номер провадження справи 10/22/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2014
Справа № 908/834/14

за позовом: Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруючу
компанія "Енергоатом" в особі
відокремленого підрозділу "Запорізька
АЕС" (71504, м. Енергодар, вул. Промислова,
133)

до відповідача: Комунального
підприємства "Підприємство
комунальної власності" Енергодарської
міської ради (71503, м. Енергодар, вул.
Будівельників, 17, офіс 5-1)

про стягнення 601 954,32 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Табацький А. В., на
підставі довіреності № 644 від 24.03.2014 р.;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруючу компанія
"Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Запорізька АЕС" до
Комунального підприємства
"Підприємство комунальної власності"
Енергодарської міської ради про
стягнення заборгованості в сумі 601 954, 32
грн. за договором № 12Т-13 від 23.04.2013 р. про
надання послуг з виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії, яка складається з
основного боргу в розмірі 572 097, 35 грн., з
пені в розмірі 15 701, 85 грн., інфляційні
витрати в розмірі 6 839, 86 грн., 3% річних в
розмірі 7 315, 26 грн.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 17.03.2014 р., справу
908/834/14 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 18.03.2014
р., порушено провадження у справі
№ 908/834/14. Справі присвоєно номер
провадження 10/22/14, її розгляд
призначено на 31.03.2014 р.

Представник відповідача у судове
засідання 31.03.2014 р. не з'явився, відзив
на адресу суду не направив. Про час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
Відповідач направиви до суду 31.03.2014 р.
клопотання про відкладення розгляду
справи на іншу дату. Суд клопотання
прийняв та задовольнив.

Представник позивача в судовому
засіданні 31.03.2014 р. підтримав свої
вимоги в повному обсязі.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою у судове засідання
представника відповідача та для
витребування необхідних документів
для повного розгляду справи, судом було
відкладено розгляд справи на 14.04.2014 р.
на 10 год. 00 хв.

14.04.2014 р. представник позивача надав до
суду заяву про збільшення позовних
вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Керуючись вищевказаною нормою, позивач
збільшує позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача пені,
інфляційних витрат та 3% річних, а саме:

- розмір пені за прострочення оплати
наданих послуг за Договором №12Т-13 від
23.04.2013р. складає 19 329,87 грн.;

розмір інфляційних витрат за
прострочення оплати наданих послуг за
Договором №12Т-13 від 23.04.2013р. складає 22
858,59 грн.;

розмір 3% річних за прострочення оплати
наданих послуг за Договором № 12 Т-13 від
23.04.2013р. складає 9 603,50 грн..

Суд заяву позивача про збільшення
розміру позовних вимог примає.

Представник відповідача до суду 14.04.2014
р. вдруге не з'явився, відзив на адресу
суду не направив. Про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином. Відповідачем було
направлено до суду клопотання про
повторне відкладення розгляду справи.
Суд в задоволенні заяви про
відкладення розгляду справи відмовив.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається учасникам спору за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином. Таким чином,
відповідач є повідомленим належним
чином, про час і місце розгляду справи
судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.1997 р.
№ 02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" з
наступними змінами та доповненнями,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Неявка відповідача не перешкоджала
вирішенню спору, у судовому засіданні
09.04.2014 р., розгляд справи був закінчений,
судом винесено рішення.

Справа розглянута в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами
та без застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

23.04.2013р. між Державним підприємством
«НАЕК «Енергоатом» в особі ВП
«Запорізька АЕС» та Комунальним
підприємством «Підприємство
комунальної власності» Енергодарської
міської ради було укладено Договір №
12Т-13 про надання послуг з виробництва,
транспортування та
постачання-теплової енергії (п. 1.2
Договору).

Відповідно до п. 1.1 Договору,
Теплопостачальна організація
зобов'язується надати послуги
споживачу, зазначені у п. 1.2 Договору в
необхідних йому обсягах, відповідно до
умов цього Договору та вимог чинного
законодавства, а Споживач
зобов'язується сплачувати за отриманні
послуги за встановленими тарифами у
строки, які передбачені цим Договором.

Згідно з п. 4.3 Договору, по закінченні
звітного місяця, в якому надавалися
послуги, Споживачем та
Теплопостачальною організацією
підписується двосторонній акт про
надання послуг з виробництва теплової
енергії, двосторонній акт про надання
послуг з транспортування, двосторонній
акт про надання послуг з постачання
теплової енергії за фактичний обсяг
теплової енергії.

Відповідно до п. 4.4 Договору, розрахунки
за відпущену теплову енергію,
враховуючи транспортування та
постачання теплової енергії,
здійснюється Споживачем за фактичний
обсяг, щомісяця до останнього числа
місяця, наступного за звітним, шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок Теплопостачальної
організації.

Між позивачем та відповідачем були
підписані наступні двосторонні акти:

- № 28/06 від 30.06.2013 р. про надання послуг з
транспортування постачання теплової
енергії на суму 159 486, 38 грн.;

- № 27/07 від 31.07.2013 р. про надання послуг з
виробництва теплової енергії на суму 425
675, 52 грн.;

- № 27/08 від 31.08.2013 р. про надання послуг з
виробництва теплової енергії на суму 446
848, 74 грн.;

- № 27/09 від 30.09.2013 р. про надання послуг з
виробництва теплової енергії на суму 470
423, 70 грн.

03.10.2013 р. листом № 72-73/24363 та 07.11.2013 р.
листом № 72-73/27650 ВП ЗАЕС повідомив
контрагента про наявність
заборгованості по Договору, яка
виникла, у зв'язку з несплатою вартості
послуг, наданих у серпні - вересні 2013 р.

Зобов'язання по сплаті наданих послуг з
виробництва, транспортування та
постачання теплової енергії за
наступними актами були припинені в
зв'язку з оплатою:

- за актом № 28/06 від 30.06.2013 р.: п/д № 1953 від
30.07.2013 р. в розмірі: 285, 68 грн. і п/д № 2068
від 12.08.2013 р. в розмірі 159 200, 70 грн.;

- за актом № 27/07 від 31.07.2013 р.: п/д № 2066
від 12.08.2013 р. в розмірі 150 578, 12 грн. і п/д №
2760 від 20.09.2013 р. в розмірі 275 097, 40 грн.

Отже, оплата послуг, наданих у червні та
липні 2013 р. була сплачена з
простроченням, а саме:

- по акту № 28/06 від 30.06.2013 р. на 12 днів;

- по акту №27/07 від 31.07.201З р. на 20 днів.

По акту № 27/08 від 31.08.2013 р. відповідачем
було здійснено часткове погашення
заборгованості п/д № 2764 від 20.09.2013 р. на
суму 24 102, 16 грн.

На момент подання позову до суду
залишок заборгованості по акту № 27/08
від 31.08.2013 р. склав 422 746, 58 грн.

По акту № 27/09 від 30.09.2013 р. відповідачем
було здійснено часткове погашення
заборгованості наступним чином:

- п/д № 3269 від 15.10.2013 р. на суму 41 188, 35 грн.;

- п/д № 3283 від 16.10.2013 р. на суму 107 125, 44
грн.;

- п/д № 3301 від 18.10.2013 р. на суму 83 389, 25 грн.;

- п/д № 3346 від 22.10.2013 р. на суму 85 882, 75 грн.;

- п/д № 3370 від 24.10.2013 р. на суму 3 487, 14 грн.;

Залишок заборгованості по акту № 27/09
від 30.09.2013 р. склав 149 350, 77 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з п. 4.5 Договору, у випадку
прострочення сплати наданих послуг в
строк зазначений у п. 4.4 цього Договору,
Споживач зобов'язаний сплатити
Теплопостачальній організації пеню за
весь час прострочення в розмірі однієї
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення оплати.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу
України встановлено, що для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Водночас ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України визначено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, відповідачу, в зв'язку з
простроченням виконання грошового
зобов'язання в частині оплати наданих
послуг була нарахована пеня в розмірі 15
701, 85 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За порушення відповідачем грошового
зобов'язання йому позивачем на момент
подання позову до суду були нараховані
інфляційні витрати в розмірі 6 839, 86 грн.
та 3% річних в розмірі 7 315, 26 грн.

На виконання п. 10.3 Договору № 12Т-13 від
23.04.2013 р. та ст. 222 Господарського
кодексу України відповідачу була
направлена претензія № 28-23/397 від 09.01.2014
р. про оплату заборгованості за
Договором, пені, 3% річних та
інфляційних витрат за прострочення
виконання зобов'язань по договору, яка
отримана контрагентом 13.01.2014 р.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно застосовуються.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представника позивача, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно статті 193 Господарського
кодексу України (загальні умови
виконання господарських зобов'язань)
"Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться ".

Відповідно до частини 2 статті 193,
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальнодержавного інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

14.04.2014 р. представник позивача надав до
суду заяву про збільшення позовних
вимог.

Позивачем були збільшені позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача пені, індексу інфляції та 3%
річних, а саме:

- розмір пені за прострочення оплати
наданих послуг за Договором №12Т-13 від
23.04.2013р. склав 19 329,87 грн.;

розмір інфляційних витрат за
прострочення оплати наданих послуг за
Договором №12Т-13 від 23.04.2013р. склав 22 858,59
грн.;

розмір 3% річних за прострочення оплати
наданих послуг за Договором № 12 Т-13 від
23.04.2013р. склав 9 603,50 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем з
урахуванням заяви позивача про
збільшення розміру позовних вимог за
договором № 12Т-13 від 23.04.2013 р. про
надання послуг з виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії становить 6 23 889, 31 грн.,
яка складається з основного боргу в
розмірі 572 097, 35 грн., пені в розмірі 19 329,87
грн.; інфляційні витрати в розмірі 22 858,
59 грн.; 3 % річних в розмірі 9 603, 50 грн.

Факт порушення відповідачем умов
договору № 12Т-13 від 23.04.2013 р. про надання
послуг з виробництва, транспортування
та постачання теплової енергії., а
також факт заборгованості., за
договором, підтверджується
матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. На адресу суду від відповідача
ніяких заяв та клопотань не надходило.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належними
доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

З урахуванням вищевказаного, а також
враховуючи заяву позивача про
збільшення розміру позовних вимог, суд
задовольняє позов Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруючу компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС" до Комунального
підприємства "Підприємство
комунальної власності" Енергодарської
міської ради про стягнення
заборгованості в розмірі 6 23 889, 31 грн. за
договором № 12Т-13 від 23.04.2013 р. про
надання послуг з виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії, яка складається з
основного боргу в розмірі 572 097, 35 грн.,
пені в розмірі 19 329,87 грн.; інфляційні
витрати в розмірі 22 858, 59 грн.; 3 % річних в
розмірі 9 603, 50 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруючу компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС" до Комунального
підприємства "Підприємство
комунальної власності" Енергодарської
міської ради задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства
"Підприємство комунальної власності"
Енергодарської міської ради (71503,
Запорізька область, м. Енергодар, пр.
Будівельників,17 оф. 5-1, п/р 8255 в
Енергодарському відділенні ПАТ
«Промінвестбанк», МФО 300012, ) на користь Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруючу компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Запорізька атомна енергогенеруюча
компанія" (71504, Запорізька область, м.
Енергодар, вул. Промислова, 133, п/р №
8393 в ПАТ «Промінвестбанк», МФО
300012, ) - суму
заборгованості в розмірі 572 097 (п'ятсот
сімдесят дві тисячі дев'яносто сім) грн.
35 коп., пеню в розмірі 19 329 (дев'ятнадцять
тисяч триста двадцять дев'ять) грн. 87
коп.; інфляційні витрати в розмірі 22 858
(двадцять дві тисячі вісімсот п'ятдесят
вісім) грн. 59 коп.; 3 % річних в розмірі 9 603
(дев'ять тисяч шістсот три) грн. 50 коп. та
судовий збір в розмірі 12 477 (дванадцять
тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 79
коп.

Видати накази.

Суддя
Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 15.04.2014 р.