ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р.
Справа № 918/415/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Павленка Є.В.,
розглянувши матеріали справи за
позовом публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" (далі - Банк) до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- Підприємець) про стягнення
заборгованості в сумі 68 902 грн. 57 коп.,

за участі представників:

позивача: Оверчук О.М. за дов. від 25
лютого 2014 року,

відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2014 року Банк звернувся до
господарського суду Рівненської
області з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 11 червня 2008 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" та Підприємцем був
укладений кредитний договір №
56СМБ-АПЗ, за умовами якого (з
урахуванням додатку № 1 до цього
договору) даний банк відкрив
позичальнику відновлювальну відкличну
мультивалютну кредитну лінію з
загальним лімітом в сумі 8 000,00 євро на
строк з 11 червня 2008 року по 10 червня 2023
року під 14 відсотків
річних у євро.

30 червня 2010 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрпромбанк", позивачем та
Національним банком України було
укладено трьохсторонній договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк" на
користь Банку, за умовами якого
останній набув статусу нового
кредитора за вказаним кредитним
договором.

Оскільки відповідач взяті на себе
зобов'язання щодо повернення кредиту
та сплати відсотків виконував
неналежним чином, на адресу
позичальника позивачем була
направлена претензія з проханням
погасити прострочену заборгованість.

Враховуючи те, що вимоги Банку щодо
належного виконання зобов'язань
Підприємця за вказаним кредитним
договором по поверненню кредиту та
сплаті процентів були залишені без
задоволення, позивач, посилаючись на
статті 525, 526, 625, 1050 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та статті 193,
220, 230 Господарського кодексу України
(далі - ГК України), просив суд стягнути
з Підприємця 68 902 грн. 57 коп., з яких: 66 158
грн. 77 коп. - заборгованість за кредитом,
2 215 грн. 63 коп. - заборгованість по
сплаті процентів за користування
кредитом, 389 грн. 93 коп. - пеня за
несвоєчасне повернення кредиту, 138 грн.
25 коп. - пеня за несвоєчасне повернення
процентів за кредитом.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 9 квітня 2014
року порушено провадження у справі №
918/415/14, розгляд якої було призначено на
29 квітня 2014 року.

Ухвалою суду від 29 квітня 2014 року
розгляд справи відкладено на 13 травня
2014 року.

Ухвалою від 13 травня 2014 року розгляд
справи відкладено на 28 травня 2014 року.

До початку судового засідання 28 травня
2014 року через канцелярію суду надійшли
письмові пояснення позивача від 22
травня 2014 року № 1234 (а.с. 65-68), в яких
останній вказав, що сума заявленого до
стягнення з Підприємця основного боргу
за неповернутим кредитом в євровому
еквіваленті складає 5 446,51 євро, а сума
процентів за користування кредитними
коштами у євровому еквіваленті
становить 185,75 євро.

Представник позивача в судовому
засіданні 28 травня 2014 року підтримав
вимоги, викладені у позовній заяві, та
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач не забезпечив явку свого
повноважного представника у
призначені судові засідання,
витребуваних судом документів не
надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи із зазначенням підстав щодо
своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
сторонам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
визначено, що за змістом цієї норми,
зокрема, у разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження
у даній справі та про відкладення
розгляду справи були надіслані
відповідачу за адресою, вказаною у
позовній заяві та у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, а саме: 33001, АДРЕСА_1.
Проте вказані поштові відправлення
були повернуті підприємством
поштового зв'язку з посиланням на
закінчення терміну їх зберігання (а.с.
48-49, 58-60, 61-63).

Отже, за змістом вищезазначеної норми
відповідач завчасно та належним чином
був повідомлений про місце, дату та час
судового засідання. Крім того,
останньому надавалося достатньо часу
для подання відзиву на позовну заяву,
письмових пояснень та додаткових
документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для відкладення розгляду справи та
відповідно до статті 75 ГПК України
здійснює її розгляд за наявними
матеріалами без участі представника
Підприємця.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2008 року між Підприємцем та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк" був
укладений кредитний договір № 56СМБ-АПЗ
на відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії, за
умовами якого, з урахуванням додатку №
1 до цієї угоди, останнє зобов'язалося
відкрити позичальнику відновлювальну
відкличну мультивалютну кредитну
лінію та в її межах надати кредитні
кошти еквівалентом 8 000 євро з валютою
ліміту кредитування - євро, та валютою
кредиту - гривня, євро, строком з 11
червня 2008 року по 10 червня 2023
року під 11,5 % річних у гривнях та 14 %
річних у євро.

Вказаний договір підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений печатками цих суб'єктів
господарювання.

Відповідно до пункту 1.2 договору
відновлювальна мультивалютна
кредитна лінія - це кредитна лінія, при
якій ліміт кредитування визначається у
вигляді максимальної суми кредитних
коштів, визначеної у валюті ліміту, що
може знаходитися у користуванні
позичальника на будь-яку дату протягом
строку дії цього договору. У разі
часткового або повного повернення
кредиту позичальник може повторно
отримати кредит в межах зазначеного
ліміту кредитування протягом строку
кредитної лінії.

Пунктом 2.1 договору визначено, що
видача кредитних коштів в межах
кредитної лінії здійснюється окремими
частинами (траншами), у будь-якій з
валют кредиту, передбачених пунктом 1.1
цього договору в сумі, що не перевищує
невикористаний ліміт кредитування.
Підставою для видачі кожного окремого
траншу є заява позичальника.

У пункті 2.2 договору сторони
передбачили, що для обліку строкової
заборгованості позичальника за
кредитом банк відкриває позичкові
рахунки у кожній з передбачених
пунктом 1.1 цього договору валют
кредиту: у гривнях № 449 та у євро №
449.

Порядок надання кредитних коштів,
визначений пунктом 2.3 договору, в якому
встановлено, що надання кожного траншу
здійснюється шляхом перерахування
коштів з позичкового рахунку на
поточний рахунок позичальника №
449, відкритий в Рівненській філії
товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк", або
шляхом оплати з позичкового рахунку
розрахункових документів позичальника
(у випадках, коли це дозволено чинним
законодавством України).

Судом встановлено, що на виконання
зазначених положень кредитного
договору відповідачем
було подано товариству з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк"
клопотання від 11 червня 2008 року з
проханням надати йому 11 червня 2008 року
транш кредитної лінії у розмірі 6 000
євро (а.с. 77), а також клопотання від 12
серпня 2008 року з проханням надати йому
14 серпня 2008 року транш кредитної лінії
у розмірі 1 500 євро (а.с. 80).

Згідно з положеннями кредитного
договору на відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії від 11
червня 2008 року № 56СМБ-АПЗ банк,
відповідно до зазначених клопотань, 11
червня 2008 року та 14 серпня 2008 року надав
відповідачу вищезазначені суми
кредитних коштів, про що свідчать
наявні у матеріалах справи
розпорядження бухгалтерії даного
банку (а.с. 78, 81), розпорядження
керівництва даної фінансової установи
(а.с. 75, 76, 79, 82), а також виписки з рахунку
Підприємця (а.с. 105-167).

У той же час з матеріалів справи
вбачається, що 30 червня 2010 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк",
позивачем та Національним банком
України було укладено трьохсторонній
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрпромбанк" на користь Банку (а.с. 83-88).

Пунктом 4.2 зазначеного договору
передбачено, що внаслідок передачі
позивачу прав вимоги до боржників йому
переходить (відступається) право
вимагати (замість "Укрпромбанку") від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

До матеріалів справи долучена копія
додатку до вищезазначеної угоди, у
якому, крім іншого, був зазначений
спірний кредитний договір на відкриття
відновлювальної мультивалютної
кредитної лінії від 11 червня 2008 року №
56СМБ-АПЗ.

Відповідно до статті 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відтак, позивач став новим кредитором
за вимогами товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк" за
зазначеним договором по відношенню до
відповідача.

Оскільки вимоги Банку як нового
кредитора щодо належного виконання
зобов'язань Підприємця за спірним
договором по поверненню кредиту та
сплаті інших кредитних платежів були
залишені без задоволення, позивач
звернувся до суду з позовом, в якому
просив стягнути з відповідача 68 902 грн.
57 коп., з яких: 5 446 євро 51 євроцент -
заборгованість за кредитом, що за
офіційним курсом НБУ становить 66 158 грн.
77 коп., 185 євро 75 євроцентів -
заборгованість по процентах, що за
офіційним курсом НБУ становить 2 215 грн.
63 коп., 389 грн. 93 коп. - пеня за
несвоєчасне погашення кредиту, 138 грн. 25
коп. - пеня за несвоєчасну сплату
процентів за кредитом.

Згідно з пунктом 4.1 договору повернення
кредиту позичальником здійснюється
шляхом перерахування коштів із своїх
поточних рахунків на відповідні
позичкові рахунки у валютах фактичної
заборгованості за кредитом згідно з
графіком зменшення ліміту
кредитування. У випадку порушення
позичальником строків повернення
кредиту, сума несплаченої в строк
заборгованості за кредитом вважається
простроченою та переноситься банком на
рахунки для обліку простроченої
заборгованості позичальника за
кредитом на наступний робочий день зі
сплатою позичальником процентів у
розмірі, передбаченому пунктом 4.6 цього
договору.

Відповідно до пункту 4.2 цієї угоди
проценти за користування кредитом
нараховуються у валюті кредиту у
період з дня надання кредиту до дня
його повернення на суму фактичної
заборгованості за кредитом виходячи з
фактичної кількості днів у місяці та 360
днів у році при нарахуванні процентів у
доларах США та у євро. Нарахування та
сплата процентів за користування
кредитом здійснюється у валюті
кредиту.

Нарахування процентів банком
здійснюється щомісячно за період з 28
числа минулого місяця по 27 число
поточного місяця включно та у день
остаточного повернення кредиту. День
повернення кредитних коштів в часовий
інтервал при розрахунку процентів не
включається. Якщо 28 число поточного
місяця припадає на вихідний, святковий
або інший неробочий день, нарахування
здійснюється напередодні (пункт 4.3
спірного договору).

Судом встановлено, що Підприємець
взяте на себе зобов'язання за
вищевказаним договором по поверненню
суми кредиту виконав лише частково, що
підтверджується наданими позивачем
виписками з банківського рахунку
відповідача (а.с. 105-167).

Згідно з пунктом 4.6 даної угоди, у разі
несвоєчасного повернення
заборгованості по кредиту, позичальник
сплачує у строки, передбачені пунктом
4.4 цього договору, проценти з
розрахунку 13,5 % річних у гривнях, 16 %
річних у євро, 17 % річних у доларах США,
що нараховуються на суму простроченої
заборгованості з дати її виникнення до
дати її повного погашення.

За приписами пункту 5.2.6 договору при
настанні випадків, передбачених
пунктом 9.2 цього договору, банк має
право призупинити подальше
кредитування позичальника або
достроково стягнути всю
заборгованість за цим договором.

У відповідності з пунктом 9.2 вказаного
правочину банк має право призупинити
подальше кредитування позичальника
та/або вимагати дострокового
повернення кредиту, сплати процентів
та штрафних санкцій, що передбачені
даним договором, а також відшкодування
збитків, завданих банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
позичальником та/або іншими особами, що
є поручителями позичальника, умов
даного договору та/або угод (договорів),
укладених в забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за цим
договором, а позичальник зобов'язаний
протягом 10 календарних днів з дати
надіслання банком відповідної вимоги,
повернути суму заборгованості по
кредиту, що залишилась, сплатити
проценти та штрафні санкції, а також
відшкодувати збитки, завдані банку, у
випадку, зокрема, порушення
позичальником строків (термінів)
платежів, встановлених цим договором.

Оскільки у відповідача утворилася
заборгованість за договором на
відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії від 11
червня 2008 року № 56СМБ-АПЗ, позивачем
була надіслана Підприємцю претензія
від 13 березня 2014 року № 31.4-08/2494/14 з
проханням сплатити Банку наявний у
нього борг (а.с. 99-100).

Проте вказана претензія відповідачем
задоволена не була, заборгованість по
сплаті коштів за договором у повному
обсязі не погашена.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509
Цивільного кодексу України (далі -ЦК
України) зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 193 ГК України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань.

Аналогічні положення містяться і у
статтях 525, 526 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (частина 1 статті 612 ЦК
України).

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач, всупереч
зазначеним нормам, у встановлені
умовами кредитного договору строки
своїх зобов'язань з погашення кредиту
та нарахованих процентів не виконав.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок суми заборгованості за
неповернутим кредитом, яка складає 5
446,51 євро (що за офіційним курсом НБУ
становить 66 158 грн. 77 коп.), а також
процентів, нарахованих за користування
кредитними коштами, у розмірі 185,75 євро
(що за офіційним курсом НБУ становить 2
215 грн. 63 коп.), суд дійшов висновку, що
він відповідає умовам вказаного
кредитного договору, вимогам
законодавства України та
підтверджується матеріалами справи.

Оскільки в матеріалах даної справи
відсутні докази, які б свідчили про
погашення відповідачем вищезазначених
сум заборгованості за кредитним
договором, суд дійшов висновку про те,
що вимоги позивача про стягнення з
відповідача 5 446,51 євро (що за офіційним
курсом НБУ становить 66 158 грн. 77 коп.), а
також процентів, нарахованих за
користування кредитними коштами, в
розмірі 185,75 євро (що за офіційним
курсом НБУ становить 2 215 грн. 63 коп.), є
законними та обґрунтованими, а тому
позов у цій частині підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Крім того, Банк у своїй позовній заяві,
згідно наданого останнім розрахунку
(а.с. 29-30), просив суд стягнути з
відповідача 389 грн. 93 коп. пені за
несвоєчасне погашення тіла кредиту, а
також 138 грн. 25 коп. пені за несвоєчасну
сплату відсотків за кредитом.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК
України порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Аналогічне положення міститься й у
статті 611 ЦК України, згідно з якою у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватися в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

У пункті 8.1 спірного кредитного
договору сторони погодили, що у випадку
порушення термінів повернення кредиту
та/або сплати нарахованих процентів за
користування ним, позичальник сплачує
банку пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період
прострочення, від невчасно сплаченого
платежу за кожен день прострочення.

Оскільки розмір вказаної штрафної
санкції, нарахованої Банком,
відповідає приписам законодавства та
умовам договору, підтверджується
матеріалами справи, а також є
арифметично вірним, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 389 грн.
93 коп. пені за несвоєчасне погашення
тіла кредиту, а також 138 грн. 25 коп. пені
за несвоєчасну сплату відсотків за
кредитом підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 49 ГПК
України витрати по сплаті судового
збору у спорах, що виникають при
виконанні договорів, покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (33001, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код: НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
(01133, місто Київ, вулиця Щорса, будинок
36-Б, ідентифікаційний код: 34047020) 5 446
(п'ять тисяч чотириста сорок шість) євро
51 євроцент заборгованості
за кредитом, що за офіційним курсом НБУ
становить 66 158
(шістдесят шість тисяч сто п'ятдесят
вісім) грн. 77 коп., 185 (сто вісімдесят
п'ять) євро 75 євроцентів
заборгованості по процентах, що за
офіційним курсом НБУ становить 2 215 (дві
тисячі двісті п'ятнадцять) грн. 63 коп., 389
(триста вісімдесят дев'ять) грн. 93 коп.
пені за несвоєчасне погашення кредиту,
138 (сто тридцять вісім) грн. 25 коп. пені
за несвоєчасну сплату процентів за
кредитом, а також 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 2 червня 2014 року

Суддя

Є.В. Павленко