ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2014 р.
Справа № 914/1774/13

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Кордюк Г.Т.

суддів
Гриців В.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Водоканал"
за № 8320 від 09.08.2013 року

на рішення господарського суду
Львівської області від 25.07.2013 року

у справі № 914/1774/13

за позовом: Комунального підприємства
"Водоканал", м. Запоріжжя

до відповідача: Спільного
українсько-бельгійського підприємства
в формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Рейкарц і партнери.
Україна", м. Львів

про: стягнення 435 104,52 грн.

та

за зустрічним позовом: Спільного
українсько-бельгійського підприємства
в формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Рейкарц і партнери.
Україна", м. Львів

до відповідача: Комунального
підприємства "Водоканал", м. Запоріжжя

про: визнання правочину недійсним та
визнання недійсними актів № 95/1-ТИ і №
96/1-ТИ технічного обстеження
водопроводу від 28.02.2013р. та акта-рахунку
№ 9847/1 від 28.02.2013р.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом:
Лавринець І.П. - представник

від відповідача за первісним позовом:
Богословська Н.Г. - представник,
Терлецький М.М. - представник

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід суддів не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходило, тому
протокол судового засідання ведеться з
дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України
без забезпечення повного фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
15.05.2014 року змінено склад колегії,
замість судді Зварич О.В., в склад
колегії введено суддю Якімець Г.Г..

Рішенням господарського суду
Львівської області від 25.07.2013 року у
справі № 914/1774/13 (суддя Петрашко М.М.) у
задоволенні первісних позовних вимог
КП «Водоканал» до СП у формі ТзОВ
"Рейкарц і партнери. Україна" про
стягнення 435 104,52 грн. та у задоволенні
зустрічного позову в частині позовних
вимог про визнання недійсною схеми
"Зона розподілу водопровідних і
каналізаційних мереж між ТзОВ "Рейкарц
і Партнери. Україна" і КП "Водоканал".
Міні-готель по пр. Маяковського, 19 в м.
Запоріжжя" - відмовлено. В частині
позовних вимог за зустрічним позовом
про визнання недійсними актів КП
"Водоканал" №95/1-ТИ і 96/1-ТИ технічного
обстеження водопроводу від 28.02.2013р. та
акта-рахунку №9847/1 від 28.02.2013р.,
провадження у справі припинено.

Приймаючи рішення у даній справі в
частині первісних та зустрічних
позовних вимог, господарський суд
мотивував рішення тим, що зі схеми "Зона
розділу водопровідних і
каналізаційних мереж між ТОВ "Рейкарц і
партнери. Україна" та КП "Водоканал", яка
додається до договору водопостачання
№ 9847/1 від 28.12.2011р., укладеного між
сторонами, вбачається, що останні не
дійшли згоди щодо меж розподілу
водопроводу та каналізації, оскільки
дана схема не засвідчена підписом
уповноваженої особи абонента,
відповідно не погоджена відповідачем
за первісним позовом хоча формально
скріплена печаткою. Отже, вищенаведене
свідчить про недосягнення сторонами
згоди в частині договору щодо меж
розподілу водопроводу та каналізації,
яка передбачена п. 9.1 договору, а схема
розподілу є такою, що не укладена.

Крім цього, місцевий господарський суд
у рішенні зазначив, що позивачем за
первісним позовом не доведено і в
матеріалах справи відсутні докази
того, що частина водопроводу, в якій
здійснена врізка діаметром 32 мм, з тих
чи інших підстав знаходиться в межах
балансової належності або у іншому
володінні СП ТзОВ "Рейкарц і Партнери.
Україна", оскільки на момент укладення
сторонами договору № 9847/1 від 28.12.2011р.
частина водопроводу, в якій здійснена
врізка діаметром 32 мм, відповідно до
вимог технічних умов мала належати, але
не належить КП «Водоканал».

Щодо зустрічних позовних вимог в
частині визнання недійсними актів КП
"Водоканал" № 95/1-ТИ, № 96/1-ТИ технічного
обстеження водопроводу від 28.02.2013р. та
акту-рахунку № 9847/1 від 28.02.2013р.,
місцевий господарський суд у рішенні
зазначив, що акти КП "Водоканал" № 95/1-ТИ,
№ 96/1-ТИ технічного обстеження
водопроводу від 28.02.2013р. не мають
обов'язково характеру, а лише фіксують
певні факти, що встановлюються під час
обстеження водопроводу, а тому
виходячи з положень ст. 12 ГПК України,
спір про визнання недійсними
вищезазначених актів технічного
обстеження водопроводу від 28.02.2013р. та
акту-рахунку № 9847/1 від 28.02.2013р. не
підвідомчий господарським судам.

Не погоджуючись з даним рішенням
місцевого господарського суду, КП
"Водоканал" подано апеляційну скаргу, в
якій просить апеляційну скаргу
задоволити, рішення господарського
суду скасувати, прийняти нове рішення,
яким позов задоволити. Зокрема, апелянт
зазначає, що п. 9.1 договору № 9847 від
28.12.2011 р. «Про надання послуг з
водопостачання та приймання стічних
вод у системи каналізації», який
укладено між КП «Водоканал» та СП у
формі ТзОВ «Рейкарц і партнери.
Україна», межа розподілу водопроводу
та каналізації визначається згідно із
схемами водопостачання та
водовідведення доданих до договору.
Тобто, вказана схема за своєю правовою
природою не є правочином, а додатком до
відповідної угоди - вищевказаного
договору, оскільки на підставі
вказаної схеми сторони зафіксували та
підтвердили, у чиєму володінні та
користуванні знаходяться ділянки
водопроводу та систем каналізації,
тобто за утримання в належному стані
яких саме мереж має відповідати КП
«Водоканал» та СП у формі ТзОВ «Рейкарц
і партнери. Україна».

Також, апелянт вважає, що відсутність
на схемі розділу підпису уповноваженої
особи відповідача за первісним позовом
не може означати, що схема є
неукладеною, як вказано у судовому
рішенні, оскільки, схема «Зона розділу
водопровідних і каналізаційних мереж
між ТОВ «Рейкарц і партнери. Україна» і
КП «Водоканал» є істотною умовою
договору, яка може розглядатись разом з
договором та в його межах, як одна з
його частин, а не як окремий правочин в
розумінні ст. 202 ЦК України. А тому, як
встановлено положеннями ч. 2 ст. 180 ГК
України та ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору

Крім цього, апелянт зазначає, що п. 14.1
Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених Наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 190 від 27.06.2008 р.,
передбачено, що вуличні, квартальні,
дворові, будинкові мережі, споруди і
обладнання систем водопостачання та
водовідведення обслуговуються та
реконструюються тим підприємством, у
якого ці об'єкти перебувають на
балансі.

Однак, місцевим господарським судом
безпідставно не прийнято до уваги, що
відповідачем був надісланий КП
«Водоканал» лист вих.. № 14 від 21.06.2013
року, яким СП ТзОВ «Рейкарц і
партнери.Україна» надає позивачу за
первісним позовом копію
проектно-технічної документації на
водопровід та каналізацію будівлі, що
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
пр.. Маяковського, технічні умови №
266/2005 від 21.05.2005 р., «Робочий проект
Т-2005.83-00 НВ», відповідно до якої
запроектовано будівництво
водопровідної мережі вздовж пр.
Маяковського у м. Запоріжжя для
водопостачання Міні-готелю за пр.
Маяковського, 19.

Отже, надавши проектну документацію,
тим самим відповідач підтвердив
фактичне користування та належність
водопровідних мереж, вказаних у даному
проекті саме СП ТзОВ «Рейкарц і
партнери.Україна».

Відповідач за первісним позовом у
відзиві на апеляційну скаргу
заперечує, вимоги останньої та просить
рішення господарського суду залишити
без змін, апеляційну скаргу без
задоволення. Зокрема, відповідач за
первісним позовом зазначає, що спірна
ділянка водопроводу від колодязя на
території медичного університету до
водопровідного вводу відповідача
відноситься до вуличної водопровідної
мережі, оскільки пунктом 1.2 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 №190
встановлено, що вулична мережа - це
трубопроводи прокладені вздовж вулиць,
провулків, набережних тощо;
внутрішньо-квартальна водопровідна
мережа - це трубопроводи, прокладені
всередині житлового кварталу, до яких
приєднуються водопровідні вводи
споживачів. Крім цього, цим же пунктом
Правил визначено, що межа балансової
належності - це лінія розподілу
елементів системи водопостачання та
водовідведення і споруд на них між
власниками або користувачами.

Пунктом 1.5 технічних умов № 266/2005 від
21.05.2005 р. (а.с. 123), передбачено, що
водопровід до міні-готелю належить
виконати із поліетиленових труб
діаметром 150мм. та після введення в
експлуатацію передати безоплатно в КП
«Водоканал». Пунктом 4 технічних умов
визначено, що технічні умови є
підставою для проектування та не дають
права на виконання робіт та
підключення до міських мереж
водопроводу та каналізації. Таким
чином, відповідач вважає, що виходячи з
наведених норм та технічної
документації, ділянка водопроводу від
колодязя на території медичного
університету до водопровідного вводу
будівлі міні-готелю відноситься до
вуличної мережі.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 18.12.2013 року
розгляд апеляційної скарги зупинено та
у даній справі призначено судову
будівельно-технічну експертизу,
проведення якої доручено Запорізькому
відділенню Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

У зв'язку з поверненням даної справи
разом з висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 5-14
від 19.03.2014 року, ухвалою апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 року
провадження у справі поновлено.

Розглянувши в судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та оцінивши наявні в
ній докази, заслухавши доводи та
заперечення представника позивача та
відповідача, апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 28.12.2011 року між КП "Водоканал"
(водоканал) та Спільним
українсько-бельгійським підприємством
в формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Рейкарц і партнери.
Україна" (абонент) укладено договір
№9847/1, відповідно до умов якого
водоканал забезпечує абоненту подачу
питної води на господарсько-питні,
побутові та технічні потреби, а також
приймання стічних вод по майданчикам
міні-готел по проспекту Маяковського, 19
(Набережна-магістраль).

28.02.2013 року представниками позивача
було здійснено технічне обстеження
водопроводу відповідача за адресою: м.
Запоріжжя, пр. Маяковського, 19, про що
складено акт технічного обстеження
водопроводу № 95/1-ТИ від 28.02.2013 року, в
якому вказано, що на водопроводі є
проміжний поворотній колодязь, не
зазначений на схемі розподілу зон
балансової належності водопровідних
та каналізаційних мереж. В колодязі
знаходиться врізка діаметром 32 мм з
запірною арматурою (К-3 по схемі).
Опломбування відсутнє.

Окрім цього, представниками водоканалу
складено акт № 96/1-ТИ від 28.12.2013р., в
якому зазначено, що згідно акту № 95/1-ТИ
від 28.02.2013 року до засобу обліку води
абонента є врізання діаметром 32 мм з
запірною арматурою. Водопровідний
колодязь з вищезазначеною врізанням не
вказаний на схемі розподілу зон
балансової належності водопровідних
та каналізаційних мереж. Таким чином,
позивач вважає, що водоспоживання є
безобліковим.

Відповідно до абзацу 4 п. 3.2.2 договору, у
разі самовільних дій абонента
водоканал виконує розрахунок витрат
води за пропускною спроможністю труби
вводу при швидкості руху води в ній 2,0
м/сек та дією її повним перерізом
протягом 24 годин за добу з дня початку
такого користування. Якщо термін
початку безблікового водокористування
виявити неможливо, розрахунковий
період становить один місяць, згідно з
пунктами 3.3, 3.4 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008 №190.

Згідно із п. 3.2.3 договору, розрахунковий
період при безобліковому
водокористуванні встановлюється з дня
початку такого користування. Якщо
термін початку безоблікового
водокористування виявити неможливо,
розрахунковий період становить один
місяць.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
основним документом на оплату є
акт-рахунок.

Відповідно до п. 5.2.1 договору, по
водоспоживанню, нарахованому у
відповідності з п.п. 3.3, 3.4 вищенаведених
Правил, абонент на підставі актів про
порушення перераховує кошти на
розрахунковий рахунок водоканалу в
банк на протязі 3 банківських днів з дня
складання актів-рахунків.

Згідно із п.6.5. договору у разі
самовільного приєднання водоспоживача
до комунального водопроводу та вводів
абонентів або за безоблікове
водокористування, витрата води
визначається згідно з п.3.3 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України.

Відповідно до п. 3.2 Правил,
водокористування вважається
безобліковим, якщо споживач самовільно
приєднався до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення або самовільно
користується ними.

Пунктом 3.3. Правил передбачено, що у
разі безоблікового водокористування
виробник виконує розрахунок витрат
води за пропускною спроможністю труби
вводу при швидкості руху води в ній 2,0
м/сек та дією її повним перерізом
протягом 24 годин за добу.

Відповідно до п.3.4 Правил,
розрахунковий період при
безобліковому водокористуванні
встановлюється з дня початку такого
користування. Якщо термін початку
безоблікового водокористування
виявити неможливо, розрахунковий
період становить один місяць.

Відтак, на підставі вищенаведеного
позивачем було виставлено відповідачу
акт-рахунок №9847/1 від 28.02.2013р. на суму 435
104,52 грн. за безоблікове
водокористування. Однак, відповідачем
вказаний рахунок не був оплачений,
внаслідок чого КП "Водоканал"
звернулось до господарського суду з
позовом до СУБП в формі ТзОВ "Рейкарц і
партнери. Україна" про стягнення 435 104,52
грн.

Відповідно до п.1.2 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, межа балансової належності -
лінія розподілу елементів систем
водопостачання та водовідведення і
споруд на них між власниками або
користувачами.

Відповідно до п. 9.1 договору № 9847 від
28.12.2011 року «Про надання послуг з
постачання та приймання стічних вод у
системи каналізації», межа розподілу
водопроводу та каналізації
визначається згідно із схемами
водопостачання та водовідведення
доданих до договору.

Відповідно до п. 2.2 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, істотні умови договору між
виробником та споживачем послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення визначаються
відповідно до Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

Так, відповідно до положень ст. 26 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", істотними умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, є
зокрема, умови про визначення точок
розподілу, в яких відбувається
передача послуг від виконавця/
виробника споживачу та умови про
порядок обслуговування мереж та
розподіл повноважень щодо їх
експлуатації та відновлення (ремонту).

Таким чином, з огляду на викладене,
колегія суддів вважає, що схема розділу
водопровідних і каналізаційних мереж
як додаток до договору, є істотною
умовою договору, яка може розглядатися
разом з договором та в його межах, як
одна з його частин, а не як окремий
правочин в розумінні статті 202 ЦК
України.

Окрім цього, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що у договорах
нерідко зазначається на додатки до
нього. Як і основний текст договору,
додатки повинні бути підписані
сторонами. Але це не означає, що
відсутність підписів сторін на
додатках до договору обов'язково тягне
за собою визнання договору
неукладеним. Так, посилання в договорі
на те, що платежі замовник має
здійснювати відповідно до графіка
фінансування будівництва, не дає
можливості ідентифікувати цей акт,
якщо він не підписаний обома сторонами.
Тому таке посилання за відсутності
підписаного сторонами графіку
свідчить про те, що сторони заявили про
необхідність погодження такого
графіку як істотної умови договору, але
не погодили цю умову (коментар до ст. 638
ЦК України під ред. проф. ОСОБА_5).

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, схема "Зона розділу
водопровідних і каналізаційних мереж
між ТОВ "Рейкарц і Партнери. Україна" і
КП "Водоканал", яка, як зазначає позивач,
є додатком до договору № 9847 від 28.12.2011
року «Про надання послуг з постачання
та приймання стічних вод у системи
каналізації», зі сторони відповідача -
СП ТзОВ "Рейкарц і Партнери. Україна" не
підписана. А тому, колегія суддів
вважає, що оскільки схема "Зона розділу
водопровідних і каналізаційних мереж
між ТОВ "Рейкарц і Партнери. Україна" і
КП "Водоканал" не погоджена
відповідачем, то відповідно сторони не
дійшли згоди щодо меж розподілу
водопроводу та каналізації.

Щодо покликань апелянта в апеляційній
скарзі на те, що надавши позивачу
проектну документацію, а саме
проектно-технічну документацію на
водопровід та каналізацію будівлі, що
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
пр.. Маяковського, технічні умови №
266/2005 від 21.05.2005 р. та «Робочий проект
Т-2005.83-00 НВ», відповідно до якої
запроектовано будівництво
водопровідної мережі вздовж пр.
Маяковського у м. Запоріжжя для
водопостачання Міні-готелю за пр.
Маяковського, 19, тим самим відповідач
підтвердив фактичне користування та
належність водопровідних мереж,
вказаних у даному проекті саме СП ТзОВ
«Рейкарц і партнери. Україна», колегія
суддів до уваги не приймає, виходячи з
наступного:

Відповідно до п. 4 технічних умов № 266/2005
від 21.05.2005 р., технічні умови є підставою
для проектування, не дають права на
виконання робіт та підключення до
міських мереж водопроводу та
каналізації. Технічні умови дійсні
строком на 2 роки.

Вищенаведене свідчить про те, що на
момент укладення сторонами договору
28.12.2011р., технічні умови були не тільки
недійсні але й не надавали право на
підключення до мереж.

Водночас відповідно до п. 4.1. "Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України", для
приєднання до систем водопостачання та
водовідведення технічні умови
надаються виробником послуг замовнику
таких послуг, а відповідно, є чинними на
момент укладення договору. Правилами
не передбачено можливості приєднання
до систем водопостачання та
водовідведення на підставі технічних
умов які втратили чинність.

Разом з тим, технічні умови були
виконані до затвердження "Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України" від 27.06.2008р.,
оскільки договір укладено сторонами
28.12.2011р. тобто після затвердження цих
правил, і дані правила визначають свою
форму технічних умов. Крім того,
вищезазначені технічні умови не
встановлюють погоджену між сторонами
межу балансової належності мереж
водопостачання та водовідведення.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 5-14 від 19.03.2014 року, судовим
експертом встановлено, що водопровідна
мережа Д=150 мм по пр. Маяковського (з
усіма ввідними колодязями та іншими
наявними на ній елементами) від
колодязя «К-1» до колодязя «К-7», за
своєю належністю (призначенням) є
вуличною водопровідною мережею.

Пунктом 1.2 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, встановлено, що вулична мережа
- це трубопроводи прокладені вздовж
вулиць, провулків, набережних тощо;
внутрішньо-квартальна водопровідна
мережа - це трубопроводи, прокладені
всередині житлового кварталу, до яких
приєднуються водопровідні вводи
споживачів. Пунктом 1.3 наведених
Правил, встановлено, що виробник
обслуговує вуличні, квартальні та
дворові мережі водопостачання та
водовідведення, споруди і обладнання, а
також технологічні прилади й пристрої
на них, які перебувають у нього на
балансі або на які є відповідний
договір на обслуговування із
споживачем.

Пунктом 1.5 технічних умов № 266/2005 від
21.05.2005 р., встановлено особливі умови по
водопостачанню відповідно до яких,
водопровід до міні-готелю виконати із
поліетиленових труб Д150, після введення
в експлуатацію - передати безоплатно в
КП «Водоканал». Однак, як вбачається з
матеріалів справи, умови п. 1.5 технічних
умов виконано не було та водопровід до
міні-готелю не було передано на баланс
КП «Водоканал». При цьому, в матеріалах
справи відсутні належні докази
прийняття спірного водопроводу на
баланс відповідача.

Отже, за таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що на момент
укладення сторонами договору № 9847/1 від
28.12.2011р., відповідно до вимог технічних
умов водопровідна мережа (з усіма
ввідними колодязями та іншими наявними
на ній елементами) від колодязя «К-1» до
колодязя «К-7» мала належати КП
«Водоканал», а тому відповідач СП ТзОВ
«Рейкарц і партнери. Україна» не може
нести відповідальність за здійснення
несанкціонованої врізки діаметром 32 мм
у трубопровід у колодязі «К-3». А тому,
колегія суддів вважає, що місцевим
господарським судом обґрунтовано
відмовлено у задоволенні первісних
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 435 104,52 грн. за без облікове
водокористування.

Щодо зустрічних позовних вимог СП ТзОВ
«Рейкарц і партнери. Україна» про
визнання недійсною схеми "Зона розділу
водопровідних і каналізаційних мереж
між ТОВ "Рейкарц і Партнери. Україна" і
КП "Водоканал". Міні-готель по пр.
Маяковського, 19 в м. Запоріжжя та
визнання недійсними актів КП
"Водоканал" № 95/1-ТИ, № 96/1-ТИ технічного
обстеження водопроводу від 28.02.2013р. та
акту-рахунку № 9847/1 від 28.02.2013р.,
місцевий господарський суд
обґрунтовано виходив з того, що
підвідомчість справ господарським
судам визначається відповідно до
положень ст. 12 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом, зокрема, визнання повністю або
частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів.

Відповідно до п. 1 роз'яснень Президії
Вищого арбітражного суду України "Про
деякі питання практики вирішення
спорів, повязаних з визнанням
недійсними актів державних чи інших
органів" № 02-5/35 від 26.01.2000 року (із
змінами і доповненнями), акт
державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний документ, який
породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Згідно п. 6.2 вищезазначеного
роз'яснення Президії, у господарському
суді не можуть оспорюватись акти
ревізій, документальних перевірок, дії
службових осіб, вчинені у процесі чи за
результатами перевірок тощо, оскільки
ці акти не мають обов'язкового
характеру. У разі надходження заяв про
визнання недійсним актів, зазначених у
цьому підпункті, господарський суд
повинен відмовити у їх прийнятті з
посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, а
у разі помилкового прийняття позову -
припинити провадження у справі згідно
з п. 1 ст. 80 ГПК України.

Отже, місцевий господарський суд
зробив обґрунтований висновок, що акти
КП "Водоканал" технічного обстеження
водопроводу № 95/1-ТИ, № 96/1-ТИ від 28.02.2013р.
не мають обов'язково характеру, а лише
фіксують певні факти, що
встановлюються під час обстеження
водопроводу, а тому виходячи з положень
ст. 12 ГПК України, спір про визнання
недійсними вищезазначених актів
технічного обстеження водопроводу та
акту-рахунку не підвідомчий
господарським судам. За таких обставин,
господарський суд першої інстанції
правомірно припинив провадження у
справі в частині зустрічних позовних
вимог про визнання недійсними актів КП
"Водоканал" технічного обстеження
водопроводу № 95/1-ТИ, № 96/1-ТИ від 28.02.2013р.
та акта-рахунку № 9847/1 від 28.02.2013р..

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 25.07.2013 року у
даній справі залишити без змін,
апеляційну скаргу КП «Водоканал» - без
задоволення.

2. Постанова набирає законної
сили з дня її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України в порядку та строки,
встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя
Кордюк Г.Т.

суддя
Гриців В.М.

суддя
Якімець Г.Г.