ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 р.
Справа № 923/425/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Александрової Л.І. при
секретарі Гололобовці М.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль"

м. Херсон

до школи мистецтв № 1, м. Херсон

про врегулювання розбіжностей

за участю представників сторін:

від позивача - Колганова Ю.М.
представник, дов. № 01-4/02 від 08.01.2014р.;

від відповідача - Кузьменко О.О.
директор, наказ № 93 від 17.12.2003р.

Після закінчення розгляду справи в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством
"Херсонська теплоелектроцентраль"
(позивач) заявлено позов до школи
мистецтв № 1 (відповідач) про
врегулювання розбіжностей, які виникли
при укладанні договору № 41 про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води,
шляхом викладення окремих його пунктів
у такій редакції:

Пункт 3 та додаток №1 в редакції ПАТ
«Херсонська ТЕЦ» згідно тексту
договору.

Пункт 12 в узгодженій редакції: «За
несвоєчасне внесення плати із
Споживача стягується, крім суми
основної заборгованості, пеня у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми боргу за кожен день прострочки
терміну сплати, сума інфляційних
витрат за весь час прострочення та три
відсотки річних від простроченої суми
заборгованості».

Пункт 15.6 в узгодженій редакції: « 15.
Споживач зобов'язаний: 6) у разі
несвоєчасного внесення плати за
послуги сплачувати, крім суми основної
заборгованості, штрафні санкції,
інфляційні витрати та три відсотки
річних, згідно пункту 12 цього договору»

Пункт 16.1 в узгодженій редакції: « 16.
Виконавець має право: 1) нараховувати у
разі несвоєчасного внесення плати за
надані послуги, крім суми основної
заборгованості, штрафні санкції,
інфляційні витрати та три відсотки
річних, згідно пункту 12 цього договору»

Пункт 18.2 в узгодженій редакції: « 18.
Споживач несе відповідальність згідно
із законодавством і цим договором за: 2)
несвоєчасне внесення платежів за
послуги - шляхом сплати, крім суми
основної заборгованості, передбачених
пунктом 12 цього договору, штрафні
санкції, інфляційні витрати та три
відсотки річних»

Пункт 20 в редакції ПАТ «Херсонська ТЕЦ»
згідно тексту договору.

Представник позивача в ході судового
засідання підтримав вимоги, викладені
у позовній заяві.

Відповідач надав відзив на позов, яким
частково заперечує проти позовних
вимог. А саме не погоджується з пунктом
3 договору в редакції позивача: «... Межа
експлуатаційної відповідальності" та
додатком № 1 до договору.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

Предметом діяльності публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" (надалі - ПАТ
«Херсонська ТЕЦ») є виробництво,
передача та постачання електричної та
теплової енергії.

Взаємовідносини суб'єктів - виробників,
постачальників та споживачів енергії
-визначається як загальними, так і
спеціальними законодавчими актами.
Так, частиною другою статті 275
Господарського кодексу України
встановлено, що відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається.

Відносини, пов'язані з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
енергії, забезпеченням енергетичної
безпеки України, конкуренцією та
захистом прав споживачів і працівників
галузі регулює, крім іншого, Закон «Про
електроенергетику». Зазначений Закон
визначає, що енергія - електрична чи
теплова енергія, що виробляється на
об'єктах електроенергетики і є
товарною продукцією, призначеною для
купівлі-продажу. При цьому, статтею 26
Закону «Про електроенергетику»
визначено, що споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їх права та
обов'язки визначає Закон «Про
житлово-комунальні послуги». Частиною
першою статті 19 цього Закону
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Статтями 20, 21 цього Закону
визначені обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, одним із обов'язків споживача
є укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а обов'язком
виконавця, зокрема, - підготовка та
укладення зі споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Основні правові, економічні та
організаційні засади діяльності на
об'єктах сфери

теплопостачання визначає Закон «Про
теплопостачання». Зазначений Закон є
спеціальним законодавчим актом у сфері
теплопостачання. Статтею 24 Закону «Про
теплопостачання» визначено, що одним
із основних обов'язків споживача
теплової енергії є своєчасне укладання
договору з теплопостачальною
організацією, на постачання теплової
енергії.

Таким чином, діюче законодавство має
чітку вказівку на обов'язковість
укладання договору про постачання
теплової енергії.

Відповідно до частини сьомої статті 179
Господарського кодексу України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Стаття 638 Цивільного кодексу України
визначає, що договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору. При
цьому, істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. За нормами
Господарського кодексу України,
встановленими частинами другою,
третьою статті 180 Кодексу,
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Крім наведеної загальної для
господарських договорів вимоги
Законом «Про житлово-комунальні
послуги» встановлено істотні умови для
договору про надання
житлово-комунальних послуг, до яких
статтею 26 цього Закону віднесено такі
умови:

1) найменування сторін;

2) предмет договору;

3) вичерпний перелік
житлово-комунальних послуг, тарифи та
їх складові на кожну з цих послуг,
загальна вартість послуг;

4) порядок оплати за спожиті
житлово-комунальні послуги;

5) порядок перерахунків розміру плати
за житлово-комунальні послуги в разі їх

ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості;

6) права та обов'язки сторін;

7) порядок контролю та звіту сторін;

8) порядок вимірювання обсягів та
визначення якості наданих послуг;

9) визначення точок розподілу, в яких
відбувається передача послуг від
виконавця/виробника споживачу;

10) порядок обслуговування мереж та
розподіл повноважень щодо їх
експлуатації та відновлення (ремонту);

11) умови доступу в квартиру, будинок,
приміщення, на земельну ділянку для
усунення аварій, неполадок, огляду
мереж, зняття контрольних показників
засобів обліку;

12) порядок здійснення ремонту;

13) відповідальність сторін та штрафні
санкції за невиконання умов договору;

14) порядок вирішення спорів;

15) перелік форс-мажорних обставин;

16) строк дії договору;

17) умови зміни, пролонгації, припинення
дії договору;

18) дата і місце укладення договору.

Як зазначалось, статтею 21 Закону «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що виконавець
житлово-комунальних послуг моє
підготувати договір на основі типового
договору. Повноваження щодо
розроблення типових договорів
віднесено цим Законом до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері житлово-комунального
господарства.

Пунктом 8 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету міністрів України
від 21.07.2005 №630, встановлено, що послуги
надаються споживачеві згідно з
договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення. При цьому, Типовий
договір про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, також затвердженого
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України.

Частиною другою статті 26 Закону «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що крім істотних договір
може містити інші умови за згодою
сторін. Господарський кодекс України
(частина четверта статті 179) надає
сторонам, що визначають зміст договору
на основі типового, право
конкретизувати його умови.

Отже, відповідно до вимог чинного
законодавства, договір про постачання
теплової енергії (про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води) є
обов'язковим до укладання, основа його
змісту визначена типовим договором,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України.

У відповідності до наведених норм
позивач надіслав відповідачу два
примірника договору, який відповідач
підписав з протоколом розбіжностей.
При цьому відповідач не погоджується з
редакцією п. 3, 12, 15.6, 16.1, 18.2, 20 договору та
додатку № 1 до нього.

Отже, при укладанні договору № 41 б/д
сторонами не досягнуто згоди щодо умов,
викладених у зазначених вище пунктах, у
зв'язку з чим між ними виник даний спір.

Згідно частини 3 статті 179
Господарського кодексу України
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Згідно положень ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих
умов договору сторона, яка одержала
проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

Сторона, яка одержала протокол
розбіжностей до договору, зобов'язана
протягом двадцяти днів розглянути
його, в цей же строк вжити заходів для
врегулювання розбіжностей з другою
стороною та включити до договору всі
прийняті пропозиції, а ті розбіжності,
що залишились неврегульованими,
передати в цей же строк до суду, якщо на
це є згода другої сторони.

Під час розгляду справи сторони дійшли
згоди щодо викладення спірних пунктів
3, 12, 15.6, 16.1, 18.2 та 20 договору у редакції
позивача, про що складено протокол
узгодження розбіжностей від 23.05.2014р.

Таким чином неузгодженим залишився
додаток № 1 до договору, який містить
схему тепломережі із метою балансової
належності Споживача.

У додатку №1 до договору межею
експлуатаційної відповідальності
зазначено ТК-15.

Відповідач наполягає на визначенні
межі експлуатаційної відповідальності
ТК-16, посилаючись на рішення ІХ сесії
міської Ради народних депутатів ХХІ
скликання від 26.02.1992р. «Про комунальну
власність Херсонської міської Ради
народних депутатів» Школа мистецтв №1
(до 1997р. Дитяча музична школа №2) є
закладом комунальної власності.

Також зазначає, що згідно п.2 ст. ЗУ
України «Про комунальну власність»
«Підставою для набуття права
комунальної власності є передача майна
територіальним громадам безоплатно
державою, іншими суб'єктами права
власності, а також майнових прав,
створення, придбання майна органами
місцевого самоврядування в порядку,
встановленому законом».

Як видно з доданих матеріалів,
тепломережі, з використанням яких
здійснюється постачання теплоносія до
школи мистецтв № 1 належать до
комунальної власності - власності
міської громади. На даний час ці мережі
передані Херсонською міською радою ПАТ
"Херсонська ТЕЦ" в управління згідно
договору від 24.07.2012. Перелік майна
отриманого товариством в управління
відображено відповідними актами
приймання-передачі. Так, актом №2
приймання-передачі майна встановлено,
що ПАТ "Херсонська ТЕЦ" отримала в
управління, крім іншого, трасу опалення
від ЦТП-34 до ТК 5-15 вул. Комсомольська та
вул. Михайловича. Крім того, в 2010 році
між ПАТ "Херсонська ТЕЦ" та ТОВ
"Херсонтепломережі" було узгоджено
схему розмежування ділянок
обслуговування, якою визначено, що
ділянка мережі від ТК - 15 до школи
мистецтв №1 знаходиться в управлінні
інших суб'єктів господарювання.

Суду надано копію робочого проекту
вузла обліку кількості споживання
теплової енергії на опалення будівель
школи мистецтв № 1. Зазначений проект
виконано ПНВП "Такт" на замовлення
школи мистецтв №1; проект школою
мистецтв №1 узгоджено. Ситуаційним
планом вводу траси теплопостачання в
будівлю школи мистецтв №1 за адресою
вул. Комсомольська, 42, що є частиною
проекту, визначено, що межею розподілу
є трубопровід від ТК-15.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що додаток №1 до спірного договору має
бути викладений у редакції позивача.

Судові витрати згідно зі ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати укладеним між публічним
акціонерним товариством "Херсонська
теплоелектроцентраль" та школою
мистецтв № 1 договір № 41 про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води з
протоколом розбіжностей та протоколом
узгодження розбіжностей від 23.05.2014 року
у редакції, запропонованого ПАТ
"Херсонська ТЕЦ" проекту договору.

3. Пункт 3, 12, 15.6, 16.1, 18.2, 20 та додаток №1 до
договору № 41 визнати у редакції
позивача - ПАТ "Херсонська ТЕЦ".

4. Стягнути з школи мистецтв № 1 (73000, м.
Херсон, вул. Комсомольська, 42, ) на користь публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" (73036, м. Херсон,
Бериславське шосе, 1, ,
р/р 2029 в ХОУ ВАТ "Державний ощадний
банк України", МФО 352457) - 1218 грн. судового
збору.

Повне рішення складено 02.06.2014р.

Суддя
Л.І. Александрова