ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р.
Справа № 917/177/14

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя
Пушай В.І. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

прокурор: Дудник В.В.

позивача - не з'явився.

відповідача - Запорожець І.М. (особисто).

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу заступника
прокурора Полтавської області (вх. № 1060
П/3-9) на рішення господарського суду
Полтавської області від 06.03.14 р. у
справі № 917/177/14

за позовом Заступника прокурора м.
Кременчука в інтересах держави в особі
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, органу,
уповноваженому здійснювати функції
місцевого самоврядування в сфері
управління житлово-комунального
господарства, м. Кременчук, Полтавська
область

до Приватного підприємства "Вись.
Сервіс", м. Кременчук, Полтавська
область

про стягнення 12088,95 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора м. Кременчук
звернувся до господарського суду
Полтавської області з позовною заявою,
в якій просив суд стягнути з
відповідача - Приватного підприємства
"Вись. Сервіс" на користь Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області 12088,95
грн. - збитків та судових витрат по
справі, з посиланням на те, що час
проведення перевірки Контрольно
ревізійним управлінням в Полтавській
області в УЖКГ встановлено, що
відповідач до складених актів
виконаних робіт КБ-2 включив вартість
матеріалів, яка значно перевищує
вартість, зазначену в акцептованій
пропозиції конкурсних торгів та
локальних кошторисів до неї та ін.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 06.03.2014 р. у
справі № 917/177/14 в задоволенні позову
відмовлено.

Рішення мотивоване з тих підстав, що
позивачем не наведено обставин та не
доведено належними та допустимими
доказами, що мала місце протиправна
поведінка відповідача, яка спричинила
шкідливий результат для позивача, а
відтак не може вважатися доведеним
причинний зв'язок між заподіяною
шкодою та поведінкою особи та ін.

Заступник прокурора Полтавської
області з рішенням господарського суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Полтавської області від 06.03.2014 р. у
даній справі та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, з мотивів та підстав,
зазначених в апеляційній скарзі.

Позивач звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
заявою, в якій просив розглянути справу
без участі уповноваженого
представника.

Позивач у призначене судове засідання
не з'явився.

Враховуючи факт належного
повідомлення позивача про час та місце
розгляду апеляційної скарги, та те, що
норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку
господарського суду витребувати у
сторін документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору,
кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, судова колегія вважає,
що судом в межах наданих ним
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

Неявка в судове засідання представника
позивача не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила
наступне:

Як свідчать матеріали справи,
заступник прокурора м. Кременчук
звернувся до господарського суду
Полтавської області з позовною заявою
в інтересах управління
житлово-комунального господарства
виконкому Кременчуцької міської ради з
наступних підстав.

17.01.2014 прокуратурою міста Кременчука
проведена перевірка управління
житлово-комунального господарства
виконкому Кременчуцької міської ради в
частині додержання його службовими
особами вимог Бюджетного кодексу
України, Законів України "Про оренду
державного та комунального майна", "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", "Про службу в
органах місцевого самоврядування", "Про
державну службу".

В ході перевірки встановлені порушення
даного законодавства з боку управління
житлово-комунального господарства
виконкома Кременчуцької міської ради,
так як службові особи управління не
вжили відповідних заходів до
повернення бюджетних коштів до
міського бюджету.

18.04.2011 між управлінням
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради та ПП "Вись. Сервіс"
укладено договір № 14/04-11 на виконання
капітального ремонту покрівель лот № 1
(шиферні покрівлі) житлових будинків у
м. Кременчуці.

Договір № 14/04-11 складений у письмовій
формі, підписаний повноважними
представниками двох сторін та
скріплений печаткою, що відповідає
вимогам ст. ст. 207, 208 ЦК України.
Зазначений договір не був розірваним,
припиненим або зміненим.

Відповідно до умов договору ПП "Вись.
Сервіс" (підрядник) зобов'язався на
власний ризик виконати управлінню
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради (замовник) роботи з
капітального ремонту покрівель (лот № 1
шиферні покрівлі) житлових будинків у
м. Кременчуці, зазначених в конкурсній
документації.

Відповідно до п. 3 договору, згідно з
повідомленням про акцепт пропозиції
конкурсних торгів або цінової
пропозиції № 103 від 22.03.2011 р. вартість
робіт з капітального ремонту покрівель
(лот №1 (шиферні покрівлі) житлових
будинків у м. Кременчуці складає 1405604,40
грн., в тому числі ПДВ 234267,40 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору, Термін
закінчення робіт - 18.09.2011 р.

Згідно з п. 10.1 договору, договір набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та діє до 31.12.2011 р.

У позовній заяві прокурор зазначає, що
у серпні 2011 року управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради прийняло виконані роботи
ПП "Вись. Сервіс", що підтверджується
актами виконаних робіт, які підписані
сторонами без жодних претензій щодо
якості, кількості або вартості
виконаних робіт з боку замовника.

Під час проведення перевірки
Контрольно ревізійним управлінням в
Полтавській області в УЖКГ встановлено
завищення вартості виконаних
підрядних робіт при проведенні
взаєморозрахунків у співставленні з
акцептованою пропозицією конкурсних
торгів при виконанні договору № 14/04-11
від 18.04.2011 р., а саме те, що відповідач до
складених актів виконаних робіт КБ-2
включив вартість матеріалів, яка
значно перевищує вартість, зазначену в
акцептованій пропозиції конкурсних
торгів та локальних кошторисів до неї.
Відповідно до локальних кошторисів
акцептованої пропозиції конкурсних
торгів вартість робіт з улаштування та
покриття з азбесцементних листів
звичайного профілю (примикання до
оголовків, слухових вікон - 12 м)
становить 3573,09 грн./100м.кв. , а в актах
приймання виконання будівельних робіт
КБ-2в вартість вказаних робіт становить
3978/97 грн. /100 м. кв. 400,52 грн. /100 м.кв.

Виконання робіт відповідачем
здійснювалось на підставі тендерної
пропозиції (кошторисної документації),
яка ним розроблена.

Зазначені обставини стали підставою
для звернення прокурора до суду з
позовом по даній справі.

Викладені в рішенні господарського
суду висновки суд вважає такими, що
відповідають фактичним обставинам
спору та матеріалам справи, їм надана
правильна та належна правова оцінка, в
зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги і
скасування даного рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК
України, доказами у справі є будь -які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 627 Цивільного Кодексу
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі ст. 837 ЦК України, за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу. Підрядник
зобов'язаний здійснювати будівництво
та пов'язані з ним будівельні роботи
відповідно до проектної документації,
що визначає обсяг і зміст робіт та інші
вимоги, які ставляться до робіт та до
кошторису, що визначає ціну робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 883 Цивільного
кодексу України, за невиконання або за
неналежне виконання обов'язків за
договором будівельного підряду
підрядник відшкодовує збитки в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушення зобов'язань є його
невиконання чи виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання,
правовим наслідком порушення
зобов'язань, у відповідністю зі ст. 611 ЦК
України, є відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 189 Господарського
кодексу України, ціна є істотною умовою
господарського договору. Ціна
зазначається в договорі у гривнях. Ціни
у зовнішньоекономічних договорах
(контрактах) можуть визначатися в
іноземній валюті за згодою сторін.
Суб'єкти господарювання
використовують у своїй діяльності
вільні та державні регульовані ціни.

На виконання умов договору № 14/04-11
відповідач виконав роботи з
капітального ремонту покрівель (лот № 1
шиферні покрівлі) житлових будинків у
м. Кременчуці, що не заперечується
позивачем

Отже зазначений договір не був
розірваний або визнаний недійсним, та
фактично виконаний сторонами.

Відповідно до ст.ст. 22, 611, 623 ЦК України,
збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування в меншому
або більшому розмірі, боржник, який
порушив зобов'язання має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки, розмір
збитків доказується кредитором, при
визначенні неодержаних доходів
враховуються заходи, вжити кредитором
щодо їх одержання.

Як зазначено в ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або іншої особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК України
відшкодування збитків є господарською
санкцією, а ч. 1 ст. 218 ГК України
передбачено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання,
у ст. 224 ГК України зазначено, що учасник
в господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані збитки суб'єкту,
права або інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані доходи, які управлена сторона
одержала б в разі належного виконання
зобов'язань або додержання правил
здійснення господарської діяльності
другою стороною.

Господарський суд при прийнятті
оскаржуваного рішення правомірно
зазначив про те, що позивачем не
наведено обставин та не доведено
належними та допустимими доказами, що
мала місце протиправна поведінка
відповідача, яка спричинила шкідливий
результат для позивача, а відтак не
може вважатися доведеним причинний
зв'язок між заподіяною шкодою та
поведінкою особи.

Крім того, згідно з листом ВСУ від 09.08.2006
р. № 1-11/477 обставини, висвітлені у актах
КРУ, та факти про їх порушення,
встановлені КРУ під час перевірок,
підлягають доказуванню стороною та
оцінці судом на загальних підставах за
правилами, встановленими чинним
процесуальним законодавством України,
зокрема статтями глави 5 Цивільного
процесуального кодексу, глави 5
Кримінального процесуального кодексу,
розділу V Господарського
процесуального кодексу.

В даному випадку факт порушення
законодавства при укладанні договорів,
погодженні договірної ціни, проведенні
розрахунків тощо, прокурор не надав.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, що позивачем
не виконано.

З урахуванням викладеного, суд визнає
доводи позивача позбавленими
фактичного та правового обґрунтування,
а так само такими, що не відповідають,
як матеріалам справи, так і нормам
чинного законодавства, у звязку з
ненаданням всупереч вимогам ст. 33 ГПК
України доказів в підтвердження
обставин, на існуванні яких наполягає
позивач.

На підставі вищевикладеного, рішення
господарського суду Полтавської
області від 06.03.14 р. у справі № 917/177/14
прийнято з урахуванням фактичних
обставин справи та чинного
законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в
рішенні господарського суду
відповідають вимогам законодавства та
фактичним обставинам справи, а мотиви
заявника скарги, з яких вони
оспорюються не можуть бути підставою
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст.
105, 106 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Полтавської області від 06.03.14 р. по
справі № 917/177/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 26.05.2014
р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Плужник О.В.