від
15.04.2014р. враховуючи зміну спеціалізації
судді Верховця А.А., розгляд справи №
31/178 передано на розгляд колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду у складі:
Головуючого судді Тищенко А.І., суддів
Михальської Ю.Б., Отрюха Б.В.

В судовому засідані неодноразово
оголошувалась перерва на підставі ст. 77
ГПК України.

У зв'язку із втратою справи КНІСЕ
ухвалено відновити матеріали справи.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши наявні матеріали
справи, колегія встановила наступне:

Між позивачем та відповідачем укладено
договір № 550201436 від 03.04.00 року про
надання послуг електрозв'язку.

Відповідно до умов договору, позивач
надає послуги електрозв'язку
відповідачу, як споживачу через
абонентську лінію за умовами
укладеного договору, відповідно до
якого відповідач зобов'язаний
проводити оплату.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що
абонентська плата вноситься протягом 10
діб з дня одержання рахунку, але не
пізніше 20 числа наступного місяця
після повного розрахункового періоду.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем надано реєстр рахунку про
облік виконання зобов'язань
споживачем-відповідачем і
підтверджується, що станом на 20.11.2002р.
відповідач має заборгованість за
надані послуги в сумі 58 81 1, 83 грн. за
номером телефону 430-33-09.,який з 2001року
відключено.

Позивачем відповідно до умов договору
(п. 5.8.) була нарахована пеня у розмірі
2581, 06 грн.

Згідно зі ст.901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідач стверджує, що телефонні
розмови здійснювалися після
закінчення робочого дня, а також у
вихідні дні за період з 13 по 26 вересня
та з 2 по 4 жовтня 2001 року.

Відповідно до інструкції від 01.02.2000р. та
наказів від 17.07.2000р. та від 10.01.01р.,
відповідач встановив графік роботи з
9:00 по 18:00, cyбота та вихідні. Вхід на
підприємство здійснюється виключно по
перепустках після закінчення робочого
дня приміщення здається під
сигналізацію.

Відповідач зазначає, що доступ до
телефону підприємства мають тільки
працівники, але вони не телефонували до
зазначених країн. Зазначені сторонами
обставини були встановлені судом при
розгляді і справи суду № 31/225(за 2002р.).

В підтвердження доводів щодо
несанкціонованого підключення до
телефонної мережі, відповідач
пред'явив суду лист від третьої особи №
03/230 від 23.07.02р. та копії табуляграм,
відповідно до яких відповідні
телефонні розмови до тих самих країн
були здійснені з телефонів третьої
особи.

Зазначений лист та табуляграми судом
до уваги не приймаються, оскільки
зазначені докази не підтверджують
факту стороннього підключення до
телефонів як третьої особи, так і
відповідача.

Разом з тим, відповідач акцентував
увагу суду на наявність договору
спостереження за станом тривожної
сигналізації на його об'єкті, але
будь-яких доказів про реагування цієї
сигналізації не надав.

Позивач не проаналізувавши можливість
підключення до магістральної мережі
сторонніх осіб ,залучає до справи
довідки №№ 07-86 від 14.04. та 16.04.2003 р. якими
підтверджує неможливість цього
.Вказаний довід обґрунтовується тим, що
таке підключення можливе лише через РШ
430-29 шляхом зняття захисної оболонки
кабелю. Але , поскільки, у вересні 2001 р.
РШ 430-29 знаходилася під сигналізацією-
таке проникнення не могло бути не
поміченим .

Згідно ст. 14 ЗУ "Про зв'язок" та п. 51
Правил користування місцевим
телефонним зв'язком послуги
електрозв'язку, надані позивачем
відповідачу, підлягають оплаті.
Зазначені обов'язки споживача
передбачені також у п.п.3.2.8,3.2.9 Договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що позивач при
нарахуванні пені пропустив 6- місячний
термін.

За таких умов позов в частині стягнення
пені не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному та повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. В судовому засіданні
представники відповідача не довели
належними та допустимими доказами
заперечення проти позову.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують вимог позивача, не
підтверджені відповідними доказами, не
спростовують правильності висновків
місцевого суду та не можуть бути
підставами для скасування рішення
суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
рішення Господарського суду м. Києва
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи і чинному законодавству, а отже
підстав для його скасування не
вбачається, у зв'язку з чим апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТВП
Нафтовик" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 16.04.2003р. у справі № 31/178 залишити без
змін.

Матеріали справи № 31/178 повернути до
Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх