ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014 р.
Справа № 914/1672/14

За позовом: Заступника прокурора
м.Львова в інтересах держави в особі:
Львівської міської ради в особі:
Львівського комунального підприємства
"Залізничнетеплоенерго", м.Львів;

до відповідача: Львівського
комунального підприємства "РЕМБУД",
м.Львів;

про: стягнення 31 099,16 грн.

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

прокуратури: Лука Г.В. (посвідчення
№020328)

від позивача: Охріменко В.В. -
представник (довіреність № 10-01 від
20.02.2014 року від 18.03.2014 року);

від відповідача: Ковальчук В.Р. -
представник (довіреність від 25.04.2014
року;

В судовому засіданні 29.05.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення

Суть спору:

Позов заявлено заступником
прокурора м.Львова в інтересах держави
в особі: Львівської міської ради в
особі: Львівського комунального
підприємства "Залізничнетеплоенерго"
(м.Львів) до Львівського комунального
підприємства "РЕМБУД" (м.Львів) про
стягнення 31099,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач допустив заборгованість по
оплаті теплової енергії.

Ухвалою суду від 15.05.14 року порушено
провадження у справі. Розгляд справи
призначено на 29.05.14р. Вимоги до сторін
по підготовці справи до розгляду в
судовому засіданні висвітлено в
зазначеній ухвалі.

В судове засідання 29.05.2013 року
прокуратура та сторони забезпечили
явку повноважних представників.

Прокурор та представник позивача
позовні вимоги підтримали, через
канцелярію господарського суду подали
заяву про зменшення позовних вимог (вх.
№ 2745/14 від 29.05.2014 року) у зв'язку із
частковою сплатою боргу. Заяву
прийнято судом.

Представник відповідача через
канцелярію господарського суду подав
відзив (вх. № 23266/14 від 28.05.2014 року),
відповідно до якого позов визнав,
просив суд звільнити його від сплати
пені, інфляційних та річних, та
розстрочити виконання рішення строком
на шість місяців.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно та об'єктивно дослідивши
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

01.08.2003 року між Львівським міським
комунальним підприємством
«Залізничтеплоенерго» (надалі по
тексту рішення - позивач, постачальник)
та Львівським комунальним
підприємством "РЕМБУД" (надалі по
тексту рішення - відповідач, покупець)
було укладено договір № 1038 про
постачання теплової енергії в гарячій
воді (надалі по тексту рішення -
договір), відповідно до п.1 якого
позивач зобов'язувався постачати
покупцю теплову енергію в гарячій воді
в потрібних йому обсягах, а відповідач
зобов'язувався отримувати та
оплачувати її за встановленими
тарифами, в терміни передбачені цим
договором.

Відповідно до п. 6.3 договору покупець до
25-го числа місяця, наступного за
звітним, сплачує енергопостачальній
організації вартість фактично
спожитої теплової енергії.

Договір продовжує свою дію відповідно
до п.10.4 договору.

З огляду на невиконання відповідачем
своїх договірних зобов'язань по оплаті
отриманої теплової енергії, у нього
виникла заборгованість за період з
01.12.2013 року по 01.04.2014 року в розмірі 30259,78
грн., що підтверджується долученими до
матеріалів справи рахунками та актами
реалізації теплової енергії.

Відповідач позовні вимоги визнав, у
процесі розгляду справи сплатив
частину боргу, що підтверджується
платіжними дорученнями № 50 від 21.05.2014
року на суму 10000,00 грн. та № 131 від 27.05.2014
року на суму 5000,00 грн.

На суму основного боргу позивачем
нараховано 314,05 грн. пені, 72,47 грн. 3%
річних та 452,86 грн. інфляційних втрат.

У процесі розгляду справи (заява про
зменшення позовних вимог вх. № 2745/14 від
29.05.2014 року) прокурор зменшив суму
основного боргу до 15259,78 грн. та розмір
пені до 100,00 грн.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями п. 1 ст. 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві
(абоненту), який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Частина 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зазначає, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 7
наведеної статті не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Як встановлено судом вище, 01.08.2003 року
сторони уклали договір № 1038 про
постачання теплової енергії в гарячій
воді, що став підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків між
позивачем і відповідачем. Також судом
встановлено та підтверджено
представниками сторін в судовому
засіданні, що з 01.12.2013 року по 01.042014 року
відповідач не виконував належним чином
своїх зобов'язань по оплаті наданих
послуг, чим заборгував позивачу 30259,78
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

У статті 610 Цивільного кодексу України
зазначається, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 статті
612 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. А ч. 1 ст. 548 визначає, що
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7.2.3 договору,
несвоєчасне виконання розрахунків за
теплову енергію тягне за собою
нарахування пені в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення.

Як зазначено п.п. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Із врахуванням викладеного, зважаючи
на подану прокурором заяву про
зменшення позовних вимог, позовні
вимоги про стягнення з відповідача
15259,78 грн. основного боргу, 100 грн. пені,
72.47 грн. 3% річних та 452,86 грн. інфляційних
втрат підлягають задоволенню.

В судове засідання 29.05.2014 року
представником відповідача подано
відзив, відповідно до якого відповідач
заявив клопотання про розстрочку
виконання рішення строком на 6 місяців
рівними частинами щомісячно. Прокурор
та представник позивача не заперечили
проти розстрочки виконання рішення
суду на 5 місяців.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

Отже, основу надання розстрочки
виконання рішення суду має бути
покладений обґрунтований висновок про
наявність обставин, що ускладнюють або
роблять неможливим виконання рішення.

ГПК України не визначає переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання. Тому суд
оцінює докази, що підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
ГПК.

У клопотанні про розстрочку заявник
вказує на важкий фінансовий стан, який
підтверджує довідкою з ПАТ «Оксі Банк»
від 28.05.2014 року, відповідно до якої
залишок коштів на рахунку відповідача
становить 335,78 грн., а заборгованість по
кредиту 40957,81 грн.

Вирішуючи питання про розстрочку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси обох сторін їх фінансовий
стан, ступінь вини відповідача у
виникненні спору, наявність
інфляційних процесів у економіці
країни та інші обставини, а також
негативні наслідки для боржника при
виконанні рішення у встановлений строк
чи попередньо встановленим способом,
але перш за все повинен враховувати
такі ж наслідки і для стягувача при
затримці виконання рішення та не
допускати їх настання.

Із врахуванням викладеного, зважаючи
на згоду позивача та прокурора, суд
клопотання відповідача про
розстрочення виконання рішення суду
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий збір покладається на
відповідача у відповідності до ст. 49
ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись 33, 34,
35, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити
повністю.

2. Стягнути з Львівського комунального
підприємства "РЕМБУД" ( 79000, м. Львів, пл.
Галицька, 15, ) на користь
Львівського комунального підприємства
"Залізничнетеплоенерго" (79054, м.Львів,
вул. С. Петлюри, 4а, ) 15259,78
грн. основного боргу, 100 грн. пені, 72.47
грн. - 3% річних та 452,86 грн. інфляційних
втрат, розстрочивши виконання рішення
суду на 5 місяців рівними частинами
щомісячно згідно наступного графіку:

червень 2014 р. - 3 177 грн.

липень 2014 р. - 3 177 грн.

серпень 2014 р. - 3177 грн.

вересень 2014 р. - 3177 грн.

жовтень 2014 р. - 3177 грн.

3. Стягнути з Львівського комунального
підприємства "РЕМБУД" (79000, м. Львів, пл.
Галицька, 15, ) 1827 грн.
судового збору в доход державного
бюджету.

4. Накази видати згідно ст. 116 ГПК
України.

Повне рішення складено 03.06.2014 р.

Суддя
Король М.Р.