ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року
Справа № 904/10123/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Тищик І.В.
(доповідач)

суддів - Верхогляд Т.А.., Білецька Л.М.

при секретарі - Малик С.О.

за участю представників

позивача не з'явився

відповідача Харитонов Є.Б.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 06.03.2014
року у справі № 904/10123/13

за позовом Державного
підприємства "Український державний
геологорозвідувальний інститут", м.
Київ

до Державного підприємства
"Східний гірничо-збагачувальний
комбінат", м. Жовті Води
Дніпропетровської області

про стягнення 42 428 грн. 35
коп.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивач ДП
"Український державний
геологорозвідувальний інститут"
звернулося до господарського суду з
позовом до ДП "Східний ГЗК" про
стягнення суми 42 428 грн., що складається
з 39 300,00 грн. заборгованості за виконані
роботи з моніторингу та наукового
супроводження надрокористування
Смолінським родовищем за договором №
КД2254-00 від 19.02.2013р., 2 475,87 грн. пені та 652,48
грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 06.03.2014
року у справі № 904/10123/13 (суддя Рудь І.А.)
позовні вимоги задоволені повністю.

Рішення господарського суду
мотивоване посиланням на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
підряду щодо своєчасної оплати
виконаних виконавцем робіт.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, у якій просить рішення
господарського суду скасувати в
частині стягнення пені та 3% річних. При
цьому скаржник посилається на те, що:

- господарським судом порушено норми
процесуального права, а саме, принцип
рівності усіх учасників процесу перед
законом та судом та принцип
змагальності;

- господарським судом не надана оцінка
доказам, які свідчать про порушення
договірних зобов'язань позивачем, а
саме ненадання рахунку - фактури , якає
є підставою для оплати виконаних робіт;

- судом не взята до уваги наявність
правових підстав для зменшення розміру
нарахованих позивачем господарських
санкцій.

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу вважає доводи її
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню та просить
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Представником позивача подано до
суду клопотання з проханням розглядати
апеляційну скаргу без участі позивача
за наявними в матеріалах справи
доказами.

В судовому засіданні
оголошувалась перерва до 20.05.14р.

В судовому 20.05.14р. засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення господарським судом
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного:

Як убачається з матеріалів
справи, 19.02.2013р. між ДП "Східний ГЗК"
(Замовник) та ДП "Український державний
геологорозвідувальний інститут"
(Виконавець) укладено договір з
проведення моніторингу та наукового
супроводження надрокористування
(Смолінське родовище) № КД2254-00,
відповідно до умов якого виконавець
зобов'язався виконати для замовника, а
замовник зобов'язався прийняти й
оплатити роботи з моніторингу та
наукового супроводження
надрокористування Смолінським
родовищем відповідно до умов цього
Договору.

Сторони узгодили всі істотні
умови договору, обумовили строки,
вартість робіт, порядок розрахунків за
виконані роботи та визначилися, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання робіт сторони
несуть відповідно до законодавства
України.

Календарним планом (додаток №1
договору) сторонами були визначені
етапи виконання робіт та вартість
кожного з етапів, протоколом
узгодження договірної ціни (додаток 2) -
загальна вартість робіт, що склала 78
600,0 грн. (з урахуванням ПДВ).

За умовами договору по завершенню
кожного етапу відповідачем надаються
замовнику акти здавання-приймання
робіт та інформаційний звіт у
письмовій формі, які протягом 5-ти днів
оформляються замовником і являються
підставою для оплати виконаних робіт
(п.4.2, 4.3 договору).

В оплату робіт замовник
перераховує виконавцю аванс у розмірі
25% від вартості робіт за відповідним
етапом; перерахування авансу
здійснюється на підставі
рахунку-фактури виконавця протягом 10
робочих днів з дати отримання рахунку;
остаточний розрахунок за виконаний
етап здійснюється замовником протягом
10 робочих днів з дати підписання акту
здавання-приймання робіт (п.п. 5.3, 5.4
договору).

На виконання договору позивач
виконав роботи по 1-му та 2-му етапам
своєчасно і в повному обсязі, про що
свідчать підписані сторонами акти
здавання-приймання науково-технічної
продукції № 1/2013 від 20.03.13р. на суму 19 650
грн. 00 коп. та № 2/2013 від 25.06.13р. на суму 19
650 грн. 00 коп. Відповідач в порушення
умов договору у визначений строк за
виконані роботи не розрахувався, що
стало підставою звернення позивача до
суду.

Виконання науково-дослідних або
дослідно-конструкторських робіт та
технологічних робіт регламентується
главою 62 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 892 Цивільного кодексу
України, за договором на виконання
науково-дослідних або
дослідно-конструкторських та
технологічних робіт, підрядник
(виконавець) зобов'язується провести за
завданням замовника наукові
дослідження, розробити зразок нового
виробу та конструкторську
документацію на нього, нову технологію
тощо, а замовник зобов'язується
прийняти виконану роботу та оплатити
її. Договір може охоплювати весь цикл
проведення наукових досліджень,
розроблення та виготовлення зразків
або його окремі етапи.

Відповідно до ст. 894 ЦК України,
виконавець зобов'язаний передати, а
замовник прийняти та оплатити повністю
завершені науково-дослідні або
дослідно-конструкторські та
технологічні роботи.

В силу ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України,
ст.ст. 525, 526 ЦК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Договір є обов'язковим до
виконання в силу приписів ст. 629 ЦК
України.

Факт виконання підрядних робіт за
1-м та 2-м етапами в повному обсязі
доведений матеріалами справи. Оплату
робіт, виконаних підрядником,
відповідачу належало здійснити
протягом 10 робочих днів з дати
підписання акту здавання - приймання
робіт. Відтак, відповідно до умов
договору оплату 1-го етапу виконаних
робіт відповідачу належало здійснити
до 03.04.2013р., 2-го - до 10.07.13р. Відповідач
зобов'язання по оплаті підрядних робіт
не виконав, заходів щодо належного їх
виконання не вжив, доказів погашення
заборгованості за виконані роботи до
суду не надав, наявність
заборгованості доведено матеріалами
справи. За вказаних обставин позовні
вимоги в частині основного боргу
обґрунтовано задоволені господарським
судом.

З урахуванням приписів ст.ст. 546,
549, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК
України, п. 6.2 укладеного сторонами
договору, за наявності заборгованості
відповідача за виконані підрядні
роботи у сумі 39 300,0 грн., позивачем
правомірно нараховані відповідачу
пеня у розмірі 2 475,87 грн. за порушення
строків виконання грошового
зобов'язання та 3% річних в сумі 652,48 грн.
за період з 04.04.2013р. по 10.12.2013р.

За вказаних обставин підстав для
скасування оспорюваного рішення та
відмови позивачу в задоволенні позову
не убачається.

Доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не приймаються до уваги
колегією суддів в силу наступного:

Порушення позивачем п.5.3 договору,
а саме, відсутність вимоги щодо сплати
суми авансу за договором, не звільняє
сторони (ні позивача, ні відповідача)
від виконання зобов'язань за договором
та, відповідно, не впливає на розгляд
спору по суті; за порушення умов
договору позивач (за наявності
відповідних умов у договорі) може бути
притягнутий до відповідальності в
установленому законом порядку.

Посилання скаржника на те, що
неоплата виконаних робіт явилася
наслідком ненадання позивачем
рахунку-фактури, який являється
підставою для оплати виконаних робіт,
колегія суддів вважає необґрунтованим,
оскільки відповідно до п. 5.4 договору
остаточний розрахунок за виконаний
етап здійснюється не на підставі
рахунку-фактури, а на підставі акту
здавання-приймання робіт; зазначений
пункт взагалі не передбачає надання
позивачем рахунку-фактури на оплату
товару.

Навіть, якщо припустити, що
умовами договору було б передбачено
надання рахунку-фактури на оплату
товару, а кредитор відповідного
рахунку не надав, то і даному випадку
відсутні правові підстави для
звільнення боржника від обов'язку
сплатити кошти за виконані роботи.

В силу приписів ст. 614 ЦК України
невжиття особою всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання свідчить про вину
останньої в невиконанні зобов'язання.
Матеріалами справи посвідчується, що
боржником жодні заходи щодо належного
виконання зобов'язання не вживалися.

Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України «Про деякі питання
практики застосування майнової
відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошових
зобов'язань» від 29.04.1994р. № 02-5/293, на яке
скаржник посилається в обґрунтування
своїх доводів, втратило силу згідно з
постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.13р.
№14, тобто, до звернення позивача з
позовом до господарського суду.

Щодо питання про зменшення
належних до сплати штрафних санкцій, то
відповідне клопотання відповідачем в
суді першої інстанції не заявлялося;
окрім того, сума нарахованих штрафних
санкцій (2 475,87 грн.) в даному випадку не
є надмірною, внаслідок чого правові
підстави для її зменшення відсутні.

Розрахунок суми 3% річних, наданий
відповідачем, правомірно не був
прийнятий до уваги господарським
судом, оскільки, відповідач, обчислюючи
суму процентів річних, не врахував суми
заборгованості по 2-му етапу виконаних
робіт, а обчислив розмір процентів,
виходячи з боргу у сумі 19 650,0 грн.

Відповідальність за несвоєчасну
оплату робіт шляхом сплати відсотків у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості, яка діяла в
період, за який вона обчислюється, за
кожен день прострочення платежу,
всупереч твердженням скаржника,
передбачена договором (п.6.2) і
відповідає положенням чинного
законодавства, а саме, Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання»,
норми якого є спеціальними по
відношенню до спірних правовідносин. В
силу положень цивільного
законодавства до суб'єкта, який порушив
господарське зобов'язання, можуть бути
застосовані лише ті санкції,
застосування яких передбачено
договором.

Доводи апеляційної скарги не
впливають на вирішення спору по суті.

З огляду на відповідність
висновків, викладених в рішенні
господарського суду, обставинам справи
та чинному законодавству, вимоги
скаржника про його скасування
являються безпідставними і не
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Державного підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 06.03.2014
року у справі № 904/10123/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Головуючий І.В. Тищик

Судді Т.А.Верхогляд

Л.М.Білецька