ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20.05.14р. Справа № А38/521-07

За позовом публічного акціонерного
товариства «Дніпропетровський завод
прокатних валків» (м. Дніпропетровськ)

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів (м.
Дніпропетровськ)

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення №/0/32453 від
09.10.07р.

Суддя Татарчук В.О.

Секретар судового засідання Білан О.В.

Представники сторін:

від позивача: Меркович Б.В., дов. від
06.01.14

від відповідача: Резніков Ю.М., дов.
№2832/9/10-12 від 30.01.14

Суть спору:

Відкрите акціонерне товариство
«Дніпропетровський завод прокатних
валків» звернулось з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську (далі СДПІ у м.
Дніпропетровську) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0/32453 від 09.10.2007.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- позивачем вірно розраховано суму
комунального податку відповідно до ст.
15 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про місцеві податки і збори» №56-93 від
20.05.1993;

- сума комунального податку
розрахована згідно з рішенням
Дніпропетровської міської ради від
27.09.2006 №4/4 більша граничного розміру
податку, встановленого вказаним
Декретом.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що:

- в порушення ст. 18 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
місцеві податки і збори» та рішення
Дніпропетровської міської ради від
27.09.06р. №4/4 «Про комунальний податок»
позивачем обчислювався комунальний
податок за період з 01.01.2007 по 30.06.2007 за
ставкою 10% від офіційно встановленого
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян замість визначеної ставки 20%;

- сума заниженого комунального
податку склала 8433,70грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 13.03.2014
здійснено заміну відповідача -
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську процесуальним
правонаступником - Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

Ухвалою суду від 24.04.2014 здійснено
заміну позивача - відкрите акціонерне
товариство «Дніпропетровський завод
прокатних валків» процесуальним
правонаступником - публічним
акціонерним товариством
«Дніпропетровський завод прокатних
валків».

В судовому засіданні 20.05.2014 оголошені
вступна та резолютивна частини
постанови.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд -

встановив:

28.09.2007 Спеціалізованою державною
податковою інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Дніпропетровську було складено акт
№374-08-02/1-19305558 «Про результати
камеральної перевірки податкової
декларації (розрахунку)».

За результатами перевірки встановлено,
що позивачем в порушення: п.п. 2.2 п. 2
Положення «Про комунальний податок»,
затвердженого рішенням
Дніпропетровської міської ради від
30.07.2003 №6/11, при обчисленні суми
комунального податку за І і ІІ квартали
2007 року невірно застосовано ставку
комунального податку. Сума заниження
склала 8433,70 грн.

На підставі вказаного акту СДПІ у м.
Дніпропетровську було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
09.10.2007 №/0/32453 з визначенням
податкового зобов'язання позивача по
комунальному податку в сумі 8855,38грн., з
яких: 8433,70грн. -основний платіж і 421,68грн.
- штрафні санкції.

Суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позову з таких підстав.

Пунктом 24 частини. 1 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» передбачено, що до
компетенції міських рад віднесено
встановлення місцевих податків і
зборів та розмірів їх ставок у межах,
визначених законом.

Відповідно до ст. 18 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
та збори» органи місцевого
самоврядування самостійно
встановлюють і визначають порядок
сплати місцевих податків і зборів
відповідно до переліку і в межах
установлених граничних розмірів
ставок.

Згідно зі ст. 15 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
та збори» граничний розмір
комунального податку не повинен
перевищувати 10 відсотків річного фонду
оплати праці, обчисленого виходячи з
розміру неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради №4/4 від 27.09.06 «Про рішення міської
ради від 30.07.03 №6/11 «Про комунальний
податок» внесено зміни до вказаного
рішення з викладенням п. 2.2 додатку до
рішення у наступній редакції: « 2.2.
Обчислення комунального податку
проводиться за ставкою 20% від офіційно
встановленого неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, виходячи з
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу».

Вказане рішення вводиться в дію на
території міста Дніпропетровська з
01.01.07 (п.2 рішення).

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що комунальний податок у
спірний період повинен сплачуватися
позивачем за ставкою 20% від показника,
який складає фонд заробітної плати
(результат помноження
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян на середню кількість
працівників підприємства) за один
місяць. Визначення комунального
податку у такому розмірі не перевищує
граничний розмір комунального податку,
встановленого статтею 15 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
місцеві податки і збори», а саме 10% саме
від річного фонду оплати праці,
обчисленого виходячи з розміру
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

Крім того, в матеріалах справи є
постанова Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 18.12.2008 у
справі №2а-528/08, якою відмовлено в
задоволенні позову ВАТ «ДМЗ ім.
Петровського» до Дніпропетровської
міської ради, третя особа ДПА України
спеціалізована державна податкова
інспекція по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську про визнання
протиправним та скасування рішення
Дніпропетровської міської ради №4/4 від
27.09.2006р.

Наведеною постановою суду встановлено,
що зазначене рішення прийнято
Дніпропетровською міською радою у
відповідності до законів України «Про
систему оподаткування», «Про місцеве
самоврядування», Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
та збори». Зазначено, що оскільки
встановлення механізму справляння,
порядку сплати місцевих податків та
зборів чинним законодавством
віднесено до повноважень органів
місцевого самоврядування, то
відповідачем правомірно визначено
податковим періодом з комунального
податку - квартал та встановлено, що
об'єктом оподаткування є місячний фонд
оплати праці, обчислений, виходячи із
офіційно встановленого
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян і середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу, що працюють у
звітному періоді. Одночасно чинним
законодавством, у тому числі Декретом
Кабінету Міністрів України «Про
місцеві податки та збори» не визначено
період, за який розмір комунального
податку не повинен перевищувати 10%
річного фонду оплати праці,
обчисленого виходячи з розміру
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. При цьому граничний розмір
місячного комунального податку,
встановлений спірним рішенням, який у
розрахунку 17,00 грн. х 20% складає 3,40грн.
за одного працівника на місяць, не
перевищує граничний розмір податку (10%
річного фонду оплати праці),
встановлений чинним законодавством.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09.04.2013 у справі №2а-528/08 постанову
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 18.12.2008 залишено
без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд враховує наведені обставини при
вирішенні даного спору.

Враховуючи викладене, відсутні
підстави для висновку про незаконність
рішення Дніпропетровської міської
ради №4/4 від 27.09.2006.

В ході вирішення спору позивачем не
виконані вимоги ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
та не доведений факт незаконності
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Наведене є підставою для відмови в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена в порядку та строки,
визначені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Дата підписання постанови, оформленої
у відповідності до ст.163 Кодексу
адміністративного судочинства України
- 26.05.2014.

Суддя
В.О.
Татарчук