РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
Справа № 918/1925/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів: головуючий
суддя Бучинська Г.Б., суддя Демянчук
Ю.Г., суддя Філіпова Т.Л.

за участю секретаря судового засідання
Мухомеджанова Ю.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Дяденчук А.І., довіреність
№ 7 від 19.03.2014 року.

від відповідача: Тимофіїв Н.Ю.,
довіреність № 03-08/01 від 08.01.2014 року.

Радковський Т.Р.,
довіреність № 55 від 01,03,2014року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства "Інтергал-Буд"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Інтергал" на
рішення господарського суду
Рівненської області від 19.02.2014 року
(суддя Горплюк А.М.) у справі №
918/1925/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галспецбуд плюс",
м.Рівне

до: Дочірнього підприємства
"Інтергал-Буд" Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Інтергал",
м.Львів

про визнання недійсними додатків №10 та
№ 1/10 до договору № 26/11/12-М від 26.11.2012
року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Галспецбуд плюс"
звернулось до господарського суду
Рівненської області з позовом до
Дочірнього підприємства "Інтергал- Буд"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма Інтергал" про
визнання недійсним Додатку №10 до
Договору № 26/11/12-М підряду на
капітальне будівництво від 25.03.2013 року
в частині пункту № 1, а саме положення:
"Сторони вирішили викласти: Додаток №1
в новій редакції "Додаток № 1/10 "Графік
виконання та план фінансування" та
визнання недійсним Додатку №1/10 до
Договору підряду на капітальне
будівництво №26/11/12-М від 26.11.2012 року
"Графік виконання та план фінансування
загальнобудівельних, монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт
по будівництву багатоквартирного
житлового будинку по вул. А.Мельника, 18А
у м. Рівне" від 25.03.2013 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані
позивачем невідповідністю змісту
оскаржуваних додатків до Договору №
26/11/12-М від 26.11.2012 року чинному
законодавству, засадам справедливості
та розумності, а також відсутністю
спрямованості Додатку та Графіку на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними, позаяк в останніх
зафіксовано виконання робіт, які мали
бути виконані до їх укладення
(січень-лютий 2013 року) на суму
приблизною вартістю 2 000 000,00 грн., а
також передбачено виконання робіт в
обсягах, які за відомо неможливо
виконати в строки обумовлені додатками
(за травень 2013 року зведення 9 поверхів
багатоквартирного будинку тощо).

В якості нормативно-правової підстави
заявленого позову позивач послався на
ч. 1 ст.36 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", п. 6 ч. І ст. З,
ч. 5 ст. 203, ч. І ст.215, ст. 229 ЦК України.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 19.02.2014 року
(суддя Горплюк А.М.) позов задоволено
повністю - визнано недійсним додаток
№10 від 25.03.2013 року в частині пункту № 1
та додаток № 1/10 від 25.03.2013 року до
Договору підряду на капітальне
будівництво № 26/11/12-М від 26.11.2012 року,
стягнуто з відповідача на користь
позивача судовий збір у розмірі 1218 грн.
00 коп. (а.с. 161-166, т.1).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
оспорювані додатки завідомо не могли
бути виконані позивачем, а тому останні
не були спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

Також суд першої інстанції вказав на
невідповідність оспорюваних додатків
ч.5 ст.26 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", оскільки
узгодження початку виконання
підготовчих та будівельних робіт до
затвердження проектної документації
не відповідає приписам наведеної норми
і є підставою для визнання їх
недійсними.

Не погоджуючись із винесеним рішенням
суду першої інстанції відповідач
звернувся з апеляційною скаргою до
Рівненського апеляційного
господарського суду в якій просить
рішення господарського суду
Рівненської області від 19.02.2014 року у
даній справі скасувати повністю та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову (а.с.171- 173, т.1).

В апеляційній скарзі скаржник вказує
на те, що рішення прийнято при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення по справі, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
зокрема:

Судом зроблено невірний висновок щодо
виникнення у позивача права на
виконання проектних робіт лише з 20.02.2013
року , оскільки у позивача таке право
настало з

01.12.2012 року у відповідності до п.5.1.1
Договору та на підставі Декларації про
початок виконання підготовчих робіт
від 09.11.2012 року;

- не відповідає дійсності висновок
суду щодо невиконання позивачем робіт
на об'єкті до 20.02.2013 року, оскільки
управлінням капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
області було видано припис від 06.02.2013
року № 01-13/80 з вимогою припинити
виконання будівельних робіт по
відповідному об'єкті;

- довід суду про встановлення того,
Графік в редакції від 25.03.2013 року
виготовлявся Замовником є
необгрунтованим, оскільки в
підтвердження вказаного не наводиться
жодного доказу. До того ж п.1.1.6 Договору
Графік виконання та плану фінансування
робіт розробляється Підрядником та в
подальшому затверджується сторонами;

- висновок суду про те, що
оспорюванні додатки не були спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними є
помилковим, оскільки підрядником було
виконано та передано замовнику робіт
на загальну суму 4 099 327,17 грн., а
підрядником сплачено за виконані
роботи (в тому рахунку і на умовах
передплати) 4 198 658,44 грн., що свідчить про
неодноразове набуття сторонами
цивільних прав та обов'язків та
спрямованість на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним -
будівництво багатоповерхового
житлового будинку по вул.Мельника, 18а у
м.Рівне;

- посилання позивача на укладення
додатків під впливом помилки є
безпідставним виходячи із змісту
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними".

Автоматизованою системою
документообігу суду визначено колегію
суддів для розгляду справи № 918/1925/13 у
складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б.,
суддя Дужич С.П., суддя Філіпова Т.Л..

Ухвалою від 20.03.2014 року колегією суддів
прийнято апеляційну скаргу до
провадження, розгляд скарги призначено
на 11.04.2014 року.

11.04.2014 року позивачем подано відзив на
апеляційну скаргу в якому він просить
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, а рішення господарського суду
Рівненської області від 19.02.2014 року у
справі № 918/1925/813 залишити в силі, як
таке, що прийнято при правильному
застосуванні норм матеріального та
процесуального права (а.с.183-186, т.1).

В обгрунтування заперечень на подану
апеляційну скаргу позивач посилається
на наступне:

- посилання відповідача на
наявність у позивача обов'язку
розпочати роботи з

01.12.2012 року на підставі дозволу від
09.11.2012 року є хибним, оскільки роботи,
які мав виконати підрядник в
січні-березні 2013 року згідно Графіку з
внесеними до нього

25.03.2013 року змінами, не були
підготовчими, а будівельними, а тому
обов'язок початку виконання робіт у
позивача виник після отримання
відповідачем декларації про початок
виконання будівельних робіт від 20.02.2013
року;

- оспорюванні додатки до Договору
підряду на капітальне будівництво №
26/11/12-М від 26.11.2012 року вчинялись без
наміру створення будь-яких наслідків, а
тому є фіктивними розумінні приписів
ст.234 ЦК України і підлягають визнанню
недійсними додатково і з цієї підстави.

Ухвалою від 11.04.2014 року розгляд справи
відкладено на 13.05.2014 року в зв'язку з
неявкою представника відповідача,
необхідністю витребування додаткових
доказів та забезпечення принципів
рівності всіх учасників судового
процесу перед законом та судом.

Розпорядженням голови Рівненького
апеляційного господарського суду від

12.05.2014 року внесені зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого та визначено колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Бучинська Г.Б., суддя Демянчук Ю.Г.,
суддя Філіпова Т.Л.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
фіксування судового процесу
звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали та
обставини справи, апеляційну скаргу,
відзив на апеляційну скаргу,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом при
винесенні рішення норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційну скаргу відповідача слід
задовольнити, а оскаржуване рішення
скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій
та вбачається з матеріалів справи
26.11.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Галспецбуд плюс"
(Підрядник) та Дочірнім підприємством
"Інтергал-Буд" Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Інтергал"
(Замовник) укладено Договір підряду на
капітальне будівництво № 26/11/12-М
(а.с.12-30, т.1).

Згідно п.2.1 зазначеного Договору,
Підрядник, за завданням Замовника,
відповідно до Проектної документації,
інших умов Договору про врегулювання
правовідносин сторін у зв'язку з
будівництвом багатоквартирного
житлового будинку за адресою: м.Рівне,
вул.А. Мельника від 31.10.2012 року та
Договору №66 від 17.10.2005 року про
будівництво дев'ятиповерхового
житлового будинку, вимог чинного
законодавства України та державних
будівельних норм та правил, що діють в
Україні, на свій ризик зобов'язується
виконати та здати Замовнику у
визначені Договором терміни (строки)
повний комплекс робіт із будівництва
Об'єкту.

Пунктом 2.1.1 Договору встановлено, що до
складу Робіт із будівництва Об'єкта в
тому числі (але не виключно) входять
такі роботи: підготовчі роботи на
будівельному майданчику; роботи
пов'язані із облаштуванням
будівельного майданчика та прилеглих
територій; будівельні, монтажні,
спеціальні, пусконалагоджувальні та
інші роботи; оздоблювальні та
опоряджувальні роботи тощо.

Згідно п.2.2 Договору передбачено, що
Замовник зобов'язується надати
Підряднику будівельний майданчик,
передати йому договірну документацію,
прийняти належним чином виконанні
роботи, прийняти об'єкт від Підрядника
за Актом приймання-передачі Об'єкту, що
свідчить про закінчення всіх робіт за
договором, а також оплачувати Роботи на
умовах та в порядку, визначеному даним
Договором.

В свою чергу Підрядник зобов'язується
виконати всі Роботи із будівництва
Об'єкта з належною якістю та в
обумовлені терміни, керуючись
вказівками Замовника підтверджуючи, що
до моменту укладення цього Договору
Замовник надав йому усю необхідну
інформацію, достатню для визначення
вартості, переліку та обсягів Робіт,
строків їх виконання (п.2.3 Договору).

Відповідно до п.5.1 Договору загальний
строк виконання робіт кожного виду та
термін початку виконання робіт і
завершення всіх робіт визначаються
Графіком виконання та планом
фінансування робіт (Додаток № 1 до
цього Договору).

При цьому термін початку Робіт за цим
Договором - 01.12.2012 року, термін
завершення виконання робіт
Підрядником - 30.06.2014 року (п.п.5.1.1, 5.1.2
Договору).

Пунктами 5.2, 5.8 Договору сторони
погодили можливість перегляду
загальних строків виконання окремих
робіт із внесенням відповідних змін до
цього Договору в обумовлених п.п.5.2.1-5.2.4,
5.8 Договору випадках.

Пункт 7 Договору встановлює права та
обов'язки сторін договору.

Так, до обов'язків Підрядника належить:
забезпечити виконання робіт у
відповідності до чинного
законодавства, нормативно-правових
актів з промислової, протипожежної
безпеки, з охорони праці та техніки
безпеки, з виробничої санітарії та
охорони навколишнього середовища;
забезпечувати якісне та своєчасне
виконання робіт у відповідності до
Додатку № 1 до Договору; передавати
Замовнику виконані роботи у порядку та
в строки, згідно з умовами цього
Договору інформувати в письмовій формі
і своєчасно Замовника про можливість
припинення або сповільнення виконання
робіт з вини замовника чи власної вини,
а також через незалежні від них
обставини.

До обов'язків Замовника належить:
передати підряднику за актом
приймання- передачі Будівельний
майданчик, дозвільну документацію та
проектну документацію, необхідну для
виконання робіт за цим Договором;
забезпечити фінансування робіт шляхом
проведення розрахунків з підрядником
на умовах, зазначених в цьому Договорі.

Відповідно до п.8.3.1 Договору Замовник
передає документи, що у встановленому
порядку засвідчують дозвіл на:
виконання робіт - до початку виконання
робіт, виконання робіт в місцях діючих
підземних інженерних мереж (кабельних,
водопроводу, каналізації, інше) - до
початку виконання робіт.

11.12.2012 року між ДП "Інтергал-Буд"
ТОВ "Фірма "Інтергал" та ТОВ "Галспецбуд
плюс" укладено Додаток № 6 до договору
підряду на капітальне будівництво №
26/11/12-М (а.с.142, т.1).

У відповідності до п.1 Додатку № 6
сторони погодили доповнити Договір
пунктами, що стосуються зобов'язань
підрядника, а саме: Підрядник
самостійно виготовлює проект та
одержує усі дозволи та погодження,
необхідні для виконання робіт за цим
Договором та введення даних мереж в
експлуатацію.

06.02.2013 року начальником управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради
винесено припис № 01-13/80 директору ТОВ
"Галспецбуд плюс" та директору ДП
"Інтергал-Буд" ТОВ "Фірма "Інтергал" із
вимогою припинити виконання
будівельних робіт на будівництві
житлового будинку на вул.А. Мельника, 18А
у м.Рівне у зв'язку із відмовою в
реєстрації декларації про початок
будівельних робіт (а.с.37, т.1).

20.02.2013 року в інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області зареєстровано
декларацію про початок будівельних
робіт багатоквартирного житлового
будинку на вул.А. Мельника у м.Рівне
(а.с.33-36, т.1).

25.03.2013 року ДП "Інтергал-Буд" ТОВ
"Фірма "Інтергал" та ТОВ "Галспецбуд
плюс" укладено Додаток № 10 до Договору
№ 26/11/12-М підряду на капітальне
будівництво, яким у зв'язку із змінами
об'ємів робіт, які фактично
виконуватиме Підрядник та матеріалів
(обладнання), які фактично будуть
виконуватись під час виконання робіт
за цим Договором, сторони вирішили
викласти Додаток № 1 в новій редакції:
"Додаток №1/10 "Графік виконання та план
фінансування"; Додаток № 3 в новій
редакції "Додаток № 3/10 "Договірна ціна
(твердий кошторис)"; Додаток № 4 в новій
редакції "Додаток № 4/10 "Перелік
основних матеріалів (обладнання)" (а.с.31,
т.1).

Також із матеріалів справи слідує, що
після підписання Додатку № 10 від 25.03.2013
року Підрядником виконувались роботи
по Договору, що підтверджується
змістом письмових пояснень сторін,
відзивом відповідача та їх листуванням
(а.с.65-67, 85-86, 103- 105, 147-149, 151-157, т.1).

Окрім того із матеріалів справи
вбачається, що Підрядником надіслано
на адресу Замовника лист № 1107 від 25.07.2013
року з проханням перегляду строків
виконання робіт (а.с.221-222, т.1).

Замовником в свою чергу надіслано
Підряднику лист від 29.07.2013 року № 14/01
про розірвання Договору № 26/11/12-М від
26.11.2012 року в односторонньому порядку
на підставі п.15.5.2 Договору в зв'язку з
несвоєчасним виконанням робіт
(простроченням більше ніж на 15
календарних днів) (а.с.219-220, т.1).

З врахуванням встановлених обставин,
Рівненський апеляційний господарський
суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013

року № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" передбачено, що правочин
може бути визнаний недійсним з підстав,
передбачених законом. Загальні
підстави і наслідки недійсності
правочинів (господарських договорів)
встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України,
ст.ст. 207, 208 ГК України. Правила,
встановлені цими нормами, повинні
застосовуватися господарськими судами
в усіх випадках, коли правочин вчинений
з порушенням загальних вимог частин
першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК
України і не підпадає під дію інших
норм, які встановлюють підстави та
наслідки недійсності правочинів,
зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК
України.

Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" судам необхідно
враховувати, що згідно із статтями 4, 10
та 203 ЦК зміст правочину не може
суперечити ЦК, іншим законам України,
які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК, міжнародним
договорам, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.
Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті і, 8 Конституції України).
Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

В п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
роз'яснено, що правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Предметом спору у даній справі є вимога
про визнання недійсним Додатків до
Договору № 10 укладених 25.03.2013 року, а
тому, враховуючи наведене вище, при
вирішенні даного спору слід керуватися
вимогами ЦК України та законодавчих
актів в редакції, що діяла на час
укладення оспорюваних додатків.

Правове регулювання визнання
правочинів недійсними здійснюється на
підставі ст.ст.203, 215 ЦК України.

Відповідно до ч.І ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Із змісту оскаржуваного рішення від
19.02.2014 року вбачається, що
задовольняючи позовні вимоги про
визнання недійсними додатків від 25.03.2013
року до Договору суд першої інстанції
прийшов до висновку про
невідповідність останніх ч.5 ст.26
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Аналіз зазначеної статті приводить
колегію суддів до переконливого
висновку про те, що остання регламентує
порядок проектування та будівництва
об'єктів і не містить імперативної
норми, якою встановлюється правовий
наслідок у вигляді визнання недійсною
угоди, зміст якої суперечить їй.

Колегія суддів зауважує, що не містить
такої норми і ч.1 ст.36 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" і п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, на
яку посилався позивач в позовній заяві
в якості підстави для визнання угоди
недійсною.

На думку Рівненського апеляційного
господарського суду недотримання
порядку проектування та будівництва
об'єктів встановленого ч.5 ст.26 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" може слугувати підставою
для притягнення винної особи до
відповідальності (адміністративної,
цивільної), в тому числі встановленої
нормами Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності".

Посилання позивача на те, що при
укладенні оспорюваних додатків було
допущено помилку щодо обставин, які
мають істотне значення в якості
підстави для визнання недійсними
додатків згідно ст.229 ЦК України, з
доводами якого погодився суд першої
інстанції оцінюється Рівненським
апеляційним господарським судом
критично з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст.229 ЦК України
якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Мотив правочину - це обставини, у
зв'язку з якими особа вчиняє правочин.
За загальним правилом помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків встановлених
законом.

В п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин,
вчинений під впливом помилки, обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною або внаслідок впливу тяжкої
обставини, є оспорюваним. Обставини,
щодо яких помилилася сторона правочину
(стаття 229 ЦК), мають існувати саме на
момент вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про визнання
правочину недійсним повинна довести ,
що така помилка дійсно мала місце, а
також що вона має істотне значення.
Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
зі сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним.

Як вбачається із змісту позовної заяви
та нормативно-правового обґрунтування
позову підстава позову зводиться до
того, що позивач, укладаючи оспорювані
додатки, виявив невідповідність змісту
Графіку технологічним процесам
будівництва, а також неможливість
виконання будівельних робіт
передбачених додатками в січні - лютому
2013 року раніше 20.02.2013 року.

Наведене переконливо свідчить про те,
що фактично підставою позовних вимог є
мотив, з яким пов'язано факт укладення
оспорюваних додатків, а виявлення тих
обставин, на які посилається позивач
після укладення оспорюваних додатків,
навіть і при їх наявності, на
переконання колегії суддів, свідчить
про допущене позивачем власного
недбальства при його укладенні із
врахуванням положень п.1.1.6 Договору.

Позивач наполягає на тому, що на момент
вчинення правочину, предметом договору
(додатку № 10) були підрядні роботи, які
мали бути виконані в певний строк
починаючи з січня 2013 року, і в цьому
вбачається його помилка щодо
визначення строків виконання
будівельних робіт, оскільки Додаток №
10 підписаний сторонами після вказаної
дати.

Однак таке твердження спростовується
Додатком № 1 до Договору (на час
підписання), в якому передбачений такий
же перелік робіт, які позивач повинен
був виконати в січні 2013 року, при цьому
позивач не мав жодних претензій щодо
вказаних строків виконання робіт.

Таким чином, підписавши 25.03.13 р. Додаток
№ 10 (тобто вже знаючи, що декларація про
початок виконання будівельних робіт
від 20.02.2013р.), позивач прийняв на себе
зобов'язання виконати роботи згідно
нового Графіку. З огляду на це
посилання позивача на прострочення
відповідачем та отримання Декларації
про початок виконання будівельних
робіт лише 20.02.13 р. є безпідставними,
оскільки вказана обставина вже була
врахована сторонами при зміні Графіку
виконання робіт та викладенні його в
новій редакції 25.03.13 р.

Крім того, аналізуючи вказані доводи
позивача, колегія суддів зауважує, що
згідно ч.3 ст.631 ЦК України сторони
можуть встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.

Твердження позивача про те, що
оспорювані додатки не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
з яким також погодився суд
першої інстанції, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає
хибними, виходячи з наступних
міркувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Загальне правило п. 5 ЦК України
конкретизується в ст.. 234 та ст.. 235 ЦК
України, що передбачають недійсність
фіктивного та удаваного правочину.

У свою чергу ч. 1 ст. 234 ЦК України
передбачає, що фіктивним є правочин,
який вчинено без наміру створення
правових наслідків, які обумовлюються
ним. Фіктивний правочин визнається
судом недійсним.

Отже, фіктивний правочин не відповідає
загальним підставам дійсності
правочинів, зазначеним у ч. 5 ст. 203 ЦК
України, оскільки не спрямований на
реальне настання правових наслідків,
зумовлених ним. У фіктивних правочинах
внутрішня воля сторін не відповідає
зовнішньому її прояву, тобто сторони,
укладаючи його, знають заздалегідь, що
він не буде виконаний.

Таким чином, фіктивний правочин існує
лише на папері. Його основне завдання
полягає в тому, щоби створити уявлення
в оточуючих суб'єктів про наявність
правового зв'язку між сторонами такого
правочину.

Оскільки правочин є дією особи,
спрямованою на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, то завідомо на момент
вчинення правочину об'єктивна
неможливість настання правового
результату не породжує у сторін тих чи
інших прав та обов'язків. Однак не є
такими правочини, за якими реальність
настання правових наслідків
поставлено в залежність від поведінки
учасників чи інших обставин, наприклад
строки виконання зобов'язання.

Водночас, колегія суддів враховує той
факт, що відповідно до п. 6.3 Договору,
підрядник не пізніше 14 та 28 числа
кожного звітного періоду готує два
примірники акта виконаних робіт,
підписує та скріплює їх своєю печаткою,
та передає їх замовнику. У кожному акті
відображаються роботи (об'єми, види,
вартість), фактично виконані
підрядником станом на 14 та 28 число
звітного місяця. Одночасно, підрядник
не пізніше 28 числа звітного місяця
передає замовнику два примірники
Довідки КБ-3 та інші документи, що
входять до складу Платіжного пакету,
якими підтверджується вартість та
об'єми виконаних робіт за звітний
місяць в цілому.

Під час розгляду апеляційної скарги
встановлено, що підрядником було
виконано та передано замовнику роботи
на загальну суму 4 099 327,17 грн. при цьому,
за виконані роботи відповідачем
сплачено 4 198 658,44 грн., даний факт не
заперечувався позивачем.

Відповідно до ст. 35 ГПК України,
обставини, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, можуть не доказуватися перед
судом, якщо в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Вказані обставини також
підтверджуються рішенням
господарського суду Рівненської
області від 09.01.14 р., залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 19.02.14 р., яким
стягнуто з ТОВ "Галспецбуд плюс" на
користь ТОВ "Фірма "Інтергал" 774407,92 грн.
за порушення умов договору підряду на
капітальне будівництво № 26/11/12-М від
26.11.12 р.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що подаючи
замовнику акти виконання робіт та
приймаючи оплату за виконані роботи,
сторони своїми діями неодноразово
підтвердили набуття ними цивільних
прав та обов'язків у відповідності до п.
1 ст. 202 ЦК України та укладеними ними
Договору капітального будівництва, а
відтак у колегії суду відсутні правові
підстави вважати додатки до договору
щодо графіку виконання та фінансування
такими, що укладені без наміру настання
правових наслідків.

У суду відсутні підстави вважати
оспорювані правочини удаваними,
оскільки позивачем жодними доказами не
доведено наміру сторін приховати
будь-який інший правочин, що слугувало
б правовою підставою для доведення
порушення ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Враховуючи вказане, апеляційний суд
приходить до висновку, що позивачем не
було доведено, що оспорювані Додатки не
були спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені цим
правочином, а відтак і наявності
підстав, передбачених ст. 203 ЦК УКраїни,
для визнання договору недійсним.

А відтак колегія суддів приходить до
висновку про безпідставність
висновків суду першої інстанції про
недійсність п.1 Додатку № 10 та додатку
№ 1/10 від 25.03.2013р. у зв'язку з відсутністю
наміру на реальне настання правових
наслідків.

Водночас, колегія суддів констатує, що
за загальним правилом невиконання чи
неналежне виконання правочину не тягне
за собою правових наслідків у вигляді
визнання правочину недійсним. У такому
разі заінтересована сторона має право
вимагати розірвання договору або
застосування інших передбачених
законом наслідків, а не визнання
правочину недійсним.

При цьому, дослідивши умови Договору та
Додатку № 10, колегія суддів приходить
до висновку, що на момент укладення
спірного додатку, він не порушував
жодних вимог чинного законодавства, а
тому посилання позивача на
застосування ст.ст. 203, 215 ЦК України є
безпідставними.

Встановивши зазначене, господарський
суд апеляційної інстанції, керуючись
нормами ст.ст. 182, 203, 210, 215, 638, 657 ЦК
України, ч. 1 ст. 180 ГК України, дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову щодо
визнання Додатків до договору
недійсними, оскільки матеріалами
справи підтверджений факт дотримання
сторонами договору всіх вимог ст. 203 ЦК
України під час його укладення, а
наведені позивачем доводи в
обґрунтування підстав недійсності
договору, не є обставинами, які
доводять його недійсність в розумінні
норм чинного цивільного законодавства.

Отже, висновок суду першої інстанції
про визнання недійсним Додатку №10 до
Договору № 26/11/12-М підряду на
капітальне будівництво від 25.03.2013 року
в частині пункту № 1, а саме положення:
"Сторони вирішили викласти: Додаток №1
в новій редакції "Додаток № 1/10 "Графік
виконання та план фінансування" та
визнання недійсним Додатку №1/10 до
Договору підряду на капітальне
будівництво №26/11/12-М від 26.11.2012 року
"Графік виконання та план фінансування
загальнобудівельних, монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт
по будівництву багатоквартирного
житлового будинку по вул.А.Мельника, 18А
у м.Рівному" від 25.03.2013 року, у зв'язку з
помилкою укладення та ненастання
правових наслідків, зроблено без
дослідження фактичних обставин справи,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

Зважаючи на викладене, рішення
господарського суду Рівненської
області підлягає скасування із
прийняттям нового рішення про відмову
в позові, як таке, що прийнято із
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Судові витрати зі сплати судового
збору за розгляд апеляційної скарги
покладаються на відповідача згідно ст.
49 ГПК.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Інтергал-Буд" Товариства
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Інтергал" на рішення господарського
суду Рівненської області від 19.02.2014
року у справі № 918/1925/13 задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Рівненської області від 19.02.2014 року у
справі № 918/1925/13 скасувати.
Прийняти нове рішення. В позові
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галспецбуд плюс" до
Дочірнього підприємства "Інтергал-Буд"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Інтергал" про
визнання недійсними додатків №10 та
№ 1/10 від 25.03.2013 року до договору №
26/11/12-М від 26.11.2012 року відмовити.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Галспецбуд плюс", вул.Бахарєва, 23, м.
Рівне, 33013 (ідентифікаційний код - 33567529)
на користь Дочірнього підприємства
"Інтергал-Буд" Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Інтергал",
пл.Старий Ринок, м.Львів, 79019
(ідентифікаційний код - 32568603) - 609 гри. 00
коп. відшкодування витрат пов'язаних зі
сплатою судового збору за подання
апеляційної скарги.

4. Доручити господарському суду
Рівненської області видати наказ.

5. Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

6. Справу №918/1925/13 повернути
господарському суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Бучинська Г.Б.

Суддя
Філіпова Т.Л.

Суддя
Демянчук Ю.Г.