м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4562/14 15.05.14

За позовом всеукраїнської
громадської організації «Українське
товариство сліпих»

до виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної
адміністрації)

про визнання права
власності

Суддя
Удалова О.Г.

Представники учасників процесу:

від позивача Романюк В.В.
(за довіреністю)

Федорець П.С. (за
довіреністю)

від відповідача Тетерятник О.В.
(за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва
надійшла позовна заява всеукраїнської
громадської організації «Українське
товариство сліпих» (далі - позивач) до
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (далі - відповідач) про
визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач, на підставі рішення
виконавчого комітету Київської
міської Ради депутатів трудящих № 715
від 21.04.1953 р., з моменту прийняття
вказаного рішення, використовує
земельну ділянку та двоповерхову
будівлю на ній, що розташовані за
адресою: м. Київ, проспект
Червонозоряний, 136.

У зв'язку з викладеним, на підставі ст.
344 Цивільного кодексу України - за
давністю користування, позивач просив
суд визнати за ним право власності на
двоповерхову будівлю, що розташована
за адресою: м. Київ, проспект
Червонозоряний, 136.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.03.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/4562/14 та призначено її
розгляд на 15.04.2014 р.

Судом були направлені запити до
комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» та відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
з метою надання відомостей щодо
власника (власників) або користувачів
двоповерхової будівлі, яка знаходиться
за адресою: м. Київ, Червонозоряний
проспект, 136.

10.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від комунального
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» у відповідь на
судовий запит надійшов лист № 32129 (И-2014)
від 03.04.2014 р.

15.04.2014 р. у судовому засіданні
представник позивача заявлені вимоги
підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.

У судовому засіданні було оголошено
перерву до 22.04.2014 р. на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

22.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві у відповідь на судовий запит
надійшов лист № 9052/11-14 від 11.04.2014 р.

Від представника відповідача через
загальний відділ діловодства суду
надійшли заперечення щодо позовних
вимог, в яких відповідач вказував на те,
що з обставин, викладених позивачем, не
вбачається, що до правовідносин між
сторонами можливе застосування норми
ст. 344 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні представники
позивача заявлені вимоги підтримали в
повному обсязі. Представник
відповідача проти задоволення позову
заперечував.

У судовому засіданні було оголошено
перерву до 15.05.2014 р., на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

12.05.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від представника
позивача надійшло клопотання про
доручення документів до матеріалів
справи, яке було задоволено судом.

15.05.2014 р. у судовому засіданні
представники позивача заявлені вимоги
підтримали в повному обсязі, вважали їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню. Представник
відповідача проти позову заперечував,
просив суд у його задоволенні
відмовити.

У судовому засіданні 15.05.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив:

Рішенням виконавчого комітету
Київської міської Ради депутатів
трудящих № 715 від 21.04.1953 р. (далі -
Рішення № 715 від 21.04.1953 р.) за Київським
міськвідділом Українського товариства
сліпих «ГОРТОС» була закріплена
земельна ділянка по вул. Совській № 65
Кагановичського району, площею 0,6 га, на
якій розташована двоповерхова будівля
гуртожитку.

З листа Головного управління
містобудування та архітектури
Київської міської державної
адміністрації № 07-8979 від 28.12.1999 р.
вбачається, що за даними
картографічних матеріалів, що
знаходяться в користуванні
Головкиївархітектури, існуюча
магістраль під назвою Червонозоряний
проспект раніше мала назву вул.
Совська, будівля під № 136 (двоповерхова,
цегляна споруда) раніше носила № 65.

08.09.2011 р. Господарським судом міста
Києва було прийнято рішення у справі
№ 3/355-6/229. У вказаному рішенні судом
було, зокрема, встановлено, що
Постановою президії Центрального
правління УТОС № 6-5 від 28.05.1998 р.
вирішено створити реабілітаційний
центр Українського товариства сліпих
шляхом реорганізації Республіканських
курсів підвищення кваліфікації
керівних працівників та спеціалістів
УТОС, що знаходиться за адресою: м. Київ,
просп. Червонозоряний, 136.

12.02.2005 р. зареєстровано нову редакцію
статуту Реабілітаційного центру
Українського товариства сліпих, з
якого вбачається, що останній є
правонаступником Республіканських
курсів підвищення кваліфікації
керівних працівників та спеціалістів
УТОС. Все майно останнього, у тому числі
й будівля по просп. Червонозоряному, 136,
перейшло у господарське відання
Реабілітаційного центру УТОС. Разом з
цим власником майна Реабілітаційного
центру УТОС є Центральне правління
УТОС.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

08.11.2010 р. реабілітаційному центру
Українського товариства сліпих, на
підставі рішення Київської міської
ради № 585/2654 від 29.10.2009 р., було видано
Державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою ЯЯ №
389523. Згідно з вказаним Державним актом
реабілітаційному центру Українського
товариства сліпих була передана на
праві постійного користування
земельна ділянка, розташована на просп.
Червонозоряному, 136, у Голосіївському
районі м. Києва, загальною площею 0,1898
га, цільове призначення: експлуатація
та обслуговування реабілітаційного
центру УТОС.

Згідно з твердженнями позивача,
останній фактично користується
будівлею, розташованою за адресою: м.
Київ, проспект Червонозоряний, 136, з
моменту прийняття Рішення № 715 від
21.04.1953 р.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до
суду, просив суд визнати за ним право
власності на двоповерхову будівлю, що
розташована за адресою: м. Київ,
проспект Червонозоряний, 136, за
давністю користування.

Частиною 1 ст. 344 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном
та продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Набуття права власності на
земельну ділянку за набувальною
давністю регулюється законом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду (ч. 4 цієї
статті).

Разом з тим, представник позивача
документів, які б підтверджували
фактичне, безперервне користування
позивачем спірним нерухомим майном з
1953 року або протягом 10 останніх років,
суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 36
Господарського процесуального кодексу
України).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Крім того, 10.04.2014 р. через загальний
відділ діловодства суду від
комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» у відповідь
на судовий запит надійшов лист № 32129
(И-2014) від 03.04.2014 р., у якому було
повідомлено про те, що по нежитловому
фону за адресою: пр. Червонозоряний, 136 в
м. Києві нежилі приміщення/будівлі на
праві власності не зареєстровані.

22.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві у відповідь на судовий запит
надійшов лист № 9052/11-14 від 11.04.2014 р. та
інформаційна довідка з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкта нерухомого майна № 20357261
від 11.04.2014 р., з якої вбачається, що у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відомості щодо
нерухомого майна, розташованого за
адресою: м. Київ, проспект
Червонозоряний, будинок 136, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного
кодексу України, власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 319 Цивільного кодексу
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(ч. 2 ст. 328 Цивільногокодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного
кодексу України, держава забезпечує
рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15
Цивільного кодексу України).

Отже, необхідною умовою для звернення
до суду з відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів особи - позивача у справі, в
даному випадку - всеукраїнської
громадської організації «Українське
товариство сліпих».

Разом з тим, з тверджень позивача не
випливає, що відповідач не визнає або
оспорює права першого на спірне
нерухоме майно. Представник позивача
документів, які підтверджують
зворотне, суду не надав.

Суд дійшов висновку про те, що
відповідач не порушує права та
охоронювані законом інтереси позивача
на спірне майно, оскільки у виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) відсутні будь-які
власні претензій на предмет спору.

За таких обставин, з огляду на
недоведеність порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача зі сторони відповідача, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги є необґрунтованими, та такими,
що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 33, 35, 36, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 02.06.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова