КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.
Справа№ 910/25089/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Кропивної Л.В.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Бойченко В.М. -
дов. №45/40-Д від 01.10.2013р.

від відповідача не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада»

на рішення

господарського суду міста Києва

від 11.03.2014р. (суддя
Любченко М.О.)

у справі №910/25089/13

за позовом Комунального
підприємства «Дирекція замовника з

управління
житловим господарством Дарницького

району міста Києва»
(далі - Дирекція)

до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада»

(далі - ТОВ «Рада»)

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 11.03.2014р. у справі №910/25089/13
позов задоволено частково, стягнуто з
ТОВ «Рада» на користь Дирекції
основний борг в сумі 28 766,74 грн., 3% річних
в розмірі 1 475,37грн., інфляційні витрати
в сумі 742,27 грн., а також судовий збір в
розмірі 1 605,40 грн. В задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням,
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
та прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. В обґрунтування своїх вимог
зазначив, що місцевим судом
необґрунтовано встановлено доведеним
факт наявної заборгованості
відповідача перед позивачем, визнано
недоведеними твердження відповідача
про порушення позивачем умов договору,
неправильно застосовано норми
законодавства щодо визначення розміру
та порядку обчислення пені тощо.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.04.2014р.
апеляційну скаргу ТОВ «Рада» прийнято
до провадження в складі колегії суддів:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено
розгляд справи на 28.04.2014 року.

В судовому засіданні 28.04.2014р. на
підставі ст.77 ГПК України було
оголошено перерву до 20.05.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014р., в
зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М.
на лікарняному, змінено склад суду та
визначено судову колегію в складі:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Кропивна Л.В.

Представник апелянта в судове
засідання 20.05.2014р. не з'явився, хоча про
час та місце розгляду справи його
повідомлено належним чином (протокол
судового засідання від 28.04.2014р. та
розписка про ознайомлення з датою
наступного судового засідання), про
неявку та її причини суд не повідомив,
клопотань про відкладення розгляду
справи не надіслав, відтак апеляційний
господарський суд вважав за необхідне
справу розглянути за його відсутності.
В попередньому судовому засіданні
представник скаржника доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
ії задовольнити за наведених в тексті
скарги підстав тощо.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи скарги заперечив,
просив не брати їх до уваги, а відтак
рішення місцевого суду як законне та
обґрунтоване просив залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню за
таких обставин.

Так, Дирекція звернулася до
господарського суду міста Києва з
позовом до ТОВ «Рада» про стягнення
основного боргу в сумі 28 766,74 грн., пені в
розмірі 304,94 грн., 3% річних в сумі 2 343,11
грн. та інфляційних втрат в розмірі 1
791,01 грн. В обґрунтування своїх вимог
позивач посилався на порушення
відповідачем умов договору №9-498т від
08.06.2006р. про надання диспетчерського
зв'язку (далі - Договір) в частині
здійснення оплати в передбаченому
Договором розмірі та у встановлені
ним строки тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення представника позивача,
розглянувши подані документи і
матеріали справи, дійшов висновку про
обґрунтованість частини позовних
вимог, відтак позов задовольнив
частково.

Так, задовольняючи позов частково,
місцевий суд встановив, що між
сторонами наявні договірні відносини
щодо надання послуг з диспетчерського
зв'язку, в матеріалах справи відсутні
докази неналежного виконання
позивачем умов Договору, відповідачем
не спростовано факту надання позивачем
послуг за цим правочином тощо. В
частині вимог про стягнення пені,
місцевий суд з огляду на доводи
відповідача щодо пропуску позивачем
строку позовної давності, вважав за
необхідне застосувати позовну
давність та наслідки її спливу. В
частині вимог про стягнення 3% річних та
інфляційних втрат, суд першої
інстанції, через пропущення позивачем
строку позовної давності за частиною
терміну, прийняв до уваги допущені
заявником помилки під час здійснення
їх розрахунку, після проведення
власного розрахунку дійшов висновку,
що з ТОВ «Рада» підлягають стягненню 3%
річних в сумі 1 475,37 грн. та інфляційні
втрати в сумі 742,27 грн. тощо.

Апеляційний господарський суд
погоджується з такими висновками
місцевого суду.

Як встановлено матеріалами справи,
08.06.2006р. між позивачем (виконавцем) та
відповідачем (замовником) укладено
Договір, за змістом п.1.1 якого предметом
угоди є надання послуг
оперативно-диспетчерського зв'язку
щодо роботи ліфтового обладнання для
житлового будинку за адресою: м.Київ,
вул. А. Ахматової, 13-Д.

Відповідно до п.5.1 Договору, він діє з
08.06.2006р. до 01.07.2007р. строком на один рік,
на підставі п.5.4 сторони погодили, що
Договір підлягає пролонгації, якщо за
місяць до закінчення строку жодна із
сторін не заявить про намір його
припинення.

Як вбачається з матеріалів справи,
відсутні будь-які докази припинення
дії Договору, відтак місцевий суд
дійшов правильного висновку, що
зобов'язання сторін за Договором
автоматично продовжувалися кожен
наступний рік, адже спірні
правовідносини між сторонами виникли
під час дії згаданого правочину.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві цю послугу, якщо інше не
встановлено договором. Якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, які встановлено договором
(ст.ст.901, 903 ЦК України).

Виконавець зобов'язується безперервно
цілодобово надавати послуги
диспетчерського зв'язку щодо
безперебійної роботи ліфтового
обладнання; приймати, реєструвати та
передавати за призначенням для
виконання заявки, інформацію та
прохання мешканців по роботі ліфтів;
приймати та передавати за призначенням
для виконання сигнал спрацювання
системи ППА та ДУ (п.2.2 Договору).

За твердженнями позивача, в період з
01.01.2009р. по 04.09.2013р. відповідачу
надавались послуги диспетчерського
зв'язку, проте, відповідач заперечував
цю обставину, наполягаючи, що за
результатами виконання позивачем
своїх обов'язків не за кожний місяць
сторонами складались та підписувались
акти приймання-передачі.

Не зважаючи на вищезгадане, місцевий
суд дійшов висновку, з ним погоджується
й суд апеляційної інстанції, що нормами
чинного законодавства та Договором не
передбачено обов'язкового складання
між виконавцем послуг диспетчерського
зв'язку та замовником будь-яких актів
приймання-передачі цих послуг,
відсутність згаданих документів не
свідчить про ненадання послуг за
спірним правочином.

Крім цього, на підставі ст.18 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» в разі порушення виконавцем
умов договору споживач має право
викликати його представника для
складення та підписання акта-претензії
споживача, в якому зазначаються строки,
види, показники порушень тощо.
Представник виконавця повинен
з'явитися на виклик споживача не
пізніше строку, визначеного договором.
Акт-претензія складається споживачем
та представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.

Проте, відповідачем таких дій не
вчинялось, протягом спірного періоду з
01.01.2009р. по 04.09.2013р. жодних претензій з
приводу ненадання послуг виконавцю не
висувалось, будь-яких актів-претензій,
складених в порядку ст.18 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», до
матеріалів справи не представлялось.
Натомість ліфт перебував в постійному
обслуговуванні, доказів, що в будь-які
періоди часу він не працював в
матеріалах справи немає, тому
твердження відповідача про те, що
відсутність актів приймання-передачі
наданих послуг свідчить про неналежне
виконання позивачем своїх обов'язків
за Договором не заслуговують на увагу,
є безпідставними.

Таким чином, з огляду на наявність між
сторонами договірних відносин щодо
надання послуг з диспетчерського
зв'язку, відсутність у матеріалах
справи доказів неналежного виконання
позивачем умов Договору, місцевий суд
дійшов правильного висновку, що
відповідачем не спростовано факту
надання виконавцем послуг на загальну
суму 57 370,90 грн. за цим правочином.

За умовами п.2.3 Договору замовник
зобов'язується на першу вимогу
виконавця, але не пізніше 20-го числа
поточного місяця сплачувати вартість
послуг диспетчерського зв'язку.

Розмір плати за послуги
диспетчерського зв'язку щодо роботи
ліфтового обладнання визначається
згідно калькуляції на щомісячне
технічне обслуговування
диспетчерського зв'язку та кошторису
на утримання диспетчерської служби,
які додаються. Розмір плати за послуги
у місяць сплачується згідно додатку №1
(п.4.1 Договору).

У відповідності до додатку №1 до
Договору, станом на 01.09.2008р. вартість
послуг з диспетчерського зв'язку
складала 887,57 грн. на місяць. Сторонами
також було передбачено, що при зміні
тарифів на обслуговування відповідно
змінюються розрахунки з оформленням
додатків до договору з часу введення
змін.

Додатком №1 без дати сторони погодили,
що з 01.04.2011р. вартість послуг за
Договором буде збільшено до 1 147,99 грн.
на місяць.

Як встановлено місцевим судом та
вбачається з наявних в матеріалах
справи документів, а саме виписок з
банківських рахунків сторін,
відповідачем за період з 01.01.2009р. по
01.10.2013р. здійснено оплату послуг за
Договором на загальну суму 28 604,16 грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч.1 ст.509 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Положеннями ст.193 ГК України та ст.ст. 525,
526, 530, 612 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом. Якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, воно підлягає
виконанню в цей строк (термін). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
встановлений договором або законом
строк.

Невиконання або виконання з порушенням
визначених змістом зобов'язання умов
(неналежне виконання) є на підставі
ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання.

У відповідності до ч.1 ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем належним чином
виконано свої зобов'язання за
Договором, а відповідачем належними та
допустимими доказами не доведено факту
відсутності обов'язку з оплати наданих
послуг, вимоги Дирекції до ТОВ «Рада»
про стягнення основного боргу в сумі 28
766,74 грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновками місцевого
суду в частині розрахунку 3% річних та
інфляційних втрат, зокрема, що розмір 3%
річних складатиме 1 475,37 грн., а розмір
інфляційних втрат - 742,27 грн. та
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правомірно задоволено
вимоги в частині їх стягнення.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає висновки
місцевого суду законними,
обґрунтованими обставинами й
матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада»
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва від
11.03.2014р. у справі №910/25089/13 - без змін.

Матеріали справи №910/25089/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

Л.В. Кропивна