ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.14 Справа № 904/2201/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпрообленерго",

м. Дніпропетровськ

до Комунального закладу "Покровська
центральна районна лікарня"
Дніпропетровської обласної ради", смт.
Покровське, Дніпропетровська область

про стягнення 252 543, 58 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Козак Т.В. - представник за
дов. № 153/1001 від 20.05.14

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпрообленерго" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Комунального
закладу "Покровська центральна районна
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради" про стягнення заборгованості у
розмірі 252543, 58 грн., з яких 219794, 91 грн. -
заборгованість за спожиту активну
електричну енергію, 21102, 04 грн. -
заборгованість по оплаті втрат, які
виникають через перетікання
реактивної електроенергії; 1814, 74 грн. - 3%
річних, 1967, 99 грн. - інфляційні втрати та
7863, 90 грн. - пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором про
постачання електричної енергії за
державні кошти № 83-т/13 від 29.12.2012 в
частині повної та своєчасної оплати за
отриману електроенергію.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 07.04.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 29.04.14.

Ухвалою від 29.04.2014 розгляд справи
відкладено на 19.05.2014.

13.05.2014 через канцелярію господарського
суду від позивача надійшла заява від
13.05.2014 № 10185/1001, до якої він додає докази
часткової оплати заборгованості за
активну та реактивну електричну
енергію, розрахунок заборгованості за
активну та реактивну електричну
енергію станом на 13.05.2014 та акт звірки
взаєморозрахунків станом на 29.04.2014.

14.05.2014 через канцелярію господарського
суду від відповідача надійшов лист, в
якому він визнає позовні вимоги у
повному обсязі та зазначає, що причиною
заборгованості за спожиту
електроенергію з боку відповідача є
обмеження фінансування наданих
комунальних послуг. Оскільки дане
визнання позову не порушує чиїх-небудь
законних прав та інтересів,
господарський суд прийняв дану заяву
до розгляду.

16.05.2014 через канцелярію господарського
суду від відповідача надійшла заява
від 15.05.2014 № 2 11, в якій він зазначає, що
не заперечує проти задоволення позову
в частині стягнення боргу у розмірі
174317, 54 грн. та надає копії платіжних
доручень на підтвердження часткової
оплати активної електроенергії у
розмірі 73104, 08 грн. та реактивної
електроенергії у розмірі 5121, 96 грн.

Відповідач явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

У судовому засіданні 19.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.12.2012 між Публічним акціонерним
товариством «ДТЕК Дніпрообленерго»
(далі - позивач, постачальник) та
Комунальним закладом «Покровська
центральна районна лікарня «ДОР» (далі
- відповідач, споживач) було укладено
договір про постачання електричної
енергії за державні кошти № 83-т/13 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується у 2013 році
постачати споживачу електричну
енергію у точку (точки) продажу
електричної енергії для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 265,5 кВт, величини
якої по об'єктах споживача визначені
додатком «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії», а
споживач оплатити постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснювати
інші платежі згідно з умовами цього
договору. отриману теплову енергію за
встановленими тарифами(цінами) в
строки, передбачені цим договором.

Точка (точки) продажу електричної
енергії - межа балансової належності,
на якій відбувається перехід права
власності на електричну енергію,
визначена додатками «Акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін» та/або «Загальна схема
електропостачання», які є невід'ємними
частинами даного договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено
найменування товару: електрична
енергія.

Відповідно до п. 3.2 договору вартість
фактично спожитої електричної енергії
визначається як добуток обсягу
електричної енергії, визначеного за
фактичними показами розрахункових
засобів обліку у розрахунковому
періоді та підтверджених актом
прийняття-передавання товарної
продукції, на тариф, що діяв протягом
цього розрахункового періоду.

Пунктом 4.1 договору сторони встановили,
що розрахунки за придбану електричну
енергію проводяться споживачем на
підставі рахунка на оплату спожитої у
розрахунковому періоді електричної
енергії. Порядок проведення
розрахунків наведений у додатку до
договору «Порядок розрахунків».

На підставі показів засобів обліку
електричної енергії та умов додатка
«Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії» оформлюються
такі документи: акт прийняття -
передавання товарної продукції; акт
результатів замірів електричної
потужності. За наявності вводів на
різних ступенях напруги та різних
системах обліку покази надаються
окремо за кожною точкою обліку (п. 4.2.
договору).

Згідно з п. 6.1.6 договору оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатків
«Порядок розрахунків» та «Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії».

Відповідно до п. 6.1.7 договору
здійснювати оплату за перетікання
реактивної електричної енергії між
електромережею постачальника та
електроустановками споживача згідно з
додатком «Порядок розрахунків за
перетікання реактивної
електроенергії».

Цей договір набирає чинності з 01 січня
2013 і діє до 31 грудня 2013, але в будь-якому
випадку до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань по договору.

Термін дії цього договору, а також його
умови можуть бути переглянуті за
узгодженням сторін, на підставах та у
відповідності до законодавства у сфері
електроенергетики та держаних
закупівель.

Сторони цього договору домовилися, що
відповідно до статті 631 ЦКУ, умови цього
договору в частині постачання
електричної енергії застосовуються до
відносин між ними, які виникли до його
укладання і діють з 01 січня 2013 по 31
грудня 2013 включно.

Сторони цього договору домовились, що у
відповідності до статті 40 Закону
України «Про здійснення державних
закупівель» із змінами, дія договору
може бути продовжена на строк,
достатній для проведення процедури
закупівлі електричної енергії на
початку наступного року, в обсязі, що не
перевищує 20 відсотків суми цього
договору, якщо видатки на цю мету
затверджено у встановленому порядку (п.
10.1 договору).

Додатковою угодою № 1 від 21.01.2014 до
договору сторони встановили, що у
відповідності до пункту 6 статті 40
Закону України «Про здійснення
державних закупівель», із змінами, якою
передбачено, що дія договору про
закупівлю може продовжуватися на
строк, достатній для проведення
процедури закупівлі на початку
наступного року, в обсязі, що не
перевищує 20 відсотків суми, визначеної
у договорі, укладеному в попередньому
році, якщо видатки на цю мету
затверджено у встановленому порядку,
продовжити строк дії договору про
постачання електричної енергії за
державні кошти № 83-т/13 від 29.12.2012 (далі
договір), зазначений у пункті 10.1
договору до 01.04.2014 та встановити, що
відповідно до статті 631 ЦКУ, умови цього
договору в частині постачання
електричної енергії застосовуються до
відносин між ними, які виникли до його
укладання і діють з 01.01.2014 по 31.03.2014
включно.

Згідно з додатком № 3 до договору
«Порядок розрахунків» розрахунковий
період для визначення обсягу спожитої
електричної енергії становить один
місяць, а саме: з 17 числа попереднього
місяця до такого ж числа
розрахункового місяця.

При розрахунках за фактично спожиту
електроенергію поняття «розрахунковий
період» та «календарний місяць»
вважати прирівняними.

Споживач здійснює повну оплату
вартості обсягу спожитої електричної
енергії за розрахунковий період один
раз за фактичним показами засобів
обліку електричної енергії згідно з
виписаним та самостійно отриманим у
постачальника рахунком (п. 2 додатку № 3
до договору «Порядок розрахунків»).

Оплата рахунків за активну
електроенергію, за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності,
рахунків за надання послуг з
компенсації перетікання реактивної
енергії, пеня, 3 відсотки річних, індекс
інфляції та інші платежі (за надання
споживачу додаткових послуг, суми
завданих споживачем збитків тощо)
згідно з умовами цього договору,
здійснюється на рахунки постачальника,
зазначені у договорі, на підставі
самостійно отриманих у постачальника
рахунків протягом 5 (п'яти) операційних
днів з дня їх отримання (п. 2.1 додатку № 3
до договору «Порядок розрахунків»).

Відповідно до п. 1 додатку № 9 до
договору «Порядок розрахунків за
перетікання реактивної
електроенергії» розрахунок
здійснюється для кожної площадки
вимірювання за точками обліку, що
зазначені в таблиці 1 до цього додатку
«Перелік точок розрахункового обліку
реактивної електричної енергії»
(таблиця 1 додатку 9).

На виконання умов договору, позивач
поставив, а відповідач прийняв активну
електричну енергію за період з жовтня
2013 року по березень 2014 року на суму 249443,
53 грн. та надав відповідачу послуги з
перетікання реактивної електричної
енергії за період жовтень 2013 року -
березень 2014 року на суму 21102, 04 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі товарної продукції,
підписаними обома сторонами. Також,
позивач виставив відповідачу
рахунки-фактури за активну електричну
енергію та перетікання реактивної
електричної енергії за період жовтень
2013 року - березень 2014 року (арк. с. 30-43).

Як зазначає позивач, на момент
звернення з позовом до суду, відповідач
частково сплатив вартість поставленої
активної електричної енергії, у зв'язку
з чим несплаченою залишилась вартість
активної електричної енергії у розмірі
219794, 91 грн.

Під час розгляду справи відповідач
здійснив часткову оплату активної
електричної енергії у розмірі 73104, 08
грн. та частково сплатив вартість
послуг з перетікання реактивної
електричної енергії у розмірі 5121, 96
грн., що підтверджується копіями
платіжних доручень від 08.04.2014 № 244 на
суму 28710, 06 грн., від 09.04.2014 № 251 на суму
44394, 02 грн. та від 09.04.2014 № 250 на суму 5121, 96
грн. (арк. с. 66-67).

Таким чином, несплаченою залишається
вартість поставленої активної
електроенергії у розмірі 146690, 83 грн. та
вартість реактивної електроенергії у
розмірі 15980, 08 грн., про що сторони
дійшли згоди, підписавши акт звірки
взаємних розрахунків станом на 29.04.2014
(арк. с. 59-61).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України (далі - ЦК України) з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватись
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.
Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України. Правила користування
електричною і тепловою енергією для
населення затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

За договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується (ч.
1 ст. 275 ГК України).

Відповідно до частин 6, 7 ст. 276 ГК
України розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперчено факт
отримання активної електричної
енергії та реактивної електричної
енергії згідно виставлених
рахунків-фактур та не надано доказів їх
оплати, а саме активної електроенергії
на суму 146690, 83 грн. та реактивної
електроенергії на суму 15980, 08 грн., а
відтак, дані позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Пунктом 1-1 частини 1 ст. 80 ГПК України
встановлено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет позову.

Враховуючи, що відповідачем
добровільно сплатив суму
заборгованості за поставлену активну
електроенергію у розмірі 73104, 08 грн. та
за реактивну електроенергію у сумі 5121,
96 грн., провадження у справі в цій
частині підлягає припиненню.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати поставленої активної
електричної енергії та наданих послуг
з перетікання реактивної
електроенергії, позивач нарахував
відповідачу пеню за несвоєчасну оплату
поставленої активної електроенергії у
розмірі 7133, 02 грн. за період з 25.10.2013 по
01.04.2014 та за реактивну електроенергію у
розмірі 730, 88 грн. за період з 25.10.2013 по
01.04.2014.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.2.2 договору за
внесення платежів, передбачених
пунктами 6.1.6 - 6.1.7 цього договору, з
порушенням термінів, визначених
додатком "Порядок розрахунків",
споживач сплачує постачальнику пеню у
розмірі 0,1% від суми заборгованості за
кожний день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати, але
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в той період, та 3% річних
з простроченої суми. При цьому сума
грошового зобов'язання за цим
договором повинна бути оплачена
споживачем з урахуванням
встановленого індексу інфляції.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання. У разі,
якщо інше не передбачено законом або
договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов'язання
несе господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 ГК України,
застосовуються господарські санкції,
зокрема, штрафні санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює
договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
невчасне виконання грошових
зобов'язань, є Закон України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3
якого, розмір пені за порушення
грошового зобов'язання розраховується
із суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Господарський суд, відповідно до ст. 55
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши правильність
нарахування пені, задовольняє дану
вимогу у повному обсязі, а саме за
прострочення оплати активної
електроенергії у розмірі 7133, 02 грн. та
за прострочення оплати реактивної
електроенергії у сумі 730, 88 грн., всього
7863, 90 грн.

Також, за порушення відповідачем
виконання грошового зобов'язання
позивачем нараховані інфляційні
втрати за прострочення оплати вартості
поставленої активної електроенергії у
сумі 1777, 22 грн. та за прострочення
оплати вартості реактивної
електроенергії у розмірі 190, 77 грн., а
також, три відсотки річних за
прострочення оплати вартості
поставленої активної електроенергії у
сумі 1646, 08 грн. та за прострочення
оплати реактивної електроенергії у
розмірі 168, 66 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а три відсотка річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних задовольняє дані вимоги у
повному обсязі, а саме інфляційні
втрати за прострочення оплати вартості
поставленої електроенергії у розмірі
1777, 22 грн. за прострочення оплати
реактивної електроенергії у сумі 190, 77
грн., всього 1967, 99 грн.; три відсотки
річних за прострочення оплати
поставленої активної електроенергії у
розмірі 1646, 08 грн. та за прострочення
оплати реактивної електроенергії у
сумі 168, 66 грн., всього 1814, 74 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 5050, 88 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 78, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу
«Покровська центральна районна
лікарня» Дніпропетровської обласної
ради» (53600, Дніпропетровська область,
Покровський район, смт. Покровське, вул.
Карла Маркса, буд. 121, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» (49107,
м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22,
) заборгованість за
активну електроенергію у розмірі 146690, 83
грн. (сто сорок шість тисяч шістсот
дев'яносто грн. 83 к.), заборгованість за
реактивну електроенергію у сумі 15980, 08
грн. (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот
вісімдесят грн. 08 к.), пеню у розмірі 7863,
90 грн. (сім тисяч вісімсот шістдесят три
грн. 90 к.), три відсотки річних у сумі 1814,
74 грн. (одна тисяча вісімсот
чотирнадцять грн. 74 к.), інфляційні
втрати у розмірі 1967, 99 грн. (одна тисяча
дев'ятсот шістдесят сім грн. 99 к.) та 5050,
88 грн. (п'ять тисяч п'ятдесят грн. 88 к.)
витрат по сплаті судового збору.

Провадження у справі в частині
стягнення заборгованості за активну
електроенергію у розмірі 73104, 08 грн. та
за реактивну електроенергію у розмірі
5121, 96 грн. припинити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 20.05.2014

Суддя В.І. Ярошенко