ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.Справа № 922/1378/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання
Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в м.
Харкові, м. Харків до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Карпос", м.
Харків про стягнення 13 071 498,71 грн. за
участю представників:

позивача - Кайдашова В.С. (дов. №010-01/3283
від 26.04.2013 р.)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в м.
Харкові, звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Карпос" (надалі -
Відповідач) заборгованості в розмірі 13
071 498,71 грн., а також просить суд покласти
на Відповідача витрати по сплаті
судового збору.

Від Позивача заяв та клопотань не
надійшло. У судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримує та просить суд задовольнити
їх у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
своєї неявки суд не повідомив. Вимоги
ухвал суду не виконав. Про день та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 2.6.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
погодженої листом Вищого
господарського суду України від 19.02.2013
р. та затвердженої наказом Державної
удової адміністрації України від 20.02.2013
р. № 28, а тому суд вважає можливим
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами, як це передбачено статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02
- 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року" (пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України (надалі - ГПК України), не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із статтею 93
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 ГПК України розглядає справу
за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
вислухавши присутніх представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

01.03.2009 між Іноземним підприємством
«Калісто» та Товариство з обмеженою
відповідальністю «Карпос» було
укладено договір поставки № 195/05/09,
відповідно до умов якого ІП «Калісто»
зобов'язалося передати у власність ТОВ
«Карпос» товар, а ТОВ «Карпос»
зобов'язалося прийняти товар і
здійснити його оплату відповідно до
умов цього договору. Зазначений
договір вступає в силу з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін та діє до 31.12.2012
(п. 10.1). Відповідно до п. 3.3. цього
договору можлива вексельна і інша, що
не заборонена діючим законодавством
України форма розрахунків.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про обіг
векселів в Україні» видавати переказні
і прості векселі можна лише для
оформлення грошового боргу за фактично
поставлені товари, виконані роботи,
надані послуги, за виключенням
фінансових банківських векселів та
фінансових казначейських векселів.

В якості розрахунку за договором
поставки № 195/05/09 від 01.03.2009 ТОВ «Карпос»
видало ІП «Калісто» прості процентні
товарні векселі серії АА 2368491 від 12.06.2012
на суму 854 000,00 грн. з нарахуванням 19%
річних починаючи з 01.08.2012, з датою
погашення - за пред'явленням, але не
раніше ніж 20.02.2013, АА 2368492 від 12.06.2012 на
суму 854 000,00 грн. з нарахуванням 19% річних
починаючи з 01.08.2012, з датою погашення -
за пред'явленням, але не раніше ніж
20.03.2013, АА 2368493 від 15.06.2012 на суму 854 000,00
грн. з нарахуванням 19% річних починаючи
з 01.08.2012, з датою погашення - за
пред'явленням, але не раніше ніж 19.04.2013,
АА 2368494 від 15.06.2012 на суму 854 000,00 грн. з
нарахуванням 19% річних починаючи з
01.08.2012, з датою погашення - за
пред'явленням, але не раніше ніж 20.06.2013,
АА 2368495 від 15.06.2012 на суму 854 000,00 грн. з
нарахуванням 19% річних починаючи з
01.08.2012, з датою погашення - за
пред'явленням, але не раніше ніж 20.05.2013,
АА 2368496 від 15.06.2012 на суму 854 000,00 грн. з
нарахуванням 19% річних починаючи з
01.08.2012, з датою погашення - за
пред'явленням, але не раніше ніж 19.07.2013,
АА 2368497 від 18.06.2012 на суму 854 000,00 грн. з
нарахуванням 19% річних починаючи з
01.08.2012, з датою погашення - за
пред'явленням, але не раніше ніж 20.08.2013,
АА 2368498 від 18.06.2012 на суму 854 000,00 грн. з
нарахуванням 19% річних починаючи з
01.08.2012, з датою погашення - за
пред'явленням, але не раніше ніж 20.09.2013,
АА 2368499 від 18.06.2012 на суму 564 000,00 грн. з
нарахуванням 19% річних починаючи з
01.08.2012, з датою погашення - за
пред'явленням, але не раніше ніж 18.10.2013.

Крім того, 01.07.2010 між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Карпос»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Чудо База» було
укладено договір поставки № 53/07/10,
відповідно до умов якого ТОВ «Карпос»
зобов'язалося передати у власність ТОВ
«Чудо База» товар, а ТОВ «Чудо База»
зобов'язалося прийняти товар і
здійснити його оплату відповідно до
умов цього договору. Зазначений
договір вступає в силу з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін та діє до 25.12.2013
(п. 10.1). Відповідно до п. 3.3. цього
договору можлива вексельна і інша, що
не заборонена діючим законодавством
України форма розрахунків.

В якості розрахунку за договором
поставки № 53/07/10 ТОВ «Карпос» видало
ТОВ «Чудо База» прості процентні
товарні векселі серії АА 2368484 від 09.06.2012
на суму 290 000,00 грн. з нарахуванням 19%
річних починаючи з 01.08.2012, з датою
погашення - за пред'явленням, але не
раніше ніж 18.10.2013, АА 2368485 від 13.06.2012 на
суму 854 000,00 грн. з нарахуванням 19% річних
починаючи з 01.08.2012, з датою погашення -
за пред'явленням, але не раніше ніж
20.11.2013, АА 2368486 від 13.06.2012 на суму 856 000,00
грн. з нарахуванням 19% річних починаючи
з 01.08.2012, з датою погашення - за
пред'явленням, але не раніше ніж 20.12.2013

У подальшому між Позивачем та
Відповідачем було укладено Договір №
68112I1 про виконання зобов'язань за
врахованими векселями від 01.08.2012 на
загальну суму врахування не більше 11 000
000,00 грн. (далі - Ліміт заборгованості),
строком дії до 20 грудня 2013.

Договором № 68112I1 про виконання
зобов'язань за врахованими векселями
від 01.08.2012 передбачено відкриття
Позивачем векселедержателям, строком
дії до 20.12.2013 не відновлювальні лінії з
врахуванням у векселедержателів
простих процентних товарних векселів
та врахування у останніх у межах цієї
лінії простих процентних товарних
векселів, виписаних Відповідачем, зі
зменшенням Ліміту заборгованості у
жовтні-грудні 2012 року по 250 000,00 гривень
та щомісячно протягом 2013 року (рівними
частинами щомісяця, крім грудня 2013
року), зі ставкою дисконту на рівні не
менше 19% річних від повної суми
векселів.

У рамках Договору № 68112I1 про виконання
зобов'язань за врахованими векселями
від 01.08.2012 укладено договори врахування
векселів № 68112I1-1 від 02.08.2012 з ІП
«Калісто» (ідентифікаційний код 34756181)
про врахування простих товарних
векселів на суму врахування 9 000 000,00
(дев'ять мільйонів) гривень, з дисконтом
не менше 19% річних від повної суми
векселя, та № 68112I1-2 від 02.08.2012 з ТОВ
«Чудо База» (ідентифікаційний код 36984982)
про врахування простих товарних
векселів на суму врахування 2 000 000,00 (два
мільйони) гривень з дисконтом не менше
19% річних від повної суми векселя.

Договором врахування векселів № 68112I1-1
від 02.08.2012 передбачено, що Позивач
враховує, а ІП «Калісто» передає
Позивачу у власність згідно із
реєстром та за актом
приймання-передачі наступні прості
процентні товарні векселі серії АА 2368491
від 12.06.2012, АА 2368492 від 12.06.2012, АА 2368493 від
15.06.2012, АА 2368494 від 15.06.2012, АА 2368495 від
15.06.2012, АА 2368496 від 15.06.2012, АА 2368497 від
18.06.2012, АА 2368498 від 18.06.2012, АА 2368499 від
18.06.2012. 02.08.2012. ІП «Калісто»
вищезазначені векселі передало
Позивачу з бланковим індосаментом за
актом прийому-передачі векселів, на
підставі чого Позивач став законним
векселедержателем таких векселів.

Відповідно до умов Договору врахування
векселів № 68112I1-2 від 02.08.2012 Позивач
врахував, а ТОВ «Чудо База» передало
Позивачу у власність згідно із
реєстром та за актом
приймання-передачі наступні прості
процентні товарні векселі: серії АА
2368484 від 09.06.2012, АА 2368485 від 13.06.2012, АА 2368486
від 13.06.2012. 02.08.2012. ТОВ «Чудо База»
вищезазначені векселі передало
Позивачу з бланковим індосаментом за
актом прийому-передачі векселів, на
підставі чого Позивач став законним
векселедержателем таких векселів.

Оригінали вищезазначених простих
процентних товарних векселів були
оглянуті судом, копії, що були надані до
справи, відповідають оригіналу.
Зазначені векселі містять всі належні
реквізити, встановлені ст. 75
Уніфікованого Закону про переказні
векселі та прості векселі, для простого
векселя.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
обіг векселів в Україні» законодавство
України про обіг векселів складається
із Женевської конвенції 1930 року, якою
запроваджено Уніфікований закон про
переказні векселі та прості векселі
(далі - Уніфікований Закон), з
урахуванням застережень, обумовлених
додатком II до цієї Конвенції, та із
Женевської конвенції 1930 року про
врегулювання деяких колізій законів
про переказні векселі та прості
векселі, Женевської конвенції 1930 року
про гербовий збір стосовно переказних
векселів і простих векселів, Закону
України "Про цінні папери і фондову
біржу", Закону України "Про приєднання
України до Женевської конвенції 1930
року, якою запроваджено Уніфікований
закон про переказні векселі та прості
векселі", Закону України "Про
приєднання України до Женевської
конвенції 1930 року про врегулювання
деяких колізій законів про переказні
векселі та прості векселі", Закону
України "Про приєднання України до
Женевської конвенції 1930 року про
гербовий збір стосовно переказних
векселів і простих векселів", цього
Закону та інших прийнятих згідно з ними
актів законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону
України "Про цінні папери та фондовий
ринок" векселем є цінний папір, який
засвідчує безумовне грошове
зобов'язання векселедавця сплатити
після настання строку визначену суму
грошей власнику векселя
(векселедержателю).

Аналогічне визначення векселя
міститься у пункті 1.2 Положення про
порядок здійснення банками операцій з
векселями в національній валюті на
території України, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 16.12.2002 № 508, згідно з
яким вексель є цінним папером, який
засвідчує безумовне грошове
зобов'язання векселедавця сплатити у
визначений строк визначену суму грошей
власнику векселя (векселедержателю).

Згідно зі статтею 11 Уніфікованого
Закону про переказні векселі та прості
векселі (далі - Уніфікований Закон),
будь-який переказний вексель (як і
простий) може бути переданий шляхом
індосаменту. За частиною 1 статті 12
Уніфікованого Закону, індосамент
повинен бути безумовним. Будь-яка
обмежуюча його умова вважається
ненаписаною. За частиною 2 статті 13
Уніфікованого Закону, індосамент може
не містити найменування особи, на
користь якої він вчинений, або може
складатися лише з одного підпису
індосанта (бланковий індосамент).

Відповідно до статті 14 Уніфікованого
Закону індосамент переносить усі
права, що випливають з переказного
(простого) векселя.

Особа, в якої знаходиться переказний
(простий) вексель, вважається законним
векселедержателем, якщо її право
базується на безперервному ряді
індосаментів, навіть якщо останній
індосамент є бланковим (стаття 16
Уніфікованого Закону).

Законний векселедержатель не
зобов'язаний доводити наявність і
дійсність своїх прав за векселем, вони
вважаються наявними та дійсними.
Доведення протилежного - є обов'язком
особи, якій пред'явлено вимогу за
векселем, якщо вона заперечує проти
позову.

До простих векселів застосовуються
такі ж положення, що стосуються
переказних векселів, тією мірою, якою
вони є сумісними з природою цих
документів (ст. 77 Уніфікованого Закону).

Векселедавець простого векселя
зобов'язаний так само, як і акцептант за
переказним векселем (ст. 78
Уніфікованого Закону про прості
векселі та переказні векселі).

Якщо останній індосамент є бланковим
або на пред'явника (тобто в ньому не
зазначено особу, що отримує вексель),
законним векселедержателем такого
векселя вважається особа, у якої
вексель фактично знаходиться. Така
особа має всі права за векселем, у тому
числі право вимоги платежу за ним.

Таким чином, Позивач є законним
векселедержателем вищевказаних
векселів, що підтверджується бланковим
індосаментом на зворотній стороні
векселів.

Згідно із ст. 34 Уніфікованого Закону
простий вексель (як і переказний)
строком платежу за пред'явленням
підлягає оплаті при його пред'явленні.
Він повинен бути пред'явлений до
платежу протягом одного року від дати
його видачі. Векселедавець може
встановити, що переказний (простий)
вексель строком за пред'явленням не
може бути пред'явленим до платежу
раніше визначеного строку. У цьому разі
строк для пред'явлення починається з
цього строку.

Згідно із ст. ст. 43, 53, 77, 78 Уніфікованого
Закону, векселедержатель має право
пред'явити позовні вимоги до
векселедавця в разі, якщо не було
здійснено платежу за векселем.

Під правом вимоги за векселем
розуміється право векселедержателя
заявити позов згідно із статтями 47, 48
Уніфікованого Закону про переказні
векселі та прості векселі.

18.02.2014, 25.02.2014, 05.03.2014, 20.03.2014 Позивачем
векселі були пред'явлені Відповідачу
до оплати згідно із Актами пред'явлення
векселів до платежу, але оплачені
Відповідачем не були. Отже, Відповідач
свої зобов'язання по оплаті за
векселями не виконав.

Статтями 38, 44, 77 Уніфікованого закону
про переказні векселі та прості
векселі передбачено, що держатель
простого векселя зі строком платежу на
визначений день повинен пред'явити
вексель для платежу або в день, в який
він підлягає оплаті, або в один із двох
наступних робочих днів. У випадку
відмови векселедавця у платежі,
власник векселя має підтвердити таку
відмову автентичним документом
(протест у неплатежі). Протест у
неплатежі за простим векселем, який
підлягає оплаті на визначену дату,
повинен бути здійснений в один із двох
робочих днів, які настають за днем, у
який вексель підлягає оплаті. Протест -
це офіційно засвідчена вимога щодо
здійснення встановлених
законодавством про вексельний обіг дій
за векселем і свідчення про їх
невиконання. Протест є фактом, що
свідчить про ухилення від законодавчо
встановленого порядку обігу векселя і
про настання певних правових
наслідків. Опротестований вексель - це
вексель, щодо якого векселедержатель
нотаріально засвідчив відмову
боржника від оплати.

Своєчасно несплачений простий вексель
(як і переказний) зберігає за собою своє
вексельне боргове зобов'язання лише у
разі своєчасного протесту, під яким
розуміється офіційно засвідчена
вимога платежу (акцепту) і його
неодержання (стаття 44 Уніфікованого
Закону).

Позивач звернувся до Приватного
нотаріусу Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_3 за здійсненням
протестів векселів про не оплату.
Приватним нотаріусом були своєчасно
вчинені протести про не оплату
векселів, що підтверджується
матеріалами справи.

Позивач в позовній заяві вказує на те,
що Відповідач не вчинив дії, спрямовані
на досудове врегулювання спору, прості
процентні товарні векселі серії АА 2368491
від 12.06.2012, АА 2368492 від 12.06.2012, АА 2368493 від
15.06.2012, АА 2368494 від 15.06.2012, АА 2368495 від
15.06.2012, АА 2368496 від 15.06.2012, АА 2368497 від
18.06.2012, АА 2368498 від 18.06.2012, АА 2368499 від
18.06.2012, АА 2368484 від 09.06.2012, АА 2368485 від
13.06.2012, АА 2368486 від 13.06.2012 залишилися
непогашеним.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши присутніх представників
сторін, повністю, всесторонньо, за
своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
оцінивши надані сторонами докази та
надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи з
урахуванням фактичних та правових
підстав позовних вимог учасників
судового процесу, користуючись
принципом об'єктивної істини,
принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд
вважає, що позовні вимоги Позивача
підлягають задоволенню в повному
обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України),
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно із ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є право відношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити грошові кошти тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Таким чином, вексель являє собою спосіб
розрахунків, тобто є грошовим
зобов'язанням, яке в силу статті 526
Цивільного кодексу України та статті 193
Господарського кодексу України має
виконуватися належним чином.

Згідно із пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 48 Уніфікованого
Закону векселедержатель може вимагати
від особи, проти якої він використовує
своє право регресу: на суму
неакцептованого або неоплаченого
переказного векселя з відсотками, якщо
вони були обумовлені; на відсотки в
розмірі шести від дати настання строку
платежу; на витрати, пов'язані з
протестом і пересиланням повідомлень,
а також інші витрати.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про обіг
векселів в Україні» застереження,
обумовлені у статті 13 додатка II до
Женевської конвенції 1930 року, якою
запроваджено Уніфікований закон про
переказні векселі та прості векселі,
діють в Україні таким чином: відсотки,
про які йдеться у пункті 2 статті 48
Уніфікованого Закону, на суму векселів,
як виданих, так і тих, що підлягають
оплаті на території України,
нараховуються виходячи з розміру
облікової ставки Національного банку
України на день подання позову і від
дня настання строку платежу (з дня
платежу) до дня подання позову
відповідно.

Відповідно до підпункту 3.4.2 пункту 3.4
Договору № 68112I1 про виконання
зобов'язань за врахованими векселями
від 01.08.2012 Відповідач зобов'язаний
своєчасно (за пред'явленням до платежу
Позивачем) та у повному обсязі погашати
Позивачу повну суму врахованих
Позивачем векселів.

За невиконання або неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань, визначених
підпунктом 3.4.2 Договору № 68112I1 про
виконання зобов'язань за врахованими
векселями від 01.08.2012, Відповідач
сплачує Позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожний день прострочки платежу (п.п. 5.1.1
п. 5.1).

Крім того, підпунктом 3.4.10.5 пункту 3.4
Договору № 68112I1 про виконання
зобов'язань за врахованими векселями
від 01.08.2012 передбачений обов'язок
Відповідача надавати Позивачу
консолідовану/комбіновану/управлінськ
у звітність по Групі торгівельних
підприємств (очищеної від
внутрішньогрупових грошових потоків
та з розшифровкою всіх статей) станом
на 01.07.2012 у строк до 15.09.2012 та в
подальшому, щоквартально не пізніше
ніж за 45 днів після закінчення
кварталу, щорічно - не пізніше 15 березня
року, наступного за звітним.

Відповідно до підпункту 5.1.6 пункту 5.1
Договору № 68112I1 про виконання
зобов'язань за врахованими векселями
від 01.08.2012 за невиконання або неналежне
виконання Відповідачем зобов'язань,
визначених п.п. 3.4.10.5 цього Договору,
Відповідач сплачує Позивачу штрафну
санкцію у розмірі 1,75% від повної суми
врахованих та не погашених векселів за
кожне таке порушення.

Позивач у позовній заяві вказує, що
Відповідач неодноразово не виконував
вищезазначені умови Договору № 68112I1
про виконання зобов'язань за
врахованими векселями від 01.08.2012 та не
надавав Позивачу
консолідовану/комбіновану/управлінськ
у звітність по Групі торгівельних
підприємств, починаючи з 01.07.2013 та в
подальшому.

Крім того, Позивач вимагає стягнути з
Відповідача витрати на опротестування
векселів у розмірі 93 960,00 грн.

Відповідно до правової позиції
викладеної Пленумом Верховного суду
України в п. 24 Постанови "Про деякі
питання практики розгляду спорів,
пов'язаних з обігом векселів" від 08.06.2007
№ 5, крім вексельної суми з відсотками і
відсотків, зазначених у ст. 48
Уніфікованого закону,
векселедержатель має право вимагати
відшкодування йому витрат, пов'язаних з
опротестуванням векселя, пересиланням
повідомлення, а також інших витрат (п. 3
абзацу 1 зазначеної статті).

До таких витрат належать: витрати з
опротестування векселя (державне мито,
оплата послуг нотаріуса); витрати на
відправлення повідомлення
(рекомендованого або цінного листа для
опротестування векселя); судові та інші
прямі витрати кредитора, які він поніс
внаслідок невиконання вексельного
зобов'язання і зв'язок яких зі
стягненням заборгованості за векселем
можна встановити та довести.

Як вбачається з наданих Позивачем
довідок від 19.02.2014, 26.02.2014, 05.03.2014, 21.03.2014
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_3, за
вчинення нотаріальних дій, а саме
вчинення протестів вищезазначених
векселів отримано плату в розмірі 93 960,00
(дев'яносто три тисячі дев'ятсот
шістдесят) гривень 00 коп., без ПДВ.

Отже, Позивачем доведено суду
понесення ним прямих витрат, які він
поніс внаслідок невиконання
вексельних зобов'язань.

Позивачем до суду був наданий
розрахунок заборгованості Відповідача
перед Позивачем за вищевказаними
векселями, відповідно до якого
заборгованість Відповідача перед
Позивачем за векселями становить:

Вексель серія АА 2368491

- в розмірі 854 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 099,35 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 17 231,47 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 141 330,82 грн. Вексель серія АА
2368492

- в розмірі 854 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 099,34 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 14 441,68 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 138 541,02 грн.

Вексель серія АА 2368493

- в розмірі 854 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 099,34 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 14 441,68 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 138 541,02 грн. Вексель серія АА
2368494

- в розмірі 854 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 099,34 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 11 646,12 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 135 745,46 грн. Вексель серія АА
2368495

- в розмірі 854 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 099,34 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 14 441,68 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 138 541,02 грн. Вексель серія АА
2368496

- в розмірі 854 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 099,34 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 11 646,12 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 135 745,46 грн. Вексель серія АА
2368497

- в розмірі 854 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 099,34 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 11 646,12 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 135 745,46 грн. Вексель серія АА
2368498

- в розмірі 854 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 099,33 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 5 254,07 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 129 353,40 грн. Вексель серія АА
2368499

- в розмірі 564 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 178 379,40 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 3 469,90 грн. відсотки у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 745 849,30 грн. Вексель серія АА 2368484

- в розмірі 290 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 91 719,95 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 1 784,17 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 383 504,12 грн. Вексель серія АА 2368485

- в розмірі 854 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 099,33 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 5 254,07 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 129 353,40 грн. Вексель серія АА
2368486

- в розмірі 856 000,00 грн. вартість векселя;

- в розмірі 270 731,86 грн. відсотки за
векселем;

- в розмірі 5 266,37 грн. пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ;

Всього: 1 131 998,23 грн.

Загальна заборгованість за векселями
становить 12 484 248,71 (дванадцять
мільйонів чотириста вісімсот чотири
тисячі двісті сорок вісім) гривень 71
коп., крім того, штрафні санкції у
розмірі 493 290,00 (чотириста дев'яносто три
тисячі двісті дев'яносто) гривень 00 коп.
та витрати з опротестування векселів у
розмірі 93 960,00 (дев'яносто три тисячі
дев'ятсот шістдесят) гривень 00 коп., що
разом складає: 13 071 498,71 (тринадцять
мільйонів сімдесят одна тисяча
чотириста дев'яносто вісім) гривень 71
коп.

Відповідачем доказів сплати суми у
розмірі 13 071 498,71 грн. за простими
процентними товарними векселями серії
АА 2368491 від 12.06.2012, АА 2368492 від 12.06.2012, АА
2368493 від 15.06.2012, АА 2368494 від 15.06.2012, АА 2368495
від 15.06.2012, АА 2368496 від 15.06.2012, АА 2368497 від
18.06.2012, АА 2368498 від 18.06.2012, АА 2368499 від
18.06.2012, АА 2368484 від 09.06.2012, АА 2368485 від
13.06.2012, АА 2368486 від 13.06.2012 до матеріалів
справи не надано, право Позивача на
стягнення зазначеної суми
підтверджено матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене та
враховуючи те, що в матеріалах справи
відсутні докази сплати Відповідачем
вищезазначених сум заборгованості, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
Позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи з загальних засад і змісту
законодавства України. Мотивувальна
частина рішення повинна містити
встановлені судом обставини, а також
оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це
обґрунтувати. Мотивувальна частина
рішення повинна мати також посилання
на закон та інші нормативні акти
матеріального права, на підставі яких
визначено права і обов'язки сторін у
спірних правовідносинах.

Статтею 129 Конституції України
зазначено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкорюються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією з основних
засад судочинства.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами у порядку передбаченому
ст. 75 ГПК України.

Відповідно до статей 44-49
Господарського процесуального кодексу
України, у разі задоволення позовних
вимог, витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача, оскільки
спір з його вини доведено до суду.

На підставі статей 6, 8, 19, 55, 124, 129
Конституції України, Закону України
„Про цінні папери та фондовий ринок",
Уніфікованого закону про переказні
векселі та прості векселі,
запровадженого Женевською конвенцією
від 07.06.1930р., що була ратифікована
Україною відповідно до Закону України
від 06.07.1999р. №826-ХІV, ст.ст. 509, 526
Цивільного кодексу України, керуючись
статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 66, 67, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Карпос" (61052, м.
Харків, вул. Мала Панасівська, 1,
ідентифікаційний код 34629821) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України" (АТ "Укрексімбанк") (03150, м. Київ,
вул. Горького, буд. 127, ідентифікаційний
код 00032112) в особі філії Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в м.
Харкові (філія АТ "Укрексімбанк" в м.
Харкові) (61057, м. Харків, вул.
Чернишевська, 11, )
заборгованість в сумі 13 071 498,71 грн. та 73
080,00 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 05.06.2014 р.

Суддя І.П. Жигалкін