ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

20.05.2014
Справа № 907/263/14

Суддя Русняк В.С., розглянувши
матеріали

за позовною заявою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Ужгород

про стягнення 51 200,00 грн. штрафних
санкцій за порушення договору

Представники, що з'явились у судове
засідання:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м.
Луганськ звернулась з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Ужгород про стягнення 51 200,00 грн.
штрафних санкцій за порушення договору

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Заявою від
07.04.2014р. долучив розрахунок ціни позову
та інші документи що витребовувались
ухвалою від 28.03.2014р., а також просив суд
розглянути справу без участі його
представника .

Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, на виконання ухвали
суду від 28.03.2014р. та 16.04.2014р., для участі в
судовому засіданні не з'явився,
письмовий відзив на позовну заяву з
доказами в його обґрунтування, доказів
повної або часткової оплати заявленої
до стягнення суми, контр розрахунку
заявленої до стягнення суми та витяг
або довідку з Єдиного державного
реєстру не подав, про причини неявки
уповноваженого представника у судове
засідання не повідомив.

Відповідачу надіслано ухвали
господарського суду за його
місцезнаходженням згідно з зазначеною
адресою в позовній заяві та
підтвердженій Свідоцтвом про Державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця,
а отже господарським судом вжито
відповідних заходів щодо належного
повідомлення відповідача про дату, час
та місце судового засідання по даній
справі.

За таких обставин, суд вирішує спір в
даному судовому засіданні в порядку ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України, за наявними в справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, яка виступила в якості
"Експедитора" та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Продмаркет", який виступив в якості
"Замовника" було укладено Договір
поруки № 145 від 05.11.2013 р. на надання
транспортно-експедиційних послуг з
перевезення вантажу автомобільним
транспортом в міжнародному напрямі. За
даним договором замовник поручає, а
позивач за винагороду здійснює
транспортно-експедиційні послуги з
організації перевезення вантажу за
міжнародним сполученням, а також по
території України (п. 1.1 Договору).

На виконання вищезазначеного
договору між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, яка
виступила в якості "Експедитора" та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2,
яка виступила в якості "Перевізника"
було укладено Договір поруки № 157 від
26.11.2013 р. на надання
транспортно-експедиційних послуг з
перевезення вантажу автомобільним
транспортом в міжнародному сполученні.
За даним договором позивач поручає, а
відповідач надає транспортні послуги з
перевезення вантажу за міжнародним
сполученням, а також по території
України (п. 1.1 Договору).

За договором відповідач
зобов'язався виконувати приписи п. 2.2.
договору. Зокрема зобов'язався
здійснити доставку вантажу в пункт
призначення в строки згідно заявки (п.п.
2.2.5 Договору); відповідати за
схоронність вантажу (п.п. 2.2.6 Договору);
своєчасно інформувати про вимушені
затримки (п.п. 2.2.8 Договору), своєчасно,
протягом 3-х годин інформувати усіма
засобами зв'язку про: а) прибуття в
пункт завантаження або розвантаження,
б) про факт завершення провадження
митних процедур, в) прибуття на перехід
кордону, г) отримання митного
повідомлення, д) прибуття на місце
розвантаження, е) факт розвантаження
(п.п. 2.2.9 Договору). Договором була
встановлена відповідальність
відповідача - за несвоєчасну доставку
вантажу в пункт призначення з нього
стягується штраф в розмірі 800 грн. за
кожен день запізнення (п. 4.2. Договору).

Відповідно до заявки на
перевезення № 01 від 26.11.2013 р. до
договору № 157 від 26.11.2013р. сторонами
було погоджено наступне: маршрут ( смт.
Десна Вінницької обл., ; м. Камінка
Черкаської обл., (Україна) ; м. Єреван
(Вірменія)) ; назву вантажу (крупа
гречана ядриця 5 т., горох цільний
шліфований 15 т.); строк поставки (10-12
днів). Позивач стверджує, що
завантаження відбулося 02.12.2013 р.
відповідно до міжнародної
товарно-транспортної накладної CMR А
№0490187 та міжнародної товарно-

транспортної накладної CMR А №301113 (
копії даних накладних містяться у
матеріалах справи). Відтак кінцевий
термін доставки вантажу закінчився
14.12.2013 p.. Враховуючи наведене, позивач
звернувся до відповідача з претензією
від 03.02.14р. з вимогою повідомити про
причини порушення зобов'язання
відповідачем та негайного
повідомлення про термін доставки, а
також з вимогою відшкодування збитків
станом на 03.02.14р., а саме сплатити штраф
за несвоєчасну доставку вантажу (в
розмірі 40800 грн., з розрахунку 800
грн./день х 51 день затримки ) на яку
відповідач не відреагував. Фактично
вантаж відповідач доставив
лише17.02.2014p., тобто із затримкою на 64 дні.
Станом на день звернення позивача з
даним позовом до суду, факту
відвантаження товару відповідачем
письмово не підтверджено. Про причини
запізнення в письмовій формі,
відповідно до умов договору та заявки
відповідачем не було повідомлено
позивача.

Таким чином позивач просить суд
стягнути з відповідача в примусовому
порядку штраф за несвоєчасну доставку
вантажу в розмірі 51 200 грн., з розрахунку
800 грн./день х 64 дні затримки.

Суд дійшов висновку про повне
задоволення позову з огляду на
наступне.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
транспортно-експедиційну діяльність"
передбачено, що відносини в галузі
транспортно-експедиторської
діяльності регулюються Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, Законами України "Про
транспорт", Про зовнішньоекономічну
діяльність" , "Про транзит вантажів", цим
Законом, іншими законами,
транспортними кодексами та статутами,
а також іншими нормативно- правовими
актами, що видаються відповідно до них;
якщо міжнародним договором України,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші правила, ніж ті, що передбачені цим
Законом, застосовуються норми
міжнародного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 929 Цивільного
кодексу України, за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договір транспортного експедирування
укладається у письмовій формі. (ч.1 ст.930
ЦК України).

Глава 32 Господарського кодексу
України (Правове регулювання
перевезення вантажів), регулює як
договір перевезення, так і договір
транспортного експедирування, які за
правовою природою є договорами у сфері
перевезення вантажів.

Згідно ч. 1 ст. 306 ГК України,
перевезенням вантажів визнається
господарська діяльність, пов'язана з
переміщенням продукції
виробничо-технічного призначення та
виробів народного споживання
залізницями, автомобільними дорогами,
водними та повітряними шляхами, а також
транспортування продукції
трубопроводами.

Ст. 316 Господарського Кодексу
України встановлено, що за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного
експедирування може бути встановлений
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, укладати від свого імені або
від імені клієнта договір перевезення
вантажу, забезпечувати відправку і
одержання вантажу, а також виконання
інших зобов'язань, пов'язаних із
перевезенням.

Договором транспортного
експедирування може бути передбачено
надання додаткових послуг, необхідних
для доставки вантажу (перевірка
кількості та стану вантажу, його
завантаження та вивантаження, сплата
мита, зборів і витрат, покладених на
клієнта, зберігання вантажу до його
одержання у пункті призначення,
одержання необхідних для експорту та
імпорту документів, виконання митних
формальностей тощо).

Згідно ч. 2 ст. 908 Цивільного
Кодексу України, загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно- правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до ч.ч. 1-З ст. 909
Цивільного кодексу України, за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату; договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі; укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Згідно ч. 1 ст. 918 Цивільного
кодексу України, завантаження
(вивантаження) вантажу здійснюється
організацією, підприємством
транспорту або відправником
(одержувачем) у порядку, встановленому
договором, із додержанням правил,
встановлених транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до ч.1 ст.919 Цивільного
кодексу України, перевізник
зобов'язаний доставити вантаж,
пасажира, багаж, пошту до пункту
призначення у строк, встановлений
договором, якщо інший строк не
встановлений транспортними кодексами
(статутами), іншими нормативно-
правовими актами та правилами, що
видаються відповідно до них, а в разі
відсутності таких строків - у розумний
строк.

Відповідно до ч.2 ст.918 Цивільного
кодексу України, завантаження
(вивантаження) вантажу, що здійснюється
відправником (одержувачем) вантажу, має
провадитися у строки, встановлені
договором, якщо такі строки не
встановлені транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Статтею 610 Цивільного кодексу
України передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами, а
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Крім того, Постановою судової
палати у господарських справах
Верховного суд) України від 30.11.2004р.
передбачено, що згідно зі ст. 9
Конституції України чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною радою України, (
частиною національного законодавства
України, та згідно зі ст. 19 Закону
України "Про міжнародні договори
України" укладені і належним чином
ратифіковані вони становлять
невід'ємну частину національного
законодавства України і
застосовуються у порядку,
передбаченому для норм національного
законодавства, а якщо міжнародним
договором України, укладення якого
відбулося у формі закону, встановлені
інші правила, ніж ті, ще передбачені
законодавством України, то
застосовуються правила міжнародного
договору України.

Відповідно до статті 17 Конвенції
про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів
від 19 травня 1956 року, яка розповсюджує
свою діяльність і на Україну
перевізник несе відповідальність за
повну чи часткову втрату вантажу або за
його ушкодження, що сталися з моменту
прийняття вантажу для перевезення і до
його доставки, а також за будь-яку
затримку доставки.

Відповідно до статті 19 даної
Конвенції вважається, що мало місце
простроченні доставки, якщо вантаж не
був доставлений в узгоджений термін
або, якщо вантаж не був доставлений в
узгоджений термін, фактична тривалість
перевезення з урахуваннях обставин
справи, і зокрема, у випадку часткового
завантаження транспортного засобу
часу, необхідного при звичайних умовах
для комплектації вантажів для повного
завантаження, перебільшує час, який був
би необхідний сумлінному перевізнику.

Відповідно до ст.230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у раз: порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що неустойкою
(штрафом пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у раз порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Частиною 1 ст. 551 Цивільного
кодексу України встановлено, що
предметом неустойки є грошова сума,
рухоме і нерухоме майно, а частина 2
цієї ж статті говорить - якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Таким чином, вимога позивача
належним чином обґрунтована доданими
до матеріалів справи документальними
доказами, не спростована відповідачем,
проаналізована судом, а отже підлягає
задоволенню повністю.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір у розмірі 1827,00 грн.
підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (
АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) суму 51 200 грн.
(п'ятдесят одну тисячу двісті гривень)
штрафу за несвоєчасну доставку
вантажу, а також 1827грн. (одну тисячу
вісімсот двадцять сім гривень) у
відшкодування сплаченого судового
збору. Видати наказ.

3. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України і може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 21.05.2014р.

Суддя
Русняк В.С.