м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Організації орендарів орендної фірми
До 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
Боярчуков та партнери»
Про визнання відсутнім права
на користування нежитловими
приміщеннями та стягнення
Суддя Спичак О.М.
від позивача: не з?явився;
від відповідача-1: не з?явився;
від відповідача-2: ОСОБА_2 - представник
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідачів, в якому просив визнати
відсутнім у відповідача-1 право на
користування нежитловим приміщеннями,
що знаходяться на третьому поверсі
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А), а також
стягнути з відповідача-2 безпідставно
набуті грошові кошти в сумі 82 800,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.08.2013 було порушено
справи призначено на 06.09.2013.
Крім того, ухвалою суду від 23.08.2013 року
задоволено заяву Організації
орендарів орендної фірми "Екста" про
вжиття заходів до забезпечення позову.
Представник позивача в судове
засідання 06.09.2013 року не з'явився,
вимоги ухвали суду про порушення
провадження у справі не виконав, про
дату та час судового засідання був
повідомлений належним чином.
06.09.2013 р. представник відповідача-2
через відділ діловодства
Господарського суду м. Києва подав
клопотання про фіксування судового
процесу технічними засобами, яке судом
було розглянуто та задоволено.
Крім того, представником відповідача-2
було подано клопотання про припинення
провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1
статті 80 ГПК України з огляду на те, що
22.08.2013 р. до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців було внесено запис
про припинення підприємницької
діяльності ОСОБА_1, а відтак остання не
може бути відповідачем по даній справі.
Представники відповідача-2 у даному
судовому засіданні підтримав подане
ним через канцелярію суду клопотання
про припинення провадження у справі та
надав для огляду оригінал витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців на
Представник відповідача-1 у даному
судовому засіданні надав усні
пояснення з приводу поданого
відповідачем-2 клопотання про
припинення провадження у справі,
відповідно до яких не заперечує проти
задоволення зазначеного клопотання.
Клопотання відповідача-2 про
припинення провадження у справі судом
буде розглянуто в наступному
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представників позивача та
необхідністю витребування додаткових
доказів у справі, суд відклав розгляд
даної справи на 07.10.2013 року.
Представники позивача в судове
засідання 07.10.2013 року не з'явилися,
вимоги ухвали суду про порушення
провадження у справі не виконали, про
дату та час судового засідання були
повідомлені належним чином.
У судовому засіданні 07.10.2013 року
представники відповідачів надали усні
пояснення по справі.
Клопотання відповідача-2 про
припинення провадження у справі судом
буде розглянуто в наступному
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представників позивача, ухвалою суду
від 07.10.2013 року відкладено на 21.10.2013
Представник позивача до канцелярії
суду подав клопотання про відкладення
розгляду справи та про продовження
строку вирішення спору, а в судовому
засіданні 21.10.2013 року надав усні
пояснення, відповідно до яких
підтримав подане ним клопотання.
Представник відповідача-2 в судовому
засіданні 21.10.2013 року надав усні
пояснення по справі.
Представник відповідча-1 в судове
засідання 21.10.2013 року не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату, час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача-1, а також у
зв'язку з необхідністю витребування
додаткових доказів, ухвалою суду
задоволено клопотання представника
позивача та продовжено строк вирішення
спору, а також відкладено розгляд
справи на 01.11.2013 року.
У зв'язку з перебуванням судді Спичака
О.М. у відпустці, з метою дотримання
процесуальних строків, розпорядженням
Голови Господарського суду міста Києва
передано на розгляд судді Ломаці В.С.
Ухвалою від 01.11.2013 року суддя Ломака В.С.
прийняла справу до свого провадження.
Розгляд справи призначила на 08.11.2013
У зв'язку з виходом судді Спичака О.М. з
відпустки, за розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва від
08.11.2013 року справу передано на розгляд
судді Спичаку О.М.
Ухвалою від 08.11.2013 року суддя Спичак О.М.
прийняв справу до свого провадження.
31.10.2013 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
представник позивача подав клопотання
про зупинення провадження у справі №
рішенням у пов'язаній адміністративній
справі №810/5686/13-а Київського окружного
адміністративного суду.

Клопотання мотивоване тим, що 22.08.2013
року Державним реєстратором
Реєстраційної служби Ставищенського
районного управління юстиції
Київської області Мороз Інною
Ігорівною було внесено до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запис про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності
відповідача-2 Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за її рішенням.
Не погоджуючись з такими діями
Державного реєстратора, позивач
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Ставищенського районного
управління юстиції Київської області
Мороз Інни Ігорівни про визнання дій,
які полягли у внесенні до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за її рішенням
протиправними та зобов'язання
Державного реєстратора скасувати
запис про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 за її рішенням. Ухвалою
Київського окружного
адміністративного суду від 25.10.2013 року
відкрито провадження в
адміністративній справі №810/5686/13-а за
позовом Організація орендарів
орендної фірми "Екста" до Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Ставищенського районного управління
юстиції Київської області Мороз Інни
Ігорівни про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити певні дії, а
відтак, на думку представника позивача,
провадження у справі № 910/16305/13 підлягає
зупиненню до набрання законної сили
рішенням в адміністративній справі №
810/5686/13-а.

В судовому засіданні 08.11.2013 року
представник позивача підтримав подане
через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
клопотання про зупинення провадження у
справі.

Представник відповідача-1 в судове
засідання 08.11.2013 року не з`явився, про
розгляд справи повідомлявся належним
чином, причини неявки в судове
засідання суду не повідомив.

Представник відповідача-2 в судовому
засіданні 08.11.2013 року проти задоволення
клопотання представника позивача
заперечував, просив суд у його
задоволенні відмовити. Подав
клопотання про долучення доказів до
матеріалів справи.

Ст. 79 Господарського процесуального
кодексу України встановлює, що
господарський суд зупиняє провадження
в справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Враховуючи те, що підприємницьку
діяльність відповідача-2 у справі
№910/16305/13 припинено, про що внесено
запис до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців державним
реєстратором, обставини щодо
правомірності дій якого щодо внесення
зазначеного запису, встановлюються при
вирішенні адміністративної справи
№810/5686/13-а, ухвалою суду від 08.11.2013 р.
провадження у справі № 910/16082/13 було
зупинено до набрання законної сили
рішенням у пов`язаній адміністративній
справі № 810/5686/13-а.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 провадження у справі №
910/16305/13 поновлено, розгляд справи
призначено на 26.05.2014.

В судове засідання 26.05.2014 позивач та
відповідач-1 представників не
направили, причин неявки - суд не
повідомили. Про розгляд справи були
повідомлені належним чином за адресами
свого місцезнаходження. Через
канцелярію суду заяв та клопотань не
подавали.

В судовому засіданні 26.05.2014 судом було
розглянуто клопотання відповідача - 2
про припинення провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України в
частині вимог до ФОП ОСОБА_1 про
стягнення 82 800,00 грн. безпідставно
набутих коштів, оскільки спір в цій
частині не підлягає вирішенню в
господарських судах, адже ОСОБА_1 не має
статусу фізичної особи - підприємця,
про що свідчать зокрема відомості з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, а
тому спір в наведеній частині між
сторонами не підвідомчий
господарським судам.

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, дійшов наступних висновків.

Ч. 1 статті 18 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що до складу учасників
судового процесу входять: сторони,
треті особи, прокурор, інші особи, які
беруть участь у процесі у випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 21 Господарського
процесуального кодексу України,
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.
Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.
Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

Ч. 1 статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 2 Господарського
кодексу України учасниками відносин у
сфері господарювання є суб'єкти
господарювання, споживачі, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, наділені
господарською компетенцією, а також
громадяни, громадські та інші
організації, які виступають
засновниками суб'єктів господарювання
чи здійснюють щодо них
організаційно-господарські
повноваження на основі відносин
власності.

Згідно ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу
України суб'єктами господарювання
визнаються учасники господарських
відносин, які здійснюють господарську
діяльність, реалізуючи господарську
компетенцію (сукупність господарських
прав та обов'язків), мають відокремлене
майно і несуть відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах цього
майна, крім випадків, передбачених
законодавством.

Частиною 2 ст. 55 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єктами
господарювання є: 1) господарські
організації - юридичні особи, створені
відповідно до Цивільного кодексу
України, державні, комунальні та інші
підприємства, створені відповідно до
цього Кодексу, а також інші юридичні
особи, які здійснюють господарську
діяльність та зареєстровані в
установленому законом порядку; 2)
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Приписами пункту 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Як встановлено судом, згідно наявного в
матеріалах справи витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців АВ № 241473,
державним реєстратором юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців
Реєстраційної служби Ставищенського
РУЮ Київської області внесено запис №
3001016 від 22.08.2013 про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особою - підприємцем ОСОБА_1 за власним
рішенням.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» визначено,
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Також, судом встановлено, що не
погоджуючись з діями державного
реєстратора юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців Реєстраційної
служби Ставищенського РУЮ Київської
області щодо внесення запису №
3001016 від 22.08.2013 про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особою - підприємцем ОСОБА_1 за власним
рішенням, організація орендарів
орендної фірми «Екста» звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом про
визнання протиправними наведених дій
та зобов?язання вчинити дії по
скасуванню запису № 3001016 від
22.08.2013.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 14.11.2013 в
справі № 810/5686/13-а позовну заяву
організації орендарів орендної фірми
«Екста» залишено без розгляду.

До того ж, ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 02.04.2014
провадження у справі № 810/6156/13-а за
позовом організації орендарів
орендної фірми «Екста» в особі
ліквідатора Самофалова В.В. до
державного реєстратора юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців
Реєстраційної служби Ставищенського
РУЮ Київської області щодо внесення
запису № 3001016 від 22.08.2013 про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особою - підприємцем ОСОБА_1 за
власним рішенням та зобов?язання
скасувати наведений запис - закрито на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

З огляду на викладене, судом
встановлено, що згідно відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, які
в силу приписів ч. 1 статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» вважаються достовірними,
поки до них не внесено змін, державним
реєстратором юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
Реєстраційної служби Ставищенського
РУЮ Київської області внесено запис №
3001016 від 22.08.2013 про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особою - підприємцем ОСОБА_1 за власним
рішенням. Вказані відомості є чинними
та доказів внесення до них змін, або
скасування в установленому порядку -
суду не надано.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 на момент
порушення провадження у даній справі
не мала статусу фізичної особи -
підприємця, тобто не була суб?єктом
господарювання, який може бути
учасником саме господарських відносин
в силу ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу
України, а тому ОСОБА_1 не відносилась і
до кола осіб, визначених статтею 1
Господарського процесуального кодексу
України, а отже вказана особа не може
бути стороною в господарському
процесі згідно статті 21 Господарського
процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що спір у справі № 910/16305/13 в
частині вимог Організації орендарів
орендної фірми «Екста»про стягнення з
ФОП ОСОБА_1 безпідставно отриманих
коштів в сумі 82 800,00 грн. - не підлягає
вирішенню господарськими судами
України, а тому провадження в справі в
цій частині підлягає припиненню на
підставі п. 1 ч. 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Таким чином, подальший розгляд справи
по суті здійснюється судом в межах
вимог позивача до відповідача-1 про
визнання відсутнім у ТОВ «Адвокатське
об?єднання «Алєєксєєв, Боярчуков та
партнери» права на користування
нежитловим приміщеннями, що
знаходяться на третьому поверсі
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А).

Вимога позивача в цій частині
мотивована тим, що на підставі договору
купівлі - продажу від 06.09.1993, позивач
набув право власності на нежитлову
будівлю загальною площею 3 333 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А) і є її законним
власником і на даний час. В свою чергу,
позивач зазначав про те, що вказане
нерухоме майно вибуло з його власності
поза його волею, і було набуто всупереч
вимог закону ФОП ОСОБА_1, яка його
передала в оренду відповідачу-2 на
підставі укладеного між ними договору.
Позивач вважає, що оскільки на даний
час саме він є власником нежитлової
будівлі загальною площею 3 333 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А) (літ. А), жодних
правовідносин оренди з відповідачем-1 у
нього не існує, а тому у відповідача-1
відсутнє право на користування
нежитловим приміщеннями, що
знаходяться на третьому поверсі
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А). Нормативно
позивач посилався на приписи ст.ст. 16,
317ч. 1,761 ч. 1 Цивільного кодексу України,
ст. 20 Господарського кодексу України.

Як зазначалось вище, позивач та
відповідач-1 в судове засідання 26.05.2014
своїх представників не направили. Про
проведення судового засідання
повідомлялись належним чином за
адресами юридичного місцезнаходження.
Суд зазначає про те, що позивач та
відповідач-1 не були обмежені в своїх
процесуальних правах надати
документи, які на їх думку є
необхідними для вирішення спору, через
канцелярію суду або шляхом їх
направлення на адресу суду поштовим
відправленням.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

За таких обставин, суд, з метою
дотримання строку вирішення спору,
визначеного статтею 69 Господарського
процесуального кодексу України,
дійшов висновку, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення у відповідності до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України, а неявка
представників позивача та
відповідача-1 не перешкоджає вирішенню
справи по суті за наявними в ній
матеріалами.

Справа розглядається в порядку ст. 75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких ґрун
тується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначав позивач у позові, ним на
підставі договору купівлі - продажу від
21.09.1993, укладеного між Фондом
державного майна України, як продавцем,
та організацією орендарів орендної
фірми «Екста», як покупцем, і
посвідченого державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори Лазарєвою Л.І. за
№ р-9-3948, Організація орендарів
орендної фірми «Екста» придбала у
власність державне нерухоме майно, що
розташоване у АДРЕСА_1, яке було
передано покупцю по Акту прийомки -
передачі від 21.09.1993

В свою чергу, судом встановлено, що
рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.07.2013 у справі № 910/4431/13, яке
залишено без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 12.08.2013, було
частково задоволено позов Організація
орендарів орендної фірми «Екста», а
саме: визнано за Організацією
орендарів орендної фірми «Екста» право
власності на нежитлову будівлю площею 3
333,00 кв.м. по АДРЕСА_1 (літ. А).

Проте, згідно рішення Господарського
суду міста Києва від 07.03.2014, рішення
Господарського суду міста Києва від
09.07.2013 в справі № 910/4431/13 - скасовано за
нововиявленими обставнами та прийнято
нове рішення, яким в задоволенні позову
Організації орендарів орендної фірми
«Екста» до Департаменту комунальної
власності міста Києва виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), Комунального
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», Фонду державного
майна України- відмовлено. Провадження
у справі в частині позовних вимог до
Закритого акціонерного товариства
«Центр моди «Екста» - припинено.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні вимоги Організації
орендарів орендної фірми «Екста» про
визнання права власності на спірне
майно мотивовано зокрема тим, що в
результаті прийняття рішення
уповноваженим органом трудового
колективу Організації орендарів
орендної фірми «Екста» про передання
спірного нерухомого майна до
статутного капіталу АТЗТ «Центр моди
«Екста», право власності на нерухоме
майно, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 , було правомірно набуте АТЗТ
«Центр моди «Екста». Суд зазначив, що
підстави для задоволення позовних
вимог ОООФ «Екста» про визнання за ним
права власності на спірне нерухоме
майно, - відсутні з огляду на
встановлений судом факт відчуження
власником (ОООФ «Екста») такого
нерухомого майна на користь АТЗТ
«Центр моди «Екста».

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014, рішення
Господарського суду міста Києва від
07.03.2014 залишено без змін.

Частиною 3 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як зазначав позивач у позові, ним на
підставі договору купівлі - продажу від
06.09.1993, набуто право власності на
нежитлову будівлю загальною площею 3 333
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (літ. А) і є її
законним власником і на даний час. В
свою чергу, вказане нерухоме майно
вибуло з його власності поза його
волею, і було набуто всупереч вимог
закону ФОП ОСОБА_1, яка його передала в
оренду відповідачу-2 на підставі
укладеного між ними договору. Про
наявність орендних правовідносин
свідчать зокрема фотографії будівлі з
вивіскою назви відповідача-1.

Позивач вважає, що оскільки на даний
час саме він є власником нежитлової
будівлі загальною площею 3 333 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А) (літ. А), жодних
правовідносин оренди з відповідачем-1 у
нього не існує, а тому у відповідача-1
відсутнє право на користування
нежитловим приміщеннями, що
знаходяться на третьому поверсі
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А).

У відповідності до ст. 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного
кодексу України держава забезпечує
рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
та статтею 20 Господарського кодексу
України визначено переліки способів
захисту порушених прав.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Частина 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України визначає, що способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно статті 20 Господарського кодексу
України, кожний суб'єкт господарювання
та споживач має право на захист своїх
прав і законних інтересів. Права та
законні інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемлюють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом; відновлення
становища, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання; припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи наведене, судом
встановлено, що згідно рішення
Господарського суду міста Києва від
07.03.2014, яке набрало законної сили,
Організації орендарів орендної фірми
«Екста» відмовлено у задоволенні
вимоги про визнання права власності на
нерухоме майно по АДРЕСА_1, адже
вказане майно було правомірно
відчужено внаслідок прийняття рішення
уповноваженим органом трудового
колективу Організації орендарів
орендної фірми «Екста» про передання
спірного нерухомого майна до
статутного капіталу АТЗТ «Центр моди
«Екста».

Отже, вказане рішення, яке набрало
законної сили і в силу приписів статті
35 Господарського процесуального
кодексу України встановлені ним
обставини не підлягають доведенню у
даному спорі, містить висновки про те,
що право власності на нерухоме майно,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у
м.Києві, було правомірно набуте АТЗТ
«Центр моди «Екста». Також, судовим
рішенням від 07.03.2014 встановлено факт
правомірного відчуження власником
(ОООФ «Екста») такого нерухомого майна
на користь АТЗТ «Центр моди «Екста».

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про
охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що станом на момент вирішення
даного спору позивач не довів
належними та допустимими доказами в
розумінні ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, що він
є власником або у нього виникли
будь-які права на нежитлові приміщення,
що знаходяться на третьому поверсі
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А), щодо яких він
просить визнати відсутнім у
відповідача-1 право на їх користування.

Також, суд враховує і те, що позивачем
на підтвердження своєї вимоги до
відповідача-1 не подано суду жодних
належних та допустимих доказів в
розумінні ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, що
відповідач-1 своїми діями порушує
будь-які охоронювані законом інтереси
позивача стосовно нерухомого майна, а
саме: нежитлових приміщень, що
знаходяться на третьому поверсі
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А).

А оскільки захисту підлягають права
власника нерухомого майна, обумовлені
зокрема статтею 317 Цивільного кодексу
України, якими позивач станом на момент
вирішення даного спору не наділений і
які у нього не виникли на підставах,
встановлених законом станом на момент
подання позову, а тому суд дійшов
висновку, що вимога позивача -
Організації орендарів орендної фірми
«Екста» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«Алєксєєв, Боярчуков та партнери» про
визнання відсутнім права на
користування нежитловим приміщеннями,
що знаходяться на третьому поверсі
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А) - не є
обґрунтованою, не була доведена
позивачем належним та допустимими
доказами в розумінні ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, а тому задоволенню не
підлягає. Доказів протилежного суду
станом на момент вирішення спору суду
не надано.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат суд виходить з
наступного.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про
судовий збір» визначено, що сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у
справі;

4) залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням);

5) закриття провадження у справі.

Пунктом 5.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» від 21 лютого 2013 року N 7
надано роз'яснення, що статтею 7 Закону
передбачено підстави повернення
судового збору, перелік яких є
вичерпним. У їх числі не зазначено
такої підстави, як припинення
провадження у справі (стаття 80
Господарського процесуального кодексу
України). Водночас закриття
провадження у справі, про яке йдеться у
пункті 5 частини першої цієї статті
Закону, є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарськими судами у
здійсненні судочинства не
застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у
справі з підстав, передбачених статтею
80 Господарського процесуального
кодексу України, не тягне за собою
наслідків у вигляді повернення
сплаченої суми судового збору.

Таким чином, оскільки провадження у
справі № 910/16305/13 в частині вимоги
Організації орендарів орендної фірми
«Екста» до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 82 800,грн..
безпідставно набутих коштів -
припинено згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, а в задоволенні вимоги до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«Алєксєєв, Боярчуков та партнери» про
визнання відсутнім права на
користування нежитловим приміщеннями,
що знаходяться на третьому поверсі
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (літ. А) - судом
відмовлено, а тому судовий збір,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України та ч. 11
статті 7 Закону України «Про судовий
збір», покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 80 ч. 1 п.1, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/16305/13 в
частині вимоги Організації орендарів
орендної фірми «Екста» до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
82 800,грн. безпідставно набутих коштів -
припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки спір не підлягає
вирішенню в господарських судах.

2. У позові Організації орендарів
орендної фірми «Екста» до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «Алєксєєв, Боярчуков та
партнери» про визнання відсутнім права
на користування нежитловим
приміщеннями, що знаходяться на
третьому поверсі нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (літ.
А) - відмовити.

3. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 02.06.2014.

Суддя
О.М.Спичак