ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.Справа № 922/1375/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк
Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Торговий дім Вікант", м.
Київ до ТОВ "К-Трасстрой", м. Харків
про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Шаталов Ю.С., за дов.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ТОВ "Торговий дім
Вікант" про стягнення з ТОВ
"К-Трасстрой" загальної суми
заборгованості у розмірі 63 810,98 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
їх задовольнити.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився, до суду
повернулись ухвали про порушення
провадження та про відкладення
розгляду справи, направлена на адресу
відповідача, з відміткою пошти: "зі
спливом терміну зберігання".

Відповідно до роз'яснень, викладених
Вищим господарським судом у
інформаційному листі №01-8/482 від
13.08.2008р. до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, в зазначеному
інформаційному листі викладено й
правову позицію, згідно з якою
примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній"і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку про належне повідомлення
учасників процесу про час та місце
судового засідання.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

Між, Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім Вікант"
(позивач по справі, продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "К-Трасстрой"
(відповідач по справі, покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
№7/06-ХФ від 06.06.2011 року (Договір),
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, передати у
власність відповідача металопродукцію
(Товар), а відповідач зобов'язався
своєчасно прийняти Товар і здійснити
його оплату на умовах цього Договору.

Загальна кількість, асортимент та
розгорнута номенклатура Товару, що
передається за цим Договором,
визначається в Заявках відповідача, у
Рахунках-фактурах позивача та /або
Специфікаціях до Договору, видаткових
накладних (п. 2.1 Договору).

Згідно п. 3.2 даного Договору, загальна
ціна Договору складає загальну
вартість переданого Товару, яка
зазначена в усіх Специфікаціях до
цього Договору або Рахунках-фактурах,
які є невід'ємними частинами цього
Договору та видаткових накладних.

На виконання умов даного Договору,
відповідно до виставлених
рахунків-фактур, позивач поставляв
відповідачу металопродукцію в період з
20.11.2013 року по 24.01.2014 року всього на суму
168 318,23 грн., що підтверджується
видатковими накладними, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.6 Договору оплата
товару здійснюється відповідачем
шляхом перерахування коштів в
національній валюті на поточний
рахунок позивача. вказаний у Договорі
або у Рахунках-фактурахна умовах
передплати протягом 2-х (двох)
календарних днів від дати
рахунку-фактури, якщо інше не зазначено
у Рахунку-фактурі або в терміни,
зазначені у відповідній Специфікації.

У разі здійснення поставки Товару на
будівельний майданчик відповідача
транспортом, що наймає позивач,
транспортні послуги виставляються
окремо в Рахунку-фактурі або
включаються у вартість Товару та
підлягають оплаті в ті ж строки, що і
Товар.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що при
відстроченні платежу оплата вартості
Товару (та транспортних послуг, в разі
замовлення) здійснюється протягом 5-ти
(п'яти) банківських днів з дня отримання
Товару.

Однак, як стверджує позивач, за
переданий по накладними Товар
відповідач розрахувався лише частково,
таким чином, на момент звернення
позивача до суду заборгованість
відповідача перед позивачем становить
60 465,23 грн.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості за
поставлений Товар не сплатив та не
надав суду жодних доказів, які б
спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
заборгованості, а також, враховуючи, що
відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, позовні
вимоги позивача в сумі 60 465,23 грн., суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п.6.3 Договору у разі
прострочення строків оплати за Товар,
указаних в пунктах 3.7, 3.8 цього Договору,
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Враховуючи, що сума боргу в частині
стягнення пені відповідачем не
оспорена, відповідач не надав суду
доказів про погашення суми основного
боргу, суд вважає позовні вимоги в
частині стягнення пені в сумі 2 718,44 грн.
обґрунтованими, такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.
За таких обставин, позовні вимоги
позивача в розмірі 627,31 грн. 3% річних
обґрунтовані, відповідають вимогам
діючого законодавства та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України,
ст.ст. 1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ТОВ "К-Трасстрой" (61081,
м.Харків, вул. Мереф*янське шосе, бул. 34,
кв. 123, , р/р 5495 в
Філії "Пумб", МФО 334851) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім Вікант"
(01001, м. Київ, вул. Еспланадна, буд. 34/2,
кімната 5, Код , п/р 5151 в
ПАТ "ВТБ Банк", МФО 321767) основну
заборгованість у розмірі 60465,23 грн.,
пеню у розмірі 2 718,44 грн., 3% річних у
розмірі 627,31 грн. та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/1375/14