КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2014 р. Справа№ 64/167-8/460-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Братченко А.В., довіреність
№09-32/980 від 05.08.2013 року,

відповідача 1: Полянський Є.А.,
довіреність №040 від 07.07.2012 року,

відповідача 2: не з'явився,

відповідача 3: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Українська
перо-пухова корпорація"

на рішення господарського суду м. Києва

від 10.12.2013 року

у справі №64/167-8/460-2012 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" в особі
філії "Київське міське відділення ПАТ
"Промінвестбанк"

до 1. Малого приватного
виробничо-комерційного підприємства
фірма "Ріпекс"

2. Приватного підприємства "Техно-трейд
Інтенешнл"

3. Приватного підприємства "Українська
перо-пухова корпорація"

про стягнення заборгованості за
кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" в особі
філії "Київське міське відділення ПАТ
Промінвестбанк" про стягнення з
відповідачів солідарно заборгованість
в розмірі 5 684 640,95 грн. (в тому числі:
прострочена заборгованість за
кредитом - 3 474 905,35 грн., прострочена
заборгованість за процентами за період
з 01.04.2011 року по 10.10.2013 року - 1 929 864,19 грн.,
пеня за несвоєчасну сплату кредиту за
період з 05.05.2010 року по 04.11.2010 року - 110
019.89 грн., пеня за несвоєчасну сплату
процентів за період з 01.01.2011 року по
29.06.2011 року - 13 480,78 грн., індекс інфляції
за період з 01.12.2010 року по 10.10.2013 року - 156
370,74 грн.). Та, стягнути з відповідачів
державне мито в розмірі 25 500,00 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення у розмірі 236,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 10.12.2013 року у справі №64/167-8/460-2012
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ПП "Українська перо-пухова корпорація"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 10.12.2013 року по справі
№64/167-8/460-2012 та прийняти нове рішення,
яким в позові відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення місцевого господарського суду
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
місцевий господарський суд
неправильно застосував і порушив норми
матеріального та процесуального права.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
просив суд рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
встановив наступне.

04.12.2007 року між акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком
(закрите акціонерне товариство) в особі
філії "Шевченківське відділення
Промінвестбанку в м. Київ"
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк") (банк) та малим приватним
виробничо-комерційним підприємством
фірмою "Ріпекс"(позичальник) укладено
кредитний договір про відкриття
кредитної лінії № 177.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору,
банк надає позичальнику кредит шляхом
відкриття відновлювальної кредитної
лінії у сумі, що не може перевищувати 5
000 000,00 (п'ять мільйонів) гривень (ліміт
кредитної лінії) на умовах,
передбачених цим договором.

Додатково у вказаному пункті
кредитного договору сторони узгодили
графік, за яким зменшується ліміт
кредитної лінії.

Пунктом 2.2 кредитного договору
визначено, що датою остаточного
повернення всіх отриманих в межах
кредитної лінії коштів є 23 листопада 2010
року. У разі несвоєчасної сплати
відсотків за користування кредитом
відповідно до п. 3.4. цього договору,
датою остаточного повернення всіх
коштів за кредитом є шістдесятий
календарний день від дня нарахування
відсотків, що не сплачені у
встановлений цим договором строк, але
не пізніше дати кінцевого терміну
повернення кредиту.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору,
кредит надається банком позичальнику
шляхом оплати протягом дії цього
договору розрахункових документів
(платіжних доручень) позичальника
безпосередньо з позичкового рахунку №
0094/980, відкритого банком в філії
"Шевченківське відділення
Промінвестбанку в м. Київ".

Згідно з п. 3.2. кредитного договору,
відсотки за користування кредитом
сплачуються позичальником, виходячи із
встановленої банком відсоткової
ставки у розмірі 15 (п'ятнадцять)
відсотків річних.

Сторони вносили зміни до кредитного
договору, а саме, договорами про
внесення змін: №1/73 від 25.04.2008 року, №2/181
від 01.10.2008 року, №3/45 від 21.07.2009 року.

Договором про внесення змін № 2/181 до
кредитного договору про відкриття
кредитної лінії № 177 від 04.12.2007 року,
змінено пункт 2.1. кредитного договору, а
саме: змінено графік зменшення ліміту
кредитної лінії.

Договором про внесення змін № 1/73 від
25.04.2008 року до кредитного договору про
відкриття кредитної лінії № 177 від
04.12.2007 внесені зміни до п. 3.2. кредитного
договору та викладено у наступній
редакції:

"Відсотки за користування кредитом
сплачуються позичальником, виходячи із
встановленої банком відсоткової
ставки у розмірі 17 (сімнадцять)
відсотків річних."

21.07.2009 року пункт 3.2. кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
№ 177 від 04.12.2007 року змінено договором
про внесення змін № 3/45 та викладено у
наступній редакції:

"Відсотки за користування кредитом
сплачуються позичальником, виходячи із
встановленої банком відсоткової
ставки у розмірі 22 (двадцять два)
відсотки річних з 01 серпня 2009."

Відповідно до п. 3.3. кредитного
договору, нарахування банком відсотків
починається з дати першої оплати
розрахункових документів позичальника
з позичкового рахунку по день повного
погашення кредиту на суму щоденного
залишку заборгованості за кредитом.
При розрахунку процентів
використовується метод "факт/факт",
виходячи із фактичної кількості днів у
місяці та році.

Пунктом 3.4. кредитного договору
передбачено, що відсотки за
користування кредитом нараховуються
банком щомісячно в останній робочий
день поточного місяця за період з
першого по останній календарний день
звітного місяця, а також в день
кінцевого терміну погашення кредиту,
визначеного п. 2.2. цього договору.

Згідно з п. 3.6. кредитного договору у
випадку порушення позичальником
встановленого п. 2. 2. цього договору
строку погашення одержаного кредиту
позичальник надалі сплачує відсотки за
неправомірне користування кредитом,
виходячи із відсоткової ставки у
розмірі 22 (двадцять два) відсотки
річних, порядок нарахування та сплати
яких встановлюється згідно п.п. 3.3.,3.4.
цього договору.

Відповідно до п. 3.7. кредитного
договору, у випадку якщо банком
застосована до позичальника неустойка
у вигляді пені, остання нараховується
банком з дати виникнення обставин, що є
підставою для застосування пені, до
дати припинення цих обставин включно,
та сплачується позичальником у
порядку, передбаченому п. 3.4. цього
договору для нарахування та сплати
відсотків, на рахунок номер якого
повідомляється банком позичальнику
негайно після його відкриття.

Згідно п. 3.9. кредитного договору, за
наявності заборгованості по кредиту
та/або відсотках за користування ним (у
тому числі і відсотках за неправомірне
користування кредитом), сторони
встановлюють наступну черговість
погашення позичальником
заборгованості:

- в першу чергу сплаті підлягають
нараховані, але не сплачені в строк
відсотки;

- в другу чергу сплаті підлягають
нараховані відсотки, строк сплати яких
ще не сплинув;

- в третю чергу сплаті підлягає
прострочена заборгованість за
кредитом;

- в четверту чергу сплаті підлягає
неустойка, передбачена цим договором.

Заборгованість за кредитом, строк
сплати якої ще не настав, погашається
позичальником у строк, передбачений п.
2.2. цього договору.

Погашення позичальником
заборгованості кожної наступної черги
повинно відбуватися виключно після
повного погашення заборгованості
кожної попередньої черги.

Сторони встановлюють, що банк має право
самостійно зараховувати кошти, які
направлені позичальником на погашення
заборгованості, згідно встановленої
черговості.

Відповідно до пункту 4.2.2. позичальник
зобов'язується своєчасно сплачувати
відсотки за користування кредитом,
комісійні винагороди та відсотки за
неправомірне користування кредитом на
умовах і в порядку, передбачених цим
договором, а також суми передбаченої
цим договором неустойки.

На виконання зобов'язань за кредитним
договором банк надав позичальнику
кредитні кошти, що підтверджується
банківськими виписками про рух коштів
по позичковому рахунку позичальника,
які наявні у матеріалах справи.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
(кредитор), малим приватним
виробничо-комерційним підприємством
фірмою "Ріпекс"(позичальник) та
приватним підприємством "Техно-трейд
Інтенешнл" (поручитель) укладено
договір поруки № 305 від 04.12.2007 року.

Пунктом 1.3. договору поруки № 305
передбачено, що поручитель - приватне
підприємство "Техно-трейд Інтенешнл" -
особа, яка зобов'язується перед
кредитором відповідати за погашення
заборгованості позичальника за
кредитним договором на засадах
солідарного боржника.

04.12.2007 року у забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між позивачем (кредитор), малим
приватним виробничо-комерційним
підприємством фірмою
"Ріпекс"(позичальник) та приватним
підприємством "Українська перо-пухова
корпорація" (поручитель) укладено
договір поруки № 304.

Пунктом 1.3. договору поруки № 304
передбачено, що поручитель - приватне
підприємство "Українська перо-пухова
корпорація" - особа, яка зобов'язується
перед кредитором відповідати за
погашення заборгованості позичальника
за кредитним договором на засадах
солідарного боржника.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного
кодексу України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного
кодексу України встановлено, що у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу
України солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання

У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543
ЦК України).

Вказані вище договори поруки укладені
сторонами на ідентичних умовах.

Так, пунктом 2.1. договорів поруки
визначено, що поручитель відповідно до
умов цього договору, у випадку
невиконання та/або прострочення
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором по сплаті
кредитору:

1) заборгованості по наданому
кредиту в розмірі 5000000,00 (п'ять
мільйонів гривень 00 копійок);

2) відсотків, нарахованих за
користування кредитом ( у тому числі у
разі прострочення виконання
зобов'язання по поверненню кредиту,
відсотків за неправомірне
користування кредитом);

3) неустойки (штрафу, пені);

4) збитків завданих кредиторові
зобов'язується виконати зобов'язання
по сплаті вказаних вище і не сплачених
позичальником сум кредиторові.

У випадку невиконання або прострочення
виконання позичальником зобов'язань,
що випливають із кредитного договору,
поручитель відповідає перед
кредитором як солідарний боржник в
тому ж обсязі, що і позичальник (п. 2.2.
договорів поруки).

Пунктом 3.1. вказаних договорів поруки
визначено, що у випадку невиконання у
строки, визначені кредитним договором,
кредитор зобов'язаний звернутись з
письмовою вимогою на адресу
поручителя.

Спір у даній справі виник у зв'язку із
тим, що позичальник у порушення вимог п.
п. 2.1., 2.2. та 4.2.2. кредитного договору не
повернув кредит та відсотки за ним,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість, яка станом на 11.10.2013
року становить 5 684 640,95 грн., з яких
прострочена заборгованість за
кредитом - 3 474 905,35 грн., прострочена
заборгованість за процентами за період
з 01.04.2011 року по 10.10.2013 року - 1 929 864,19 грн.,
пеня за несвоєчасну сплату кредиту за
період з 05.05.2010 року по 04.11.2010 року - 110
019.89 грн., пеня за несвоєчасну сплату
процентів за період з 01.01.2011 року по
29.06.2011 року - 13 480,78 грн.

Судом встановлено, що банк направив
позичальнику та поручителям претензію
вих. №02-20/0312 від 15.04.2011 з вимогою
виконати зобов'язання за кредитом.
Вказана вимога отримана сторонами, що
підтверджується копіями поштових
повідомлень з відміткою про вручення
поштових відправлень, які містяться у
матеріалах справи.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Приписами ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу
України передбачено, що порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України,
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення .

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК
України). Разом з тим із настанням
певної події, яка має юридичне
значення, законодавець пов'язує термін,
який визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка неминуче
настане (ч.2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК
України).

Отже, оскільки строк виконання
зобов'язання за кредитним договором
настав 23.11.2010 року, а вимоги до
поручителів направлені позивачем
15.04.2010 року, тобто в межах 6 місячного
строку, судом встановлено, що позивачем
дотримано вимоги ч. 4 ст. 559 ЦК України, а
тому відсутні підстави вважати поруку
за договором поруки №305 від 04.12.2007 року
та договором поруки № 304 від 04.12.2007
припиненою.

Пунктом 5.6. договору поруки № 304 від
04.12.2007 року та договору поруки №305 від
04.12.20007 року зазначено, що збільшення
обсягу відповідальності поручителя та
перевод на іншого боржника боргу за цим
договором відбувається виключно за
взаємною згодою сторін цього договору.

Із наявних у матеріалах справи доказів,
суд не вбачає обставин, які свідчать
про збільшення обсягу
відповідальності поручителів, що мали
місце без згоди останніх.

Так, у пункті 2.1. договорів поруки №304 та
№305, міститься чітко визначений
перелік несплачених позичальником сум,
які зобов'язується виконати
поручитель.

А також, п.5.4 договорів поруки №304 та
№305 визначено, що строк дії договору - з
моменту підписання до повного
погашення зобов'язання за кредитним
договором, в забезпечення якого надано
поручительство, а також договорів про
внесення змін до нього.

Тобто, укладаючи договори поруки
поручителі надали згоду на подальші
зміни обсягу їх зобов'язань, а тому
відсутні підстави для припинення
договорів поруки на підставі ч.1 статті
559 ЦК України, відповідно до якої порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Таким чином, оскільки, поруку за
договорами поруки №304 від 04.12.2007 року із
приватним підприємством "Українська
перо-пухова корпорація" та №305 від
04.12.2007 року із приватним підприємством
"Техно-Трейд Інтенешнл не припинено,
строк виконання зобов'язання за
кредитним договором про відкриття
кредитної лінії №177 від 04.12.2007 року
настав, розмір невиконаного
зобов'язання за кредитним договором,
виконання якого забезпечене порукою,
підтверджується матеріалами справи,
вимоги позивача про стягнення
солідарно прострочену заборгованість
за кредитом в розмірі 3 474 905,35 грн.,
прострочену заборгованість за
процентами за період з 01.04.2011 року по
10.10.2013 року - 1 929 864,19 грн. визнаються
судом обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з
відповідачів солідарно пеню за
несвоєчасну сплату кредиту за період з
05.05.2010 року по 04.11.2010 року в розмірі 110
019,89 грн., пеню за несвоєчасну сплату
процентів за період з 01.01.2011 року по
29.06.2011 року в розмірі 13 480,78 грн.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 5.3 кредитного договору сторони
передбачили, що за несвоєчасну сплату
сум кредиту та/або відсотків за
користування кредитом та/або відсотків
за неправомірне користування кредитом
позичальник сплачує банку пеню, яка
обчислюється від суми простроченого
платежу, у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діє у період прострочення та
нараховується щоденно.

Отже вимоги позивача про стягнення
пені за несвоєчасну сплату кредиту за
період з 05.05.2010 року по 04.11.2010 року в
розмірі 110 019,89 грн., процентів за період
з 01.01.2011 року по 29.06.2011 року в розмірі 13
480,78 грн., є обґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про задоволення
позовних вимог.

Беручи до уваги наведене, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду м. Києва від 10.12.2013
року у справі №64/167-8/460-2012 прийнято з
повним і достовірним встановленням
всіх фактичних обставин, які мають
значення для вирішення даного спору, а
також з дотриманням норм матеріального
і процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Приватного
підприємства "Українська перо-пухова
корпорація" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва
від 10.12.2013 року у справі №64/167-8/460-2012
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Українська
перо-пухова корпорація" - без
задоволення.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран