ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.05.14р. Справа № 904/1718/14

За позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ
КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг

про стягнення 11 238,12 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Русанова В.В., довіреність
№ 30 від 01.01.2014 року, представник;
Корнієць В.А., довіреність № 131 від
01.01.2014 року, представник; Сивущенко Є.М.,
довіреність № 856 від 09.04.2014 року,
представник;

від відповідача: Чобанюк Т.М.,
довіреність № 52-16/77 від 23.01.2014 року,
представник.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" про
стягнення заборгованості у сумі 11 238,12
грн., з яких: 10 295,04 грн. - плата за
користування вагонами, 943,08 грн. - збір
за зберігання вантажу. Судовий збір у
сумі 1 827,00 грн. позивач просить покласти
на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що взаємовідносини
позивача з відповідачем щодо подачі та
забирання вагонів регулюються як
Статутом залізниць України, так і
укладеним між ними договором №
ПР/М-08-2/11-2476а/НЮдч від 06.11.2008 року про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії Відкритого акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці.

Так, залізницею були прийняті до
перевезення порожні власні вагони на
адресу ВАТ "Південний ГЗК". Однак, на
шляху прямування, відповідно до вимог
пунктів 9, 10 Правил користування
вагонами і контейнерами, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 25.02.1999 року № 113, вагони були
затримані на станції Мусіївка
Придніпровської залізниці відповідно
до наказу № 500 від 15.09.2013 року за актом
про затримку вагонів форми ГУ-23а № 20
від 15.09.2013 року та за актом загальної
форми ГУ-23 № 22 від 15.09.2013 року через
зайнятість колій на станції
призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці у зв'язку з
несвоєчасним забиранням вантажу
одержувачем на свою під'їзну колію.

На підставі зазначених актів,
позивачем складені відомості плати за
користування вагонами та
накопичувальна картка із розрахунком
плати за користування вагонами та
збору за зберігання вантажу, які
відповідачем підписані із
застереженнями щодо готовності
прийняти спірні вагони.

Як зазначає позивач, на момент видання
наказів про затримку вагонів на
станції призначення Кривий Ріг усі
колії були зайняті вагонами, які
несвоєчасно вивозилися комбінатом на
свою під'їзну колію. За цим фактом
складені акти загальної форми ГУ-23, які
доводять вину ВАТ "Південний ГЗК" у
зайнятості колій станції призначення,
що унеможливлювало доставку
залізницею вантажу до станції
призначення.

За вказаних обставин позивач стверджує
про безпідставність заперечень
відповідача у відомостях плати за
користування вагонами та у
накопичувальній картці про те, що ВАТ
"Південний ГЗК" було готове прийняти
затримані на підходах вагони на свою
під'їзну колію.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
наведених у позові підстав.

Відповідач проти позову заперечує. У
відзиві на позов та у письмових
поясненнях від 25.04.2014 року № 52-16/440, від
07.05.2014 року № 52-16/490 (а.с. 240-242 том 1, а.с. 23 -
25 том 2) відповідач зазначає, що частина
актів загальної форми, що складені на
станції призначення на підтвердження
скупченості вагонів, підписана лише зі
сторони залізниці з відмітками про
відмову від їх підписання
представниками відповідача, хоча
доказів виклику представників
"ПівдГЗК" позивач не надав. Інша частина
актів підписана неповноважними
представниками ВАТ "ПівдГЗК". Тому такі
акти не є належними доказами у
розумінні Правил користування
вагонами і контейнерами.

Відповідач проаналізував Положення
про зайнятість колій станції
призначення та зазначає, що за спірним
наказом вина відповідача у їх
зайнятості відсутня, оскільки їх
зайнятість мала місце з вини позивача
внаслідок недотримання ним вимог
Єдиного технологічного процесу роботи
під'їзної колії ВАТ "ПівдГЗК" на станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці в
частині щодо часу обробки вагонів,
використання колій за призначенням.

Разом із тим відповідач стверджує, що
під'їзні колії Публічного акціонерного
товариства "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" були
вільні та він мав можливість прийняти
вагони, які були затримані на станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

Крім того, відповідач вважає
неправомірним одночасне стягнення
плати за користування вагонами та
збору за зберігання вантажу. Вважає, що
підстави стягнення збору за зберігання
вантажу відсутні з огляду на те, що
порожні вагони не є вантажем у
розумінні статті 6 Статуту залізниць
України.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав відзив на позов
з наведених у відзиві та письмових
поясненнях підстав.

Розгляд справи призначався на 07.04.2014
року, 29.04.2014 року, 12.05.2014 року, 28.05.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 12.05.2014
року строк розгляду продовжувався на 15
днів до 03.06.2014 року.

У судовому засіданні 28.05.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2008 року між Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" (далі -
Залізниця) та Відкритим акціонерним
товариством "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яке
відповідно до статуту у новій редакції,
зареєстрованого державним
реєстратором 20.01.2014 року (номер запису -
5000464), змінило найменування на
Публічне акціонерне товариство
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" (далі - Вантажовласник,
власник колії) укладений договір №
ПР/М-08-2/11-2476а/НЮдч про експлуатацію
залізничної під'їзної колії Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, відповідно
до пункту 1 якого згідно зі Статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів залізничним
транспортом України і на умовах цієї
угоди експлуатується під'їзна колія,
яка належить власнику, що примикає до
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці стрілкою № 2/4 в парній
горловині станції.

Під'їзна колія обслуговується власним
локомотивом.

Час перебування вагонів на під'їзній
колії обчислюється з моменту
закінчення передавальних операцій при
передачі вагонів залізницею власнику
колії до моменту закінчення цих
операцій при поверненні вагонів
залізниці (пункт 11 договору).

Відповідно до пункту 16 договору
власник колії сплачує залізниці плату,
у тому числі:

- за користування вагонами згідно з
Правилами перевезень вантажів
залізничним транспортом України;

- за зберігання вантажів у вагонах - у
разі затримки їх з вини одержувача
після закінчення терміну безоплатного
зберігання, яка сплачується незалежно
від місця затримки (на станції
призначення та на підходах до неї) -
згідно з Правилами зберігання
вантажів.

Вагони для під'їзної колії подаються
локомотивом залізниці на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна. Подальший рух вагонів
виконується локомотивом власника
колії.

Здавання вагонів проводиться на одній
з приймально-здавальних колій станції
Допоміжна (пункт 6 договору).

Цей договір укладається терміном на 5
років і діє з 11.12.2008 року до 10.12.2013 року
включно (пункт 21 договору).

Відповідно до розділу I узгодженого
сторонами Єдиного технологічного
процесу роботи під'їзної колії ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" і станції примикання Кривий
Ріг Придніпровської залізниці (далі -
ЄТП) приймально-відправну
характеристику парних та непарних
вантажних поїздів мають наступні
колії: №№ IA, Iб, IIA, II, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 11, 12, 14.

За накладними №№ 40276910, 40270993, 40270944, 40270951,
40270969, 40271025, 40270928, 40270878, 40271033, 40271512, 40271595,
40271629, 40271520, 40271538, 40271603, 40271611, 40271645, 40271546,
40271504, 40271553, 40271587, 40271637, 40271579, 40271694, 40271686,
40271678, 40271710, 40270902, 40270936, 40270977, 40270860, 40271017,
40270852, 40270886, 40270985, 40271009, 40266702, 40266694,
40266728,40266637, 40267444, 40266645, 40266736, 40266751, 40266710,
40266652, 40266686, 40266629, 40266660, 40266678 залізницею
були прийняті порожні власні вагони
для перевезення на адресу Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" (а.с.
117 - 166 том 1).

Відповідно до зазначених накладних
станція та залізниця призначення -
Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

За наказом № 500 від 15.09.2013 року о 04:20 год.
були затримані вагони на станції
Мусіївка через неможливість приймання
їх станцією Кривий Ріг Придніпровської
залізниці з причини скупчення вагонів
на станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці, що прибули на адресу
Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", у зв'язку з неприйняттям
вагонів вантажовласником - Публічним
акціонерним товариством "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" і
несвоєчасним вивільненням колій від
вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до наказу затримці
підлягали вагони №№ голова 56031248 хвіст
57575821 у кількості 50 вагонів, індекс
поїзда 4011-15-4672 з вантажем - на своїх
осях, що перевозились у поїзді № 2106 (а.с.
113 том 1).

За наведеним фактом станцією затримки
вагонів - Мусіївка складений акт про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 20 від
15.09.2013 року, що прибули поїздом № 2106
15.09.2013 року о 01:35 год. на адресу
Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат". Акт про затримку вагонів
складений через неприйняття їх
вантажовласником з причини скупчення
вагонів на станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці у зв'язку з
несвоєчасним вивільненням колій від
вантажу (а с. 115 том 1).

Також щодо наведених обставин
складений акт загальної форми ГУ-23 № 22
від 15.09.2013 року (а.с. 116 том 1).

Повідомлення про затримку вагонів
отримане відповідачем 15.09.2013 року о 04:50
год. (а.с. 114 том 1).

Відповідно до акту про затримку
вагонів форми ГУ-23а № 20 від 15.09.2013 року
затримані вагони, що прибули поїздом №
2106, відправлені поїздом № 2106 17.09.2013 року
о 13 год. 50 хв.

На станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці складені акти загальної
форми ГУ-23 на віднесенння на
відповідальність вантажовласника №№
7618-7623, 7675-7682, 7684-7687, 7624, 7669-7670, 7662-7665, 7712-7714,
7644, 7625-7626, 7650-7652, 7645, 7726-7736, 7608-7612, 7672-7674, 7720
(а.с. 33-77 том 1, а.с. 82 - 85 том 2) стосовно
зайнятості колій призначення вагонами
у період з 18 год. 00 хв. 14.09.2013 року по 06
год. 05 хв. 19.09.2013 року, який охоплює
період з моменту прибуття спірних
вагонів на станцію підходу Мусіївка і
до закінчення їх затримки (з 01 год. 35 хв.
15.09.2013 року по 13 год. 30 хв. 17.09.2013 року).

Згідно з абзацом першим статті 42
Статуту залізниць України залізниця
зобов'язана повідомити одержувача в
день прибуття вантажу або до 12-ї години
наступного дня.

Позивач своєчасно повідомив
відповідача про готовність залізниці
передати вагони на під'їзну колію
відповідача, щодо яких складено
вищевказані акти загальної форми на
віднесення на відповідальність
вантажовласника.

Відповідні записи-повідомлення
відображені у Книзі ф. ГУ-2 повідомлень
про час подавання вагонів під
навантаження або вивантаження станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці
(а.с. 89 - 112 том 1).

Враховуючи наведені вище обставини
щодо затримки вагонів за вказаними
накладними на станції Мусіївка
Придніпровської залізниці, за увесь
час затримки спірних вагонів позивачем
розраховано та заявлено до стягнення
плату за користування вагонами у
загальній сумі 10 295,04 грн. з ПДВ, яка
включена до відомостей плати за
користування вагонами (ф. ГУ-46): №№
19099831, 20099832, 22099837, 10109860 (а.с. 167-177 том 1)
/відомості зі сторони відповідача
підписані із застереженням про
готовність прийняти вагони на під'їзну
колію/ та збір за зберігання вантажу у
загальній сумі 943,08 грн. з ПДВ за
накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №
23099187 /картка зі сторони відповідача
підписана із застереженням про
готовність прийняти вагони на під'їзну
колію/ (а.с. 178 том 1).

Причиною виникнення спору є несплата
відповідачем плати за користування
спірними вагонами та збору за
зберігання вантажу.

Відповідно до положень частини п'ятої
статті 307 Господарського кодексу
України, які кореспондуються з
положеннями частини другої статті 908 та
статті 920 Цивільного кодексу України,
умови перевезення вантажів окремими
видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами. Сторони
можуть передбачити в договорі також
інші умови перевезення, що не
суперечать законодавству та додаткову
відповідальність за неналежне
виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту
залізниць України, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1998 року № 457, з подальшими
змінами (далі - Статут), взаємовідносини
залізниці з підприємством, порядок і
умови експлуатації залізничних
під'їзних колій визначаються
договором. Порядок подачі і забирання
вагонів і контейнерів на залізничній
під'їзній колії встановлюється
договором на експлуатацію залізничної
колії (договором на подачу та забирання
вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту
одержувач зобов'язаний прийняти і
вивезти зі станції вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби. Цей термін
обчислюється з 24-ої години дати
вивантаження вантажу (контейнера)
засобами залізниці або з 24-ої години
дати подачі вагонів під вивантаження
засобами одержувача. За зберігання
вантажу на станції понад зазначений
термін справляється плата, встановлена
тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці
України вантаж - матеріальні цінності,
які перевозяться залізничним
транспортом у спеціально призначеному
для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу третього пункту
1.6. Роз'яснення президії Вищого
господарського суду України в редакції
від 29.09.2008 року №04-5/225 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" порожні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, право у разі втрати
частини вагонів із групи, оформленої
одним перевізним документом, -
витребувати у залізниці складання
комерційного та інших актів та заявити
вимоги про відшкодування збитків у
встановлених Статутом розмірах; право
заявити до залізниці вимогу про сплату
штрафу за прострочення в доставці
вантажу; а також обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці, та збір за зберігання у
розмірах, встановлених Тарифним
керівництвом № 1, а також інші права та
обов'язки, які має одержувач відносно
вантажу, що прибув на його адресу.

За приписами статті 119 Статуту за
користування вагонами і контейнерами
залізниці вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
вантажовідправника від зазначеної
плати у разі затримки забирання
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства. За час затримки на
коліях залізниці вагонів, що належать
підприємствам чи орендовані ними,
стягується 50 відсотків зазначених
розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу
розраховується згідно з пунктом 8
Правил зберігання вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 року № 644
(з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил
зберігання вантажів збір за зберігання
вантажів у вагонах (контейнерах) у разі
затримки їх з вини одержувача
(відправника) після закінчення терміну
безоплатного зберігання сплачується
незалежно від місця затримки (на
станції призначення та на підходах до
неї, на прикордонних, припортових
станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2
розділу ІІІ Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом у межах України та
пов'язані з ними послуги, затвердженого
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 26.03.2009 року №317, збір
за зберігання власного (орендованого)
рухомого складу на своїх осях (з
одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн.
за добу. У всіх випадках неповна доба
зберігання вантажів округляється до
повної.

Відповідно до абзацу третього пункту
2.6. Правил розрахунків за перевезення
вантажів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 р. № 644 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 864/5085) усі належні залізниці
платежі за додаткові послуги, штрафи
(які не були включені в перевізні
документи і у відомості плати за
користування вагонами та контейнерами)
включаються в накопичувальні картки,
які складаються станціями в трьох
примірниках із зазначенням у них
відомостей про надані послуги і їх
вартість. Ці відомості підтверджуються
підписами працівника станції і
вантажовласника. Один примірник
накопичувальної картки, відомості
плати за користування вагонами та
контейнерами, за подавання, забирання
вагонів та маневрову роботу надаються
вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко
встановлено порядок і умови обліку
вагонів, які були затриманими на
підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі
завантажені вагони, а також порожні
вагони, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, та орендовані ними,
знаходяться на станціях і на підходах
до них в очікуванні подавання під
вантажні або інші операції з причин,
які залежать від вантажовласника, є
такими, що перебувають у користуванні
вантажовласника. У разі затримки
вагонів на станції з причин, які
залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
початку та закінчення затримки вагонів
і їх номери.

Про затримку вагонів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ.
Облік затриманих на підходах вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією. Усі дані в цьому акті,
передаються станцією у повідомленні
про затримку вагонів на станцію
призначення. Станція призначення
інформує вантажовласника про затримку
вагонів з його вини, передаючи йому
копію повідомлення про затримку
вагонів не пізніше двох годин після
його отримання (телефонограмою,
телеграфом, поштовим зв'язком, через
посильних, факсом або іншим способом)
(пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та
нарахування плати за користування ними
провадиться на станціях відправлення
та призначення за Відомістю плати за
користування вагонами форми ГУ-46, яка
складається на підставі Пам'яток про
подавання/забирання вагонів форми ГУ-45,
Повідомлення про закінчення вантажних
операцій з вагонами, Актів про затримку
вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної
форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 25.02.1999 року № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ
Правил користування вагонами і
контейнерами загальний час, за який
вноситься вантажовласником плата
залізниці за користування вагонами,
включає час затримки вагонів з його
вини та час перебування їх у
безпосередньому розпорядженні
вантажовласника. Час до 30 хвилин не
враховується, час 30 хвилин і більше
враховується як повна година.

Матеріалами справи підтверджується, що
станцією затримки Мусіївка
Придніпровської залізниці та станцією
призначення Кривий Ріг були оформлені
відповідні документи, у тому числі акти
форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за
час знаходження спірних вагонів на
станції Мусіївка Придніпровської
залізниці відповідно до наказу № 500 від
15.09.2014 року відповідно до Тарифного
керівництва № 1 (затверджене наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 26.03.2009 № 317, зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 15.04.2009
року за №340/16356) розрахована плата за
користування спірними вагонами за
відомостями ф. ГУ-46 №№ 19099831, 20099832, 22099837,
10109860 у загальній сумі 10295,04 грн. з ПДВ та
збір за зберігання вантажів за
накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 № 23099187
на суму 943,08 грн. з ПДВ.

Перевіркою правильності здійсненого
позивачем розрахунку порушень не
встановлено.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Позивачем надані належні та допустимі
докази на підтвердження того, що
затримка вагонів на станції підходу до
станції призначення відбулась через
неможливість приймання їх станцією
призначення з причин скупчення на ній
вагонів, що прибули на адресу
Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", у зв'язку з неприйняттям
вагонів вантажовласником - Публічним
акціонерним товариством "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" і
несвоєчасним вивільненням колій від
вантажу, що прибув на його адресу, які
складені відповідно до встановлених
законодавством вимог.

За викладеного суд вбачає підстави
дійти висновку, що позивач правомірно
нарахував відповідачу плату за
користування вагонами та збір за
зберігання вантажу.

З огляду на встановлені обставини
справи, зазначені положення
законодавства, суд відхиляє доводи
відповідача, наведені у запереченні
проти позову.

Зокрема, щодо посилань відповідача на
невідповідність актів загальної форми
ГУ-23, складених на станції призначення,
вимогам пункту 8 Правил користування
вагонами і контейнерами з підстав їх
підписання одноосібно залізницею чи за
участю неповноважної особи з боку
відповідача суд зазначає таке.

Відповідно до приписів пункту 3 Правил
складання актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 08.07.2002
року за № 567/6855, акти загальної форми
складаються (окрім іншого), як у випадку
затримки вагонів на станції
призначення в очікуванні подачі під
вивантаження (перевантаження) з причин,
що залежать від одержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства, так і в інших випадках
для засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, якщо при цьому не
потрібне складання комерційного акта.

При цьому акт загальної форми
підписується особами, які беруть
участь у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Отже, на станції призначення,
відповідно до Правил складання актів
акт форми ГУ-23 може бути складений без
участі представника вантажовласника,
лише за участі не менше двох осіб для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності.

Акти загальної форми ГУ-23 станції
призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці складені не
про затримку вагонів на передавальних
коліях станції призначення з причин,
які залежать від вантажовласника, про
що йдеться у пункті 8 Правил
користування вагонами і контейнерами,
а на віднесення на відповідальність
вантажовласника зайнятості колій
призначення порожніми вагонами (тобто
такими, які не призначені для їх
вивантаження та перевантаження) з
причин їх скупчення з вини
вантажовласника.

Надані позивачем акти загальної форми
(форма ГУ-23) відповідають формі та
змісту Правил користування вагонами і
контейнерами.

Таким чином, наведені акти форми ГУ-23
були складені для засвідчення
обставин, що виникли в процесі
перевезення вантажу (на віднесення на
відповідальність вантажовласника), а
не про затримку вагонів на станції
призначення, і могли бути складені за
участі не менше двох осіб без участі
представника вантажовласника.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією з цього питання
Вищого господарського суду України,
викладеною у постанові від 25.03.2014 року у
справі №904/6844/13.

Отже, оцінка відповідачем зазначених
актів загальної форми на предмет їх
відповідності вимогам пункту 8 Правил
користування вагонами і контейнерами
могла б мати правовий сенс у контексті
вирішення питання про майнову
відповідальність відповідача за
користування ними, оскільки за
частиною першою статті 129 Статуту
залізниць України засвідчені в них
обставини є підставою для матеріальної
відповідальності. У даному ж випадку
йдеться про матеріальну
відповідальність відповідача за
користування вагонами, затриманими на
станціях підходу, стосовно яких акт
загальної форми ГУ-23 № 22 від 15.09.2013 року
сумнівів у сторін щодо порядку його
складання не викликає.

За таких обставин посилання
відповідача на підписання актів
загальної форми, складених на станції
призначення неповноважними особами з
його боку, не має правового значення.

Правове значення має інша обставина:
засвідчений вказаними актами факт
скупчення на станції призначення
вагонів, фактичне їх знаходження з вини
вантажовласника у період затримки
спірних вагонів на станції підходу, з
чим не погоджується відповідач.

Згідно з частиною другою статті 614
Цивільного кодексу України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Належних і
допустимих доказів відсутності своєї
вини у скупченні вагонів на станції
призначення відповідач суду не надав.
Натомість його вина підтверджується
наступним.

Так, фактичне знаходження цих вагонів
на станції призначення позивач
доводить здійсненою фактичною оплатою
за увесь час їх затримки, на
підтвердження чого надав відповідні
відомості плати за користування
вагонами форми ГУ-46, підписані
представником відповідача без
заперечень, з переліком залізничних
документів (накладних) щодо цих вагонів
(а.с. 132-223 том 2).

За змістом пунктів 5, 6 укладеного між
Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" та
Відкритим акціонерним товариством
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" договором № ПР/М-08-2/11-2476а/НЮдч
від 06.11.2008 року про експлуатацію
залізничної під'їзної колії Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, передача
(здача) порожніх вагонів під
навантаження для під'їзної колії
здійснюється локомотивом залізниці
через інтервал часу 1,5 год. на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна. Подальший рух вагонів
виконується локомотивом власника
колії.

Відповідно до пункту 8 цього договору
про готовність вагонів до забирання
диспетчер цеху зовнішнього транспорту
УЗТ по прямому телефонному зв'язку
повідомляє старшого
прийомоздавальника або маневрового
диспетчера станції Кривий Ріг.
Повідомлення передається не пізніше
ніж за 2 години до фактичної здачі
вагонів з реєстрацією у книзі
повідомлень форми ГУ-2.

Жодних доказів на підтвердження
повідомлення залізниці прямим
телефонним зв'язком відповідно до умов
договору чи іншим чином щодо
готовності забрати на свою під'їзну
колію вагони зі станції призначення
відповідач суду не надав. Доказів на
підтвердження прийняття заходів до
залізниці з приводу порушення нею умов
договору в частині дотримання строку
здачі вагонів на під'їзну колію
вантажовласника відповідач також не
надав.

Слід зазначити, що за ЄТП, затвердженим
між зазначеними сторонами 25.09.2003 року,
станція Допоміжна налічує 11 колій,
призначених за своєю спеціалізацією
для прийому зі станції Кривий Ріг та
відправлення на станцію Кривий Ріг
вагонів: №№ I, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 (а.с. 47 - 51
том 2).

В обґрунтування правової позиції щодо
готовності забрати вагони зі станції
призначення на свої під'їзні колії
відповідач 03.04.2014 року подав до суду
довідку щодо зайнятості колій на
станції Допоміжна на момент видачі
наказу № 500 від 15.09.2013 року, з якої
вбачається, що колії №№ 1, 3, 5 були
вільні (а.с. 235 том 1). Але навіть за умов
наявності вільних під'їзних колій на
станції Допоміжна, за обставин
відсутності з боку відповідача доказів
на підтвердження прийняття ним
передбачених договором заходів до
забирання вагонів зі станції
призначення, що прибули на його адресу,
не можна погодитися з відсутністю його
вини у їх скупченні, а навпаки - це є
свідченням саме його вини у такому
скупченні внаслідок допущеної
бездіяльності у забиранні вагонів зі
станції призначення за наявності
вільних під'їзних колій.

Викладеним спростовується твердження
відповідача про його готовність
прийняти спірні вагони на свою під'їзну
колію та відсутність його вини у їх
затримці.

Зайнятість приймально-відправних
колій по станції призначення згідно
технологічного процесу роботи станції
планує поїзний диспетчер залізниці з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і
власних, вагонів з вантажем на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів з Відкритого акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції тощо.
Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з
руху поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язків України від 30.08.2005 року №5076,
визначено, що приймання поїздів на
станцію має проводитись тільки на
вільні колії, які призначені для цього
технічно - розпорядчим актом станції.

Визначення можливості або
неможливості доставити на станцію
призначення затриманих вагонів
відноситься до технології роботи
залізниці, для чого необхідні
спеціальні знання.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13,
904/6846/13.

За таких обставин висновок відповідача
про наявну можливість позивачу
доставити спірні вагони на станцію
призначення на фоні встановлених ним
випадків перевищення позивачем часу
обробки поїздів, проведення на цих
коліях маневрової роботи та інших
технологічних операцій, який зроблений
за результатом самостійного аналізу
наданого позивачем Положення про
зайнятість колій на станції
призначення, носить суб'єктивний
характер. Надане позивачем Положення
про зайнятість колій на станції
призначення носить інформативний
характер. Наведена в ній інформація
потребує фахового аналізу з перевіркою
доказами для чого необхідні спеціальні
знання.

Разом із тим безспірним є та обставина,
що наявність тимчасово вільних колій
на станції - це звичайний виробничий
процес роботи станції, передбачений
нормами Статуту залізниць України,
положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у
той час як несвоєчасне забирання з
колій станції відповідачем вантажів,
які прибули на його адресу, є
порушенням вимог пунктом 33 Правил
видачі вантажів та статтями 46, 47
Статуту залізниць України, якими
визначено, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу, навіть поставка якого
йому не передбачена планом (договором,
контрактом, замовленням тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 03.09.2013 року у справі №
904/2287/13.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Слід також зазначити, що між сторонами
відсутні договірні зобов'язання щодо
обов'язкового використання ДП
"Придніпровська залізниця" тих чи інших
колій станції призначення у разі
прибуття на адресу ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
вантажу. За таких обставин відсутні
підстави стверджувати про обов'язок
залізниці використовувати усі існуючі
колії (у тому числі вільні та придатні
за своїм призначенням) для прийняття
вантажу, що прибув на адресу
відповідача.

Отже, відповідачем наявними
матеріалами справи не доведена
відсутність своєї вини у спричиненні
скупчення вагонів на станції
призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці.

Крім того, плата за користування
вагонами не є мірою відповідальності,
яка може застосовуватися лише за
наявності вини сторони у зобов'язанні.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у постанові від 03.09.2013 року у
справі 904/2287/13.

Таким чином, Публічне акціонерне
товариство "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" не
спростувало доводів Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", не надало доказів того, що
мало можливість прийняти спірні
вагони, а також не довело наявності
обставин, що могли б бути підставою для
відмови у позові з огляду на положення
пункту 121 Статуту та пункту 16 Правил
користування вагонами і контейнерами
згідно з якими вантажовласник
звільняється від плати за користування
вагонами і контейнерами:

- якщо затримка вагонів або контейнерів
виникла через стихійне лихо, що
спричинило припинення руху на
залізничних під'їзних коліях, а також
через стихійне лихо або аварію на
підприємстві, внаслідок яких згідно з
чинними положеннями заборонено
виконувати вантажні роботи;

- у разі подання локомотивом залізниці
вагонів і контейнерів на фронти
навантаження (вивантаження) у
кількості, що перевищує їх максимальну
переробну спроможність. Вказана
максимальна переробна спроможність
визначається за договором між
залізницею і вантажовласником;

- у разі затримки прийняття залізницею
вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з
причин, що залежать від залізниці. Час
такої затримки зазначається у графі
"Примітки" Пам'ятки про
подавання/забирання вагонів, цей час
виключається із загального часу
користування вагонами (контейнерами).

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача у сумі 1
827,00 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50026,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, ідентифікаційний код 00191000) на
користь Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108,
ідентифікаційний код 01073828) плату за
користування вагонами у сумі 10 295,04 грн.,
збір за зберігання вантажу у сумі 943,08
грн., судовий збір у сумі 1 827,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.06.2014 року.

Суддя І.І. Колісник