ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.Справа № 922/1049/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Дінастія", м. Київ до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Блісс-Трейд", м. Харків
про стягнення 71 492,96 грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Дінастія", м. Київ (позивач) звернулося
до господарського суду із позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Блісс-Трейд", м.
Харків (відповідача) 68 749,21 грн., з яких: 63
762,81 грн. основного боргу, 770,65 грн.
3% річних, 876,25 грн. інфляційних
втрат та 3 339,50 грн. пені, посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за договором поставки №560/13
від 01.06.2013 р. та за договором про
переведення боргу № 351/13 від 02.10.2013 р.
Позивач також просить суд покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1 827,00 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Через канцелярію
суду подав клопотання від 29.04.2014 р.
вх.№14529 про розгляд справи по суті за
наявними матеріалами без участі
представника позивача.

Розглянувши клопотання позивача про
розгляд справи по суті за наявними
матеріалами без участі позивача, суд
вважає за можливе задовольнити його як
таке, що не суперечить інтересам сторін
та вимогам чинного законодавства.

15 травня 2014 р. від позивача надійшла
заява про збільшення розміру позовних
вимог вх.№16007, відповідно до якої
позивач збільшив розмір 3% річних до
884,63 грн., інфляційних втрат до 2
953,47 грн. та пені до 3 892,05 грн.

Таким чином, позивач просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 63 762,81 грн. основного боргу, 884,63
грн. 3% річних, 2 953,47 грн. інфляційних
втрат та 3 892,05 грн. пені, всього: 71 492,96
грн.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині.

З огляду на викладене, суд приймає
заяву позивача про збільшення розміру
позовних вимог до 71 492,96 грн., з яких: 63
762,81 грн. основного боргу, 884,63 грн. 3%
річних, 2 953,47 грн. інфляційних втрат та 3
892,05 грн. пені.

Відповідач про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, в судове
засідання свого повноважного
представника не направив, про причини
неявки суду не повідомив, витребуваних
документів до суду не подав.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Враховуючи те, що судом вжито всіх
передбачених законом заходів для
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до вимог ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вивчивши
матеріали справи, всебічно та повно
дослідивши надані позивачем докази в
їх сукупності, суд встановив наступне.

01 вересня 2013 р. між позивачем
(постачальник) та відповідачем
(покупець) було укладено договір
поставки №141/13, за умовами якого
постачальник зобов'язався в порядку та
строки, встановлені цим договором,
передати у власність покупця товар, в
певній кількості і відповідної якості,
а відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити товар на умовах, визначених у
цьому договорі.

Згідно з п.9.1. договору цей договір
набирає чинності з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до 30.09.2014 р.

Як свідчать надані позивачем та
досліджені судом матеріали справи,
позивач виконав свої договірні
зобов'язання за договором поставки
№141/13 від 01.09.2013 р. належним чином,
виставив відповідачеві рахунки на
оплату товару №СФ-0926005 від 26.09.2013 р. на
суму 1 848,00 грн., № СФ-0925006 від 26.09.2013 р. на
суму 16 576,04 грн. (а.с. 72-73),
всього на загальну суму 18 424,04 грн. та
поставив відповідачеві товар на
загальну суму 18 424,04 грн., що
підтверджується відповідними
видатковими накладними: №РН-0926009 від
26.09.2013 р. на суму 16 576,04
грн., №РН-0926014 від 26.09.2013 р. на суму 1 848,00
грн., які підписані уповноваженими
представниками сторін і скріплені їх
печатками (а.с. 24-25).

Згідно з п.5.1. договору поставки
покупець зобов'язався здійснювати
оплату товару на умовах відстрочки
платежу 90 календарних днів з моменту
поставки товару.

Відповідач товар прийняв, але у
визначений п.5.1. договору строк
вартість товару не оплатив.

Таким чином судом встановлено, що у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем за договором поставки
№141/13 від 01.09.2013 р. в розмірі
18 424,04 грн.

Судом також встановлено, що 01.06.2013 р. між
ТОВ "ТД "Дінастія" (постачальник) та ТОВ
"Лікон-Трейд" (покупець) було укладено
договір поставки №560/13, за умовами
якого постачальник зобов'язався в
порядку та строки, встановлені цим
договором, передати у власність
покупця товар, в певній кількості і
відповідної якості, а відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити
товар на умовах, визначених у цьому
договорі.

Згідно з п.11.1. договору даний договір
набирає чинності з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до 01.06.2014 р.

Позивач виконав свої договірні
зобов'язання за договором поставки
№516/13 від 01.06.2013 р. належним чином,
поставив ТОВ "Лікон-Трейд" (покупцеві)
товар на загальну суму 45 338,77 грн., що
підтверджується відповідними
видатковими накладними: №РН-0613016 від
20.06.2013 р. на суму 15 066,31 грн., №РН-0725004 від
25.072013 р. на суму 24 525,59 грн. та №РН-0820001
від 19.08.2013 р. на суму 5 746,87 грн., які
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені їх
печатками (а.с. 17-19).

Судом також встановлено, що позивач
виставив ТОВ "Лікон-Трейд" (покупцеві)
рахунки на оплату товару №СФ-0613014 від
20.06.2014 р. на суму 15 066,31 грн., №СФ-072004 від
25.07.2013 р. на суму 24 525,59 грн. та №СФ-0819007
від 19.08.2013р. на суму 5 746,87 грн. (а.с. 74-76),
всього на загальну суму 45 338,77 грн.

За умовами п.6.4. договору поставки
покупець зобов'язався здійснювати
оплату товару на умовах відстрочки
платежу 90 календарних днів з моменту
поставки товару.

ТОВ "Лікон-Трейд" товар прийняло, але у
визначений п.6.4. договору строк
вартість товару не оплатило. Даний факт
підтверджується також складеним між
позивачем та ТОВ "Лікон-Трейд" актом
звірки взаємних розрахунків (а.с.20).

Таким чином судом встановлено, що у ТОВ
"Лікон-Трейд" виникла заборгованість
перед позивачем за договором поставки
№560/13 від 01.06.2013 р. в розмірі 45 338,77 грн.

Судом встановлено, що 02.10.2013 р. між
позивачем (кредитор), ТОВ "Лікон-Трейд"
(первісний боржник) та ТОВ "Блісс-Трейд"
(новий боржник) у відповідності до ст. 520
ЦК України було укладено договір про
переведення боргу №351/13 (а.с. 26), за
умовами якого ТОВ "Лікон-Трейд"
(первісний боржник) переводить, а ТОВ
"Блісс-Трейд" (новий боржник) приймає
грошовий борг, що виник на підставі
договору поставки №560/13 від 01.06.2013 р., а
саме на суму 45 338,77 грн.

Згідно з п.10. договору про переведення
боргу він набуває чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін та діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою (переведення боргу) лише
за згодою кредитора, якщо інше не
передбачено законом.

Отже, уклавши даний договір про
переведення боргу, відповідач (ТОВ
"Блісс-Трейд") прийняв на себе борг за
договором поставки №351/13 від 01.06.2013 р.

Як свідчать надані позивачем та
досліджені судом матеріали справи,
відповідач свої зобов'язання за
договором про переведення боргу №351/13
від 02.10.2013 р. не виконав.

Таким чином, судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем за договором поставки
№141/13 від 01.09.2013 р. в розмірі 18 424,04 грн. та
за договором про переведення боргу
№351/13 від 02.10.2013 р. в розмірі
45 338,77 грн., всього: 63 762,81 грн.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладене і на те, що
суму заборгованості відповідачем не
спростовано і не погашено, суд вважає
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача заборгованості за
договором поставки №141/13 від 01.09.2013 р. в
розмірі 18 424,04 грн. та за договором про
переведення боргу №351/13 від
02.10.2013 р. в розмірі 45 338,77 грн. (всього: 63
762,81 грн.) правомірними, обґрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У зв'язку з неналежним виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
зазначеними договорами позивач
нарахував та пред'явив до стягнення з
відповідача 884,63 грн. 3% річних, 2 953,47 грн.
інфляційних втрат та 3 892,05 грн. пені.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем 3% річних в розмірі
884,63 грн. та інфляційних втрат в
розмірі 2 953,47 грн., суд вважає, що
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до п.8.2. договору поставки
№560/13 від 01.06.2013 р. та п. 6.2. договору
поставки №141/13 від 01.09.2013 р. за
несвоєчасну оплату товару відповідач
оплачує позивачу пеню в розмірі двох
облікових ставок НБУ від неоплаченої
суми за кожен день прострочення.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем 3 892,05 грн. пені, суд вважає, що
позовні вимоги в цій частині також є
правомірними, обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи його на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
509, 520, 525, 526, 530, 610-611, 629, 692, 712 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 33, 43, 44,
49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Блісс-Трейд" (61052,
м. Харків, вул. Мала
Панасівська, 1, п/р0891 в ПАТ
"Актабанк", МФО 307394, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Дінастія" (04074, м. Київ, вул.
Вишгородська, 14, ) 63 762,81
грн. основного боргу, 884,63 грн. 3% річних,
2 953,47 грн. інфляційних
втрат, 3 892,05 грн. пені та 1 827,00 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 22.05.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко