ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.Справа № 916/422/13-гОдеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Лашина В.В.

(Склад судової колегії сформований
розпорядженням голови суду №192 від
05.05.2014р.)

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Коломійчук І.О. -
прокурор відділу прокуратури Одеської
області;

від Одеської міської ради - Динта В.А. -
за довіреністю;

від Підприємства з іноземними
інвестиціями у вигляді ТОВ «Аверс» -
Кохан Г.Л. - за довіреністю;

від Виконавчого комітету
Красносільської сільсьради
Комінтернівського району Одеської
області - не з'явився;

від Головного управління
Держземагентства в Одеській області -
не з'явився;

від Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради -
Польщіна Т.Л. - за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Заступника прокурора Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської
області від 15 квітня 2014 року про
залишення без розгляду позовної заяви

по справі №916/422/13-г

за позовом Прокурора м.Одеси в
інтересах територіальної громади
м.Одеси в особі Одеської міської ради

до

- Підприємства з іноземними
інвестиціями у вигляді товариства з
обмеженою

відповідальністю «Аверс»

- Виконавчого комітету
Красносільської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача

- Головне управління
Держземагентства в Одеській області

- Департамент комунальної власності
Одеської міської ради

про визнання недійсними та скасування
рішень, свідоцтв про право власності

Сторони та треті особи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 20.05.14р. згідно ст.85
ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

встановив:

15.02.2013р. Прокурор м.Одеси в інтересах
територіальної громади м.Одеси в особі
Одеської міської ради звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Підприємства з іноземними
інвестиціями у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю «Аверс»,
Виконавчого комітету Красносільської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області про визнання
недійсним та скасування рішень
виконавчого комітету Красносільської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області №122 від
29.05.2008р., №93 від 17.04.2008р.; №169 від 16.05.2006р.,
визнання недійсними та скасування
свідоцтв про право власності від
05.06.2008р. серії САВ №343920, від 29.05.2006р.
серії САА №442893, від 06.05.2008р. серії САВ №
343858.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор зазначив, що оскільки
постановою Верховної Ради України від
07.02.2002р. №3064-ІІІ «Про зміну меж міста
Одеси Одеської області» включено у
межі міста Одеси, крім іншого, 526га
земель Красносільської сільської ради
Комінтернівського району і
затверджено межі міста загальною
площею 16242га, то на момент прийняття
рішень виконавчого комітету
Красносільської сільської ради №122 від
29.05.2008р. та №93 від 17.04.2008р., а також
видачі свідоцтв про право на нерухоме
майно, земельні ділянки, на яких
розташовані спірні об'єкти
нерухомості, були віднесені до земель
міста Одеси, що свою чергу, порушує
інтереси територіальної громади
м.Одеси. Спірні рішення виконавчого
комітету Красносільської сільської
ради Комінтернівського району
прийняті за відсутністю відповідних
повноважень, а спірні об'єкти
розташовані на землях комунальної
власності, що належать територіальній
громаді м.Одеси. Прокурор посилається
на приписи ст.ст.21,393 ЦК України, ст. 19
Конституції України. Одеською міською
радою не приймалось ніяких рішень щодо
дозволу на використання під
будівництво земельної ділянки за
адресою Одеська область,
Комінтернівський район,
Красносільська сільська рада,
Старокиївське шосе, 19 км, будинок 4,
право на що їй делеговане положеннями
п.5 ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування
в Україні».

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 15.04.2013р. провадження у
справі припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80
ГПК України, оскільки спір за позовом
прокурора м.Одеси відноситься до
компетенції адміністративних судів.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 14.05.2013р. (яка
залишена без змін постановою Вищого
господарського суду України від
09.07.2013р.) ухвалу господарського суду
Одеської області від 15.04.2013 року
скасовано, справу №916/422/13-г передано
на розгляд до господарського суду
Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 21.05.2013р. справу №916/422/13-г
прийнято до провадження.

20.02.2014р. заступник прокурора м.Одеси в
інтересах Одеської міської ради подав
суду першої інстанції уточнення
позовної заяви, в яких просить суд:

- визнати недійсним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Красносільської сільради
Комінтернівського району Одеської
області №122 від 29.05.2008р. про оформлення
права приватної власності на
виробничо-складський комплекс по
виробництву мінеральної вати та сухих
будівельних сумішей за адресою:
Одеська область, Комінтернівський
район, Красносільська сільрада,
Старокиївське шосе, 19 км, будинок 4 «С»
за ТОВ «Аверс»;

- визнати недійсним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Красносільської сільради
Комінтернівського району Одеської
області №93 від 17.04.2008р. про оформлення
права приватної власності на
торгово-оптову базу за адресою: Одеська
область, Комінтернівський район,
Красносільська сільрада,
Старокиївське шосе, 19 км, будинок 4 за
ТОВ «Аверс»;

- визнати недійсним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Красносільської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області №169 від 16.05.2006р. про оформлення
права приватної власності на
торгово-оптову базу за адресою: Одеська
область, Комінтернівський район,
Красносільська сільська рада,
Старокиївське шосе, 19 км, будинок 4 за
ТОВ «Аверс»;

- визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності від
05.06.2008р. серії САВ №343920, видане
виконавчим комітетом Красносільської
сільради Комінтернівського району
Одеської області;

- визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності від
29.05.2006р. серії САА №442893, видане
виконавчим комітетом Красносільської
сільради Комінтернівського району
Одеської області;

- визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності від
06.05.2008р. серії САВ №343858, видане
виконавчим комітетом Красносільської
сільради Комінтернівського району
Одеської області.

Ухвалами господарського суду Одеської
області від 02.04.2014р. залучено до участі
у справі у якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача Головне
управління Держземагентства в
Одеській області та Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 15.04.2014р. (головуючий суддя
Степанова Л.В., судді Горячук Н.О.,
Желєзна С.П.), на підставі п.1 ч.1 ст.81 ГПК
України, позовну заяву прокурора
м.Одеси в інтересах територіальної
громади м.Одеси в особі, якою є Одеська
міська рада, залишено без розгляду.

Ухвала суду вмотивована посиланням на
норми п.1 ч.1 ст.81 ГПК України,
роз'яснення, які містяться у п.3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
23.03.2012р. «Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам», та
тим, що прокурором невірно визначено
позивача за заявленими вимогами про
визнання недійсними та скасування
оспорюваних рішень та свідоцтв про
право власності, оскільки зазначені
рішення та свідоцтва про право
власності не порушують прав та
інтересів позивача - Одеської міської
ради. Прокурор у своєму позові та
уточненнях до нього зазначає, що
Одеською міською радою не приймалось
ніяких рішень щодо дозволу на
використання під будівництво
земельної ділянки за вищевказаною
адресою, однак оспорюванні Прокурором
міста Одеси рішення виконавчого
комітету Красносільської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області стосуються
оформлення права приватної власності,
а оспорювані свідоцтва про право
власності - є документами, що
підтверджують право власності особи на
майно.

Не погодившись з ухвалою про залишення
позову без розгляду, Заступник
прокурора Одеської області звернувся
до Одеського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
оскаржену ухвалу та передати справу на
розгляд до господарського суду
Одеської області.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначив, що ухвала від
15.04.2014р. постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального
права, а саме ст.ст.12,120 ЗК України, ст.43
ГПК України, п.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 23.03.2012р. «Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам» , та
підлягає скасуванню з наступних
підстав:

- спірні рішення виконкому
Красносільської сільської ради та
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно видані з порушенням
вимог ЗУ «Про місцеве самоврядування в
Україні» , ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень», Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, чим
порушено інтереси саме територіальної
громади м.Одеси;

- Одеською міською радою жодних рішень
щодо передачі у користування чи у
власність земельних ділянок під
об'єктами, на яке виникло право
власності, не приймалось;

- у результаті визнання права власності
на спірні об'єкти нерухомості з
комунальної власності фактично вибула
земельна ділянка, на якій ці об'єкти
розташовані, оскільки відповідно до
вимог ст.120 ЗК України до набувача прав
власності на споруди переходить право
користування земельною ділянкою, що
порушує інтереси розпорядника
земельної ділянки - Одеської міської
ради;

- доводи суду першої інстанції про те,
що належним позивачем у спірних
правовідносинах є виконавчий комітет
Одеської міської ради є такими, що не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства;

- судом першої інстанції в порушення
ст.43 ГПК України не надано оцінки
перебуванню спірної земельної ділянки
у власності територіальної громади
м.Одеси в особі Одеської міської ради;
суд фактично усунувся від розгляду
справи та прийняття рішення по суті
спору, всупереч норм закону залишив
позов без розгляду, позбавляючи права
судового захисту Одеську міську раду.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено її до
розгляду у судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу
Підприємство з іноземними
інвестиціями у вигляді ТОВ «Аверс»
заперечує проти її задоволення з
підстав законності та обґрунтованості
оскарженої ухвали, вказуючи, що
оспорюваними рішеннями
Красносільської сільради
Комінтернівського району Одеської
області та виданими свідоцтвами про
право власності на нерухоме майно не
порушуються права територіальної
громади м.Одеси, оскільки є чинний
договір оренди земельної ділянки від
29.11.2004р., а постанова Верховної Ради
України від 07.02.2002р. №3064-ІІІ стосовно
розмежування земель м.Одеси та
Одеської області реалізована не в
повній мірі.

У судовому засіданні представник
прокуратури та Підприємства з
іноземними інвестиціями у вигляді ТОВ
«Аверс» підтримали наведені вище
позиції по предмету апеляційного
розгляду.

Представник Одеської міської ради
підтримав доводи та вимоги апеляційної
скарги заступника прокурора Одеської
області.

Представник Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради
залишив результати розгляду
апеляційної скарги на розсуд суду
апеляційної інстанції.

Виконавчий комітет Красносільської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області та Головне
управління Держземагентства в
Одеській області своїх представників в
засідання суду апеляційної інстанції
не направили.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу,обговоривши доводи
апеляційної скарги прокурора,
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення апеляційної скарги
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.36-1 ЗУ «Про
прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави. За
наявності підстав, передбачених
частинами другою - четвертою цієї
статті, з метою представництва
громадянина або держави прокурор має
право в порядку, передбаченому
процесуальним законом: 1) звертатися до
суду з позовами (заявами, поданнями); 2)
вступати у справу, порушену за позовами
(заявами, поданнями) інших осіб, на
будь-якому етапі розгляду; 3)
ініціювати перегляд судових рішень, у
тому числі у справі, порушеній за
позовом (заявою, поданням) іншої особи;
4) брати участь у розгляді справ (ч.ч.1,3,5).

Згідно до ч.1 ст.1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно до абз.4 ч.1 ст.2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами прокурорів, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави.

Відповідно до ч.2 ст.1 ГПК України у
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за
конституційним поданням Вищого
арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (далі - Рішення Конституційного
Суду України) під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", зазначеним у частині
другій статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

Як зазначено в пункті 5 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99,
поняття „орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах", що
міститься в частині другій статті 2
Арбітражного процесуального кодексу
України, означає орган, на який
державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретної діяльності у
відповідних правовідносинах,
спрямованої на захист інтересів
держави.

Також Конституційний суд у рішенні від
8 квітня 1999 року у справі N 3-рп/99 вказав,
що інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарюючих
товариств з частиною державної
власності у статутному фонді. Разом з
тим, держава може вбачати свої інтереси
не тільки в їх діяльності, але й у
діяльності приватних підприємств,
товариств. Державні інтереси
закріплюються як нормами Конституції
України, так і нормами інших правових
актів. Інтереси держави відрізняються
від інтересів інших учасників
суспільних відносин. В основі перших
завжди є потреба у здійсненні
загальнодержавних (політичних,
економічних, соціальних та інших) дій,
програм, спрямованих на захист
суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо.

Із врахуванням того, що „інтереси
держави" є оціночним поняттям, прокурор
у кожному конкретному випадку
самостійно визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносин. Цей орган
фактично є позивачем у справі,
порушеній за заявою прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.21 ГПК України
позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.

Згідно із нормами ч.2 ст.29 ГПК України у
разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача. У разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах
держави, в якій зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або про відсутність у
такого органу повноважень щодо
звернення до господарського суду,
прокурор набуває статусу позивача.
Як вбачається із матеріалів
справи, зокрема мотивів, з яких виходив
прокурор м.Одеси при поданні позову до
господарського суду в інтересах
територіальної громади м.Одеси в особі
Одеської міської ради та в подальшому, -
при поданні уточненої позовної заяви
(т.2 а.с.145-150) в інтересах Одеської
міської ради, прокурор визначив
Одеську міську раду, яка представляє
інтереси територіальної громади
м.Одеси, як орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах, виходячи
із стверджень та уявлення про те, що
оспорюваними рішеннями та свідоцтвами
порушується право територіальної
громади м.Одеси, яку представляє
Одеська міська рада, на розпорядження
землями комунальної власності,
оскільки земельна ділянка, на якій
знаходяться об'єкти нерухомості
Підприємства з іноземними
інвестиціями у вигляді ТОВ «Аверс»,
віднесена до території м.Одеси.

Таким чином, саме порушення прав
Одеської міської ради, вказаної
прокурором позивачем у справі, на
розпорядження земельними ділянками
комунальної власності, тобто землею в
межах м.Одеси, покладено в підґрунтя
визначення прокурором Одеської
міської ради, як органу, уповноваженого
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Спірні відносини в даному спорі - це
земельні відносини,тобто суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею (ч.1 ст.2
Земельного кодексу України), оскільки
саме перевищення Красносільською
сільською радою Комінтернівського
району Одеської області своїх
повноважень у сфері земельних
відносин є домінуючим в обґрунтуванні
заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
викуп земельних ділянок для суспільних
потреб відповідних територіальних
громад сіл, селищ, міст; організація
землеустрою; координація діяльності
місцевих органів земельних ресурсів;
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; обмеження,
тимчасова заборона (зупинення)
використання земель громадянами і
юридичними особами у разі порушення
ними вимог земельного законодавства;
підготовка висновків щодо вилучення
(викупу) та надання земельних ділянок
відповідно до цього Кодексу;
встановлення та зміна меж районів у
містах з районним поділом;
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок;
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; вирішення земельних
спорів; вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання: вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Таким чином, Земельним кодексом
України віднесено до компетенції,
зокрема, міських рад у галузі земельних
відносин розпорядження землями
територіальних громад та надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності, при
цьому до повноважень виконавчих
органів міських рад відповідно до п.п.1
п.«а» ч.1 ст.33 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» віднесено,
зокрема, надання під забудову та для
інших потреб земель, що перебувають у
власності територіальних громад
(самоврядне повноваження), підготовка
висновків щодо надання або вилучення в
установленому законом порядку
земельних ділянок, що проводиться
органами місцевого самоврядування та
органами виконавчої влади (делеговане
повноваження за п.п.8 п.«б» ч.1 ст.33
Закону).

Прокурор обґрунтовує в апеляційній
скарзі подання позову в інтересах саме
Одеської міської ради тим, що
прийняттям оспорених рішень та видачею
відповідачем свідоцтв на право
власності на нерухоме майно
порушується право Одеської міської
ради (позивача) на розпорядження
земельною ділянкою комунальної
власності (в межах м.Одеси), що
узгоджується з наведеними положеннями
чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1,5,8 ст.60 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в України»
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження. Органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду. Право
комунальної власності територіальної
громади захищається законом на рівних
умовах з правами власності інших
суб'єктів. Об'єкти права комунальної
власності не можуть бути вилучені у
територіальних громад і передані іншим
суб'єктам права власності без згоди
безпосередньо територіальної громади
або відповідного рішення ради чи
уповноваженого нею органу, за винятком
випадків, передбачених законом.

Згідно із ст.25 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання.

Отже прокурором вірно визначено
Одеську міську раду позивачем у даному
спорі, оскільки саме Одеській міській
раді належать повноваження із
розпорядження землями комунальної
власності (землями в межах території
м.Одеси), яке міська рада реалізує в
інтересах територіальної громади
м.Одеси.

При цьому висновок про належність
земельної ділянки під об'єктами
нерухомості, що належать Підприємству
з іноземними інвестиціями у вигляді
ТОВ «Аверс», до земель комунальної
власності та її перебування в межах
м.Одеси може бути зроблений виключно за
результатами розгляду спору по суті
заявлених позовних вимог та відповідні
обставини входять до предмету
доказування у даній справі.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.10 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» сільські,
селищні, міські ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Представницькі органи
місцевого самоврядування, сільські,
селищні, міські голови, виконавчі
органи місцевого самоврядування діють
за принципом розподілу повноважень у
порядку і межах, визначених цим та
іншими законами.

За таких обставин, місцевий
господарський суд припустився
помилкового висновку про невірне
визначення прокурором Одеської
міської ради позивачем за заявленими
позовними вимогами, а вмотивування
цього висновку також і не порушенням
прав та інтересів Одеської міської
ради оспорюваними рішеннями
Красносільської сільської ради та
свідоцтвами про право власності
взагалі є хибним, оскільки такі
ствердження мають наслідком прийняття
судом першої інстанції рішення по суті
спору, а не залишення позову без
розгляду.

Згідно із п.1 ч.1 ст.81 ГПК України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позовну заяву підписано
особою, яка не має права підписувати її,
або особою, посадове становище якої не
вказано.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 23.03.2012р. №7 «Про деякі питання
участі прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам»
господарський суд повинен оцінювати
правильність визначення прокурором
органу, на який державою покладено
обов'язок щодо здійснення конкретних
функцій у правовідносинах, пов'язаних
із захистом інтересів держави.
Інтереси держави мають чітко
формулюватися й умотивовуватися
прокурором. У випадках неправильного
визначення прокурором позивача, тобто
органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах,
господарський суд на підставі пункту 1
частини першої статті 63 ГПК повертає
таку позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду. Якщо
господарський суд помилково порушив
провадження у справі за позовом
прокурора, в якій неправильно
визначено позивача за вимогами про
захист інтересів держави, такий позов
підлягає залишенню без розгляду
відповідно до пункту 1 частини першої
статті 81 ГПК. Однак у разі коли
прокурором подано позовну заяву в
інтересах держави як позивачем
(частина друга статті 2, частина друга
статті 29 ГПК), то господарський суд не
вчиняє процесуальних дій, зазначених в
абзацах третьому і четвертому цього
пункту постанови; в таких випадках
повернення позовної заяви або
залишення її без розгляду можливе лише
за наявності підстав, зазначених
відповідно у пунктах 1, 2, 3, 5 - 9 частини
першої статті 63 або в пунктах 1, 2, 5, 6
частини першої статті 81 ГПК. При цьому
якщо прокурор у позовній заяві не
вказав обставин, пов'язаних з
порушенням інтересів держави або з
обґрунтуванням необхідності захисту
таких інтересів, то господарський суд
повертає позовну заяву без розгляду на
підставі пункту 3 частини першої статті
63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених
випадках помилково порушив
провадження у справі за позовом
прокурора, відповідний позов
залишається без розгляду згідно з
пунктом 1 частини першої статті 81
названого Кодексу.

В даному випадку підстави для
залишення позовної заяви прокурора без
розгляду відповідно до п.1 ч.1 ст.81 ГПК
України відсутні.

На підставі вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права, що призвело
до порушення норм процесуального права
- п.1 ч.1 ст.81 ГПК України та є підставою
для скасування оскаржуваної ухвали від
15.04.2014р. з передачею справи №916/422/13-г на
розгляд господарського суду Одеської
області згідно із ст.106 ГПК України.

Керуючись ст.ст.99, 101-106 ГПК України,
колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської
області від 15.04.2014р. у справі №916/422/13-г
скасувати.

Справу №916/422/13-г передати на розгляд
господарського суду Одеської області.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено
26.05.2014р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя
Лашин В.В.