ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.Справа № 923/75/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Савицький Я.Ф.

(відповідно до розпорядження в.о.
голови суду від 16.04.2014р. №645 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Косюга Ю.П., за
довіреністю №61/14 від 24.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Херсонської області від 25 березня 2014
року

у справі №923/75/14

за позовом Приватного підприємства
"Бізон-Тех 2006"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення

В С Т А Н О
В И В:

ПП "Бізон-Тех 2006" звернулось до
господарського суду Херсонської
області з позовом до ФО-П ОСОБА_2 про
стягнення 487814,22 грн., з яких: 314138,22 грн.
основного боргу та 173676 грн. збитків.

25.03.2014р. позивачем було подано
повідомлення про часткове погашення
боргу, відповідно до яких позивач
просив стягнути з відповідача 113648,22
грн. основного боргу та 173676 грн. збитків
та припинити провадження по справі в
частині стягнення з відповідача 200490
грн. основного боргу.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 25 березня 2014
року у справі №923/75/14 (суддя Чернявський
В.В.) позовні вимоги ПП "Бізон-Тех 2006"
задоволено, з відповідача на користь
позивача стягнуто 113648,22 грн. основного
боргу, 173676 грн. збитків та 1720,50 грн.
судового збору, окрім того припинено
провадження щодо вимог про стягнення
200490 грн. боргу. Приймаючи рішення
господарський суд першої інстанції
прийшов до висновку, що матеріалами
справи підтверджується факт поставки
позивачем відповідачу товару та
наявність порушення зобов'язання
відповідачем в частині своєчасної
оплати вказаного товару. Окрім того,
господарський суд першої інстанції
прийшов до висновку про наявність
підстав для стягнення відповідних
збитків.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, відповідач (ФО-П
ОСОБА_2) звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати в частині стягнення з
відповідача 173676 грн. збитків, з
посиланням при цьому на не повне
з'ясування господарським судом першої
інстанції обставин справи та
неправильне застосування норм
матеріального права, з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі.

Представник скаржника у судове
засідання не з'явився, про час, дату і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про що свідчить
відповідне повідомлення про вручення
поштового відправлення від 18.04.2014р.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення, відповідно
до яких ПП "Бізон-Тех 2006" просить
залишити апеляційну скаргу ФО-П ОСОБА_2
без задоволення, а оскаржуване судове
рішення без змін.

19.05.2014р. до Одеського апеляційного
господарського суду від ФО-П ОСОБА_2
надійшло клопотання про зупинення
провадження по справі у зв'язку з тим,
що останнім подано до господарського
суду Херсонської області позовну заяву
про визнання недійсним договору
постачання пестицидів №КХ-П від
05.03.2012р., стягнення за яких відбувається
по справі №923/75/14.

У задоволенні вказаного клопотання
колегією суддів було відмовлено у
зв'язку з відсутністю підстав для
зупинення провадження, які передбачені
ст. 79 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд визнав за можливе
розглянути апеляційну скаргу ФО-П
ОСОБА_2 за відсутністю представника
відповідача у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представника позивача,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
05.03.2012р. між ПП "Бізон-Тех 2006" (позивач,
постачальник) та ФО-П ОСОБА_2
(відповідач, покупець) було укладено
договір поставки пестицидів №КХ-П-3
(надалі - договір, спірний договір), за
умовами якого даний договір,
незважаючи на його назву, є договором
купівлі-продажу таких товарів як
пестициди (засоби захисту рослин) та
мікродобрива між сторонами по справі.

Відповідно до п.1.2 договору у порядку,
строки та на умовах, визначених цим
договором і специфікаціями до нього,
постачальник зобов'язався передавати у
власність покупця товар, а покупець
зобов'язався приймати цей товар та
оплачувати його.

Згідно з п.2.1 договору найменування
(асортимент) товару, його кількість та
ціна вказується в специфікаціях до
договору, які є невід'ємними його
частинами.

За п.5.1 договору покупець зобов'язався
сплатити продавцю товар у строки,
вказані у специфікаціях. Якщо в
специфікації не вказано строк, термін
оплати товару, то такий товар
оплачується покупцем в день його
отримання від продавця.

Даний договір набирає чинності з дня
його підписання та діє до кінця року в
якому він був укладений. Також
договором передбачено можливість його
пролонгації (п.9.1 договору).

На виконання умов договору сторонами
було укладено ряд специфікацій на
поставку товарів, на загальну суму
427173,22 грн., а саме специфікації: № 1 від
05.03.2012р., № 2 від 09.04.2012р., № 3 від 10.05.2012р.,
№ 4 від 16.05.2012р., № 5 від 21.05.2012р., № 6 від
21.05.2012р., № 7 від 28.05.2012р., № 8 від 02.06.2012р.,
№ 9 від 05.06.2012р., № 10 від 06.06.2012р., № 11 від
13.06.2012р., № 12 від 18.06.2012р., № 13 від 20.06.2012р.,
№ 14 від 21.06.2012р., № 15 від 02.07.2012р., № 16 від
12.07.2012р., № 17 від 16.07.2012р., № 18 від 20.07.2012р.,
№ 19 від 23.07.2012р., № 20 від 01.08.2012р., № 21 від
08.08.2012р., № 22 від 10.08.2012р., № 23 від 13.08.2012р.,
№ 24 від 18.08.2012р., № 25 від 21.08.2012р., № 26 від
27.08.2012р., № 27 від 01.09.2012р., № 28 від 06.09.2012р.
(а.с.14-41).

За специфікацією № 1 остаточна оплата
за товар вчиняється не пізніше 05.10.2012р.,
за специфікацією № 2 - 01.09.2012р., за
специфікацією № 3 - 11.05.2012р., за
специфікацією № 25 - 22.08.2012р., за рештою з
перелічених 28-ми специфікацій - 15.10.2012р.

Виконуючи вимоги договору та
відповідних вищезазначених
специфікацій позивачем було
поставлено відповідачу товар на суму
427173,22 грн., що підтверджується
видатковими накладними № ЗП1289 від
23.03.2012р. на суму 22067,50грн., № ЗП1532 від
27.03.2012р. на суму 37 726,40 грн., № ЗП2453 від
09.04.2012р. на суму 28206грн., № ЗП2457 від
09.04.2012р. на суму 598грн., № ЗП4494 від
26.04.2012р. на суму 1142,16грн., № ЗП4851 від
28.04.2012р. на суму 4215грн., № ЗП5198 від
03.05.2012р. на суму 9504,40 грн., № ЗП6135 від
10.05.2012р. на суму 14878грн., № ЗП7232 від
16.05.2012р. на суму 2883,40грн., № ЗП7235 від
16.05.2012р. на суму 8887,20грн., № ЗП7242 від
16.05.2012р. на суму 4752,20грн., № ЗП7800 від
21.05.2012р. на суму 11554,20грн., № ЗП9885 від
13.06.2012р. на суму 9187,93грн., № ЗП10107 від
18.06.2012р. на суму 16475грн., № 31110389 від
20.06.2012р. на суму 6135грн., № ЗП10483 від
21.06.2012р. на суму 8760грн., № ЗП10803 від
02.07.2012р. на суму 24696,90грн., № ЗП11210 від
12.07.2012р. на суму 36 867,50грн., № ЗП11282 від
16.07.2012р. на суму 20 383,60грн., № ЗП11367 від
20.07.2012р. на суму 7458,30грн., № ЗП11415 від
31.07.2012р. на суму 29098грн., № ЗП11599 від
01.08.2012р. на суму 3838грн., № ЗП11747 від
08.08.2012р. на суму 12145,40грн., № ЗП11782 від
10.08.2012р. на суму 4972,20грн., № ЗП7802 від
22.05.2012р. на суму 2501,52 грн., № ЗП8631 від
28.05.2012р. на суму 7300грн., № ЗП9101 від
05.06.2012р. на суму 38181,90грн., № ЗП9154 від
05.06.2012р. на суму 12188,71грн., № ЗП9342 від
06.06.2012р. на суму 5004грн., № ЗП11846 від
13.08.2012р. на суму 6961,08грн., № ЗП12033 від
18.08.2012р. на суму 730грн., № ЗП12134 від
21.08.2012р. на суму 1789грн., № ЗП12323 від
27.08.2012р. на суму 13597,08грн., № ЗП12591 від
10.09.2012р. на суму 5487,40 грн., № ЗП12917 від
06.09.2012р. на суму 7000,24грн. (а.с. 42-76).

Протягом 2012 року відповідачем було
частково оплачено поставлений товар на
суму 98035 грн., що не спростовується
сторонами та підтверджується
відповідними банківськими виписками
по рахунку позивача.

Таким чином, несплаченим залишився
товар на суму 329138,22грн.

З матеріалів справи вбачається заява
відповідача без дати до позивача (а.с.
85), відповідно до якої відповідач
визнає за собою заборгованість за
спірним договором у розмірі 329138,22 грн.,
просить відстрочити сплату
відповідного боргу та зазначив, що
згоден включити зобов'язання по сплаті
позивачу збитків, що були завдані
простроченням оплати товару, розмір
яких буде визначений при підписанні
відповідної угоди про відстрочення
сплати боргу.

14.05.2013р. між сторонами по справі було
укладено додаткову угоду №1 до
договору № КХ-П-3 від 05.03.2013р. (а.с. 86)
(надалі - додаткова угода), відповідно
до якої відповідач підтвердив
прострочення грошового зобов'язання за
договором перед покупцем з оплати
отриманого товару станом на дату
підписання відповідної додаткової
угоди у розмірі 329138,22 грн.

Згідно з п.2 додаткової угоди
постачальник надав покупцю відстрочку
виконання грошового зобов'язання щодо
сплати 329138,22 грн. на наступних умовах.
Покупець зобов'язується в порядку,
встановленому договором поставки,
сплатити постачальнику суму боргу у
розмірі 329138,22 грн. не пізніше 01.09.2013р.
Покупець також зобов'язується в
порядку, встановленому договором
поставки, та не пізніше 01.09.2013р.
сплатити постачальнику 57892 грн.
збитків, завданих постачальнику
покупцем простроченням оплати товару
за договором поставки, що є погодженими
сторонами, і частково компенсують як
прострочення, так і втрати
постачальника за надання чергової
відстрочки оплати товару.

Відповідно до п.4.1 додаткової угоди
якщо станом на 01.09.2013р. покупцем не буде
належним чином виконані грошові
зобов'язання по цій додатковій угоді,
то замість частини збитків у розмірі
57892 грн. покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику 173676 грн., що є повною
сумою збитків, заздалегідь погодженими
сторонами, завданих постачальнику
покупцем простроченням оплати товару
покупцю (неможливістю користуватися
грошовими коштами, по яким надається
відстрочка). У разі подальшого
прострочення виконання грошових
зобов'язань по цій додатковій угоді
покупець несе відповідальність
відповідно до умов договору поставки
та законодавства. Сторони домовились,
що оскільки суми збитків по цій
додатковій угоді заздалегідь
визначені та погоджені сторонами, то
вони (у т.ч. їх виникнення та їх розмір)
не підлягають оспорюванню та
заперечуванню покупцем та доказуванню
постачальником.

Як вбачається з наданого позивачем
витягу з картки обліку руху коштів на
банківському рахунку (а.с.84) з названих
у додатковій угоді 329138,22грн. відповідач
сплатив тричі по 5000 грн. (14.08.2013р.,
22.08.2013р., 28.08.2013р.), а всього 15000 грн., після
чого сума невиконаних зобов'язань
залишалась незмінною до подання позову
- 314138,22 грн.

Як слідує з письмових пояснень
позивача від 24.03.2014р. та наданої
позивачем суду 25.03.2014р. копії витягу з
картки обліку банком руху коштів на
банківському рахунку під час
провадження у справі з 03.02.2014р. по
11.03.2014р. відповідач сплатив позивачу на
виконання спірних зобов'язань загалом
200490грн.

Вищенаведене стало підставою для
звернення ПП "Бізон-Тех 2006" до
господарського суду першої інстанції з
відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 664 ЦК України обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент:
вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Договором
купівлі-продажу може бути встановлений
інший момент виконання продавцем
обов'язку передати товар. Товар
вважається наданим у розпорядження
покупця, якщо у строк, встановлений
договором, він готовий до передання
покупцеві у належному місці і покупець
поінформований про це.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Факт прийняття відповідачем товару за
спірним договором не спростовується
сторонами та підтверджується
відповідними матеріалами справи.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, підтверджується
матеріалами справи та не
спростовується сторонами,
відповідачем під час розгляду даної
справи у місцевому господарському суді
було оплачено 200490 грн. заборгованості.

Таким чином, за відповідачем
залишилась заборгованість за
отриманий товар за спірним договором
на суму 113648,22 грн.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які
кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний господарський суд
зауважує, що відповідачем не надано
жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-33
ГПК України, на підтвердження
відсутності заборгованості за спірним
договором у розмірі 113648,22 грн., або на
підтвердження погашення відповідної
заборгованості.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що
відповідач погоджується, що за ним є
заборгованість за спірним договором на
користь позивача у розмірі 113648,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 113648,22 грн.
основної заборгованості, у зв'язку з
невиконанням останнім зобов'язань за
спірним договором в частині своєчасної
оплати прийнятого товари та припинення
провадження в частині стягнення 200490
грн. боргу, у зв'язку з їх погашенням
відповідачем під час розгляду даної
справи у місцевому господарському
суді.

Щодо позовних вимог ПП "Бізон-Тех 2006" в
частині стягнення з відповідача 173676
грн. збитків, апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Також відшкодування збитків
передбачено ст. 224 ГК України,
відповідно до якої учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Приписами ст. 225 ГК України встановлено,
що до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у
разі належного виконання зобов'язання
другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

Чинним законодавством передбачено, що
для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення збитків
необхідна наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення, а
саме: 1) факт порушення зобов'язання або
завдання збитків (протиправна дія або
бездіяльність); 2) наявність і розмір
завданих збитків або шкоди; 3) причинний
зв'язок між порушенням зобов'язання і
збитками або завданням шкоди та
розміром шкоди; 4) вина особи, яка
порушила зобов'язання, або завдала
шкоду.

Збитки мають реальний характер та у
разі, якщо сторона, яка вважає, що її
права були порушені та нею понесені
збитків, повинна довести як розмір
збитків так і факт їх понесення.

Понесені витрати можуть бути самими
різноманітними, оскільки збитки
визначаються виходячи не із змісту
самого порушення, а з характеру
наслідків порушення договірного
зобов'язання, тому що одне й те ж
порушення може викликати різні
наслідки, так само різні порушення
можуть викликати одні й ті ж наслідки.

За п.9 Тимчасової методики визначення
розміру шкоди (збитків), заподіяної
порушеннями господарських договорів,
схваленою Державною комісією Ради
Міністрів СРСР з економічної реформи
21.12.1990р. сторони мають право
встановлювати в договорі порядок
визначення розміру збитків, які
належать до відшкодування у разі
порушення окремих вимог договорів. При
цьому, зокрема, можуть встановлюватися
тверді суми, які належать до
відшкодування збитків. Наприклад за
порушення строків поставки обладнання
може бути передбачено відшкодування
збитків у сумі 5000 рублів.

Таким чином, враховуючи наведене,
сторони можуть встановлювати у
договорі відповідні тверді суми
збитків, які підлягають відшкодуванню
у разі порушення певних умов договору.

Як вже було зазначено вище, 14.05.2013р. між
сторонами по справі було укладено
додаткову угоду №1 до договору № КХ-П-3
від 05.03.2013р. (а.с. 86) (надалі - додаткова
угода), відповідно до якої відповідач
підтвердив прострочення грошового
зобов'язання за договором перед
покупцем з оплати отриманого товару
станом на дату підписання відповідної
додаткової угоди у розмірі 329138,22 грн.
Відповідно до п.4.1 додаткової угоди
якщо станом на 01.09.2013р. покупцем не буде
належним чином виконані грошові
зобов'язання по цій додатковій угоді,
то замість частини збитків у розмірі
57892 грн. покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику 173676 грн., що є повною
сумою збитків, заздалегідь погодженими
сторонами, завданих постачальнику
покупцем простроченням оплати товару
покупцю (неможливістю користуватися
грошовими коштами, по яким надається
відстрочка). У разі подальшого
прострочення виконання грошових
зобов'язань по цій додатковій угоді
покупець несе відповідальність
відповідно до умов договору поставки
та законодавства. Сторони домовились,
що оскільки суми збитків по цій
додатковій угоді заздалегідь
визначені та погоджені сторонами, то
вони (у т.ч. їх виникнення та їх розмір)
не підлягають оспорюванню та
заперечуванню покупцем та доказуванню
постачальником.

Вказана додаткова угода підписана
представниками сторін та скріплена
печатками підприємств без зауважень.

Окрім того, відповідач сам просив
позивача відстрочити сплату
відповідного боргу та погодився
включити зобов'язання по сплаті
позивачу збитків, що були завдані
простроченням оплати товару, розмір
яких буде визначений при підписанні
відповідної угоди про відстрочення
сплати боргу, що підтверджується
відповідною заявою відповідача без
дати (а.с. 85).

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовано сторонами, відповідачем не
виконано вимоги додаткової угоди в
частині своєчасного погашення
заборгованості станом на 01.09.2013р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ПП
"Бізон-Тех 2006" в частині стягнення 173676
грн. збитків.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскільки доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та матеріали
справи не спростовують вищенаведені
висновки суду першої інстанції,
апеляційний господарський суд вважає,
що оскаржуване судове рішення прийнято
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, а підстави, передбачені ст. 104
ГПК України, для його зміни чи
скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 25 березня 2014
року у справі №923/75/14 залишити без змін,
а апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 22
травня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
Я.Ф. Савицький А.І. Ярош