м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6242/14 03.06.14
За позовом комунального підприємства
виконавчого органу Київради (Київської
до приватного акціонерного
товариства «Пересувна механізована
про зобов'язання вчинити дії
Суддя Кирилюк
позивача: представник Степанець О.П.
(довіреність від 31.12.2013)
відповідача: не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Комунальне підприємство виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації)
«Київкомунсервіс» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до приватного акціонерного
товариства «Пересувна механізована
колона-43» про зобов'язання повернути за
актом приймання-передачі
асенізаційний автомобіль для
перевезення рідких побутових відходів
МАЗ/КО-503В9, державний реєстраційний
номер АА80-66СА в робочому та технічно
справному стані, зі свідоцтвом про
реєстрацію, інструкцією по
експлуатації та технічному
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.04.2014 порушено провадження у
справі № 910/6242/14 та призначено її
розгляд на 13.05.2014.
Відповідно до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку з відсутністю у судовому
засіданні представника Відповідача
розгляд справи відкладався.
Представник Позивача 02.06.2014 через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва подав додаткові
письмові пояснення до позовної заяви, у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та просив суд їх
Представник Відповідача у судове
засідання повторно не з'явився, вимоги
ухвал суду не виконав.
Ухвали про порушення провадження у
справі та про відкладення розгляду
справи були відправлені за адресою
Відповідача та яка відповідає
місцезнаходженню Відповідача
відповідно до єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців. Таким чином,
Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду господарським судом та про
час і місце проведення судових
Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Крім того, відповідно
до статті 65 Господарського
процесуального кодексу України з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя зобов'язує сторони
виконати певні дії, витребовує від них
документи, відомості, висновки,
необхідні для вирішення спору та
вчиняє інші дії, спрямовані на
забезпечення правильного і
своєчасного розгляду справи.
Відповідачем вимоги ухвали суду не
виконано, не надано письмового відзиву
та письмових заперечень по суті
заявлених вимог, а також не надано
доказів, які б підтверджували
поважність та винятковість причин
пропуску судових засідань.
Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними у ній
Судом у відповідності з вимогами
статті 811 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 03.06.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Заслухавши пояснення представника
Позивача, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством
«Київкомунагросервіс» та Відповідачем
01 квітня 2008 року укладено договір про
надання послуг, відповідно до якого
підприємство зобов'язалось надавати
Відповідачу послуги з експлуатації
технічно справного асенізаційного
автомобіля для перевезення рідких
побутових відходів у кількості одна
одиниця марки МАЗ/КО-503В9, (державний
реєстраційний номер АА80-66СА), а
останній сплатити їх вартість.

Статтею 837 Цивільного Кодексу України
визначено, що за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно пункту 5.1 договору від 01.04.2008
зазначений договір набирає чинності з
01.04.2008 і діє до 31.12.2008.

Комунальним підприємством
«Київкомунагросервіс» та Відповідачем
у справі 08 січня 2009 року укладено
додатковий договір № 1 до договору від
01.04.2008, відповідно до якого в преамбулі
договору про надання послуг
постачальником зазначено Позивача та
розділ 5 виклали у наступній редакції:
договір вступає в силу з 01.04.2008 та діє до
31.12.2009.

За твердженням позовної заяви у
квітні 2008 року відповідно до акту
приймання-передачі від 01.04.2008
Відповідачу передано автомобіль марки
МАЗ/КО-503В9, (державний реєстраційний
номер АА80-66СА) вартістю 136 800, 00 грн.
разом зі свідоцтвом про реєстрацію,
інструкцією по експлуатації та
технічному обслуговуванню.

В якості доказів передачі автомобіля
марки МАЗ/КО-503В9, (державний
реєстраційний номер АА80-66СА) та
технічної документації Позивач
долучив копію акту приймання-передачі
від 01.04.2008.

Означений документ від імені
Відповідача підписано ОСОБА_2 без
відтиску печатки підприємства.
Доказів, які б підтверджували
достовірність підпису ОСОБА_2 до
позовної заяви не додано.

Таким чином, сам по собі цей документ
не може бути визнаний судом належним
доказом отримання Відповідачем від
Позивача автомобіля марки МАЗ/КО-503В9,
(державний реєстраційний номер АА80-66СА)
та технічної документації до нього.

Відповідно до статті 208 Цивільного
кодексу України правочини між
юридичними особами вчиняються у
письмовій формі.

Частиною другою статті 207 Цивільного
кодексу України встановлено, що
правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Враховуючи невідповідність наведеним
вимогам законодавства акту
приймання-передачі від 01.04.2008 суд не
визнає його у якості належного доказу у
справі.

З огляду на вимоги статей 207 та 208
Цивільного кодексу України наявність
або відсутність у сторін судового
процесу усних домовленостей не має
принципового значення при вирішенні
спору по суті, оскільки такі
домовленості не можуть породжувати
юридичні права та обов'язки, що
призводить до неможливості надання їм
примусового захисту.

Таким чином, долучена до матеріалів
справи копія акту приймання-передачі
від 01.04.2008 складеного Позивачем не є
належним доказом отримання
Відповідачем автомобіля марки
МАЗ/КО-503В9, (державний реєстраційний
номер АА80-66СА). Будь-яких інших доказів
передачі Відповідачу зазначеного
автомобіля матеріали справи не містять
та суду не надано.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Згідно з частиною
першою статті 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. При цьому, як
випливає із вимог, визначених статтею
545 Цивільного кодексу України,
виконання зобов'язання має бути
належним чином підтверджено.

Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відсутність у певної особи
матеріального права унеможливлює його
порушення іншими особами та надання
йому примусового судового захисту.

Враховуючи, що доказів виконання
Позивачем умов договору від 01.04.2008,
зокрема, передачі Відповідачу
автомобіля марки МАЗ/КО-503В9, (державний
реєстраційний номер АА80-66СА) суду не
надано, суд встановлює, що позовна
вимога є необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати зі сплати судового
збору покладаються на Позивача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд міста Києва, -

В
И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено: 05.06.2014.

Суддя
Кирилюк Т.Ю.