ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.14 Справа № 904/2026/14

За позовом Державного підприємства
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України", с. Горького,
Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотранс Україна",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 611, 47 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Карпенко Ю.С. -
представник за дов. № 176 від 10.03.14

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автотранс
Україна" про стягнення основного боргу
у розмірі 542, 33 грн., пені у сумі 40, 36 грн.
та трьох відсотки річних у розмірі 28, 78
грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю №
04-02/07-в від 01.02.2007 в частині повної та
своєчасної оплати отриманих послуг.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 02.04.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 28.04.2014.

Ухвалою від 28.04.2014 розгляд справи
відкладено на 26.05.2014.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Причини неявки
суду не повідомив. Про дату місце та час
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, за
адресою зазначеною у позовній заяві.

Крім того, відповідач про дату, місце та
час проведення судового засідання був
повідомлений телефонограмою суду від
03.04.2014, яка відповідно до п. 3.9.11
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18, з відміткою про її прийняття
посадовою (службовою) особою сторони, є
належним підтвердженням повідомленням
учасників судового процесу про час та
місце розгляду справи (арк. с. 179).

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 26.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2007 між Науково-виробничою дослідною
агрофірмою "Наукова" Національної
академії аграрних наук України" (далі -
позивач, орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Автотранс
Україна" (далі - відповідач, орендар)
було укладено договір № 04-02/07ор оренди
індивідуального визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності (далі - договір
оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно:
1.1.1 нежитлове приміщення, загальною
площею 24, 0 кв. м., розміщеному у будівлі
виробничого корпусі, що знаходиться за
адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Праці,
2-Т, вартість якого визначена згідно з
актом оцінки і становить за експертною
оцінкою 22300 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 1.2 договору оренди нежиле
приміщення, визначене у п. 1.1.1 договору
оренди, знаходиться на балансі НВД АФ
"Наукова"

У відповідності до акту
приймання-передачі нерухомого майна
від 01.02.2007, орендодавець передав
орендарю, а орендар прийняв за
договором № 04-02/07ор від 01.02.2007
індивідуально визначене нерухоме
майно: нежиле приміщення (далі - майно),
загальною площею 24, 0 кв. м., яке
розміщене у будівлі виробничого
корпусу на території АТП НВД АФ
"Наукова", що знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, пр. Праці, 2-Т, майно
знаходиться на балансі НВД АФ "Наукова"
(арк. с. 20).

01.02.2007 між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 04-02/07-в про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю
(далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
балансоутримувач - Науково-виробнича
дослідна агрофірма "Наукова" -
забезпечує обслуговування,
експлуатацію та ремонт нежитлового
приміщення у будівлі виробничого
корпусу (далі - майно), що знаходиться за
адресою: м. Дніпропетровськ, проспект
Праці, 2-Т, і перебуває на балансі
Науково-виробничої дослідної
агрофірми "Наукова" (далі - будівля), а
також утримання прибудинкової
території, а орендар бере участь у
витратах балансоутримувача на
виконання вказаних робіт пропорційно
до займаної ним площі в цій будівлі.

Згідно з п. 1.2 договору орендар
користується нежилим приміщенням, яке
розміщене у будівлі виробничого
корпусу, загальною площею 24, 0 кв. м., що
знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, пр. Праці, 2-Т, на
території автотранспортного
підприємства НВД АФ "Наукова", вартість
якого визначена згідно з актом оцінки і
становить за експертною оцінкою: 223000
грн., без урахування ПДВ.

Додатковою угодою № 1 від 15.01.2008 до
договору сторони встановили, вартість
майна згідно з актом оцінки у розмірі
42372, 09 грн.. Орендоване приміщення
використовується під розміщення
складського приміщення (арк. с. 25).

Орендар відшкодовує балансоутримувачу
послуги у вигляді сплати за
використану електроенергію та воду
згідно додатку № 1 (розрахунок), який є
невід'ємною частиною даного договору
(п. 1.3 договору).

Орендар зобов'язується не пізніше 10
числа місяця, наступного за звітним
місяцем, вносити плату на рахунок
балансоутримувача будівлі, або
організації, що обслуговує будівлю, за
санітарне обслуговування приудинкової
території та допоміжних приміщень
будівлі, технічне обслуговування
будівлі відповідно до загальної площі
приміщень, на ремонт відповідно до
відновної вартості приміщень, а також
за комунальні послуги (п. 2.2.3 договору).

У відповідності до розрахунку
щомісячних платежів за обслуговування
та ремонт будівлі, комунальні та інші
послуги балансоутримувача (додаток № 1
до договору): обслуговування та ремонт
будівлі - 20 грн., витрати води - 2, 8 грн./1
м. куб., 0, 32 грн./1 кВт (арк. с. 24).

Коригування сплати балансоутримувачу
за надані комунальні послуги можливі у
тому випадку, якщо тарифи комунальних
послуг, які встановлюються їх
виробниками, будуть змінюватися (п. 1.4
договору).

На виконання умов договору, позивач
вистави відповідачу рахунки-фактури на
оплати понесених ним витрат за період з
червня 2008 по січень 2010 (арк. с. 60-116) та за
період з вересня 2009 року по січень 2013
року. До матеріалів справи залучені
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг), які були підписані обома
сторонами та скріплені печатками
підприємств (арк. с. 117-150) за відповідні
періоди.

Як зазначає позивач, відповідач
здійснив часткову оплату наданих
послуг, у зв'язку з чим несплаченими
залишається послуги у сумі 542, 33 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання послуг згідно наданих
рахунків-фактур та актів
здачі-приймання робіт (наданих послуг)
та не надано доказів їх оплати на суму
542, 33 грн., а відтак, позовна вимога про
стягнення з відповідача суми основного
боргу підлягає задоволенню в розмірі
542, 33 грн.

За порушення відповідачем виконання
грошового зобов'язання позивачем
нараховано пеню у розмірі 40, 36 грн.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Умовами пункту 2.2.3 договору
передбачено, що орендар зобов'язується
при своєчасному внесенні плати,
сплачувати пеню із розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ від
несплаченої суми наданих послуг за
кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює
договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
невчасне виконання грошових
зобов'язань, є Закон України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3
якого, розмір пені за порушення
грошового зобов'язання розраховується
із суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
пені, задовольняє дану вимогу повністю
в сумі 40, 36 грн.

Також, за порушення відповідачем
виконання грошового зобов'язання
позивачем нараховані інфляційні
втрати в сумі 28, 78 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
якого полягає в отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійним
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних, задовольняє
дану вимогу повністю у сумі 28, 78 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 1827 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотранс Україна"
(49000, м. Дніпропетровськ, пр. Праці,
2-Т, ) на користь
Державного підприємства
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України" (52052,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, с.
Горького, вул. Наукова, буд. 8, ) основний борг у розмірі 542, 33 грн.
(п'ятсот сорок дві грн. 33 к.), пеню у сумі
40, 36 грн. (сорок грн. 36к.), три відсотки
річних у розмірі 28, 78 грн. (двадцять
вісім грн. 78 к.) та 1827 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн.) витрат по
сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 02.06.2014

Суддя В.І. Ярошенко