ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15.05.14 №910/8901/14. Суддя Митрохіна А.В.,
розглянувши

позовну заяву Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
інноваційно-фінансова компанія"

про стягнення 19 101,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулася до Господарського суду
мыста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
інноваційно-фінансова компанія" про
стягнення з останнього заборгованості
у розмірі 19 101,39 грн. та про визнання
договору суборенди №ТМГ-09/480-12 від
03.09.2012 - розірваним.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява №б/н від
08.05.2014 і додані до неї документи
підлягають поверненню позивачеві без
розгляду з наступних підстав:

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не додано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку і
розмірах.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Частиною 2 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Згідно статті 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
станом на 01.01.2014 мінімальна заробітна
плата у місячному розмірі становить 1
218,00 грн.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Таким чином, розмір судового збору за
розгляд позовних заяв в господарському
суді майнового характеру, що надійшли у
2014 році, становить не менше 1 827,00 грн. та
не більше 73 080,00 грн., позовні заяви
немайнового характеру 1 218,00 грн.
відповідно.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до
позовної заяви додано квитанція №44 ВІД
08.05.2014, відповідно до якої позивачем
сплачений судовий збір у розмірі 1827,00
грн.

Із прохальної частини позовної заяви
вбачається, що позивачем на розгляд
суду заявлено декілька позовних вимог,
а саме:

- визнати розірваним договір суборенди
№ТМГ-09/480-12 від 03.09.2012;

- стягнути з ТОВ "Українська
інноваційно-фінансова компанія" суму
заборгованості в розмірі 19 101,39 грн.

За приписами пункту 2.10. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» №7 від
21.02.2013, що у випадках об'єднання в одній
заяві вимог як майнового, так і
немайнового характеру судовий збір
згідно з пунктом 3 статті 6 Закону
підлягає сплаті як за ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Оскільки, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом,
який містить у собі декілька вимог, які
за своєю правовою природою є майнового,
так і немайнового характеру, тому
позивачем не дотримано вимог
вищезазначених законодавчих норм, що
зобов'язує суд застосувати положення п.
4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку №270 від 05.03.2009 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. №270 "Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку" внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Як вбачається з позовної заяви №б/н від
08.05.2014, в якості доказів направлення
відповідачу позовної заяви з додатками
додано тільки опис вкладення у цінний
лист №07279269 від 08.05.2014, документу, що
підтверджує надання поштових послуг
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) суду взагалі не надано.

З огляду на вищезазначене, позивачем не
надано належних доказів направлення на
адресу відповідача позовної заяви з
додатками, всупереч вимог ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України, на підставі чого така позовна
заява підлягає поверненню без
розгляду.

Відповідно до Постанови Пленуму ВГСУ
№18 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", зокрема, абзацу 1 п.
3.5, де зазначено, що недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимог
ст.ст. 54, 56, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Проаналізувавши всі наведені вище
обставини, суд дійшов висновку, що
позовна заява не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до господарського суду м.
Києва з позовом, відповідно до ч. 3 ст. 63
ГПК України.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.В. Митрохіна