номер провадження справи 4/21/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

15.05.2014
справа № 908/865/14

за позовом Міського комунального
підприємства «ОСНОВАНІЄ», (69095, м.
Запоріжжя, вул. Українська, буд.
29-А)

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, (69035, АДРЕСА_1)

про стягнення 6356,86 грн. витрат,
пов'язаних з утриманням будинків і
споруд та прибудинкових територій

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Кузнєцова Ю.В.,
довіреність № 186 від 08.01.2014 р.;

від відповідача - ОСОБА_4, довіреність
б/н від 17.05.2011 р.;

18.03.2014 р. до господарського суду
Запорізької області звернулося Міське
комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ»,
м. Запоріжжя (далі за текстом скорочено
- МКП «ОСНОВАНІЄ») з позовною заявою до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.
Запоріжжя (ФОП ОСОБА_2) про стягнення
4404,42 грн. витрат, пов'язаних з
утриманням будинків і споруд та
прибудинкових територій, за договором
про спільне обслуговування і
використання споруд та придомової
території № 607 від 21.04.2006 р.

Згідно Протоколу автоматичного
розподілу справи між суддями від 18.03.2014
р. справу № 908/865/14 призначено до
розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 18.03.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/865/14,
справі № 908/865/14 присвоєно номер
провадження справи 4/21/14, судове
засідання призначено на 16.04.2014 р., у
сторін витребувані документи і докази,
необхідні для вирішення спору.

У зв'язку із необхідністю витребування
у сторін додаткових документів і
доказів, що мають суттєве значення для
повного, всебічного та об'єктивного
вирішення спору по суті, в судовому
засіданні, на підставі ст. 77 ГПК
України, оголошувалася перерва до
15.05.2014 р.

В судовому засіданні 15.05.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено, на
підставі ст. 85 ГПК України, вступну і
резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням
представників сторін розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

В судовому засіданні 15.05.2014 р. до
початку судового розгляду спору
представник позивача звернувся до суду
з Заявою «Про уточнення позовної
заяви», поданою в порядку ст. 22 ГПК
України, якою просить суд стягнути з
відповідача 6356,86 грн. витрат, пов'язаних
з утриманням будинків і споруд та
прибудинкових територій, нарахованих у
зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
про спільне обслуговування і
використання споруд та придомової
території № 607 від 21.04.2006 р. за період з
грудня 2008 року по січень 2014 року.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених ст. 5 ГПК
України в цій частині, відмовитися від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

В пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, що
статтею 22 ГПК України не передбачено
права позивача на подання заяв
(клопотань) про «доповнення» або
«уточнення» позовних вимог, або
заявлення «додаткових» позовних вимог
і т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову. Збільшено
(чи зменшено) може бути лише розмір
вимог майнового характеру.

Враховуючи викладене, розглянувши
заяву позивача «Про уточнення позовної
заяви» та матеріали справи № 908/865/14, суд
дійшов висновку, що за своєю юридичною
природою зазначена заява є заявою про
збільшення позовних вимог, яка подана
позивачем у відповідності до приписів
ст. 22 ГПК України, відповідає вимогам
чинного процесуального законодавства,
не порушує прав та охоронюваних
законом інтересів сторін, а тому
приймається судом до розгляду.

Отже, в судовому засіданні 15.05.2014 р.
судом розглянуті та вирішені по суті
збільшені позовні вимоги про стягнення
з ФОП ОСОБА_2 на користь МКП «ОСНРВАНІЄ»
6356,86 грн. витрат, пов'язаних з
утриманням будинків і споруд та
прибудинкових територій.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах
ст., ст. 525, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України
і заявлені з підстав невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором про спільне
обслуговування і використання споруд
та придомової території № 607 від 21.04.2006
р., укладеного КП «ВРЕЖО № 1»,
правонаступником якого є позивач у
справі, та відповідачем. Відповідно до
умов договору його предметом є спільне
обслуговування і використання споруд
дому і придомової території,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що
знаходиться на балансі КП «ВРЕЖО № 1», в
якому знаходяться приміщення
загальною площею 208,40 кв.м., яке належить
на праві власності відповідачу. За
умовами договору № 607 від 21.04.2006 р.
позивач зобов'язаний забезпечувати
виконання робіт, пов'язаних з технічним
обслуговуванням конструктивних
елементів та технічного обладнання,
санітарне обслуговування допоміжних
приміщень і території, а відповідач
зобов'язаний самостійно
перераховувати на розрахунковий
рахунок позивача щомісячно не пізніше
20-го числа поточного місяця витрати на
утримання будинку. На виконання взятих
на себе за умовами договору зобов'язань
позивач надавав відповідачу послуги по
утриманню будинку і придомової
території. Так, позивачем відповідачу
направлялися у двох примірниках акти
виконаних робіт та рахунки на оплату
цих послуг за період з грудня 2008 року по
січень 2014 року на загальну суму 6356,86
грн., які відповідачем не були
оформлені належним чином та не були
повернуті на адресу позивача. Отже,
відповідач в порушення умов договору
за надані послуги не розрахувався, у
зв'язку із чим станом на 01.02.2014 р. за ним
рахується заборгованість за надані
послуги з обслуговування і утримання
будівлі дому та придомової території в
розмірі 6356,86 грн. Враховуючи викладене,
позивач просить суд позов задовольнити
повністю.

Відповідач позовні вимоги не
визнав, проти позову заперечує з
наступних підстав. Так, відповідач
зазначає, що ним не була отримана
вимога від 09.10.2012 р. № 4168/05, на яку
посилається у позові позивач, про
сплату заборгованості за надані
послуги з обслуговування і утримання
дому та придомової території. Таким
чином, позивачем не був дотриманий
порядок досудового врегулювання спору
перед тим як звернутися до суду з
позовними вимогами, що є порушенням ст.,
ст. 5, 6 ГПК України. Більш того, за
спірний період відповідач не отримував
від позивача ані актів виконаних робіт,
ані рахунків на оплату послуг, що
свідчить про недотримання позивачем
вимог чинного законодавства та
звільняє відповідача від обов'язку
оплачувати послуги, які нібито йому
надавалися. Також відповідач вважає, що
в порушення вимог ст. 180 ГК України, якою
передбачено, що при укладені
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору,
сторонами не була досягнута одна із
суттєвих умов договору, а саме строк
його дії. Так, пунктом 3.1 договору № 607
від 21.04.2006 р. передбачено, що він вступає
в силу з дати його підписання та дії до
зміни сторін договору, отже даним
пунктом договору строк є невизначеним.
Крім того, відповідач зазначає, що з
15.06.2009 р. він не є власником приміщення,
щодо якого сторонами був укладений
договір № 607 від 21.04.2006 р., а тому всі
зобов'язання по утриманню приміщення
припинилися в момент відчуження
приміщення, як це передбачено ст. 346 ЦК
України. Відповідач також просить суд
застосувати до заявлених позовних
вимог наслідки пропуску позивачем
строків позовної давності. Зокрема, з
наданого позивачем розрахунку
вбачається, що позивачем заявлені
вимоги про стягнення заборгованості за
надані послуги з обслуговування і
утримання дому та придомової території
за період з грудня 2008 року по січень 2014
року включно, що становить майже шість
років. Позовна заява про стягнення 6356,86
грн. заборгованості за надані послуги з
обслуговування і утримання дому та
придомової території подана позивачем
до суду в березні 2014 року, тоді як
відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Таким чином,
позивачем пропущені строки позовної
давності для пред'явлення вимог про
стягнення заборгованості за надані
послуги з обслуговування і утримання
дому та придомової території.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною, є
підставою для відмови у позові. З
урахуванням зазначеного, відповідач
просить суд в позові відмовити.

Розглянувши матеріали та
фактичні обставини справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2006 р. Комунальним підприємством
«Виробниче ремонтно-експлуатаційне
житлове об'єднання № 1» та ФОП ОСОБА_2
(відповідачем у справі) був укладений
Договір про спільне обслуговування і
використання споруд і придомової
території (далі за текстом - Договір).

27.04.2012 р. Запорізькою міською радою
прийнято рішення № 5 «Про припинення
діяльності підприємств шляхом
приєднання», яким вирішено припинити
діяльність низки комунальних
підприємств, в тому числі Комунального
підприємства «Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове
об'єднання № 1», шляхом їх приєднання до
Міського комунального підприємства
«ОСНОВАНІЄ».

Цим же рішенням Запорізької міської
ради встановлено, що Міське комунальне
підприємство «ОСНОВАНІЄ» (позивач у
справі) є повним правонаступником
комунальних підприємств, в тому числі
КП «ВРЕЖО № 1», до нього переходять все
майно, майнові та немайнові права та
обов'язки. На МКП «ОСНОВАНІЄ», як
правонаступника комунальних
підприємств, що припиняються,
розповсюджується дія всіх прийнятих
для цих підприємств рішень стосовно
визначення їх виконавцями
житлово-комунальних послуг,
затверджених типових переліків послуг,
порядків та періодичності їх надання, а
також тарифів на послуги з утримання
будинків, споруд і прибудинкових
територій та інших послуг.

Рішенням Запорізької міської ради № 6
від 25.07.2012 р. затверджені передавальні
акти майна, майнових, немайнових прав
та обов'язків від 25.07.2012 р. комунальних
підприємств, в тому числі КП «ВРЕЖО №
1», та встановлено, що з моменту
прийняття даного рішення МКП
«ОСНОВАНІЄ» стає повним
правонаступником підприємств, що
припиняються, та як правонаступник є
виконавцем житлово-комунальних послуг
з утримання будинків, споруд і
прибудинкових територій.

Відповідно до пункту 1.1 Договору № 607
від 21.04.2006 р. предметом Договору є
спільне обслуговування і використання
споруд будинку та придомової
території, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, який знаходиться на балансі КП
«ВРЕЖО № 1», в якому знаходиться
нежитлове приміщення ІІ (літера А2-10,
А3-2) підвалу, першого, другого і
проміжного поверхів загальною площею
208,40 кв.м., а саме: кімната № 10 площею 25,80
кв.м.; кімната № 11 площею 24,30 кв.м.;
сходова клітина № 13 площею 19,40 кв.м.;
кімната № 23 площею 40,0 кв.м.; коридор № 24
площею 1,40 кв.м.; туалет № 25 площею 2,10
кв.м.; кабінет № 26 площею 13,0 кв.м.;
коридор № 27 площею 2,40 кв.м.; коридор
№ 28 площею 9,50 кв.м.; кімната № 29 площею
26,40 кв.м.; коридор № 30 площею 3,60 кв.м.;
сходова клітина № 31 площею 17,90 кв.м.;
сходова клітина № 69 площею 19,20 кв.м.;
кімната № 70 площею 3,40 кв.м., що належать
на праві власності відповідачу.

За умовами п. 2.1 Договору позивач
прийняв на себе зобов'язання
забезпечувати виконання робіт,
пов'язаних з технічним обслуговуванням
конструктивних елементів і технічного
обладнання, санітарне обслуговування
допоміжних приміщень і придомової
території; укладати договори з
підприємствами по обслуговуванню і
ремонту будівлі; здійснювати
фінансово-господарські операції по
обслуговуванню і утриманню будівлі;
вести необхідну технічну документацію.

В свою чергу, згідно з п. 2.2 Договору
відповідач зобов'язався утримувати
нежитлове приміщення, придомову
територію і елементи її благоустрою у
відповідності до вимог «Правил
використання приміщень житлових
будинків і придомових територій»,
проводити необхідний поточний ремонт
приміщення, а також дотримуватися
необхідних умов проживання громадян в
житловому будинку. Самостійно
перераховувати на розрахунковий
рахунок позивача щомісячно не пізніше
20 числа поточного місяця витрати на
утримання будинку, які затверджені
рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради № 23 від 26.01.2006
р. (0,492 грн. за 1 кв.м., в тому числі ПДВ 0,082
грн.), а саме з 24.03.2006 р. розмір витрат на
утримання будинку і при домової
території становить 102,53 грн. (підпункти
а), г) пункту 2.2 Договору).

Предметом спору у даній справі є
стягнення з ФОП ОСОБА_2 6356,86 грн. витрат,
пов'язаних з утриманням будинків і
споруд та прибудинкових територій,
тобто стягнення заборгованості за
надані за послуги з обслуговування і
утримання дому та придомової території
(експлуатаційні витрати) за Договором
про спільне обслуговування і
використання споруд та придомової
території № 607 від 21.04.2006 р.

Позов пред'явлений з підстав
невиконання відповідачем
(Співвласником) обов'язку своєчасно і в
повному обсязі перераховувати
позивачу витрати на утримання будинку
і придомової території.

Як вбачається з наданого позивачем до
матеріалів справи Розрахунку
заборгованості по експлуатаційним
витратам за період з грудня 2008 року по
січень 2014 року позивачем надані
відповідачу послуги з обслуговування і
утримання дому та придомової території
(експлуатаційні витрати) за Договором
№ 607 від 21.04.2006 р. на загальну суму 6356,86
грн.

Факт виконання позивачем за спірний
період послуг з обслуговування і
утримання дому та придомової території
(експлуатаційні витрати) відповідачем
не спростований.

Доводи відповідача, що ним не
отримувалися від позивача акти
виконаних робіт та рахунки на оплату
послуг, що звільняє його від обов'язку
оплачувати послуги, які нібито йому
надавалися, спростовуються тим, що за
умовами Договору (підпункти г) пункту
2.2) Співвласник (відповідач у справі)
зобов'язаний самостійно
перераховувати на розрахунковий
рахунок позивача щомісячно не пізніше
20 числа поточного місяця витрати на
утримання будинку.

Таким чином, умовами Договору сторони
погодили, що обов'язок відповідача
вносити оплату на витрати по утриманню
будинку і придомової території жодним
чином не пов'язаний з обов'язком
позивача направляти Співвласнику акти
виконаних робіт (послуг) та рахунки на
оплату цих послуг.

Крім того, до матеріалів справи
позивачем надано лист вих. № 2819/м від
28.02.20214 р., який свідчить про
направлення на адресу відповідача
(адресу, за якою знаходиться
приміщення, зазначене в Договорі № 607
від 21.04.2006 р.) актів виконаних робіт та
рахунків на оплату за надані послуги за
грудень 2008 року - січень 2014 року. Факт
отримання відповідачем зазначеного
листа підтверджується відміткою
уповноваженої особи на повідомленні
про вручення рекомендованого
поштового відправлення (штрих-код
500).

Що стосується доводів відповідача про
недотримання позивачем порядку
досудового врегулювання спору перед
тим, як звернутися до суду з позовними
вимогами, що є порушенням ст., ст. 5, 6 ГПК
України, то таке твердження є
безпідставним і необґрунтованим,
оскільки відповідно до приписів ст. 5
ГПК України сторони застосовують
заходи досудового врегулювання
господарського спору за домовленістю
між собою, а умовами Договору № 607 від
21.04.2006 р. сторони не передбачили
обов'язкового претензійного
досудового порядку вирішення спорів,
натомість пунктом 3.4 Договору
передбачено, що спори, які не вирішені
між сторонами, передаються на розгляд
господарського суду.

Також суд вважає за необхідне
зауважити, що про факт існування
заборгованості за Договором № 607 від
21.04.2006 р. за послуг з обслуговування і
утримання дому та придомової території
в розмірі 4716,38 грн. станом на 25.09.2012 р.
відповідач був обізнаний шляхом
отримання Вимоги МКП «ОСНОВАНІЄ» вих.
№ 4165/05 від 09.10.2012 р.

Зазначена вимога була отримана
особисто ОСОБА_2, про що свідчить його
власний підпис на повідомленні про
вручення рекомендованого поштового
відправлення (штрих-код 163).

Дослідивши зміст укладеного сторонами
у справі Договору про спільне
обслуговування і використання споруд і
придомової території № 607 від 21.04.2006 р.
суд дійшов висновку, що за своєю
юридичною природою це є договір про
надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено Договором.
Зазначені положення можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Приписами статті 526 ЦК України та
частини 1 ст. 193 ГК України унормовано,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

В силу приписів ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що плату за
надані послуги з обслуговування і
утримання дому та придомової території
за Договором № 607 від 21.04.2006 р.
відповідач протягом спірного періоду
не вносив.

Заперечення відповідача стосовного
того, що сторонами не була досягнута
одна із суттєвих умов Договору № 607 від
21.04.2006 р., а саме строк його дії, що є
порушенням вимог ст. 181 ГК України
спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснювати свої права і
виконувати свої обов'язки відповідно
до договору.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили,
що він вступає в силу з дати його
підписання та дії до зміни сторін по
Договору (тобто у разі продажу або
дарування нежитлового приміщення, що
знаходиться у власності відповідача).

Отже, даним пунктом Договору сторони
визначили строк його дії вказівкою на
певну обставину, з настанням якої
пов'язана подія, яка має юридичне
значення.

Таким чином, на час вирішення спору
судом Договір № 607 від 21.04.2006 р. є діючим,
сторонами питання про недійсність
Договору не ставилося, в судовому
порядку Договір не визнано недійсним і
не розірвано.

Доводи відповідача, що з 15.06.2009 р. він не
є власником приміщення, щодо якого
сторонами був укладений Договір № 607
від 21.04.2006 р., а тому всі зобов'язання по
утриманню приміщення припинилися в
момент відчуження приміщення, як це
передбачено ст. 346 ЦК України, суд
вважає хибними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК країни права
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

У підтвердження того, що ФОП ОСОБА_2 не є
власником приміщення, щодо утримання
якого сторонами укладався Договір № 607
від 21.04.2006 р., відповідач посилається на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 09.06.2009 р. у справі №
2-2820/2009, відповідно до якої судом
затверджено мирову угоду про перехід
права власності, в тому числі, на 3/20
частини нежитлового приміщення ІІ
підвалу, першого, другого та проміжного
поверхів літ. А2-10, А3-2, за адресою:
АДРЕСА_2 від ОСОБА_2 до ОСОБА_6

Разом із тим, до матеріалів справи
відповідачем не надано жодних доказів
того, що право власності ОСОБА_6 на
зазначене приміщення було
зареєстровано у встановленому законом
порядку, а тому у суду відсутні
підстави вважати, що з червня 2009 року
відбулася зміна власника приміщення,
щодо утримання якого укладений Договір
№ 607 від 21.04.2006 р.

Відповідно до положень Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
послуга з утримання будинку і при
домової території є безперебійною і
надається постійно. Відносини між
учасниками у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюється виключно на
договірних началах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник. При цьому, власник
приміщення, будинку, споруди, житлового
комплексу або комплексу будинків і
споруд (далі - власник) - це фізична або
юридична особа, якій належить право
володіння, користування та
розпоряджання приміщенням, будинком,
спорудою, житловим комплексом або
комплексом будинків і споруд,
зареєстроване у встановленому законом
порядку.

Наведеним спростовується твердження
відповідача, що всі зобов'язання ФОП
ОСОБА_2 перед позивачем по утриманню
приміщення припинилися в момент
відчуження приміщення ОСОБА_6

Також суд вважає за необхідне
зауважити, що умовами Договору сторони
визначили, що у разі продажу приміщення
Співвласник повідомляє позивача про
купівлю-продаж або дарування із
зазначенням повного найменування
нового «Співвласника» протягом 5-ти
днів. Переукладення Договору
проводиться при зміні сторін або
розміру частини їх володіння, про що
Співвласник повідомляє позивача
протягом 5-и днів. Всі зміни і
доповнення до Договору оформлюються у
письмовій формі, шляхом укладення
додаткових угод. (п., п. 3.2, 3.3, 3.5
Договору).

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач не надав суду жодних
письмових доказів, що він повідомляв
позивача про те, що відбувся перехід
права власності на нежитлового
приміщення ІІ підвалу, першого, другого
та проміжного поверхів літ. А2-10, А3-2, за
адресою: АДРЕСА_2, до іншої особи та про
припинення у зв'язку із цим його
зобов'язань щодо утримання цього майна.

За таких обставин, відповідач не довів
суду належного та сумлінного виконання
свого обов'язку щодо попередження
позивача про зміну власника
приміщення, щодо якого надаються
послуги по утриманню будинку і при
домової території.

Глава 50 ЦК України передбачає
підстави та умови припинення
зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК
України встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Таким чином, зобов'язання відповідача
оплатити надані послуги не припинено.

На день розгляду спору відповідач
оплату наданих йому позивачем послуг в
повному обсязі суду не довів.

Відповідачем в судовому засіданні
заявлено про застосування до заявлених
позивачем вимог про стягнення 6356,86 грн.
витрат, пов'язаних з утриманням
будинків і споруд та прибудинкових
територій, наслідків спливу позовної
давності, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК
України, оскільки позовна заява подана
позивачем до суду в березні 2014 року,
тоді як вимоги про стягнення
заборгованості пред'явленні з грудня
2008 року по січень 2014 року.

Приписами статті 223 ГК України
передбачено, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
Цивільним кодексом України.

Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

З даною позовною заявою позивач
звернувся до суду 18.03.2014 р. Таким чином,
при зверненні до суду з даним позовом
позивачем не були дотримані вимоги ст.
257 ЦК України щодо застосування
загальної позовної давності.

Позивач не надав суду доказів
поважності пропуску позовної давності
для звернення до суду з вимогами про
стягнення 6356,86 грн. витрат, пов'язаних з
утриманням будинків і споруд та
прибудинкових територій за грудень 2008
року - січень 2014 року, а також не
звертався до суду з мотивованим
клопотанням про поновлення пропущеної
позовної давності.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З урахуванням вище викладеного, суд
вважає наявними підстави для відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь МКП
«ОСНОВАНІЄ» 2665,78 грн. витрат, пов'язаних
з утриманням будинків і споруд та
прибудинкових територій, за період з
грудня 2008 року по січень 2011 року з
огляду на пропущення позивачем
позовної давності.

В частині стягнення витрат, пов'язаних
з утриманням будинків і споруд та
прибудинкових територій, за період з
лютого 2011 року по січень 2014 року в
розмірі 3691,08 грн. суд вважає
позовні вимоги документально
підтвердженими, обґрунтованими,
заснованими на законі та такими, що
підлягають задоволенню в цій частині.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
обґрунтування своїх вимог та
заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в
обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача, надані в
обґрунтування заперечень на позов, суд
визнав хибними.

З урахуванням зазначеного, позовні
вимоги задовольняються частково в
частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 на
користь МКП «ОСНОВАНІЄ» 3691,08 грн.
витрат, пов'язаних з утриманням
будинків і споруд та прибудинкових
територій. В іншій частині в
задоволенні позову відмовляється.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
враховуючи міру та ступінь вини кожної
із сторін у доведені спору до суду,
судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру
правомірно заявлених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 22, 32, 33, 34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Міського комунального
підприємства «ОСНОВАНІЄ», м. Запоріжжя
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
м. Запоріжжя про стягнення 6356,86 грн.
витрат, пов'язаних з утриманням
будинків і споруд та прибудинкових
територій, задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, (69035, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Міського комунального
підприємства «ОСНОВАНІЄ», (69095, м.
Запоріжжя, вул. Українська, буд.
29-А, ) 3691 (три тисячі
шістсот дев'яносто одну) грн. 08 коп.
витрат, пов'язаних з утриманням
будинків і споруд та прибудинкових
територій, та 1060 (одну тисячу шістдесят)
грн. 84 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог в
задоволені позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК
України "19" травня 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.