ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22.04.2014р.
Справа № 905/1051/13-г

Суддя господарського суду Донецької
області Гриник М.М,

розглянувши заяву: Державного
виконавця Жовтневого ВДВС
Маріупольського міського УЮ

за позовом прокурора Жовтневого району
в інтересах держави в особі
Маріупольської міської ради, м.
Маріуполь

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь

про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та приведення її у
придатний для використання стан

За участю представників сторін:

Від заявника: не з'явився

прокурор: Чала Г.О. посвідчення

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 за паспортом

Прокурор Жовтневого району м.
Маріуполя звернувся до господарського
суду Донецької області в інтересах
держави в особі Маріупольської міської
ради до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Маріуполь про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та приведення її у придатний для
використання стан.

Рішенням господарського суду від
29.04.2013р. позовні вимоги прокурора
Жовтневого району м. Маріуполя
задоволено.

На примусове виконання вказаного
рішення господарським судом Донецької
області 20.05.2013р. видано накази про
зобов'язання фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,000731га, яка розташована
по АДРЕСА_1 із земель житлової та
громадської забудови Маріупольської
міської ради, та привести її у
придатний для використання стан шляхом
зносу прибудови; стягнення на користь
Державного бюджету України судового
збору в сумі 1147грн.

22.07.2013р. державним виконавцем винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду Донецької
області від 20.05.2013р. у справі №905/1051/13-г.

07.04.2014р. до канцелярії господарського
суду від Жовтневого ВДВС
Маріупольського міського УЮ надійшла
заява про роз'яснення способу та
порядку виконання судового рішення. В
прохальній частині заявник просить з
посиланням на ст.89 Господарського
процесуального кодексу України,
роз'яснити рішення суду № 905/1051/13-г від
29.04.2013 року, про зобов'язання ФОП ОСОБА_1
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,000731га. яка розташована
по АДРЕСА_1 із земель житлової та
громадської забудови Маріупольської
міської ради, та привести її у
придатний для використання стан шляхом
зносу прибудови, а саме: яка саме
частина забудови підлягає звільненню,
оскільки окрім розмірів ділянки
державному виконавцю не надано
роз'яснення, яка саме частина
нежитлового приміщення самовільно
забудована.

Розгляд заяви призначений на 22.04.2014р.

Позивач та заявник явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечили, про дату, час і місце
розгляду заяви були повідомлені
своєчасно та належним чином, причин
неявки суду не повідомили; не надали
пояснень щодо заяви про роз'яснення
рішення суду.

За змістом приписів ч.4 четвертої ст. 89
Господарського процесуального кодексу
України заява про роз'яснення рішення
суду розглядається протягом десяти
днів. Неявка осіб, які брали участь у
справі, і (або) державного виконавця не
перешкоджає розгляду питання про
роз'яснення рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, з урахуванням всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, господарський суд
приходить до наступного.

Судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України
(стаття 124 Конституції України).

Господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України (стаття 45
Господарського процесуального кодексу
України).

Відповідно до статті 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим кодексом та
Законом України "Про виконавче
провадження".

За змістом ч. 2 ст. 13 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.

На виконання рішення суду в порядку ст.
116 Господарського процесуального
кодексу України господарським судом
видано відповідні виконавчі документи.

У вирішенні питання про межі, в яких
господарський суд вправі діяти,
надаючи роз'яснення прийнятого
судового рішення, суд керується
приписами ст..ст. 84, 86, 89 Господарського
процесуального кодексу України.

Частиною третьою статті 3 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" визначено, що судова система
забезпечує доступність правосуддя для
кожної особи в порядку, встановленому
Конституцією та законами України.

Конституцією України, зокрема,
частиною другою статті 6 та частини
другої статті 19 встановлено, що органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах
і відповідно до законів України; органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 89 Господарського
процесуального кодексу України суддя
за заявою сторони чи державного
виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не
змінюючи при цьому їх змісту. Про
роз'яснення рішення виноситься ухвала.
Подання заяви про роз'яснення рішення
суду допускається, якщо воно ще не
виконане або не закінчився строк,
протягом якого рішення може бути
пред'явлене до примусового виконання.

Аналогічні приписи містить стаття 34
Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно до якої у разі
якщо викладена у виконавчому документі
резолютивна частина рішення є
незрозумілою, державний виконавець або
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення відповідного рішення. Суд
або орган (посадова особа), який видав
виконавчий документ, зобов'язаний
розглянути заяву у десятиденний строк
з дня її надходження і у разі
необхідності дати відповідне
роз'яснення рішення чи змісту
документа, не змінюючи їх редакції.

Роз'яснення рішення є засобом
виправлення недоліків судового акта,
який полягає в усуненні неясності
судового рішення.

У п. 17 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від 23
березня 2012 року "Про судове рішення"
зазначено, що здійснюючи роз'яснення
судового рішення, суд викладає більш
повно і зрозуміло ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін до рішення по суті і не
торкаючись тих питань, які не були
предметом судового розгляду. Якщо
фактично порушується питання про зміну
рішення, або про внесення до нього
нових даних, або про роз'яснення
мотивів прийняття рішення,
господарський суд відмовляє в
роз'ясненні рішення. Роз'яснено може
бути лише таке судове рішення, яке
набрало законної сили та не змінене й
не скасоване на момент звернення по
його роз'яснення. В іншому разі
господарський суд відмовляє в його
роз'ясненні, а якщо рішення змінено чи
скасовано в певній частині, - роз'яснює
його в тій частині, в якій рішення
залишено без змін, а в решті відмовляє у
роз'ясненні. Про відмову в роз'ясненні
рішення виноситься ухвала, яка може
бути оскаржена.

Отже, господарський суд роз'яснює суть
судового рішення, якщо воно є
незрозумілим для суб'єкта, якому надано
право звернення за відповідним
роз'ясненням. Між тим, необхідність
такого роз'яснення випливає з обставин
неоднозначного розуміння рішення суду
з метою його виконання.

Здійснюючи роз'яснення судового
рішення у справі, господарський суд тим
самим усуває неясності цього судового
рішення, а не норм законодавства, які
були застосовані судом при винесенні
такого рішення. При цьому, правове
обґрунтування прийняття рішення судом,
що зазначається у мотивувальній
частині рішення, та правові наслідки,
пов'язані з виконанням судового
рішення не можуть бути предметом
роз'яснення відповідно до вимог ст. 89
Господарського процесуального кодексу
України. Роз'яснення ж порядку
застосування норм законодавства в
розумінні ст.. 89 Господарського
процесуального кодексу України,
виходячи з приписів цієї норми, теж не
допускається.

Порядок виконання рішення суду
встановлений Законом України "Про
виконавче провадження" та має бути
дотриманий при виконанні рішення
господарського суду Донецької області
від 29.04.2013р. по справі № 905/1051/13-г

Пунктом 10 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
роз'яснено, що відповідно до вимог
статті 34 Закону України "Про виконавче
провадження" у разі якщо викладена у
виконавчому документі резолютивна
частина рішення або зміст наказу є
незрозумілими, державний виконавець
або сторони виконавчого провадження
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'яснення такого рішення чи
змісту документа. Господарський суд
першої інстанції, який видав
виконавчий документ, зобов'язаний
розглянути заяву державного виконавця
у десятиденний строк з дня її
надходження і за необхідності дати
відповідне роз'яснення рішення чи
змісту виконавчого документа, не
змінюючи їх редакції. Роз'яснення
рішення, ухвали здійснюється
господарським судом за правилами
статті 89 ГПК. В ухвалі про роз'яснення
судових рішень господарський суд не
може визначати порядок та умови
здійснення виконавчого провадження.

В кожному конкретному випадку порядок
виконання рішення суду визначається
державним виконавцем на підставі
Закону України "Про виконавче
провадження" та виходячи зі змісту
резолютивної частини рішення
господарського суду.

Питання, що порушуються заявником
стосуються частини об'єкту
нерухомості, який підлягає знесенню.

Підставою для звернення державного
виконавця Жовтневого ВДВС
Маріупольського міського УЮ із заявою
про роз'яснення даного судового
рішення щодо зобов'язання фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,000731га, яка розташована
по АДРЕСА_1 стало рішення Жовтневого
районного суду міста Маріуполя №
2/0519/2923/12 від 12.07.2012р., яким визнано право
власності за ОСОБА_1 на самочинно
зведені тамбур (літ. а22-1), площею 7,2 кв.м.,
ганок (літ а23), включивши їх до складу
нежитлового приміщення (літ А-1) -
майстерня, розташованого АДРЕСА_1

Щодо долучених до заяви доказів, які
свідчать про визнання права власності
за ОСОБА_1 на самовільно зведені тамбур
площею 7,2 кв.м., ґанок, включивши їх до
нежитлового приміщення - майстерні,
розташованої по АДРЕСА_1 на підставі
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя по справі за № 2/0519/2923/12,
яке набрало чинності 23.07.2012р., суд
зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту судового акту,
Маріупольська міська рада, будучи
відповідачем в межах цивільної справи
№ 2/0519/2923/12, не заперечувала проти
визнання за ОСОБА_1 права власності на
вищеозначене майно, яке в подальшому,
31.08.2012р., останнім належним чином було
зареєстровано.

Власник майна на підставі статей 120, 102-1
ЗК України та статей 377, 413 ЦК України
вправі вимагати від власника
земельної ділянки (в тому числі й
шляхом подання відповідного позову)
оформлення права користування
земельною ділянкою, на якій
розташоване відповідне нерухоме майно,
та ділянкою, необхідною для його
обслуговування з додержанням вимог,
передбачених Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав
на майно та їх обтяжень» і ст. 125 ЗК
України, яка пов'язує виникнення права
на земельну ділянку з моментом
державної реєстрації відповідного
права".

В подальшому, після державної
реєстрації відповідачем права
власності на майно, прокурором
Жовтневого району м. Маріуполя 12.02.2013р
до господарського суду в інтересах
Маріупольської міської ради подано
позов про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки шляхом
знесення ОСОБА_1 прибудови.

Враховуючи обізнаність Маріупольської
міської ради про визнання права
власності за відповідачем на
самовільно зведені тамбур площею 7,2
кв.м., ґанок за рішенням Жовтневого
районного суду міста Маріуполя, та
підтримання позову прокурора
Жовтневого району м. Маріуполя про
звільнення фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 самовільно
зайнятої земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_1 та приведення
її у придатний для використання стан
шляхом знесення прибудови, яка
визначена на план-схемі складеній
спеціалістами Маріупольської міської
ради (ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4), (копія
якої долучена до матеріалів справи), є
підстави вважати, що прибудова, зведена
на самовільно зайнятій земельній
ділянці та об'єкт, на який
зареєстровано право власності не є
тотожними.

Рішення господарського суду Донецької
області від 29.04.2013р у справі № 905/1051/13-г
прийнято господарським судом за
результатами оцінки поданих сторонами
доказів за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності на підставі наданих суду
доказів.

Обов'язок доказування господарським
процесуальним кодексом України
покладено на сторони (ст.. 33 ГПК
України).

Самовільне зайняття відповідачем
вищезазначеної земельної ділянки на
момент винесення судового рішення
підтверджено долученими до матеріалів
справи актами перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
13.06.2012р. та від 21.06.2012р., приписом № 55/2012
від 13.06.2012р. на усунення виявлених
порушень та план-схемою самовільно
зайнятої земельної ділянки, яка
встановлює на місцевості її
розташування. Надсилання позивачем
матеріалів перевірки на адресу
відповідача підтверджено матеріалами
справи. Доказів оскарження чи
скасування результатів перевірки суду
не надано, як не надано і доказів
наявності у відповідача
правовстановлюючих документів на
спірну земельну ділянку.

Жовтневим ВДВС Маріупольського
міського УЮ заяву про роз'яснення
способу та порядку виконання судового
рішення подано вдруге.

Відповідач ОСОБА_1 у призначене судом
засідання для розгляду першої заяви
про роз'яснення способу та порядку
виконання судового рішення від 13.08.2013р.
не з'явився, хоча був повідомлений
належним чином, про що свідчить
повернуте на адресу суду поштове
повідомлення.

Наразі, в судовому засіданні під час
розгляду повторної заяви, поданої
Жовтневим ВДВС Маріупольського
міського УЮ ОСОБА_1 підтвердив
відсутність будь-яких
правовстановлюючих документів на
землю та не надав суду жодного доказу
на підтвердження факту вжиття заходів
для належного її оформлення до
наступного часу.

Рішення господарського суду Донецької
області №905/1051/13-г в апеляційному
порядку не оскарджувалось, за
нововиявленими обставинами не
переглядалось, тобто є таким, що
набрало законної сили 20.05.2013р.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 86, 89 ГПК України, ст. 34 Закону
України «Про виконавче провадження»
господарський суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Державного виконавця Жовтневого
ВДВС Маріупольського міського УЮ про
роз'яснення рішення господарського
суду Донецької області від 29.04.2013р.. у
справі №905/1051/13-г щодо виконання
судового рішення задовольнити.

Роз'яснити, яка саме частина об'єкту
підлягає знесенню, зазначивши
наступне.

Звільненню підлягає самовільно
зайнята земельна ділянка шляхом
знесення прибудови площею 0,000731га, яка
розташована по АДРЕСА_1 із земель
житлової та громадської забудови
Маріупольської міської ради, що
відображена в план -схемі, яка є
додатком до акту перевірки відділу
регулювання земельних відносин
Маріупольської міської ради від
13.06.2012р., оригінал якої знаходиться в
Маріупольській міській раді.

Ухвала може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
господарського суду в установленому
порядку.

Суддя
М.М. Гриник