Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" травня 2014 р.
Справа № 906/597/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового
засідання: Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Пилипчук І.Д. - доручення
№б/н від 21.05.14 р., дійсне до 31.12.14 р.

від відповідача: не з'явився

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нормагро" (с.
Половецьке, Бердичівський район)

до Половецької сільської ради (с.
Половецьке, Бердичівський район)

про визнання права власності на
нерухоме майно

Позивач ТОВ "Нормагро" звернулась з
позовом до Половецької сільської ради
про визнання права власності за
товариством на нерухоме майно,
розташоване по вулиці Леніна, 87 б у
селі Половецьке Бердичівського району
Житомирської області, а саме:
зерносклад ( 1974 року будівництва,
літера "А-1" технічного плану),
зерносклад (1959 року будівництва, літера
"Б-1" технічного плану), вагова будка (
1950 року будівництва, літера "В-1"
технічного плану), піч на току ( літера
"Г-1" технічного плану).

В обгрунтування позову позивач, серед
іншого, посилається на те, що вище
зазначені об'єкти нерухомості отримано
у власність на підставі рішення
загальних зборів співвласників майна
колишніх членів реорганізованого КСП "
Дубова" (с. Половецьке) від 13.12.2012року
про виділення майна пайового фонду в
натурі відповідно до виданого
товариству майнового сертифікату
серії ЖЛ-6№ 057110 від 13.12.12 року на
загальну суму 472 649,50грн. за актом
приймання-передачі від 13.12.2012року.

Право власності на них оформлено
рішенням виконавчого комітету
Половецької сільської ради від
13.12.2012року № 86 та доручено
Бердичівському БТІ зареєструвати
свідоцтво про право власності на ці
об'єкти нерухомості.

Однак рішенням державного реєстратора
Реєстраційної служби Бердичівського
міськрайонного управління юстиції №
8251170 від 22.11.13року відмовлено у
державній реєстрації права власності
на підставі п.п. 1, п.1 ст. 24 Закону
України " Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" ( заявлене право не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону).

Така відмова зумовила товариство
звернутися з цим позовом до суду.

Визначення відповідачем за цим
позовом Половецьку сільську раду
грунтується на приписах ч.2 ст. 335 ЦК
України, оскільки відсутність
правонаступників спірного майна дає
підстави відповідній територіальній
громаді набути їх у комунальну
власність.

В якості правових підстав позову
позивач посилається на Закон України
"Про колективне сільськогосподарське
підприємство" та Порядок розподілу та
використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств, затверджений наказом
Міністерства аграрної політики
України за № 62 від 14.03.2001року.

Ухвалою від 12 травня 2014 року порушено
провадження у справі та вжито
відповідні заходи.

До початку вирішення спору по суті
позивач предмет та підстави позову не
змінив , відповідач не подав
зустрічного позову.

Суд перейшов до розгляду справи по
суті.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позові. Одночасно заявив клопотання в
порядку п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України про
вихід суду за межі позовних вимог, а
саме , вказати площу об'єктів
нерухомості згідно технічного
паспорту ( а.с.76 ).

Відповідач позов визнав. Зокрема у
відзиві зазначив, що майно, на яке
позивач просить визнати право
власності, було віднесено загальними
зборами співвласників майнових паїв
реорганізованого КСП "Дубова" до майна
пайового фонду. Співвласники майнових
паїв згідно цивільно - правових угод
розпорядилися належними їм паями на
користь позивача , який набув тих самих
прав , що і інші співвласники. Рішенням
загальних зборів співвласників майна
колишніх членів реорганізованого КСП
"Дубова" від 13.12.12року позивачу в
рахунок його частки виділено із
спільного пайового фонду та передано
спірне майно у власність (а.с. 45).

Оскільки господарський суд на дату
судового засідання створив сторонам
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства, тому в засіданні суду
27.05.14року господарський суд оголосив
представнику позивача вступну та
резолютивну частину рішення про
задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2003 року відбулися збори
уповноважених представників
співвласників майна ( майнових паїв) та
самих співвласників майна - колишніх
членів реорганізованого КСП " Дубова"
Бердичівського району Житомирської
області (протокол №1) (а.с. 46).

Рішенням цих зборів затверджено, серед
іншого, Акт прийому - передачі майна, що
знаходиться в цілісному майновому
комплексі і є спільною частковою
власністю співвласників - учасників
Договору № 1 від 28.01.2003 року про спільне
володіння, користування і
розпорядження майном - колишніх членів
реорганізованого КСП "Дубова"
Бердичівського району Житомирського
району ( далі - Акт від 28.01.13р).

Згідно Акту від 28.01.03року
правонаступник реорганізованого КСП
"Дубова" -СФГ "Хмельове" передав, а
Голова Спілки прийняв основні та
оборотні засоби на суму 1 558 780,00 грн. ,
яке збори затвердили таким, що підлягає
розпаюванню між Співвласниками -
колишніми членами реорганізованого
КСП "Дубова" - учасниками Договору №1
про спільне володіння, користування і
розпорядження майном, що знаходиться в
спільній частковій власності - в якості
їхніх спільно виділених майнових паїв,
які вони здають на підставі договорів
оренди, міни та, при необхідності,
схову, укладениз з ТОВ "Укрхміль-Дубова"
(а.с. 9-10).

У числі переданих основних засобів
значаться : зерносклад, с. Половецьке,
1974 року будівництва, інв. № 11, залишкова
вартість 20 416,00 грн., зерносклад, с.
Половецьке, 1959 року будівництва, інв. №
12, залишкова вартість 7 978,00 грн., вагова
будка, с. Половецьке, 1950 року
будівництва, інв. № 102, залишкова
вартість 73,00 грн., піч на току, с.
Половецьке, залишкова вартість 172,00 грн.

З 14 жовтня 2004 року на території
Половецької сільської ради створена та
діє Спілка співвласників майна
реорганізованого КСП "Дубова" без права
юридичної особи. Головою спілки обрано
гр. ОСОБА_3 , яка проживає в АДРЕСА_1 (а.с.
62).

Спілка діє на підставі Статуту від
01.04.2005року як місцеве об'єднання
громадян , до завдань якої належить,
зокрема, вирішення питань щодо
виділення майнових часток членам
спілки, які бажатимуть виділити свою
частку зі спільного майна.

13.12.2012року Половецькою сільською радою
видано Свідоцтво про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат ) серії ЖЛ-6 № 057110,
яким підтверджується, що ТОВ "Нормагро"
має право на пайовий фонд майна КСП
"Дубова" (с. Половецьке) в розмірі 472649,50
грн., що у відсотковому відношенні
становить 10,4%. ( а.с. 11).

Рішенням загальних зборів
співвласників майна колишніх членів
реорганізованого КСП "Дубова" (с.
Половецьке) на підставі майнового
сертифікату серії ЖЛ-6 № 057110 від
13.12.2012року на суму 472 649,50 грн. виділено
ТОВ "Нормагро" в натурі майно пайового
фонду, а саме: зерносклад 1974 року
будівництва вартістю 20 416,00грн.;
зерносклад 1959 року будівництва
вартістю 7 978, 00 грн., вагову будку 1950
року будівництва -73,00 грн., піч на току (
рік будівництва не встановлений) -172, 00
грн. Всі будівлі, розташовані по вулиці
Леніна, 87 "б" у селі Половецьке (а. с. 12 ).

За актом прийому-передачі майна від 13
грудня 2012року вище зазначене майно на
загальну суму 28 639,00 грн. передано
уповноваженим представником колективу
співвласників майна ОСОБА_3 товариству
в особі директора Унгурян І.М. ( а с. 13).

Підпис уповноваженого представника
колективу співвласників майна
колишніх членів реорганізованого КСП
"Дубова" ОСОБА_3 на вище зазначених
документах підтверджено головою
Половецької сільської ради Глищуком
В.І.

Рішенням виконавчого комітету
Половецької сільської ради від
13.12.2012року № 86 вирішено оформити право
власності на будівлі зернового
комплексу, розташовані на
господарському дворі по вул. Леніна, 87
"б" , а саме : зернового складу №1,
зернового складу №2, вагової будки,
печі на току, які належать ТОВ
"Нормагро" згідно майнового
сертифікату серії ЖЛ-6 № 057110 на
загальну суму 28 639,00 грн.

Одночасно доручено Бердичівському БТІ
зареєструвати свідоцтво про право
власності на ці об'єкти нерухомості.

Судом встановлено, що свідоцтво про
право власності на об'єкти нерухомості
виготовлено не було, державну
реєстрацію права власності до 01.01.13року
не проведено.

Матеріали справи свідчать, що станом
на 20.12.12року Бердичівським БТІ
проведено технічну інвентаризацію
лише нежитлової будівлі "піч на току",
розташованої за адресою: вул. Леніна, 87
"б" у селі Половецьке. Згідно
технічного паспорту будівля є
одноповерховою, має бутобетонний
фундамент, цегляні стіни, бетонну
підлогу, позначена літерою "Г-1" та має
площу 124,9 кв.м. ( а. с. 69)

Станом на 03.01.13року Бердичівським БТІ
проведено технічну інвентаризацію
всіх чотирьох об'єктів нерухомості,
розташованих за однією адресою: вул.
Леніна, 87 "б" у селі Половецьке.
Відповідно до технічного паспорту
зерновий склад загальною площею 900,5
кв.м позначений літерою"А-1" ,
зерносклад загальною площею 763,8 кв. м -
літерою "Б-1", вагова будка загальною
площа 6,0кв. м - літера "В-1", сушка (піч на
току) загальною площею 124,9 кв. м. -
літерою "Г-1" ( а. с. 18-24, 42).

15.11.2013 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Бердичівського
міськрайонного управління юстиції про
державну реєстрацію права власності на
один із вище зазначених об'єктів
нерухомості , а саме піч на току , що
розташована по вулиці Леніна, будинок
87"б" у селі Половецьке.

Однак рішенням державного реєстратора
Реєстраційної служби Бердичівського
міськрайонного управління юстиції №
8251170 від 22.11.13року позивачу було
відмовлено у державній реєстрації
права власності на підставі п. п. 1, п.1
ст. 24 Закону України " Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" ( заявлене право
не підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону).

Судом за наявними у справі фото -
доказами встановлено, що об'єкт під
назвою "піч на току" є нерухомою
одноповерховою будівлею та існує в
натурі. ( а.с. 24, 31, 42).

Фото - доказами підтверджується
наявність в натурі трьох інших
об'єктів нерухомості. Згідно висновку
про вартість об'єкта оцінки від
21.05.2014року всі чотири об'єкта
нерухомості належать до 3 та 4 групи
капітальності ( а. с. 37).

Судом також встановлено, що позивач з
22.11.13 року є власником інших об'єктів
нерухомості , розташованих по вул.
Леніна, 87 "б" у селі Половецьке, а саме:
будівлі зерносушки (літера "М"
технічного паспорту , загальною площею
62,1 кв. м) та будівлі зерносховища (
літера "Л" технічного паспорту ,
загальною площею 426 кв. м) ( а с. 38-40).

Зазначені будівлі знаходяться на
орендований позивачем земельній
ділянці площею 0,9175 га з кадастровим
номером :02:000:0500 відповідно до
Договору оренди землі № 323/06 від
24.03.2014року ( право оренди виникло з
10.04.2014року).

Згідно висновку про вартість об'єкта
оцінки від 21.05.2014року всі чотири
об'єкта нерухомості, щодо яких
розглядається цей позов , розташовані
в периферійній зоні села Половецьке
на орендованій позивачем земельній
ділянці ( а. с. 37 ).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані сторонами докази на
підтвердження своїх вимог та
заперечень, на підставі ст.ст. 4-7, 33, 43
ГПК України господарський суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Як зазначено у статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Захист свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу в суді
кожна особа вправі здійснювати шляхом
звернення з позовом, предмет якого або
кореспондує із способами захисту,
визначеними у ст. 16 ЦК України та ст.20 ГК
України, або визначеними договором,
або іншим законом.

Так, одним із способів захисту
цивільного права та інтересу може бути
вимога про визнання права власності
(гл.29 Цивільного кодексу України "
Захист права власності" ).

Відповідно до ст.392 ЦК України позовом
про визнання права власності є
позадоговірний позов власника майна
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також в разі втрати ним
документа, що засвідчує його право
власності.

Метою використання вказаного позову є
усунення невизначеності відносин
власності щодо індивідуально
визначеного майна, власником якого є
позивач або отримання документа, що
засвідчує його право власності та був
раніше втрачений ним.

Позов про визнання права власності є
речово-правовим, вимоги якого звернені
не до відповідача, а до суду, який
повинен на підставі обставин, що
підтверджують право власності
позивача на майно, та безспірних
доказів підтвердити наявність у
позивача права власності на відповідне
майно.

З врахуванням викладеного, обов'язком
позивача у спорі про визнання права
власності є доведення обставин набуття
прав власника на спірне майно та,
відповідно, обставин припинення цього
права у попереднього власника, у разі ,
якщо таке право було набуте за
правочином.

У рішенні Конституційного Суду України
у справі за конституційним зверненням
товариства покупців членів трудового
колективу перукарні N 163 "Черемшина" (м.
Київ) щодо офіційного тлумачення
окремих положень статті 7 Закону
України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)" (справа про визначення
способу малої приватизації) № 14-рп/2000
від 13.12.2000 року зазначено, що правовий
режим власності, порядок і умови
набуття та припинення права власності,
а також права володіння, користування
та розпорядження майном визначаються
законами.

Чинним законодавством України загалом
та Цивільним кодексом України і
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» зокрема
передбачено ряд підстав, внаслідок
яких у фізичної чи юридичної особи
виникає право власності на об'єкти
нерухомого майна.

Так, Закон України "Про колективне
сільськогосподарське підприємство"
від 14.02.1992 № 2114-XII визначає об'єкти і
суб'єкти права власності у
підприємстві ( далі - Закон).

За загальним правилом майно у
підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
членам.

Однак за приписами ч. 2 ст. 7 цього
Закону суб'єктами права власності на
майно визнаються: підприємство як
юридична особа та його члени - в частині
майна, яку вони одержують при виході з
підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 цього Закону пай
є власністю члена підприємства. Право
розпоряджатися своїм паєм за власним
розсудом член підприємства набуває
після припинення членства в
підприємстві.

У разі виходу з підприємства
громадянин має право на пай натурою,
грішми або цінними паперами ( ч. 3 цієї
статті Закону).

Відповідно до ч. 7 ст. 31 цього Закону у
разі реорганізації підприємства паї
його членам або їх спадкоємцям
видаються правонаступниками цього
підприємства за рахунок майна, яке
було віднесене до складу пайового
фонду підприємства на дату його
реорганізації і передане на баланс
правонаступникам.

Майном пайового фонду ч.1 ст. 9 цього
Закону визнає вартість основних
виробничих і оборотних фондів,
створених за рахунок діяльності
підприємства, цінні папери, акції,
гроші та відповідна частка від
участі в діяльності інших
підприємств і організацій.

Судом встановлено, що станом на 01.04.2000
року КСП "Дубова" реорганізоване в
Селянське (фермерське) господарство
"Хмельове", якому на баланс за актом
приймання-передачі були передані
майновий комплекс, майнові права та
зобов'язання , та інше майно
реорганізованого підприємства.

Однак станом на дату реорганізації
підприємства та передачі майна
правонаступнику процес паювання
майна не було здійснено та належним
чином не оформлено.

Після реорганізації КСП "Дубова" у СФГ
"Хмельове" процес паювання майна було
врегульовано наступними
нормативно-правовими актами:

- Порядком оформлення
правонаступництва за зобов'язаннями
реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств,
затвердженому наказом Міністерства
аграрної політики України від 14
березня 2001 року N 63, зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 4 квітня
2001 р. за N 306/5497 ( далі по тексту - Порядок
№ 63);

- Порядком розподілу та використання
майна реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств,
затвердженому наказом Міністерства
аграрної політики України 14 березня
2001 року N 62 та зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 4 квітня
2001 р. за N 305/5496 ( далі за текстом -
Порядок № 62);

- Методикою уточнення складу і
вартості пайових фондів майна
членів колективних
сільськогосподарських підприємств, у
тому числі реорганізованих,
затвердженою постановою Кабінету
Міністрів України від 28 лютого 2001
року N 177 "Про врегулювання питань щодо
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування
аграрного сектору економіки" ( далі за
текстом - Методика №177);

- Порядком визначення розмірів
майнових паїв членів колективних
сільськогосподарських підприємств
та їх документального посвідчення,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 28 лютого 2001
року N 177 "Про врегулювання питань щодо
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування
аграрного сектору економіки" ( далі за
текстом - Порядок № 177).

Зокрема, у п. 13 Порядку № 63 було
визначено, що при реорганізації КСП
всі його члени припиняють членство в
ньому і відповідно до чинного
законодавства мають право на
отримання майнового паю.

Майновий пай - це частка майна члена
підприємства у пайовому фонді,
виражена у грошовій формі та у
відсотках розміру пайового фонду
(Методика №177).

Згідно п.п. 13 та 14 Порядку № 177 майновий
пай члена підприємства
документально підтверджувався
свідоцтвом про право власності на
майновий пай члена підприємства, яке
видавалось сільською радою згідно із
списком осіб, які мали право на
майновий пай підприємства.

У п. 6 Порядку видачі та обліку
Свідоцтва про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат), затвердженому
наказом Міністерства аграрної
політики України 23 березня 2001 року N 79 (
далі за текстом - Порядок № 79) додатково
зазначено, що свідоцтво видається
громадянину особисто або особі, яка
має право на його отримання відповідно
до поданих документів.

Згідно п. 7 Порядку № 79 свідоцтво
видається, якщо особа, яка має право на
майновий пай, не отримала його у натурі,
грішми або цінними паперами.

Факт оформлення свідоцтва
засвідчується гербовою печаткою та
підписом голови відповідної ради.
Оформлені свідоцтва реєструються у
книзі обліку свідоцтв про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства ( п.14 Порядку № 177), форма
якої затверджена Порядком № 79.

Одночасно при вирішенні спору , суд
враховує, що право власності на
майновий пай не тотожне праву
власності на конкретне майно, яке
входить до пайового фонду колективного
сільськогосподарського підприємства.
Зазначений висновок випливає із змісту
статті 190 Цивільного кодексу України
про те, що речами визнаються "майнові
права".

За визначенням Методики № 177 члени
підприємства, в тому числі
реорганізованого, за якими
зберігається право на майнові паї у
пайовому фонді підприємства, але які
не отримали його в натурі чи не
передали як внесок до статутного фонду
правонаступника вважаються
співвласниками.

Судом встановлено, що список осіб, які
мали право на майновий пай, було
затверджено зборами співвласників 12
лютого 2002 року.

Згідно п. 14 Порядку № 63 та п. п. 4 та 8
Порядку № 62 кожен із членів КСП мав
право об'єднати свій майновий пай з
паями інших співвласників, отримати
майно у натурі у спільну часткову
власність, укласти договір про
спільне володіння, користування і
розпорядження майном та передати його
в оренду.

У п. 11 Порядку № 62 було зазначено , що з
метою розподілу майна пайового фонду
в натурі між групами співвласників
структура пайового фонду могла бути
більш деталізована.

Наприклад, з-поміж будівель і споруд
могли бути виділені такі підгрупи:
тваринницькі приміщення; будівлі для
ремонту та зберігання техніки; будівлі
для зберігання та переробки зерна та
іншої продукції; побутові, допоміжні
будівлі та лабораторії; конторські
будівлі; будівлі торгових закладів.

Судом встановлено, що уточнення
складу і вартості пайового фонду
майна членів реорганізованого КСП
"Дубова" було здійснено за даними
бухгалтерського обліку станом на 01.05.2001
року та перелік останнього
затверджено рішенням загальних зборів
співвласників майна - колишніх членів
реорганізованого КСП "Діброва" 28.01.2003
року (протокол №1).

Загальна вартість пайового фонду
станом на 01.05.2001 року була визначена у
розмірі 2 060 293, 00 грн.

В свою чергу, правонаступник
реорганізованого КСП "Дубова" -СФГ
"Хмельове" передав, а Голова Спілки
прийняв за Актом від 28.01.03р. майно
пайового фонду на загальну суму 1 558 780,00
грн. , яке підлягало розпаюванню саме
між співвласниками - колишніми членами
реорганізованого КСП "Дубова" -
учасниками Договору №1 про спільне
володіння, користування і
розпорядження майном, що знаходиться в
спільній частковій власності - в якості
їхніх спільно виділених майнових паїв,
які вони здають на підставі договорів
оренди, міни та, при необхідності,
схову, укладених з ТОВ "Укрхміль -
Дубова ( далі за текстом - Договір про
спільне володіння).

В Акті прийому-передачі від 28.01.03р.
майно пайового фонду за структурою
будівлі і споруди не було поділено на
окремі підгрупи, однак до їх складу
увійшли всі чотири об'єкти нерухомості,
щодо яких заявлено цей позов.

До 01.01.2004 року право власності на
нерухоме майно набувалось на підставах
та в порядку, передбаченими чинним на
той час законодавством. За загальним
правилом ст. 128 ЦК УРСР 1963 року момент
переходу права власності на майно, в
тому числі, нерухоме, пов'язувався з
актом приймання-передачі.

З врахуванням викладеного, з 28.01.2003 року
право спільної часткової власності на
майно пайового фонду в загальній сумі 1
558 780,00 грн. перейшло до учасників
Договору про спільне володіння.

За приписами ст. 9 Закону майновий пай
може бути відчужено його першим
власником - фізичною особою, включеною
до списку осіб, яка набули право на
майновий пай, та яке оформлено
свідоцтвом. Всі наступні набувачі
майнового паю ( фізичні та юридичні
особи) стають новими його власниками та
набувають тих самих прав і обов'язків,
що належали першому власнику.

У п. 13 Порядку № 177 ( в редакції
Постанови КМ 912 від 16.06.2003) зазначено,
що у разі набуття у власність
майнового паю (його частини) на
підставі угоди міни, дарування та інших
цивільно-правових угод, а також
спадкування видається нове свідоцтво.

Порядок заміни попереднього свідоцтва
на нове визначено у п. 14 Порядку № 177 ( в
редакції Постанови КМ 912 від 16.06.2003).

Заміна сільською радою попереднього
свідоцтва на нове свідоцтво
здійснюється з дотриманням тих
критеріїв, які були встановлені для
видачі свідоцтва особам, які мали
право на майновий пай
реорганізованого КСП "Діброва" вперше
і які визначені в абз 1-5 п. 14 Порядку №
177, редакція яких не змінювалась
законодавцем: свідоцтво видається
сільською радою згідно із списком
осіб, які мають право на майновий пай
підприємства. До зазначеного списку
додаються такі документи: акт
розрахунку уточненого пайового фонду;
уточнена структура пайового фонду;
уточнений перелік майна пайового
фонду.

Господарський суд також наголошує, що
затверджений законодавцем зразок
свідоцтва на майновий пай є однаковим
як для попереднього, так і для нового
свідоцтва та повинен містити наступні
заповнені реквізити: список осіб, які
мають право на майновий пай,
затверджений зборами співвласників
відповідної дати, загальна вартість
майна пайового фонду підприємства
станом на відповідну календарну дату ,
частка власника майнового паю,
визначена у грошовому та відсотковому
еквіваленті.

Тому, сільська рада при заміні
попереднього свідоцтва на майновий
пай новим свідоцтвом на майновий пай
змінює у ньому лише відомості про
власника майнового паю з одночасним
внесенням змін до списку осіб, які
мають право на майновий пай
підприємства.

Зміни в інших реквізитах свідоцтва
(розмір майна пайового фонду та розмір
індивідуального майнового паю)
можливі лише на підставі наявності у
сільської ради рішення загальних
зборів співвласників про затвердження
нового акту розрахунку уточненого
пайового фонду, уточненої структури
пайового фонду та уточненого переліку
майна пайового фонду, з підстав,
визначених у п. п. 4 , 10 та 12 Порядку № 177
та п. 24 Методики № 177.

Судом встановлено, що 13.12.2012року
Половецькою сільською радою видано
Свідоцтво про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат ) серії ЖЛ-6 № 057110
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Нормагро" , згідно
якого позивач має право на пайовий
фонд майна КСП "Дубова" (с. Половецьке) в
розмірі 472 649,50 грн., що у відсотковому
відношенні становить 10,4%. Свідоцтво
зареєстроване у Книзі обліку свідоцтв
про право власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
за № 707 ( а. с. 11).

Оскільки Свідоцтво про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства (
майновий сертифікат) посвідчує лише
право на майновий пай, і не може
посвідчувати право власності на
конкретне майно в натурі, що віднесене
до пайового фонду, господарський суд
враховує, що ТОВ "Нормагро" , як новий
власник майнового паю, вправі
розпорядитися ним також на власний
розсуд в один із способів, визначеним
у п. 8 Порядку № 62 та п. 14 Порядку № 63,
зокрема, отримати його в натурі в
установленому порядку.

Так, згідно п. 16 Порядку № 62
визначення конкретного майна для
виділення окремому власнику чи групі
власників майнових паїв
здійснюється за рішенням зборів
співвласників конкретним майном за
взаємною згодою співвласників.

Як встановлено судом, 13 грудня 2012 року
відбулись загальні збори
співвласників майна реорганізованого
КСП "Діброва" за участю позивача як
власника майнового сертифікату на
загальну суму 472649,50 грн., які вирішили
виділити ТОВ "Нормагро" майно в натурі
на загальну суму 28 639,00, що визначене у
протоколі №4 та яке передано йому за
актом прийому-передачі від 13.12.2012року (
а. с. 68-80 Т.3).

У зв'язку з цим, діє правило ч. 3 ст. 364 ЦК
України про те, що у разі виділу
співвласником у натурі частки із
спільного майна для співвласника, який
здійснив такий виділ, право спільної
часткової власності на це майно
припиняється. Така особа набуває право
власності на виділене майно, і у
випадку, встановленому законом, таке
право підлягає державній реєстрації.

Частина 4 ст. 334 Цивільного кодексу
України момент виникнення права
власності на нерухоме майно в редакції
станом на 13.12.12року також пов'язувала з
днем реєстрації цього права
відповідно до закону.

Водночас, суд враховує, що первинними
визнаються такі способи набуття права
власності, де права власника не
ґрунтуються на правах інших осіб.
Похідні способи, навпаки, припускають,
що право набувача ґрунтується на праві
відчужувача речі.

Виходячи із приписів Закону України
"Про колективне сільськогосподарське
підприємство" про те, що майно у
підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
членам, а при реорганізації, ще й
підприємству - правонаступнику,
виникнення як права спільної
часткової власності, так і права
власності на конкретно визначене
майно у власника майнового паю, у
статусі якого з 13.12.12 року перебуває
позивач, належить до первинних
способів набуття права власності.

На момент виникнення в учасників
Договору про спільне володіння права
спільної часткової власності на
нерухоме майно пайового фонду 28.01.2003
року, обов'язковій реєстрації прав
підлягло право власності на нерухоме
майно фізичних та юридичних осіб,
будівництво яких закінчено та які
прийняті в експлуатацію у
встановленому порядку, за наявності
матеріалів технічної інвентаризації,
підготовлених тим БТІ, яке проводило
реєстрацію права власності на ці
об'єкти ( п. п. 1.5 та 1.6 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно ,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 07.02.2002 р. N 7/5 в редакції
станом на 28.01.2003року (втратило чинність
з 01.01.13року) ( далі за текстом -
Тимчасове положення № 7/5).

У п. 3.5 Тимчасового положення № 7/5 в
редакції станом на 28.01.2003 року було
передбачено, що реєстрації
підлягають виключно заявлені права за
умови їх відповідності чинному
законодавству України і пред'явленим
правовстановлювальним документам.

За умовами п. 3.6 Тимчасового положення
№ 7/5 реєстрація прав проводиться
після технічної інвентаризації
об'єкта, права щодо якого підлягають
реєстрації.

У п. 4.1 та п. п. 4.1.1 Тимчасового положення
№ 7/5 в редакції станом на 28.01.2003 року
було передбачено порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно,
право власності на яке заявлено
вперше.

У п. 6 Тимчасового положення №7/5 було
визначено особливості оформлення
права власності на об'єкти
нерухомого майна.

Зокрема, згідно п. 6.1 Тимчасового
положення №7/5 оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна
провадилось з видачею свідоцтва про
право власності органами місцевого
самоврядування: фізичним особам та
юридичним особам, які в разі ліквідації
(реорганізації) підприємства,
об'єднання, організації отримали у
власність у встановленому
законодавством порядку нерухоме майно
підприємства, об'єднання, організації,
що ліквідовується.

Згідно п. 6.3. Тимчасового положення №7/5
свідоцтво про право власності , серед
іншого, мало містити таку інформацію:
назву об'єкта нерухомого майна; адресу
(місцезнаходження) нерухомого майна;
відомості про власника (власників);
форму власності; вид і розмір часток
спільної власності.

Судом встановлено, що співвласники
майнових паїв - колишніх членів
реорганізованого КСП "Дубова" набуте
28.01.2003 року за правилами ЦК УРСР 1963 року
право спільної часткової власності на
нерухоме майно пайового фонду
свідоцтвом про право власності не
оформляли та не реєстрували зазначене
речове право згідно із Законом
України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" ( далі за
текстом - Закон про державну
реєстрацію), який набрав чинності з
03.08.2004року.

Відповідно, первинна технічна
інвентаризація нерухомого майна
пайового фонду також не була
проведена.

У ч. 4 ст. 3 Закону про державну
реєстрацію в редакції станом на
13.12.12року було зазначено, що права на
нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов:

- якщо реєстрація прав та їх обтяжень
була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення;

- якщо на момент виникнення прав та
їх обтяжень діяло законодавство, що
не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже , на право спільної часткової
власності на нерухоме майно пайового
фонду учасників Договору про спільне
володіння , що виникло 28.01.2003року, однак
не було зареєстроване згідно із
Законом про державну реєстрацію, не
поширюється презумпція його
дійсності.

Відповідно, право власності позивача
на виділені йому в натурі об'єкти
нерухомості , що виникло 13.12.12року,
підлягало державній реєстрації як
право власності, яке заявлено вперше,
в порядку , визначеному Тимчасовим
положенням № 7/5 в редакції станом на
13.12. 12року та до 01.01.13року.

Зокрема , згідно п. 8.1 Тимчасового
положення № 7/5 оформлення права
власності на нерухоме майно
проводилось з видачею свідоцтва про
право власності за заявою про
оформлення права власності на
нерухоме майно органами місцевого
самоврядування: фізичним особам та
юридичним особам, які в разі
припинення (ліквідації чи
реорганізації) юридичної особи
отримали у власність у встановленому
законодавством порядку нерухоме майно
юридичної особи, що припиняється.

Судом встановлено, що рішення
виконавчого комітету Половецької
сільської ради № 86 від 13.12.12року про
оформлення права власності позивача
на об'єкти нерухомості, що є предметом
цього позову, Свідоцтвом про право
власності, не було виконано.

Як свідчать матеріали справи, первинна
технічна інвентаризація на визначені у
позові чотири об'єкти нерухомого майна
було проведена 20 грудня 2012року та 01.01.13
року, відповідно.

Відповідно до ст. 19 Закону про державну
реєстрацію в редакції чинній станом на
01.01.13року державна реєстрація прав
проводилась на підставі, зокрема,
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону, а також інших
документів, що підтверджували
виникнення прав на нерухоме майно,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

У п. 4 ч.1 статті 18 Закону про державну
реєстрацію було зазначено , що
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, що підтверджує
виникнення права власності при
здійсненні державної реєстрації прав
на нерухоме майно, видається, зокрема,
фізичним особам та юридичним особам,
які в разі ліквідації (реорганізації)
юридичної особи отримали у
власність у встановленому
законодавством порядку нерухоме
майно юридичної особи, що ліквідується
(реорганізується).

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно підписується
державним реєстратором і
засвідчується його печаткою.

Судом встановлено, що позивач
звернувся із заявою про проведення
державної реєстрації лише одного
об'єкта нерухомості, розташованого по
вул. Леніна, 87 "б" у селі Половецьке -
піч на току , однак отримав відмову
державного реєстратора саме з тих
підстав, що заявлене право не підлягає
державній реєстрації відповідно до
Закону (п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону про
державну реєстрацію).

Однак відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону про
державну реєстрацію обов'язковій
державній реєстрації підлягає право
власності на нерухоме майно - земельні
ділянки, а також об'єкти,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення.

За визначенням статті 181 ЦК України до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

За визначенням статті 184 ЦК України річ
є визначеною індивідуальними ознаками,
якщо вона наділена тільки їй
властивими ознаками, що вирізняють її
з-поміж інших однорідних речей,
індивідуалізуючи її. Речі, визначені
індивідуальними ознаками, є
незамінними.

.

За визначенням ст. 185 ЦК України
неспоживною є річ, призначена для
неодноразового використання, яка
зберігає при цьому свій первісний
вигляд протягом тривалого часу.

Оскільки наявними у справі доказами
підтверджується, що піч на току (сушка)
є об'єктом нерухомого майна за
змістом ст.ст. 181,184 та 185, фактично існує
в натурі, тому заявлене право власності
позивача на нього підлягає державній
реєстрації з одночасним оформленням
свідоцтва про право власності.

Частина 3 ст. 182 ЦК України надає право
особі оскаржити до суду відмову у
державній реєстрації права на
нерухомість.

Однак позивач обрав інший спосіб
захисту порушеного права, який
відповідає способу, встановленому
законом, зокрема, ст. 392 ЦК України, що є
його правом. Оскільки право власності
позивача виникло в результаті
реорганізації КСП "Дубова" за рахунок
нерухомого майна пайового фонду,
державна реєстрація якого не проведена
за будь-яким власником, однак яке
розташовується на території
Половецької сільської ради, вчинення
позову до останньої суд також вважає
таким, що грунтується на вимогах
чинного законодавства.

Вимоги позову визнати право власності
на всі чотири об'єкти нерухомості суд,
з врахуванням встановлених обставин,
також вважає обгрунтованими, в тому
числі, з врахуванням заявленого
позивачем клопотання про вихід за межі
позовних вимог.

Щодо судового збору.

Оскільки позивачем подано докази на
підтвердження тим обставинам, що
загальна вартість нерухомого майна
станом на 21.05.2014 року становить 58 500, 00
грн., сплачений судовий збір в розмірі
1827,00 грн. відповідає законодавчо
встановленому розмірі (а. с. 37).

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 82 , п.2 ч.1
ст. 83 , ст. ст.84 -85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нормагро" ( 13336,
Житомирська область, Бердичівського
району, с. Половецьке, вулиця Леніна,
будинок 41, ) право
власності на нерухоме майно,
розташоване по вулиці Леніна, 87 "б" у
селі Половецьке Бердичівського району
Житомирської області - зерносклад ( 1974
року будівництва, літера "А-1"
технічного плану , загальна площа 900,5
кв.м), зерносклад ( 1959 року будівництва,
літера "Б-1" технічного плану , загальна
площа 763,8 кв. м), вагова будка ( 1950 року
будівництва, літера "В-1" технічного
плану , загальна площа 6,0кв. м), піч на
току ( літера "Г-1" технічного плану ,
загальна площа 124,9 кв. м).

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.05.2014року.

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 -у справу, 2- позивачу
(простою) , 3 - відповідачу ( рек.)