ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Справа № 13/244

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Демидової
А.М., Воліка І.М. (доповідача), Кролевець
О.А.,розглянувши у відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуПублічного
акціонерного товариства "Київенерго"на
рішеннявід 22.01.2014господарського суду
міста Києва та на постанову
від 06.03.2014Київського апеляційного
господарського судуу справі№ 13/244
господарського суду міста Києва за
позовом Публічного акціонерного
товариства
"Київенерго"доЖитлово-будівельного
кооперативу "Більшовик-5"простягнення
671 813,88 грн.В судове засідання прибули
представники сторін:позивачаКравчик
С.М. (дов. від 25.12.2013 №
91/2013/12/25-2);відповідачаСтруць А.П. (дов.
від 12.05.2014 № б/н); Коваленко Л.В. (дов. від
12.05.2014 № б/н); Вініченко Н.В. (дов. від
12.05.2014 № б/н);ВСТАНОВИВ:

У серпні 2009 року позивач - Публічне
акціонерне товариство "Київенерго" в
особі Структурного відокремленого
підрозділу "Енергозбут Київенерго"
(надалі - ПАТ "Київенерго" в особі СВП
"Енергозбут Київенерго") звернулось до
господарського суду з позовом до
Житлово-будівельного кооперативу
"Більшовик-5" (надалі - ЖБК "Більшовик-5",
відповідач) про стягнення
заборгованості у сумі 671 813,88
грн., яка складається з 512 755,69 грн. боргу
за спожиту теплову енергію, 136 434,55 грн.
інфляційної складової боргу та 22 623,64
грн. 3 % річних.

25.12.2013 позивач звернувся до суду з
заявою про уточнення позовних вимог, в
якій посилаючись на часткове погашення
боргу відповідачем на суму 195 409,82 грн.,
просив стягнути з останнього 317 345,87 грн.
боргу за спожиту теплову енергію, 136 434,55
грн. інфляційної складової боргу та 22
623,64 грн. три проценти річних.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.01.2014, припинено провадження
у справі в частині стягнення 195 409,82 грн.
на підставі пункту 1-1 частини 1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 у справі №
13/224 (суддя Курдельчук І.Д.), залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
06.03.2014 (колегія суддів: Гаврилюк О.М. -
головуючий, судді - Іоннікова І.А.,
Коротун О.М.), позов задоволено
частково; стягнуто з ЖБК "Більшовик-5" на
користь ПАТ "Київенерго"
заборгованість у розмірі 317 345,87 грн.,
три відсотка річних у розмірі 4 461,73 грн.,
інфляційні втрати у розмірі 32 270,33 грн.,
витрати по сплаті державного мита у
розмірі 3 540,78 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу - 62,19 грн.; в решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленими
судовими актами судів попередніх
інстанцій, позивач - ПАТ "Київенерго"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить рішення господарського
суду міста Києва від 22.01.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014
скасувати, і прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі. В обґрунтування касаційної
скарги позивач посилається на те, що
судами попередніх інстанцій порушенно
норм матеріального та процесуального
права, і зокрема, ст. ст. 549, 625, 614, 617
Цивільного кодексу України, ст. 218
Господарського кодексу України, що
призвело до безпідставного зменшення
стягнення трьох відмотків річних та
інфляційних, і є підставою для
скасування оскаржуваних судових актів.

Відповідач - ЖБК "Більшовик-5" у відзиві
на касаційну скаргу заперечив проти її
дововдів та просив залишити скаргу без
задоволення, а оскаржувані судові акти
без змін.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України, заслухавши
суддю-доповідача, представників сторін
та перевіривши матеріали справи,
дійшов висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 01.02.2002 між
Акціонерною енергопостачальною
компанією "Київенерго"
(Енергопостачальна організація) в
особі Департаменту "Енергозбуту" та ЖБК
"Більшовик-5" укладений Договір на
постачання теплової енергії в гарячій
воді № 1630161, відповідно до умов якого
Енергопостачальна організація
зобов'язалася постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та в обсягах згідно з
Додатком № 1 до цього Договору (п. п. 2.2.1.,
2.3.1 Договору). Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії про його припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін (п.
8.4. Договору).

В пункті 2 Додатку № 4 до Договору
сторони погодили, що відповідач
зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число
самостійно отримувати у районному
відділі теплозбуту табуляграму
фактичного споживання теплової
енергії за попередній період та акт
звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки повертає у РВТ). Відповідач
оплачує вартість, використаної
теплової енергії не пізніше 25 числа
поточного місяця ( п. 3 Додатку № 4 до
Договору)

Судом встановлено, що відповідач умови
Договору належним чином не виконував,
внаслідок чого за період з 01.07.2006 по
01.07.2009 виникла заборгованість за
використану теплову енергію у розмірі
512 755,69 грн., яка підтверджується
відомостями обліку споживання
теплової енергії, обліковими картками
(табуляграмами) та довідкою про
надходження коштів за спожиту
відповідачем теплову енергію.

Водночас, після порушення провадження
у справі відповідач частково погасив
заборгованість на суму 195 409,82 грн., що
підтверджується довідкою про
надходження коштів за спожиту теплову
енергію та копіями банківських виписок
по особовому рахунку відповідача, а
тому в цій частині судом припинено
провадження у справі на підставі
пункту 1-1 частини 1 ст. 80 ГПК України, у
зв'язку з відсутністю предмета спору.
Отже, непогашеною залишилась
забогованість у розмірі 317 345,87 грн.

За встановлених обставин та враховуючи
вимоги ст. ст. 525, 526, 530, 629, 714 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 193, 275, 276, 343
Господарського кодексу України,
місцевий господарський суд, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов висновку щодо правомірності та
обґрунтованості позовних вимог в
частині стягнення основної суми
заборгованості у розмірі 317 345,87 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Водночас, місцевим господарським судом
враховано приписи ст. 9 Закону України
"Про ціни та ціноутворення" від 03.12.1990 №
507-ХІІ, частини 4 ст. 31 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" від
24.06.2004 № 1875-ІV, якими визначено, що у разі
затвердження органом виконавчої влади
та органом місцевого самоврядування
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
орган, що їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між затвердженим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.

З урахуванням вищенаведених
законодавчих приписів, місцевий
господарський суд, з яким погодився суд
апеляційної інстанцій, дійшов
висновку, що грошове зобов'язання з
оплати різниці між встановленим
(затвердженим) КМДА розміром ціни
(тарифу) та розміром економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
(надання) ПАТ "Київенерго" послуг за
Договором № 1630161 у відповідача по даній
справі перед позивачем відсутнє на
суму 161 391,00 грн., яка була перерахована
за рахунок місцевого бюджету, а тому
судом здійснено перерахунок
інфляційних та 3 % річних без врахування
зазначеної суми, у зв'язку з чим
задоволено позовні вимоги в цій
частині частково, а саме: стягнуто з
відповідача 3% відсотки річних у
розмірі 4 461,73 грн. та інфляційні втрати
у розмірі 32 270,33 грн.

Враховуючи зазначені норми закону та
встановлені господарськими судами
обставини справи, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що суди
дійшов до вірного висновку про
стягнення з відповідача основної суми
заборгованості у розмірі 317 345,87 грн.

Разом з тим, судами невірно здійснено
розрахунок інфляційних втрат та 3
% річних, які відповідно до частини 2 ст.
625 Цивільного кодексу України,
нараховуються на суму боргу за весь час
прострочення до моменту їх оплати, з
визначенням періоду та суми, на яку
здійснюються такі нарахування, що
свідчить про неповне з'ясування судами
усіх обставин справи.

Враховуючи викладене, оскаржувані
рішення та постанова підлягають
скасуванню в частині задоволення та
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з відповідача
інфляційних втрат та 3 % річних, а справа
направленню на новий розгляд таких
вимог до суду першої інстанції. В іншій
частині оскаржувані рішення та
постанова підлягають залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014 та
рішення господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 у справі № 13/244
скасувати в частині стягнення та
відмови у стягненні інфляційних втрат
та 3 % річних, і в цій частині справу
направити на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції в
іншому складі суду.

В іншій частині постанову Київського
апеляційного господарського суду від
06.03.2014 та рішення господарського суду
міста Києва від 22.01.2014 у справі
№ 13/244 залишити без змін.

Головуючий, суддя
А.М. Демидова

Судді :
І.М. Волік

О.А. Кролевець