номер провадження справи 33/34/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014
Справа № 908/1513/14

за позовом Приватного підприємства
"Донмед" (юридична адреса: 83016, м.
Донецьк, вул. Ветеринарна, буд. 14; адреса
для листування: 02095, м. Київ, вул.
Срібнокільська, 22, оф. 172)

до відповідача Комунального
підприємства "Приморська центральна
районна лікарня" Приморської районної
ради Запорізької області (72100, м.
Приморськ Запорізької області, вул.
Морська, буд. 74)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько
Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача : Преснякова І.В. -
довіреність б/н від 14.04.2014 р.;

від відповідача: Віткова В.В. -
довіреність б/н від 21.05.2014 р.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Донмед"
звернулося в господарський суд
Запорізької області із позовною заявою
про стягнення з Комунального
підприємства "Приморська центральна
районна лікарня" Приморської районної
ради Запорізької області
заборгованості у розмірі 264895,97 грн., з
яких: 249410,00 грн. сума основного боргу,
9450,25 грн. сума 3% річних та 6035,72 грн. сума
втрат від інфляції.

Обґрунтовуючи позов позивач
посилається на те, що на виконання умов
укладеного між сторонами договору про
закупівлю товарів за державні кошти №
13 від 18.12.2012 р. позивач, за видатковою
накладною поставив відповідачу товар
на суму 249410,00 грн. В порушення умов
договору, відповідач зобов'язання щодо
оплати товару не виконав. За порушення
виконання грошового зобов'язання, на
підставі ст. 625 ЦК України нараховано
суму 9450,25 грн. - 3% річних та суму 6035,72 грн.
втрат від інфляції. Посилаючись на
приписи ст. 16, 96, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 624,
625, 629, 712 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 216, 222, 265
ГК України та умови договору про
закупівлю товарів за державні кошти №
13 від 18.12.2012 р., позивач просить позов
задовольнити.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 06.05.2014 р.
позовну заяву ПП "Донмед" було прийнято
до розгляду та порушено провадження у
справі № 908/1513/14. Справу призначено до
розгляду на 27.05.2014 р.

За клопотанням присутніх у судовому
засіданні представників сторін
судовий процес здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації.

Відповідач - у письмовому відзиві
проти позовних вимог заперечив
частково. Так, відповідач погодився із
сумою основного боргу (249410,00 грн.) та
заперечив проти нарахування позивачем
суми 6035,72 грн. - інфляційних втрат та
суми 9450,25 грн. - 3% річних від
простроченої суми боргу. Посилається,
зокрема, на те, що КП «Приморська
центральна районна лікарня»
Приморської районної ради Запорізької
області є юридичною особою згідно з
законодавством України, створене за
рішенням Приморської районної ради
Запорізької області № 7 від 21.10.2013 року
шляхом реорганізації бюджетної
установи «Приморська центральна
районна лікарня» і є його
правонаступником. Лікарня є закладом
охорони здоров'я - комунальним
некомерційним підприємством. Лікарня
належить до сфери управління відділу
охорони здоров'я Приморської районної
державної адміністрації Запорізької
області. Основною метою діяльності
лікарні є безпосереднє забезпечення
медичного обслуговування населення м.
Приморська та Приморського району
Запорізької області шляхом надання
йому безоплатної (в межах бюджетного
фінансування) кваліфікованої планової
стаціонарної та спеціалізованої
амбулаторно-поліклінічної допомоги, а
також медичної
(лікувально-профілактичної) допомоги у
відповідності з договорами про надання
медичних послуг, що закуповуються за
рахунок коштів районного бюджету
(підтверджується Статутом
підприємства, випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців). З метою
здійснення своєї основної діяльності
18.12.2012 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір № 13
про закупівлю товарів за державні
кошти. Згідно п.п. 3.1. вищевказаного
договору ціна за товар визначена у
розмірі 249 410,00 гривень. На підставі п.п.
4.1. договору розрахунки повинні були
проводитися шляхом попередньої оплати
на підставі рахунку в термін до 25.12.2012
року, після чого протягом 5 днів з дня
надходження коштів як попередньої
оплати позивач мав підтвердити їх
використання за актом
приймання-передачі товарів. Так, з
метою виконання взятих на себе
зобов'язань за вищезазначеним
договором, усі фінансові зобов'язання з
боку відповідача були зареєстровані та
взяті на облік в органах Державної
казначейської служби України 29.12.2012 р.,
що підтверджується відміткою на
примірнику договору відповідача, але
внаслідок відсутності фінансового
підкріплення на єдиному
казначейському рахунку залишились
несплаченими зобов'язання місцевих
бюджетів району, які здійснювалися за
рахунок субвенцій з державного бюджету
(копії відповідних листів додаються). У
зв'язку із затриманням платежів,
зареєстрованих в органах Державної
казначейської служби України,
керівництво лікарні та Приморської
районної державної адміністрації
неодноразово направляло листи до
відповідних фінансових та державних
установ з проханням щодо виділення
коштів з державного бюджету на
погашення вищевказаної
заборгованості, але, на сьогоднішній
день, це питання досі не вирішене.
Зазначене, на думку відповідача,
свідчить, що він зробив усі залежні від
нього дії, спрямовані на оплату товару
згідно договору, а відтак його вина у
порушенні строків сплати відсутня.
Посилаючись на умови п. 7.5 Договору, за
яких замовник (відповідач)
звільняється від відповідальності за
порушення строків оплати у випадку
затримки бюджетного фінансування
видатків на зазначені в договорі цілі,
відповідач вважає, що позивач
безпідставно та в порушення п.п. 7.5.
договору № 13 про закупівлю товарів за
державні кошти від 18.12.2012 року збільшив
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних від простроченої
суми, що суттєво порушує інтереси
відповідача, оскільки КП «Приморська
центральна районна лікарня»
Приморської районної ради Запорізької
області є неприбутковою установою.
Посилаючись на вищевикладене,
відповідач просить відмовити
позивачеві в позовних вимогах у
частині стягнення з КП «Приморська
центральна районна лікарня»
Приморської районної ради Запорізької
області на користь Приватного
підприємства «ДОНМЕД» суми
інфляційних втрат у розмірі 6
035,72 грн. та 3 % річних від простроченої
суми боргу в розмірі 9 450,25 грн.

В судовому засіданні 27.05.2014 р.
представники позивача та відповідача
підтримали доводи викладені в позовній
заяві та у відзиві не неї.

В судовому засіданні 27.05.2014 р. прийнято
і оголошено на підставі ст. 85 ГПК
України вступну і резолютивну частини
судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Матеріали справи свідчать, що 18.12.2012 р.
між КП «Приморська центральна районна
лікарня» Приморської районної ради
Запорізької області (Замовником,
відповідачем у справі) та ПП "Донмед"
(Учасником, позивачем у справі) було
укладено договір про закупівлю товарів
за державні кошти № 13 (далі - Договір),
за умовами якого Учасник зобов'язався у
2012 році поставити Замовнику товар
(меблі медичні), а Замовник прийняти і
оплатити такий товар.

Найменування товару та його кількість -
згідно Специфікації (п.1.2 Договору)

Згідно із п. 3.1 Договору ціна цього
Договору становить 249410,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки
за Договором, проводяться шляхом
попередньої оплати, яка здійснюється
на підставі рахунку, в термін до 25.12.2012
р. в розмірі 249410,00 грн.

Право власності на товар переходить до
Замовника з моменту підписання
сторонами актів приймання-передачі (п.
5.4 Договору).

За умовами п. 6.1 Договору Замовник,
зокрема, зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі сплачувати за
поставлений товар.

Відповідно до п. 7.1 Договору у разі
невиконання або неналежного виконання
своїх зобов'язань за Договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законами та цим Договором.

Замовник звільняться від
відповідальності за порушення строків
оплати у випадку затримки бюджетного
фінансування видатків на зазначені в
Договорі цілі (п. 7.5 Договору).

Як встановлено судом, протягом
дії Договору сторонами було підписано
Специфікацію на суму 249410,00 грн.

Відповідно до вказаної вище
Специфікації позивачем було
поставлено відповідачу товар (стіл
операційний - 1 шт., ліжко функціональне
- 15 шт.) на суму 249410,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ ДО-0001026 від 27.12.2012 р. на суму 249410,00
грн., копія якої долучена до матеріалів
справи.

Товар отримано відповідачем на
підставі Довіреності № 379 від 27.12.2012 р.

27.12.2012 р. сторонами було підписано
Акт прийому-передачі згідно договору №
13 від 18.12.2012 р.

На оплату поставленого Товару
позивачем було виставлено відповідний
рахунок-фактуру.

За отриманий Товар, відповідач у
встановлені Договором строки не
розрахувався.

Позовні вимоги про стягнення з КП
"Приморська центральна районна
лікарня" Приморської районної ради
Запорізької області заборгованості у
розмірі 264895,97 грн., з яких: 249410,00 грн.
сума основного боргу, 9450,25 грн. сума 3%
річних та 6035,72 грн. сума втрат від
інфляції, стали предметом судового
розгляду у даній справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини…
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності
або в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти
товар і сплатити за нього певну
грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193
Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Факт поставки, кількість та
вартість переданого за Договором
Товару на суму 249410,00 грн.
підтверджується долученими до
матеріалів справи копіями видаткової
накладної № ДО-0001026 від 27.12.2012 р. на
суму 249410,00 грн., Довіреності № 379 від
27.12.2012 р. та Акту прийому-передачі
згідно договору № 13 від 18.12.2012 р., якій
підписано представниками сторін та
засвідчено печатками обох підприємств.

Відповідно до ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

За умовами п. 4.1 Договору розрахунки за
Договором, проводяться шляхом
попередньої оплати, яка здійснюється
на підставі рахунку, в термін до 25.12.2012
р. в розмірі 249410,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати отриманого Товару, всупереч
умов Договору та вимог закону не
виконав, внаслідок чого у нього
утворився основний борг за Договором в
сумі 249410,00 грн.

Таким чином, враховуючи неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань в частині
оплати отриманого Товару, та
вищезазначені приписи норми чинного
законодавства України, суд констатує
правомірність заявленої позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
суми основної заборгованості в розмірі
249410,00 грн., а тому задовольняє її у
повному обсязі.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення
основного боргу, позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
суми 9450,25 грн. - 3% річних та суми 6035,72 грн.
сума втрат від інфляції

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтею 625
Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин, враховуючи
встановлений факт несвоєчасного
виконання відповідачем грошових
зобов'язань, вимоги про стягнення з
нього 3% річних в сумі 9450,25 грн.
(за період з 27.12.2012 р. по 31.03.2014 р.) та
втрат від інфляції в сумі 6035,72
грн. (за період з грудня 2012 р. по
березень 2014 р.), заявлені позивачем
обґрунтовано, а тому задовольняються у
повному обсязі.

Розрахунок 3% річних та втрат від
інфляції судом перевірено та визнано
вірним.

Стосовно доводів відповідача щодо
неправомірного нарахування позивачем
3% річних та втрат від інфляції
внаслідок відсутності вини
відповідача у невиконанні грошового
зобов'язання, суд відзначає наступне.

Так, заперечуючи проти нарахування
позивачем 3% річних та інфляційних
втрат, відповідач посилається на пункт
7.5 Договору, за змістом якого, Замовник
(відповідач) звільняться від
відповідальності за порушення строків
оплати у випадку затримки бюджетного
фінансування видатків на зазначені в
Договорі цілі. Наголошує, що затримка
платежів сталася не з його вини, а тому
відповідач не повинен нести
відповідальність за порушення строків
оплати.

Такий висновок відповідача не має
істотного значення для вирішення
спору, з огляду на наступні обставини.

В силу приписів ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
незалежно від того, виникла така
неможливість з його вини чи випадково.
Це правило ґрунтується на засадах
справедливості і виходить з
неприпустимості безпідставного
збереження грошових коштів однією
стороною зобов'язання за рахунок іншої.
Частина 2 статті 625 ЦК України визначає
наслідки прострочення боржником
виконання грошового зобов'язання.
По-перше, боржник на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити йому суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.
По-друге, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
йому 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Тобто, наявність чи відсутність вини
при стягненні 3% річних та втрат від
інфляції, не має істотного значення.

В цивільному праві діє презумпція вини
особи, яка допустила порушення
зобов'язання. Презумпція вини в
цивільному праві діє без будь-яких
відступів.

Факт порушення відповідачем своїх
зобов'язань за Договором щодо
своєчасності розрахунків є доведеним і
сторонами не заперечується, що
покладає на відповідача додаткові
юридичні обов'язки, в тому числі,
передбачені статтею 625 Цивільного
кодексу України у вигляді нарахування
3% річних та інфляційних втрат.

При цьому слід зазначити, що інфляційні
втрати пов'язані з інфляційними
процесами в державі і за своєю
правовою природою є компенсацією за
понесені збитки, спричинені
знеціненням грошових коштів, а три
проценти річних - платою за
користування коштами, що не були
своєчасно сплачені боржником.

Отже, право кредитора вимагати сплату
відсотків за користування чужими
грошовими коштами та суми боргу з
урахуванням індексу інфляції є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

Невиконання договірних зобов'язань
підтверджується матеріалами справи.

Крім того, суд зазначає, що у
відповідності до ст. 617 Цивільного
кодексу України, особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів. Тобто відсутність грошових
коштів на бюджетне фінансування оплати
за отриманий відповідачем товар не
може бути підставою для звільнення
відповідача від сплати 3% річних та
інфляційних втрат.

Додатково слід зазначити, що у
відповідності до п. 4.1 договору від
18.12.2012 р., відповідач зобов'язався
здійснити оплату товару до 25.12.2012 р. А
тому твердження відповідача, що усі
фінансові зобов'язання з боку
відповідача були зареєстровані та
взяті на облік в органах Державної
казначейської служби України 29.12.2012 р.,
не є підставою для звільнення
останнього від сплати 3% річних та
інфляційних втрат, оскільки зазначена
обставина (виходячи з доводів
відповідача) виникла пізніше, тобто
після настання граничного строку
оплати за умовами договору. Суд
констатує, що доводи відповідача щодо
вжиття усіх залежних заходів для
своєчасної оплати за товар не
підтверджені документально, оскільки в
матеріалах справи відсутні належні і
допустимі докази в розумінні ст 33, 34 ГПК
України щодо своєчасного звернення
відповідача до органу державної
казначейської служби (розпорядника
бюджетних коштів) про перерахування
коштів позивачу. Наявні лише листи
відповідача, адресовані: Департаменту
фінансів, Запорізькій
облдержадміністрації, Приморської
райдержадміністрації, які датовані:
09.01.2013 р., 18.02.2013 р., 17.06.2013 р., 16.12.2013 р.,
25.03.2014 р., 03.02.2014 р. і не мають істотного
значення для вирішення спору по суті.

При цьому, судом враховується майновий
стан обох сторін та той факт, що позивач
майже два роки не отримує плату за
поставлений товар.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
витрати зі сплати судового збору (5297,91
грн.) покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства
"Приморська центральна районна
лікарня" Приморської районної ради
Запорізької області (72100, м. Приморськ
Запорізької області, вул. Морська, буд.
74, код ЄДР 01992989, рахунок № 4064 в
УДКСУ у Приморському районі
Запорізької області, МФО 813015; рахунок №
6239 в ПАТ КБ «Приватбанк» м.
Запоріжжя, МФО 313399; рахунок № 6228 в
ПАТ КБ «Приватбанк» м. Запоріжжя, МФО
313399) на користь Приватного
підприємства "Донмед" (юридична адреса:
83016, м. Донецьк, вул. Ветеринарна, буд. 14;
адреса для листування: 02095, м. Київ, вул.
Срібнокільська, 22, оф. 172, код ЄДР 36935207,
п/р № 0205 у Відділенні «Донецька
дирекція ПАТ «Банк Камбіо», МФО 380399)
суму 249410 (двісті сорок дев'ять тисяч
чотириста десять) грн. 00 коп. основного
боргу, суму 9450 (дев'ять тисяч чотириста
п'ятдесят) грн. 25 коп. 3% річних, суму 6035
(шість тисяч тридцять п'ять) грн. 72 коп.
втрат від інфляції та суму 5297 (п'ять
тисяч двісті дев'яносто сім) грн. 91 коп.
судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та
підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК
України 29.05.2014 р.

Суддя
М.В. Мірошниченко