ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" травня 2014 р.
Справа № 918/627/14

Господарський суд Рівненської області
у складі головуючого - судді Торчинюка
В.Г. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Еко ХХІ плюс"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрокор-М"

про стягнення в сумі 271 496 грн. 48 коп.

Представники:

позивача: Гуменюк О.М. за довіреністю
б/н від 29 липня 2013 року;

відповідача: Дрозд Р.В. за довіреністю
№ 5 від 1 січня 2014 року

.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-Еко ХХІ плюс"
звернувся до господарського суду з
позовом до Відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрокор-М"
про стягнення 271 496 грн. 48 коп., з яких: 225
262 грн. 00 коп. заборгованості за
договором, 1 182 грн. 48 коп. 3% річних та 45 052
грн. 40 коп. штрафу.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 16 травня 2014
року порушено провадження у справі №
918/627/14, розгляд якої призначено на 27
травня 2014 року.

У судовому засіданні 27 травня 2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги, та наполягав на їх
задоволенні, у свою чергу представник
відповідача позов визнав в повному
обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Агро-Еко
ХХІ плюс" (надалі - Продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агрокор-М" (надалі -
Покупець) укладено Договір поставки №
18-12-2013 (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору
Продавець зобов'язується продати для
Покупця шрот соєвий (надалі - Товар), а
Покупець зобов'язується прийняти Товар
від Продавця та оплатити його вартість
на умовах даного Договору. Якість
товару, що постачається за даним
Договором повинна відповідати ДСТУ
4230:2003 "Шрот соєвий, Технічні умови"
(пункт 2.1. Договору).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що
Продавець зобов'язується передати
Покупцю оригінали наступних
документів на товар: рахунок, накладну,
товаро-транспортну накладну, податкову
накладну, документ, що засвідчує якість
товару.

Поставка здійснюється автотранспортом
Покупця (пункт 3.5. Договору).

Згідно пункту 4.1. ціна за одиницю Товару
"Шрот соєвий" встановлюється за
погодженням Сторін у рахунку на оплату
та видатковій накладній. Оплата за цим
Договором проводиться у формі
попередньої оплати за Товар у розмірі
20%, решта на протязі 20 календарних днів
від моменту приймання Товару. Усі
розрахунки, передбачені цим Договором
здійснюються з використанням
національної валюти України у гривні, в
безготівковій формі, шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний банківський рахунок Продавця
(пункт 4.2. Договору).

Вищезазначений Договір підписаний
директором Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Еко ХХІ плюс" та
директором Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрокор-М" і
скріплений відтисками печаток сторін.

Статтею 204 ЦК України презумується
правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів
недійсності чи розірвання Договору №
18-12-2013 від 18 грудня 2013 року, зокрема
відповідного судового рішення з цього
приводу, господарському суду не надано.

Судом встановлено, що на підставі
вищезазначеного Договору, видаткових
накладних, а саме: № 1119 від 20 грудня 2013
року, 14 від 9 січня 2014 року, № 33 від 24
січня 2014 року, № 84 від 15 лютого 2014 року,
представником Відповідача відповідно
до довіреностей на отримання ТМЦ № 141
від 20 грудня 2013 року, № 7 від 9 січня 2014
року, № 37 від 24 січня 2014 року, № 65 від 15
лютого 2014 року, зі складу Позивача було
отримано товар - шрот соєвий, на
загальну суму з ПДВ 675 657 грн. 00 коп. (а.с.
8-19).

Про належне виконання Позивачем своїх
зобов'язань за договором поставки №
18-12-2013 від 18 грудня 2013 року також
свідчить відсутність з боку
відповідача письмових претензій та
повідомлень про порушення продавцем
умов даної угоди.

За період з 18 грудня 2013 року по 22 квітня
2014 року Відповідачем згідно Договору
було перераховано Позивачу 450 395 грн. 00
коп., що підтверджується банківськими
виписками, які містяться в матеріалах
даної справи.

Відтак судом встановлено, що за
Відповідачем рахується заборгованість
за Договором № 18-12-2013 від 18 грудня 2013
року в сумі 225 262 грн. 00 коп.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно п.п.1.2. ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692
ЦК України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

За частиною 1 статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами частини 1 статті 628 ЦК
України передбачено, що зміст договору
становлять (пункти), визначенні на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Дія принципу свободи договору,
закріпленого в ст.3 ЦК України, зумовлює
те, що більшість договорів, які
укладаються в умовах ринкової
економіки, є вільними, тобто такими,
укладення котрих залежить виключно від
розсуду сторін. Сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Оскільки сума основного боргу за
договором від № 18-12-2013 від 18 грудня 2013
року, яка становить 225 262 грн. 00 коп.,
підтверджена належними доказами,
наявними у матеріалах справи, а
Відповідач на момент прийняття рішення
не надав документи, які свідчать про
погашення вказаної заборгованості
перед позивачем, суд дійшов висновку
про те, що позовна вимога Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-Еко
ХХІ плюс" про стягнення з відповідача
вказаної суми є законною та
обґрунтованою, а відтак підлягає
задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
Відповідачем покладеного на нього
обов'язку щодо своєчасної оплати
вартості отриманого товару, Позивач на
підставі пункту 6.3 Договору просив суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрокор-М" штраф у
розмірі 45 052 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Аналогічна норма міститься у частині 1
статті 230 ГК України згідно з якою під
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

За частиною 2 статті 549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК
України, у разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.3. Договору зазначено, що за
будь-яке порушення (невиконання)
зобов'язань за даним Договором
Покупець несе відповідальність у
вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків
від ціни отриманого товару.

Судом встановлено, що Відповідач
прострочив оплату вартості
поставленого товару на суму 225 262 грн. 00
коп., за що позивачем нараховано 45 052
грн. 40 коп. штрафу.

Оскільки розмір вказаної штрафної
санкції, нарахованої Позивачем,
відповідає вищезазначеним приписам
законодавства та положенням Договору,
а також є арифметично вірними, тому
позовні вимоги про стягнення з
Відповідача 45 052 грн. 40 коп. штрафу
підлягають задоволенню.

Також на підставі статті 625 ЦК України
позивач просив суд стягнути з
відповідача три проценти річних в сумі
1 182 грн. 48 коп.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки заявлений позивачем до
стягнення розмір 3 % річних є
арифметично вірним, відповідає вимогам
чинного законодавства та не суперечить
положенням договору, позовні вимоги
про стягнення з відповідача вказаної
суми підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст.49 ГПУ України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрокор-М" (35316,
Рівненська область, Рівненський район,
село Грабів, вулиця Адамківська, 9,
ідентифікаційний код 35741279) на користь
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-Еко ХХІ плюс"
(32376, Хмельницька область,
Кам'янець-Подільський район, село
Панівці, вулиця Маршала Харченка, 1 а,
ідентифікаційний код 37000430) суму
основного боргу в розмірі 225 262 (двісті
двадцять п'ять тисяч двісті шістдесят
дві) грн. 00 коп., штраф у розмірі 45 052
(сорок п'ять тисяч п'ятдесят дві) грн. 42
коп., 1 182 (одна тисяча сто вісімдесят
дві) грн. 48 коп. 3 % річних, а також
судовий збір у розмірі 5 429 (п'ять тисяч
чотириста двадцять дев'ять) грн. 93 коп.

3. Видати наказ після набрання
судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено "29"
травня 2014 року

Суддя
Торчинюк В.Г.