ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 р.
Справа №917/408/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства Кіровогорадський проектно -
конструкторсько - технологічний
інститут "Маштехкомплекс", вул.
Полтавська, 71, м.
Кіровоград, 25015

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нова пошта", вул.
Фрунзе, 57, м. Полтава

про стягнення заборгованості

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Лобанов О.В. - голова
правління, паспорт серії НОМЕР_1,
виданий 06.08.1998 р.

від відповідача: Лісіченко О.В.,
довіреність б/н від 03.01.2014 р.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення та
повідомлено дату складання повного
рішення у відповідності до вимог ст. 85
ГПК України.

Суть спору: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за договором № 60 оренди
нежитлових приміщень та майна розмірі
27 999,31 грн, з яких: 26 853,18 грн - основний
борг; 602,38 грн - пеня; 260,52 грн - 3% річних;
283,23 грн - інфляційні витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі та наполягав на його
задоволенні.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
проти позову заперечує, вважає
зазначену позивачем заборгованість
безпідставною, оскільки договір оренди
було розірвано відповідачем в
односторонньому порядку з 31.08.2013 р.

Також, відповідач у наданих додаткових
поясненнях від 22.04.2014 р., залучених до
матеріалів справи, зазначає, що він не
отримував, виставлених позивачем
рахунків на оплату орендних платежів.

Крім того, 20.05.2014 р. через канцелярію
суду представником відповідача надані
додаткові пояснення у яких стверджує,
що саме позивачем - Орендодавцем, який
будучи належним чином повідомленим про
час та місце повернення приміщення,
умисно уник його прийняття, порушено
умови договору оренди, а саме п. 5.2,
відповідно до якого акт повинен бути
підписаний не пізніше 3-х днів з дня
закінчення строку оренди або
дострокового розірвання.

Таким чином, як вважає відповідач,
порушення зобов'язання відбулося з
вини позивача, який не виконав свого
обов'язку щодо прийняття майна з
оренди, що призвело до утворення
заборгованості у відповідача з
орендної плати.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

15.07.2011 р. між публічним акціонерним
товариством Кіровоградський
проектно-конструкторсько-технологічни
й інститут "Маштехкомплекс" (надалі ПАТ
"Кіровоградський ПКТІ Маштехкомплекс")
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Нова Пошта" (ТОВ "Нова
Пошта") укладено договір № 60 оренди
нежитових приміщень та майна (кімната
під офіс площею 43 кв.м. та приміщення
під склад площею 196 кв.м.).

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору
ПАТ "Кіровоградський ПКТІ
Маштехкомплекс" передав, а ТОВ "Нова
Пошта" прийняло в строкове платне
користування на умовах оренди, без
права викупу, нежитлові приміщення та
майно згідно Додатку № 1, які
знаходяться на балансі Орендодавця і
розташовані в будівлі за адресою:
Україна, м. Кіровоград, вул. Полтавська,
71.

Згідно акту приймання-передачі від
15.07.2011 р. ПАТ "Кіровоградський ПКТІ
Маштехкомплекс" передав, а ТОВ "Нова
Пошта" прийняло орендодавець передав, а
орендар прийняв вищевказані
приміщення та майно згідно Додатку №1
до договору.

Статтею 759 Цивільного кодексу України,
визначено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Пунктом 1.2. договору сторони визначили,
що строк оренди приміщення
встановлюється з 15.06.2011 р. по 15.06.2012 р.

Відповідно до пункту 3.1.2. договору ТОВ
"Нова Пошта" взяло на себе зобов'язання
у повному обсязі здійснювати платежі у
порядку і строки, передбачені розділом
4 даного договору.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що у
відповідності з умовами даного
договору орендар сплачує орендодавцю
наступні платежі: а) орендна плата; б)
відшкодування витрат, пов'язаних з
наданням комунальних послуг (фактично
використана електроенергія, за
показниками лічильника; фактично
отримане тепло, згідно займаній площі
(із розрахунку 1 кв.м.).

Інші системи забезпечення, такі як
вентиляція, водопостачання,
використання каналізаційних стоків,
входять у вартість орендної плати.

Згідно з п. 4.6. договору загальна сума
орендної плати по договору за один
місяць складає 6 586,00 грн, у т.ч. ПДВ 20%.

Орендна плата сплачується орендарем
щомісячно, не пізніше 20 числа поточного
місяця, наприклад: до 20 січня оплата за
січень і т.д. Орендна плата за перший
місяць оренди нараховується з моменту
вказаного у п.1.2. договору (пункт 4.7.).

Додатковою угодою № 2 від 15.07.2012 р. строк
договору оренди нежитлових приміщень
та майна № 60 від 15.07.2011 р. продовжено до
31.12.2012 р.

Додатковою угодою № 3 від 17.12.2012 р. строк
договору оренди нежитлових приміщень
та майна № 60 від 15.07.2011 р. продовжено до
31.12.2013 р.

Також, вказаною додатковою угодою № 3
пункт 4.7. договору викладено в
наступній редакції: "Орендна плата
сплачується орендарем щомісячно, не
пізніше 10-го числа наступного місяця.
Орендна плата за перший місяць оренди
нараховується з моменту вказаного у п.
1.2. даного договору".

Пунктом 5.2. договору передбачено, що по
закінченню строку оренди чи
дострокового розірвання орендар
зобов'язаний звільнити і передати
приміщення орендодавцю в тому ж стані,
в якому орендар їх прийняв, з
урахуванням амортизаційного зносу.
Дата звільнення приміщення
підтверджується актом приймання -
передачі № 2, підписаним сторонами.
Такий акт повинен бути підписаний не
пізніше 3-х днів з дня закінчення строку
договору або дострокового розірвання.

Як вбачається з матеріалів справи
31.07.2013 p. відповідач надіслав на адресу
позивача повідомлення про дострокове
розірвання договору оренди з 01.09.2013 р.
(а.с. 23).

Листом від 14.08.2013 р. ПАТ
"Кіровоградський ГОСТІ Маштехкомплекс"
відмовило відповідачу у достроковому
розірванні договору з огляду на
відсутність підстав для розірвання
договору в односторонньому порядку та
відсутністю згоди орендодавця на
дострокове розірвання договору.

Як зазначає позивач протягом вересня -
грудня 2013 року ПАТ "Кіровоградський
ПКТІ Маштехкомплекс" на адресу
відповідача надіслано наступні
рахунки - фактури:

№ СФ-0000616 від 01.09.2013 р. на суму 6586,00 грн;

№ СФ-0000624 від 25.09.2013 р. на суму 509,18 грн;

№ СФ-0000642 від 01.10.2013 р. на суму 6586,00 грн;

№ СФ-0000666 від 01.11.2013 р. на суму 6586,00 грн;

№ СФ-0000616 від 02.12.2013 р. на суму 6586,00 грн.

Проте, вказані рахунки - фактури
відповідачем не оплачені.

У зв'язку з тим, що починаючи з вересня
2013 р. ТОВ "Нова Пошта" припинило
сплачувати орендні платежі, позивач
листами № ОЛ/340 від 13.11.2013 р. та № ОЛ/352
від 12.12.2013 р. вимагав від відповідача
терміново надати доступ до приміщення,
а листами № ОЛ/326 від 15.10.2013 р., №ОЛ/350 від
12.12.2013 р. та № ОЛ/355 від 20.12.2013 р.
нагадував про необхідність погашення
заборгованості з орендної плати (а.с. 25 -
29).

Як зазначає позивач, вказані листи
залишені відповідачем без відповіді.

20.01.2014 р. листом № ОЛ/03 ПАТ
"Кіровоградський ГОСТІ Маштехкомплекс
надіслав відповідачу два акти
приймання - передачі приміщення (а.с. 30).

Листом № 38-14 від 22.01.2014 р. відповідач
повернув підписані та скріплені
печаткою підприємства примірники
вказаних актів позивачу без зауважень.

Таким чином, враховуючи умови договору
(пункти 5.2., 3.1.17, 7.2), норми чинного
законодавства, підписання без
зауважень акту приймання - передачі № 2
від 20.01.2014 р, відсутність додаткової
угоди чи судового рішення про
розірвання договору позивач вважає, що
договір припинив свою дію з 31.12.2013 р.,
тому відповідач не звільняється від
обов'язку сплачувати орендні платежі
за користування майном.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги в частині стягнення
орендної плати є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав:

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Відповідно до приписів статей 627, 629 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору. Договір є
обов'язковим для виконання. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

У пункті 1 статті 628 ЦК України
визначено, що зміст договору
становлять умови, визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Пункт 9.5. договору оренди передбачає, що
договір може бути розірвано, або
припинено на підставах, передбачених
умовами договору або положеннями
діючого законодавства України.

Пункт 9.7. договору оренди встановлює
право Орендаря з власної ініціативи
розірвати договір оренди.

Згідно з ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Так при укладанні договору оренди
сторони погодили, що орендар має право
розірвати договір оренди в
односторонньому порядку, повідомивши
іншу сторону (орендодавця) не менш ніж
за 30 календарних днів (п. 9.7.).

У п. 5.2. договору оренди сторони
передбачили, що по закінченню строку
оренди, або дострокового його
розірвання, Орендар зобов'язаний
звільнити і передати приміщення
Орендодавцю в тому ж стані, в якому
Орендар початково його прийняв, з
урахуванням амортизаційного зносу.
Дата звільнення приміщення
підтверджується Актом
приймання-передачі, підписаним
сторонами. Такий акт повинен бути
підписаний не пізніше 3-х днів з дня
закінчення строку оренди або
дострокового розірвання.

Статтею 762 ЦК України визначено, що за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму; плата
за користуванні майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

З матеріалів справи вбачається, що
31.07.2013 р. відповідач направив на адресу
позивача листа про розірвання договору
оренди з 01.09.2013 р.

На підтвердження повноважень
директора Кіровоградської філії
ОСОБА_3 діяти від імені ТОВ "Нова Пошта",
зокрема підписувати та подавати
повідомлення щодо розірвання договору
оренди, відповідач надав суду копію
довіреності від 01.01.2013 р. Вказану копію
довіреності залучено до матеріалів
справи.

Відповідно до п. 3 ст. 285 ГК України та
умов договору оренди відповідач
повинен сплатити орендну плату за весь
період користування майном.

Частиною 795 ЦК України встановлено, що
повернення наймачем предмета договору
найму оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
договір найму припиняється.

Судом встановлено, що відповідач
припинив сплату орендної плати за
користування приміщенням, починаючи з
01.09.2013 р., проте повернув приміщення
позивачу за актом приймання - передачі
лише 20.01.2014 р.

Згідно з п. 7.2. договору орендар
зобов'язаний здійснювати оплату всіх
платежів, передбачених даним
договором, до моменту фактичного
звільнення приміщення і його
повернення орендодавцю про що
складається акт приймання - передачі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що орендоване майно, після
розірвання договору оренди (з 01.09.2013 р.)
ним не використовувалося та було
повернуто орендодавцю до моменту, за
який стягується заборгованість.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку про стягнення з
відповідача орендної плати за фактичне
користування приміщеннями за період
вересень - грудень 2013 року у розмірі 26
853,18 грн.

При вирішенні спору врахована правова
позиція Вищого господарського суду
України, викладена у Постанові від
25.12.2012 р. у справі № 12/75-2167-33/75-4/180.

Твердження відповідача стосовно того,
що порушення зобов'язання відбулося з
вини позивача, який не виконав свого
обов'язку щодо прийняття майна з
оренди, що призвело до утворення
заборгованості у відповідача з
орендної плати, судом відхиляється,
оскільки відповідач не був позбавлений
права звернутися до суду з позовом про
зобов'язання Орендодавця (ГОСТІ
"Маштехкомплекс") прийняти приміщення з
оренди на підставі п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК
України.

Відповідно до ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених ГК України,
іншими законами та договором.

На підставі пункту 7.1. договору позивач
просить суд стягнути з відповідача за
невиконання зобов'язань передбачених
пунктом 3.1.2. даного договору пеню у
розмірі облікової ставки НБУ від суми
боргу за кожен день прострочення
зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 ЦК України
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчисляється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України
закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Проте, відповідно до ст. 11 Цивільного
кодексу України у позивача відсутнє
право для нарахування пені за
прострочення грошового зобов'язання за
період, коли договір, який є підставою
для стягнення штрафних санкцій,
припинив свою дію.

Частина 2 ст. 785 ЦК України встановлює
наслідки невиконання наймачем
обов'язку щодо повернення речі в разі
припинення договору, відповідно до
якої в разі затримки передачі речі
наймодавцю після припинення договору,
незалежно від підстав припинення
договору, наймач зобов'язаний сплатити
неустойку у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час затримки.

Крім того, згідно з п 7.2. договору у
випадку прострочення приймання чи
повернення приміщення, винна сторона
сплачує іншій стороні штраф в розмірі
10% від загальної суми орендної плати за
один місяць.

Проте, позивачем не заявлені вимоги про
стягнення неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час затримки та штрафу у разі
прострочення приймання приміщення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у
Постанові від 17 грудня 2013 року № 14 "Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" (п. 3.1 та
3.2) інфляційні нарахування на суму
боргу, сплата яких передбачена
частиною другою статті 625 ЦК України, не
є штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються
окремо за кожен період часу, протягом
якого діяв відповідний індекс
інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Сплата трьох процентів від
простроченої суми (якщо інший розмір не
встановлений договором або законом),
так само як і інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові (п. 4.1 Постанови).

Передбачена цією статтею сплата суми
боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само трьох процентів
річних з простроченої суми,
здійснюється незалежно від тієї
обставини, чи був передбачений
договором відповідний захід
відповідальності.

З огляду на вищевикладене, суд
задовольняє позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 283,23 грн
інфляційних та 260,52 грн - 3% річних за
період з 11.09.2013 р. по 28.02.2014 р.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
України судовий збір покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82 - 85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нова
пошта", вул. Фрунзе, 57, м. Полтава, на користь Публічного
акціонерного товариства
Кіровогорадський проектно -
конструкторсько - технологічний
інститут "Маштехкомплекс", вул.
Полтавська, 71, м.
Кіровоград, 25015, код ЄДРПОУ 853,18
грн боргу, 283,23 грн інфляційних, 260,52 грн -
3% річних, 1787,69 грн судового збору.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

3. Відмовити в позові у частині
стягнення пені.

Повне рішення складено
26.05.2014 р.

Суддя
Сірош Д.М.