ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 року Справа №
904/8350/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Чус О.В. -
доповідач,

суддів: Пруднікова В.В., Широбокової Л.П.

при секретарі: Сусла Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Корнієць В.А. представник,
довіреність №131 від 01.01.14;

від позивача: Шуба Я.С. представник,
довіреність №33 від 01.01.14;

від відповідача: Зеркін А.С,
представник, довіреність №6/81 від 02.01.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 12.03.2014р. у справі №904/8350/13

за позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
м.Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Північний гірничо - збагачувальний
комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення 423371, 76 грн., -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2013р. Державне підприємство
"Придніпровська залізниця" звернулося
до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
про стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат"
423371,76грн. з яких: плата за користування
вагонами у розмірі 408754,20грн., збір за
зберігання у розмірі 14617,56грн. (421555,86грн.
з яких: плата за користування вагонами
у розмірі 406938,30грн., збір за зберігання
у розмірі 14617,56грн. - з урахуванням
клопотання позивача про зменшення
позовних вимог).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.03.2014р.
у справі №904/8350/13 ( Головуючий колегії
Турчин С.О., судді: Колісник І.І., Юзіков
С.Г.) позов задоволено частково.
Стягнуто з публічного акціонерного
товариства "Північний гірничо -
збагачувальний комбінат" на користь
державного підприємства
"Придніпровська залізниця" 199848,30грн. -
плати за користування вагонами,
5607,02грн. - збору за зберігання, 4310,97грн. -
витрат по сплаті судового збору. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішення господарського суду
обґрунтовано тим, що з причин
несвоєчасного забирання відповідачем
вагонів, які надійшли на його адресу та
знаходилися на зазначених коліях
станції Терни, була знижена пропускна
спроможність не тільки самої станції
Терни, а й на підходах до неї, що
підтверджується підписаними
відповідачем актами форми ГУ-23. В той
же час Положення зайнятості колій по
станції Терни свідчить про наявність
вільних колій та простой на станціях
затримки доволі тривалі проміжки час,
крім того непоодинокі випадки
порушення залізницею зазначених
нормативів обробки поїздів.

Не погодившись з зазначеним
рішенням, позивач звернулося з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати як прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з`ясуванні всіх обставин справи,
прийняти нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що затримка вагонів
на станціях підходу сталася з вини
відповідача, оскільки на станції Терни
(станція призначення) з вини
відповідача були зайняті колії, про що
були складені акти про затримку. Вказує
на порушення відповідачем вимог п.33
Правил видачі вантажів та ст.ст. 46,47
Статуту залізниць України. Вважає, що
плата за користування вагонами та збір
за зберігання вантажу нараховані
правомірно.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач проти апеляційної скарги
заперечив з огляду на те, що був готовий
прийняти на свою під`їзну колію спірні
вагони. Крім того, позивачем не
доведено, що усі колії станції Терни у
зазначені періоди були зайняті з вини
відповідача. Зазначив, що згідно п. 8
Правил зберігання вантажу збір за
зберігання вантажу у вагонах
сплачується у разі затримки їх з вини
одержувача, таким чином позивач
безпідставно нарахував збір, не
довівши вину відповідача у затримці
вагонів. Погоджується з висновком
господарського суду щодо наявності
п»яти вільних колій на момент затримки
спірних вагонів за наказом №249 від
27.04.2013р. та відсутність вини
відповідача у такій затримці. Просить
рішення господарського суду залишити
без змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.09.2012р. між Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" - залізниця
(залізниця) та Публічним акціонерним
товариством "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" -
власник колії (власник колії) було
укладено договір №ПР/М-12-2/14-1438НЮдч про
експлуатацію залізничної під`їзної
колії відповідача, яка примикає до
станцій Терни і Рядова Придніпровської
залізниці. Дана угода регулює
взаємовідносини позивача та
відповідача щодо подачі та забирання
вагонів.

Відповідно до п. 1 договору із
посиланням на Статут залізниць
України, враховуючи Правила
перевезення вантажів, сторони
домовилися про експлуатацію під`їзної
колії, яка належить відповідачу та
примикає до станції Терни
Придніпровської залізниці стрілочними
переводами №№2,4,6 до продовження колій
№5 та №8, а також до станції Рядова
стрілочними переводами №8 до колії №6.
Під`їзна колія обслуговується власним
локомотивом.

Пунктами 5, 6 договору передбачено, що
передача вагонів на під`їзну колію
здійснюється за повідомленнями з
реєстрацією у книзі повідомлень форми
ГУ-2, які передає прийомоздавальник
Позивача прийомоздавальнику
відповідача не пізніше, як за 2,0 години
до фактичного здавання вагонів. Вагони
для під`їзної колії подаються
локомотивом залізниці на одну із колій
№№ 1,2,3,4,5,6,7,8,13 станції Терни
Придніпровської залізниці (ті, що
прибули на станцію Рядова - на одну з
колій №№ 3А,3Б,І,ІІ,4,5,VI,7,8,9,10 станції
Рядова) за вказівкою чергового по
станції, де здійснюються передавальні
операції з вагонами у технічному та
комерційному відношенні. Подальший рух
вагонів здійснюється локомотивом
власника колії.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач здійснював перевезення
вагонів, адресованих відповідачу. На
шляху прямування, відповідно до вимог
пунктів 9, 10 Правил користування
вагонами і контейнерами, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 25.02.1999р. №113 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.03.1999р.
за № 165/3458, дані вагони були затримані
за наказами від 27.04.2013р. №249 на станції
Савро, від 26.04.2013р. №242 на станції
Грекувата, від 25.04.2013р. №238 на станції
Приворот, від 24.04.2013р. №235 на станції
Батуринська, від 24.04.2013р. №229 на станції
Рядова через зайнятість колій на
станції призначення Терни, у зв'язку з
неприйняттям вантажу відповідачем на
свою під'їзну колію.

Про затримку цих вагонів
вантажоодержувачу були вручені
повідомлення про затримку вагонів
№№32,28,25,24,20, які представник
відповідача підписав із запереченням,
що відповідач готовий прийняти вагони
на під`їзну колію. Крім того, належне
повідомлення про час подавання вагонів
на станції Терни наявне у книзі
повідомлень про час подавання вагонів
під навантаження або вивантаження на
станції, про що в зазначеній книзі
свідчать відмітки із підписами
представників відповідача, та не
заперечується останнім.

За фактом затримки станціями
Рядова, Батуринська, Приворот,
Грекувата, Савро, у порядку,
передбаченому п. 9,10 Правил
користування вагонами та контейнерами,
складено акти про затримку вагонів
форми ГУ-23а №1 від 24.04.13р., №20 від 24.04.13р.,
№25 від 25.04.13р., №8 від 26.04.13р., №12 від
27.04.13р. та акти загальної форми ГУ-23 №
від 27.04.2013р. №12, від 26.04.2013р. №8, від
25.04.2013р. №25, від 24.04.2013р. №241, від 24.04.2013р.
№1.

За весь час затримки вагонів на
підходах до ст. Терни позивачем
нараховано плату за користування
спірними вагонами за відомостями ф.
ГУ-46 №№30049101, 07059111, 05059116, 05059108, 06059108,
04059106, 07059109, 07059119, 05059107, 14059118, 08059112, 14059117,
29059152 у сумі 406938,30грн. з ПДВ та збір за
зберігання вантажу за
накопичувальними картками ф.ФДУ-92
№05069031, 05069030, 17059017, 17059014, 28059020 у сумі
14026,12грн. з ПДВ. Відомості плати за
користування вагонами та
накопичувальні картки працівниками
відповідача підписано із
застереженням: "З нарахованою сумою не
згодні, ПАТ "Північний ГЗК" було готове
прийняти вагони", нараховані плата та
збір не сплачені, що і є предметом
позову.

Статтею 908 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується із
статтею 307 Господарського кодексу
України, встановлено, що умови
перевезення вантажу, пасажирів і
багажу окремими видами транспорту, а
також відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Статтею 42 Статуту передбачено, що
залізниця зобов'язана повідомити
одержувача в день прибуття вантажу або
до 12-ої години наступного дня. Порядок і
способи повідомлення встановлюються
начальником станції. Одержувач може
визначити спосіб повідомлення. Якщо
залізниця не повідомить про прибуття
вантажу, одержувач звільняється від
внесення плати за користування
вагонами (контейнерами) і за зберігання
вантажу до того часу, як буде надіслано
повідомлення. За угодою між
одержувачем і станцією вагони
(контейнери) можуть подаватися без
попереднього повідомлення.

Відповідно до ст. 119 Статуту та п.п.
2, 15 Правил користування вагонами та
контейнерами за користування вагонами
і контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Зазначена
плата вноситься також за час затримки
вагонів на станціях призначення і на
підходах до них в очікуванні подання їх
під вивантаження, перевантаження з
причин, що залежать від
вантажоодержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства. За час затримки на коліях
залізниці вагонів, що належать
підприємствам чи орендовані ними,
стягується 50 відсотків зазначених
розмірів плати.

Отже, вагони, які перевозяться
залізницею за повними перевізними
документами, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити
на станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має відносно залізниці права та
обов'язки, передбачені Статутом
залізниць України, зокрема, у разі
несвоєчасного приймання вагонів від
залізниці - сплатити плату за
користування вагонами, які знаходяться
на коліях залізниці, та збір за
зберігання у розмірах, встановлених
Тарифним керівництвом №1.

Згідно п. 6 Правил користування
вагонами і контейнерами, час
користування обчислюється окремо для
кожного вагона і контейнера за його
номером. Усі завантажені вагони, а
також порожні вагони, які належать
підприємствам, організаціям, портам,
установам і громадянам, та орендовані
ними, що знаходяться на станціях і на
підходах до них в очікуванні подавання
під вантажні або інші операції з
причин, які залежать від
вантажовласника, є такими, що
перебувають у користуванні
вантажовласника.

Пунктом 8 Правил зберігання
вантажів збір за зберігання вантажів у
вагонах в разі затримки їх з вини
одержувача після закінчення терміну
безоплатного зберігання сплачується
незалежно від місця затримки (на
станціях призначення та на підходах до
неї, на прикордонних, припортових
станціях, тощо). При цьому термін
безоплатного зберігання обчислюється
з моменту затримки. Відповідно до
Правил складання актів, Правил
користування вагонами і контейнерами
підставою для нарахування та стягнення
збору за зберігання вантажів, в тому
числі при затримці вагонів на шляху
перевезення, є акт загальної форми,
який складається для засвідчення
обставин, що виникли в процесі
перевезення вантажу, і підписується
особами, які брали участь у засвідченні
обставин, що стали підставою для
складання акта, але не менше як двома
особами.

Таким чином, порожні вагони, що
прибули на адресу відповідача, мали
статус вантажу, та відповідач повинен
був прийняти їх на свої під'їзні колії в
установлені Статутом та договором
строки.

В силу ст. 614 Цивільного кодексу
України відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідачем не надано доказів
відсутності своєї вини в затримці
вагонів на станціях підходу, у
запереченнях до відомостей плати за
користування вагонами не зазначено, на
яку конкретно колію міг бути прийнятий
вантаж (яка була вільна на час
затримки), не надано доказів, що він
повідомляв залізницю про готовність
прийняти вагони із зазначенням
конкретних вагонів та часу їх
прийняття.

Факт затримки вагонів на станціях
Савро, Грекувата, Приворот,
Батуринська, Рядова Придніпровської
залізниці з вини вантажоодержувача
підтверджується зазначеними вище
актами про затримку вагонів форми ГУ-23а
та актами загальної форми ГУ-23,
наказами №229 від 24.04.2013р., №235 від 24.04.13р.,
№238 від 25.04.13р., №242 від 26.04.13р.

Як вбачається з матеріалів справи,
господарський суд дійшов вірного
висновку про відсутність вини
відповідача у затримці 57 вагонів на
ст..Рядова відповідно до наказу №249 від
27.04.13р., враховуючи факт наявності п'яти
вільних колій на момент затримки
спірних вагонів за вказаним наказом.

Підстави звільнення
вантажовласника від плати за
користування вагонами передбачені п. 121
Статуту, та п. 16 Правил користування
вагонами і контейнерами і є вичерпними,
це ж зазначено у листі Вищого
господарського суду України від
29.11.2007р. за №01-8/917 "Про деякі питання
судової практики застосування Статуту
залізниць України, інших норм
транспортного законодавства".

Згідно з п. 16 Правил вантажовласник
звільняється від плати за користування
вагонами і контейнерами: а) якщо
затримка вагонів або контейнерів
виникла через стихійне лихо, що
спричинило припинення руху на
залізничних під'їзних коліях, а також
через стихійне лихо або аварію на
підприємстві, внаслідок яких згідно
з чинними положеннями заборонено
виконувати вантажні роботи; б) у разі
подання локомотивом залізниці вагонів
і контейнерів на фронти навантаження
(вивантаження) у кількості, що
перевищує їх максимальну переробну
спроможність. Вказана максимальна
переробна спроможність визначається
за договором між залізницею і
вантажовласником; в) у разі
затримки прийняття залізницею
вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з
причин, що залежать від залізниці. Час
такої затримки зазначається у графі
"Примітки" Пам'ятки про
подавання/забирання вагонів, цей час
виключається із загального часу
користування вагонами
(контейнерами). Причина звільнення
від плати за користування вагонами і
контейнерами зазначається у графі
"Примітки" відомості плати за
користування вагонами (контейнерами).

З причини несвоєчасного забирання
відповідачем вагонів, які надійшли на
його адресу була знижена пропускна
спроможність не тільки станції Терни, а
й на підходах до неї. З огляду на це,
посилання відповідача на наявність на
станції примикання вільних колій, як на
доказ відсутності своєї вини у
затримці вагонів, суд вважає
безпідставними, підстави для
звільнення від плати за користування
вагонами, збору за зберігання вантажу
відсутні.

Зайнятість прийомовідправних колій
по станції примикання згідно
технологічного процесу роботи станції
планує поїзний диспетчер залізниці з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку "Укрзалізниці",
вагонів з вантажами на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів з ПАТ "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції, тощо.

Відтак, несвоєчасне забирання з
колій станції відповідачем вантажів,
які прибули на його адресу, є
порушенням вимог п. 33 Правил видачі
вантажів та ст. ст. 46,47 Статуту
залізниць України, якими визначено, що
одержувач зобов`язаний прийняти і
вивезти вантаж, що надійшов на його
адресу, навіть поставка якого йому не
передбачена планом (договором,
контрактом, замовленням тощо).

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції правомірно
частково задовольнив позовні вимоги, з
урахуванням контррозрахунока суми
плати за користування та збору за
зберігання вагонів, наданого
відповідачем.

За викладених обставин рішення
суду першої інстанції відповідає
матеріалам справи та нормам діючого
законодавства, а тому підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не
знаходить. Рішення суду слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.03.2014р.
у справі №904/8350/13 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складений
02.06.2014р.

Головуючий суддя
О.В.
Чус

Суддя
В.В.
Прудніков

Суддя
Л.П. Широбокова