номер провадження справи 10/19/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014
Справа № 910/25150/13-908/663/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства " Запоріжвогнетрив", м.
Запоріжжя

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" в особі філії
"Запорізький річковий порт" АСК
"Укррічфлот", м. Запоріжжя

про стягнення 110 198,85 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Берегова С. М., на
підставі довіреності № 18-160 від 27.12.2013
р.;

від відповідача - Омельяненко В.В., на
підставі довіреності № 01-02/316 від 23.12.2013
р.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

До господарського суду міста Києва
звернулось Публічне акціонерне
товариство "Запоріжвогнетрив", м.
Запоріжжя із позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" м
Київ про відшкодування збитків в
розмірі 110 198, 85 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.12.2013 р. позовна заява була
прийнята до розгляду.

19.02.2014 р. представник позивача направив
до суду відзив на позовну заяву та
клопотання про передачу справи на
розгляд до господарського суду
Запорізької області.

Своє клопотання позивач мотивував тим,
що предметом договору укладеним між
Публічним акціонерним товариством "
Запоріжвогнетрив", м. Запоріжжя та
Публічним акціонерним товариством
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" в
особі філії "Запорізький річковий
порт", що знаходиться у м. Запоріжжі, є
надання послуг з перевалки і
зберігання зовнішньоекономічних
вантажів замовника. Тобто послуги за
вказаним договором повинні надаватися
позивачу Запорізьким річковим портом,
який є структурним підрозділом
Публічного акціонерного товариства
"Судноплавна компанія "Укррічфлот".

Ухвалою від 19.02.2014 р. господарський суд
м. Києва встановив, що місцезнаходження
філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Запорізький річковий
порт" є :69006, м. Запоріжжя, вул. Леонова,
буд- 1 а. та передав справу № 910/25150/13 за
підсудністю до господарського суду
Запорізької області.

03.03.2014 р. справа надійшла до
господарського суду Запорізької
області.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 03.03.2014 р., справу
№ 910/25150/13-908/663/14 передано на розгляд
судді Алейниковій Т.Г.

На підставі вищевикладеного судом було
прийнято справу до свого провадження
та призначено судове засідання на
17.03.2014 р. о 09 год.45 хв.

У судовому засіданні 17.03.2014 р.
представник позивача підтримав вимоги
викладені в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому
засіданні 17.03.2014 р. проти позову
заперечив, відзив до суду не надав.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із ненаданням представником
відповідача відзиву на позовну заяву
та для отримання всіх необхідних
документів, судом було відкладено
розгляд справи на 31.03.2014 р. на 09 год. 30 хв.

Представник відповідача у судове
засідання 31.03.2014 р. надав письмові
заперерчення, в яких просив суд
відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому
засіданні 31.03.2014 р. підтримав свої
вимоги в повному обсязі та наддав до
суду додаткові пояснення.

Судом було оголошено перерву в
судовому засіданні на 09.04.2014 р. о 09-30 год.

Представник позивача 09.04.2014 р.
підтримав вимоги викладені в позові та
надав до суду додаткові письмові
пояснення. Представник відповідача в
суді протии позову заперечив та наддав
до суду заперерчення.

Судом було оголошено перерву в
судовому засіданні на 23.04.2014 р. о 09-30 год.

Представник позивача 23.04.2014 р.
підтримав позовні вимоги повністю.

За клопотанням представників сторін
справа була розглянута без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши докази надані в судове
засідання, суд

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством «Судноплавна
компанія «Укррічфлот» в особі його
філії «Запорізькій річковий порт»
(Виконавець) та Публічним акціонерним
товариством «Запоріжвогнетрив»
(Замовник) було укладено договір №
07-12.1/13-12, за умовами якого Виконавець
зобов'язався надавати послуги з
перевалки і зберігання
зовнішньоекономічних вантажів
Замовника згідно додаткам до цього
договору, які є його невід'ємною
частиною.

В додатку № 3 від 06.06.2013 сторони
узгодили вартість послуг з перевалки і
зберігання хромової руди навалом в
кількості 6 000 тон за варіантом
«судно-склад-вагон», при добовій нормі
вивантаження вантажу з судна 2 200 тон.

Згідно з пп. 2.1.8 п. 2.1 договору
Виконавець зобов'язався відповідно до
письмової заявки Замовника
забезпечити приймання вантажу з судна
за результатами заміру осадок судна за
участю незалежного сюрвейера,
кандидатура якого узгоджена сторонами;
у разі незабезпечення Замовником
участі незалежного сюрвейера,
замовленого за власний кошт, -
приймання вантажу з судна здійснювати
за актами КЕ-8 заміру осадки судна,
складеними адміністрацією судна та
підписаними капітаном судна і
представником виконавця.

Підпунктом 2.1.10 п.2.1 договору
передбачено складання генерального
акту після вивантаження вантажу з
суден і, за необхідності,
акту-повідомлення на вантаж, що прибув.

Теплоходом «ОRION-1» на адресу ПАТ
«Запоріжвогнетрив» надійшов
концентрат хромовий - 1 848, 600 тон, руда
хромова - 326,400 тон, в загальній
кількості 2 175 тон, що відображено у
генеральному акті від 10.06.2013, який
підписаний представником філії
«Запорізькій річковий порт» та
капітаном теплоходу «ОRION-1» і
скріплений відповідними печатками, а
також контролером/інспектором, та
зазначено, що в процесі вивантаження і
приймання вантажу будь-які
акти-повідомлення щодо недостач або
надлишків, розбіжностей або пошкоджень
не складались.

Відповідно до генерального акту від
10.06.2013 вивантаження з т/х «ОRION-1»
відбувалось не протягом однієї доби, а
протягом трьох діб: з 08.06.2013 по 10.06.2013,
вантаж був розташований на 1 причалі
порту.

ПАТ «Запоріжвогнетрив» забезпечило
участь незалежного сюрвейера,
узгодженого сторонами, що
підтверджується листом ПАТ
«Запоріжвогнетрив» до філії
«Запорізькій річковий порт» від 06.06.2013
№17/СН-1275, а також не складанням
адміністрацією судна актів КЕ-8 заміру
осадки судна. Інспекційними звітами №
UА25612/1 та № UА25612/2 підтверджено, що на
адресу ПАТ «Запоріжвогнетрив»
надійшло концентрату хромового -1 846,405
тон, руди хромової - 325,912 тон.

За умовами пп. 2.1.9 п. 2.1 договору
відповідач зобов'язаний отриманий
вантаж відвантажити на
залізничний/автомобільний транспорт.

Відповідно до залізничної накладної №
46290037 філією «Запорізькій річковий
порт» було передано до перевезення
28.06.2013 р. та видано 30.06.2013 р. вантажу руди
хромової у кількості 66 250 кг (66,250 тон); за
залізничною накладною № 46278552 було
передано до перевезення 28.06.2013 р. та
видано 30.06.2013 р. вантажу руди хромової в
кількості 65 850 кг (65,85 тон); за
залізничною накладною № 46516530 портом
було передано до перевезення 04.07.2013 та
видано 05.07.2013 вантажу руди хромової у
кількості 195 300 кг (195,300 тон).

Всього за залізничними накладними
портом було передано до перевезення
327,400 тон руди хромової.

Відповідно до генерального акту від
10.06.2013 р. повинно було бути відвантажено
руди хромової 326,400 тон, тобто портом
відвантажено ПАТ «Запоріжвогнетрив»
руди хромової на 1,0 тону більше, ніж
було отримано з т/х «ОRION-1». Цей надлишок
знаходиться в межах похибки
сюрвейерських вимірів (1%, або 3,264 тони).

Відповідно до залізничної накладної №
45677556 філією «Запорізькій річковий
порт» було передано до перевезення
12.06.2013 р. та видано 14.06.2013 р. вантажу
концентрату хромового у кількості 267 900
кг (267,900 тон); за залізничною накладною
№ 45677580 було передано до перевезення
12.06.2013 р. та видано 14.06.2013 р. вантажу
концентрату хромового у кількості 128 300
кг (128,300 тон); за залізничною накладною
№ 45829116 було передано до перевезення
16.06.2013 р. та видано 17.06.2013 р. вантажу
концентрату хромового у кількості 260 000
кг (260,000 тон); за залізничною накладною
№ 45829124 портом було передано до
перевезення 16.06.2013 р. та видано 17.06.2013 р.
вантажу концентрату хромового у
кількості 133 850 кг (133,850 тон); за
залізничною накладною № 46060521 було
передано до перевезення 22.06.2013 р. та
видано 23.06.2013 р. вантажу концентрату
хромового у кількості 133 300 кг (133,300 тон);
за залізничною накладною № 46060380 було
передано до перевезення 22.06.2013 р. та
видано 23.06.2013 р. вантажу концентрату
хромового у кількості 204 450 кг (204,450 тон);
за залізничною накладною № 46084448 було
передано до перевезення 23.06.2013 р. та
видано 24.06.2013 р. вантажу концентрату
хромового у кількості 67 650 кг (67,650 тон);
за залізничною -акладною № 46253498 портом
було передано до перевезення 27.06.2013 р.
та видано 29.06.2013 р. вантажу концентрату
хромового у кількості 270 500 кг (270,500 тон);
за залізничною накладною № 46278529 було
передано до перевезення 28.06.2013 р. та
видано 19.06.2013 р. вантажу концентрату
хромового у кількості 70 900 кг (70,900 тон);
за залізничною накладною № 46290052 портом
було передано до перевезення 28.06.2013 р.
та видано 30.06.2013 р. вантажу концентрату
хромового у кількості 68 500 кг (68,500 тон).

Окрім того, за товарно-транспортними
накладними від 10.06.2013 р. №№ 57, 56, від
11.06.2013 р. №№ 61, 62, 60, 59, від 12.06.2013 р. №№ 63,
64, 65, від 13.06.2013 р. №№ 67, 66, 68, від 23.07.2013 р.
б/№ філією «Запорізькій річковий порт»
було відпущено ПАТ Запоріжвогнетрив»
концентрату хромового у кількості 165,84
тон.

Всього за залізничними та
товарно-транспортними накладними
портом було відвантажено ПАТ
«Запоріжвогнетрив» 1 771,19 тон
концентрату хромового.

Відповідно до генерального акту від
10.06.2013 р. повинно було бути відвантажено
концентрату хромового 1 848,600 тон, тобто
портом фактично було відвантажено ПАТ
Запоріжвогнетрив» концентрату
хромового на 77,410 тон менше, ніж було
отримано портом з т/х «ОRION-1» для
доставки ПАТ «Запоріжвогнетрив».

Пунктом 4.8 договору передбачено, що
Виконавець не несе відповідальності за
можливі розбіжності між вагою,
прийнятою по акту заміру осадок судна і
коносаменту та вагою вантажу,
встановленою на підставі переваження
на залізничних/автомобільних вагах.
Така розбіжність у вазі, якщо вона має
місце, оформлюється актом на списання,
враховуючи норми природної втрати від
об'єму переробки. Вказані норми
природної втрати застосовуються
тільки у разі фактичної недостачі
вантажу на причалі у межах норми.

При цьому, пунктом 8 додатка № 3 до
договору передбачено, що у разі
встановлення ваги вантажу, що
приймається, за участю незалежного
сюрвейера порт не несе
відповідальності за зменшення ваги
вантажу при перевалці з водного
транспорту на залізничний в межах
норми природної втрати для руди
хромової навалом в розмірі 1,7% від маси
вантажу (0,7% - природна втрата при
перевантаженні з водного на
залізничний транспорт; 1% - похибка
сюрвейерських вимірів).

Таким чином, за умовами договору ПАТ
«Судноплавна компанія «Укррічфлот»
несе відповідальність за втрату
концентрату хромового у кількості: 45,984
тон = 77,410 - 31,426 тон. (1 848,600 * 1,7% = 31,426 тон).

Вартість втраченого вантажу складає:
45,984 тон * 299,82 $ = 13 786,92 доларів США (299,82 $ -
ціна 1 тони концентрату хромової руди
згідно FINАІ ІNVОІСЕ № UK.ZР. 130703 від 03.07.2013
р. продавця за контрактом № СММ/ZOZ 0502-13
від 05.02.2013 p., укладеним між ПАТ
«Запоріжвогнетрив» (Покупець) та «СІНАN
МАDЕN VЕ МЕТАL URUNLЕRI SАNАYІ ТІС. А.S.»
(Продавець). Вказаний рахунок був
сплачений позивачем шляхом
перерахування платежу в сумі 663 591,25
доларів США на поточний рахунок «СІНАN
МАDЕN VЕ МЕТАL URUNLЕRI SАNАYІ ТІС. А.S.»
відповідно до умов контракту).

На дату подання позовної заяви 20.12.2013 р.
курс гривні до долара США дорівнює 7,993
грн. за 1 долар США.

Отже, вартість нестачі вантажу
становить 110 198,85 грн.

З метою врегулювання спору позивач
направив відповідачу претензію вих.
№18-1898 від 03.09.2013 р., в якій просив
відшкодувати завдані збитки, сплативши
вартість не відвантаженої продукції.
Дана претензія була відхилена
відповідачем повністю (відповідь філії
«Запорізькій річковий порт» вих. №
06-12/248 від 20.09.2013 р.). В той же час, згідно
актам списання природної втрати руди
хромової, яка поступила в порт водним
транспортом для ПАТ
«Запоріжвогнетрив», затвердженим
начальником філії «Запорізькій
річковий порт» 3искіндом О.Л. 24.07.2013 р.,
відповідачем визнана відповідальна
нестача вантажу у кількості 19,86 тон
(списано як природна втрата 56,55 тон, або
2,6% - норма природної втрати у разі
встановлення ваги вантажу, що
приймається, без участі незалежного
сюрвейера згідно п. 8 додатка № 3 до
договору).

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
-належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

За приписами статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

При цьому, згідно статті 611 вказаного
Кодексу, у разі порушення зобов'язання
наступають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки;
відшкодування збитків і моральної
шкоди.

За правилами, встановленими частиною 1
статті 623 Цивільного кодексу України
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
коментована стаття конкретизує
положення статті 22 Цивільного кодексу
України, якою стягнення збитків
передбачено як спосіб захисту
цивільних прав.

Відшкодування збитків вважається
загальною формою цивільно-правової
відповідальності, оскільки може бути
застосована в будь-якому випадку
порушення зобов'язання, незалежно від
того, чи передбачили сторони це в
договорі або чи є вказівки
спеціального закону, що відрізняє дану
форму відповідальності від стягнення
неустойки або втрати завдатку, для
застосування яких обов'язковим є
передбачення цього в письмовій формі в
договорі або в законі.

Разом з тим, боржник, що допустив
порушення при виконанні зобов'язання,
має відшкодовувати збитки в будь-якому
випадку на підставі положень частини 1
статті 623 Цивільного кодексу України.

Поняття збитків надається у статті 22
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої виділяють дві групи збитків:
реальна шкода та упущена вигода. В разі
порушення зобов'язання боржником, він
зобов'язаний відшкодувати збитки в
повному обсязі.

Для застосування такої міри
цивільно-правової відповідальності, як
відшкодування збитків, необхідною є
наявність чотирьох умов
відповідальності, а саме: - протиправна
поведінка боржника, яка проявляється у
невиконанні або неналежному виконанні
ним зобов'язання; - наявність збитків; -
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та завданими збитками, що
означає, що збитки мають бути наслідком
саме даного порушення боржником
зобов'язання, а не якихось інших
обставин, зокрема дій самого -
кредитора або третіх осіб; - вина
боржника.

Отже кредитор, вимагаючи відшкодування
збитків, має довести, зокрема факт
-порушення боржником зобов'язання,
розмір збитків, причинний зв'язок. Вина
боржника у порушенні презюмується та
не підлягає доведенню кредитором.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
виходячи з наступного.

Кредитор, вимагаючи відшкодування
збитків, має довести, зокрема факт
порушення боржником зобов'язання,
розмір збитків, причинний зв'язок. Вина
боржника у порушенні презюмується та
не підлягає доведенню кредитором.

Слід зазначити, що зважування вагонів
здійснювалось відповідачем: надання
такої послуги передбачено пунктом 2.2
додатку № 3 від 06.06.2013 до договору.

Таким чином, нестачу спірного вантажу у
кількості 77,410 тон було допущено саме у
філії «Запорізькій річковий порт» АСК.
«Укррічфлот», після прийняття вантажу
з т/х «ORION-1» на 1 причал порту для
зберігання, у зв'язку з невиконанням
покладених на нього обов'язків зі
зберігання зовнішньоекономічних
вантажів позивача.

Доказів відсутності своєї вини
відповідач не надав.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що
Виконавець не несе перед Замовником
відповідальності за якість вантажу,
прийнятого до
вантажно-розвантажувальних робіт.
Виконавець не несе перед Замовником
відповідальності за кількість
прийнятого до
вантажно-розвантажувальних робіт
вантажу, у зв'язку з застосуванням
різних способів визначення ваги.
Утворені надлишки вантажу внаслідок
діяльності є власністю Замовника, з
обов'язковим корегуванням ваги у
зведенні Порту відповідно до
оформленого акту за підписом
представника Замовника і Виконавця.

Між сторонами немає спору щодо якості
чи кількості (у зв'язку з застосуванням
різних способів визначення ваги)
вантажу, прийнятого відповідачем з
судна на причал порту для зберігання й
відвантаження на
залізничний/автомобільний транспорт.

Як вже зазначалось, встановлення ваги
спірного вантажу, що був прийнятий з
судна відповідачем для зберігання,
здійснювалось за участю незалежного
сюрвейера.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Ст. 218 Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Тому норми ст. 188 Господарського
кодексу України та ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України не
позбавляють сторону договору права на
безпосереднє звернення до суду з
вимогою про стягнення суми боргу без
дотримання порядку досудового
врегулювання спору. Отже, стягнення
заборгованості є правомірним.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором № 07-12.1/13-12 від 01.03.2013 р.
становить 110 198, 85 грн.

Факт порушення відповідачем умов
договору № 07-12.1/13-12 від 01.03.2013 р., а також
факт заборгованості., за договором,
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач під час судового розгляду
заперечував проти заявлених позовних
вимог та в своєму відзиві зазначав, що
згідно закону сторони договору є
вільними у виборі умов договору, а тому
сторони вказаного договору
застосували це право та нібито дійшли
згоди про звільнення від
відповідальності відповідача при
будь-якій нестачі вантажу. Крім того, на
думку відповідача, за відсутності з
його боку дій зі знищення та/або
пошкодження речі, взагалі не може йти
мови про збитки та їх розмір.

Дані твердження відповідача не
відповідають дійсності та повністю
спростовуються доказами наданими до
суду позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належними
доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

З урахуванням вищевказаного, суд
задовольняє позов Публічне акціонерне
товариство "Запоріжвогнетрив", м.
Запоріжжя до Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" м Київ в особі філії
"Запорізький річковий порт" АСК
"Укррічфлот", м. Запоріжжя про
відшкодування збитків в розмірі 110 198, 85
грн. за договором № 07-12.1/13-12 від 01.03.2013 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічне акціонерне
товариство "Запоріжвогнетрив", м.
Запоріжжя до Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" м Київ в особі філії
"Запорізький річковий порт" АСК
"Укррічфлот", м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Судноплавна компанія
«Укррічфлот» (04071, м. Київ, вул.
Електриків, буд. 8, код за ) в
особі філії «Запорізький річковий
порт» АСК «Укррічфлот» (69006, м.
Запоріжжя, вул. Леонова, 1-А, ) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжвогнетрив» (69106, м. Запоріжжя,
Північне шосе / вул. Теплична, 22 «Б» / 1,
код за ) - збитки в сумі 110 198
(сто десять тисяч сто дев'яносто вісім)
грн. 85 коп. та витрати зі сплати
судового збору в сумі 2 203 (дві тисячі
двісті три) грн. 99 коп.

Видати наказ.

Суддя
Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 25.04.2014 р.