РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.
Справа № 918/1452/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Розізнана І.В.

судді
Мельник О.В. ,

судді
Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання
Карпець О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"КВС-Україна" на рішення господарського
суду Рівненської області від 19.11.13р. у
справі №918/1452/13 (суддя Романюк Р.В.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Нива" (м. Дубно, Рівненська обл.)

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "КВС-Україна" (м.Київ)

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Золочівагро"
(с.Ясенівці, Львівська обл.)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача-1 ОСОБА_1 (м. Дубно,
Рівненська обл.)

про визнання недійсним договору про
перевід боргу

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № б/н від
11.01.14р.;

відповідача 1 - ОСОБА_3, довіреність № 765
від 21.11.13р. та ОСОБА_4, довіреність №767
від 21.11.13р.;

відповідача 2 - не з’явився;

третьої особи - ОСОБА_1;

Судом роз’яснено представникам сторін
права та обов’язки, передбачені
ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу поступали,
здійснюється фіксація судового
процесу, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Нива" звернулось до господарського
суду Рівненської області з позовом, в
якому просить визнати недійсним
договір про перевід боргу № 909/1-ПБ від
29.09.2010 року.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 19.11.13р. у справі
№918/1452/13 позов задоволено.

Визнано недійсним договір про перевід
боргу №2909/1-ПБ від 29 вересня 2010 року,
укладений між товариством з обмеженою
відповідальністю "ЗолочівАгро",
товариством з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Нива" та товариством з обмеженою
відповідальністю "КВС-Україна".

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю "КВС-Україна" (01015, м.
Київ, вул. Лейпцизька, 3а, ) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Нива" (35600, Рівненська обл., м. Дубно,
пров. Проїзний, 7, ) 1 147
грн. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що договір
№2909/1-ПБ від 29.09.2010р. про перевід боргу
укладено з боку ТОВ "СП "Нива" з
перевищенням повноважень, наданих
генеральному директору Статутом
товариства. Крім того, в матеріалах
справи відсутні докази про наступне
схвалення цього правочину з боку
товариства, тому місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про обґрунтованість заявлених
позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Рівненської
області від 19.11.2013 року у справі №918/1452/13
відповідач - ТОВ "КВС-Україна" звернувся
до Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій з підстав, вказаних у
апеляційній скарзі, просить рішення
скасувати та прийняти нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

Відповідач вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
чинному законодавству і фактичним
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Зокрема, вказує, що місцевим
господарським судом необґрунтовано
прийнято до уваги витяг з Журналу
реєстрації протоколів засідання
Дирекції ТОВ "СП "Нива", протоколи
засідання Дирекції та листи учасників
товариства, оскільки не передбачено в
якій саме формі повинно відбуватися
погодження на укладення договорів на
суму більше 5000 грн.

Також, на думку скаржника, судом першої
інстанції не прийнято до уваги докази
існування інших договорів між ТОВ "КВС
-Україна" та ТОВ "СП "Нива" в період, коли
директором позивача був ОСОБА_1, згода
на ці правочини також надавалась
Дирекцією в усному порядку, ці договори
були виконані в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 14.02.2014 року у
справі № 918/1452/13 зазначену апеляційну
скаргу прийнято до провадження у
складі колегії суддів: головуючого
судді Миханюк М.В., суддів Павлюк І.Ю.,
Савченко Г.І. (а.с. 161).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 року у
справі № 918/1452/13 задоволено заяву
головуючої судді Миханюк М.В. про
самовідвід, заявлений у справі № 918/1452/13
(а.с. 184).

Розпорядженням в.о. керівника апарату
суду №17 від 04.03.2014 року призначено
повторний авторозподіл справи №
918/1452/13, відповідно до якого визначено
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю.,
суддя Савченко Г.І. (а.с. 185).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду у справі №918/1452/13
від 05 березня 2014 року апеляційну скаргу
відповідача прийнято до провадження,
справу призначено до слухання (а.с. 186).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 01 квітня 2014
року у справі №918/1452/13 залучено
товариство з обмеженою
відповідальністю "Золочівагро" до
участі у справі в якості іншого
відповідача.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 15 квітня 2014
року у справі №918/1452/13 до участі у
справі залучено в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача-1
ОСОБА_1.

Розпорядженням голови суду від 12.05.2014р.
у зв'язку із неможливістю прийняти
участь в судовому засіданні судді
Савченка Г.І., через участь в судових
засіданнях в складі колегій суддів по
інших справах, внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді та визначено колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя
Грязнов В.В..

Розпорядженням голови суду від 27.05.2014р.
у зв'язку із неможливістю прийняти
участь в судовому засіданні судді
Павлюк І. Ю., через участь в судових
засіданнях в складі колегій суддів по
інших справах та відповідно до
затверджених складів колегій, внесено
зміни до складу колегії суддів, окрім
заміни головуючого судді та визначено
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В.,
суддя Грязнов В.В. .

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "СП
"Нива" заперечує проти доводів та вимог
апеляційної скарги. Вважає, що рішення
господарського суду Рівненської
області від 19.11.2013 року у справі №918/1452/13
ухвалене із дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення – без змін (а.с.
173-176).

В судових засіданнях представники
відповідача підтримали доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
надали пояснення на обґрунтування
своєї правової позиції. Вважають, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають чинному законодавству і
фактичним обставинам справи та нормам
матеріального права, тому рішення
господарського суду Рівненської
області від 19.11.2013 року є незаконним.

Представник позивача в судових
засіданнях заперечив проти доводів
апеляційної скарги та надав пояснення
на обґрунтування своєї позиції. Вважає,
що рішення суду першої інстанції від
19.11.13р. є законним та обґрунтованим,
таким, що прийняте з дотриманням норм
чинного законодавства, а тому просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому
засіданні 27.05.2014р пояснив, що даний
договір дійсно ним підписаний, як
генеральним директором ТОВ "СП "Нива".
Відсутність погодження даного
договору Дирекцією виключає, оскільки
договорів, які б перевищували
встановлене статутом обмеження без
погодження з Дирекцією ним не
підписувались.

Представник відповідача2 в судові
засідання не з’явився, причини неявки
суду не повідомив, хоча про дату, час та
місце розгляду скарги був повідомлений
у встановленому порядку, вимог суду,
викладених в ухвалі від 01.04.2014р. не
виконав.

Оскільки судом явка представників
сторін в судове засідання обов'язковою
не визнавалась, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
представника відповідача 2 за наявними
у справі матеріалами.

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та
обставини на предмет повноти їх
встановлення, надання їм судом першої
інстанції належної юридичної оцінки,
вивчивши доводи апеляційної скарги
стосовно дотримання норм
матеріального і процесуального права,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.09.2010р. між ТОВ "Золочів Агро" (перший
боржник), ТОВ "СП "Нива" (новий боржник)
та ТОВ "КВС-Україна" (кредитор) було
укладено договір № 2909/1-ПБ про перевід
боргу (а.с. 8).

Відповідно до умов Договору перший
боржник передає, а новий боржник
приймає на себе зобов'язання першого і
стає боржником перед кредитором по
виконанню грошових зобов'язань за
договором купівлі - продажу № 21/01/2010 від
30.03.2010р. в сумі 3253713,57 грн., укладений між
першим боржником та кредитором.

Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Нива" (Новий кредитор за Договором) не
визнає дійсність укладеного правочину
та просить суд визнати його недійсним,
на підставі ст. 215 ЦК України.

В зв’язку з цим позивач звернувся до
суду, за захистом свого порушеного
права, з позовом до відповідача про
визнання недійсним договору про
перевід боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "СП
"Нива" зазначає, що з боку товариства
оспорюваний правочин підписано
генеральним директором - ОСОБА_1 з
перевищенням повноважень, наданих йому
Статутом товариства, що є порушенням
вимог ст. 92 ЦК України та, відповідно є
підставою для визнання такої угоди
недійсною.

Перевіряючи відповідність
оскаржуваного рішення вимогам чинного
законодавства, колегія суддів виходить
з наступного.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено,
що якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Відповідно до частини першої та
третьої ст. ст. 92, 143 Цивільного кодексу
України, юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону; порядок створення органів
юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом;
орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи добросовісно і розумно
та не перевищувати своїх повноважень;
установчим документом товариства є
його статут; статут товариства крім
відомостей, передбачених статтею 88
цього Кодексу, має містити, зокрема,
відомості про склад і компетенцію
органів управління і порядок прийняття
ними рішень.

Нормами ст. ст. 97, 99, 145 Цивільного
кодексу України встановлено, що
управління товариством здійснюють
його органи (загальні збори і
виконавчий орган); виконавчий орган
створюють загальні збори в складі
однієї або кількох осіб та
встановлюють його компетенцію і склад;
виконавчий орган, що складається з
кількох осіб, приймає рішення простою
більшістю від числа присутніх
учасників, якщо інше не встановлено
установчими документами або законом.

Як вбачається з тексту оспорюваного
правочину, від імені ТОВ "СП "Нива" угоду
укладено генеральним директором
ОСОБА_1, який діяв на підставі Статуту
товариства.

Згідно пункту 9.10 Статуту ТОВ "СП "Нива"
(в редакції чинній на день укладення
оспорюваної угоди), керівництво
поточною діяльністю Товариства і
виконання рішень Зборів учасників
здійснює Дирекція, яку очолює
Генеральний директор (а.с. 108-127).

Генеральний директор вправі без
довіреності здійснювати дії від імені
Товариства, він уповноважений керувати
поточними справами, представляти
Товариство у відносинах з третіми
особами, вести переговори та укладати
угоди від імені Товариства (п. 9.18).

Разом з тим, відповідно до п. 9.20 Статуту,
Товариство встановило обмеження щодо
повноважень Генерального директора,
які останній має право вчиняти лише за
попереднім погодженням з Дирекцією
Товариства, серед яких: укладення
договорів, контрактів та угод від імені
Товариства на суму понад 5 000 гривень.

Вказані положення Статуту
кореспондуються з пунктом 9.13.7 Статуту,
згідно якого "погодження рішень
Генерального директора про отримання
кредитів, виступлення поручителем,
надання в заставу майна, майнових прав,
тощо, а також укладення договорів,
контрактів та угод на суму, що
перевищує 5 000 грн.", віднесено до
виключної компетенції Дирекції
Товариства.

Згідно тексту оспорюваного правочину,
предметом угоди є переведення на
позивача обов'язків боржника по
виконанню останнім грошових
зобов'язань за договором
купівлі-продажу № 21/01/2010 від 30.03.2010р. на
суму 3 253 713 грн. 57 коп.

Тобто, укладення такого роду угоди та
підписання її від імені позивача,
Генеральний директор мав право вчиняти
лише за попереднім погодженням з
Дирекцією Товариства.

На виконання вимог суду, викладених в
ухвалі від 01.04.2014р., позивачем надано,
зокрема, ОСОБА_5 "Про виконавчий орган
Дирекцію товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Нива"", затверджене зборами учасників
товариства протоколом №11-пд від
26.11.2009р.

ОСОБА_5 (п. 1.2) визначає правовий статус,
склад, строк повноважень, порядок
формування та організацію роботи
Дирекції, а також права, обов`язки та
відповідальність членів Дирекції
Товариства.

До компетенції Дирекції згідно абз. 8 п.
3.1. ОСОБА_5 належить погодження рішень
Генерального директора про отримання
кредитів, виступ поручителем, надання в
заставу майна, майнових прав тощо, а
також погодження укладення договорів,
контрактів та угод на суму, що
перевищує 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
договір укладений з боку ТОВ "СП "Нива" з
перевищенням повноважень, наданих
Генеральному директору Статутом
товариства.

При цьому судом не приймаються до уваги
заперечення відповідача-1 та третьої
особи про те, що погодження Дирекції на
підписання спірної угоди існувало,
оскільки в засідання для огляду судом
сторонами такий протокол не надано, а
надання погодження Дирекцією в усній
формі ОСОБА_5 про Дирекцію не
передбачено.

Окрім того, місцевим судом правомірно
не взято до уваги посилання
відповідача про його необізнаність
щодо обмежень Генерального директора
ТОВ "СП "Нива" на укладання оспорюваної
угоди, оскільки, укладаючи спірну
угоду, сторони зазначили, що з боку ТОВ
"СП "Нива" її підписано генеральним
директором, який діє на підставі
Статуту, що свідчить про обізнаність
всіх учасників спірного правочину про
обсяг повноважень, наданих установчими
документами представникам кожної з
юридичних осіб.

Слід зазначити, що аналогічна позиція
викладена і в постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", згідно частини 8 п. 3.3, якої
якщо договір містить умову (пункт) про
підписання його особою, яка діє на
підставі статуту підприємства чи
іншого документа, що встановлює
повноваження зазначеної особи, то
наведене свідчить про обізнаність
іншої сторони даного договору з таким
статутом (іншим документом) у частині,
яка стосується відповідних
повноважень, і в такому разі суд не може
брати до уваги посилання цієї сторони
на те, що їй було невідомо про наявні
обмеження повноважень представника її
контрагента.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Матеріалами справи стверджується
вірний висновок місцевого суду, що
сторонами не надано суду жодних
доказів про вчинення з боку ТОВ "СП
"Нива" дій, що свідчили б про прийняття
спірного правочину до виконання, що
стало б підставою вважати його
схваленим з боку позивача, в розумінні
ст. 241 ЦК України.

Судом також не приймаються до уваги
пояснення відповідача-1 про існуючу
практику у позивача щодо надання
Дирекцією погодження генеральному
директору на підписання угоди в усній
формі на підтвердження чого надано
договори та платіжні документи,
оскільки існуюча запроваджена
незакона практика не породжує законних
наслідків для дій осіб.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Допущені порушення у
застосуванні норм процесуального
права не можуть бути підставою для
скасування прийнятого у справі
рішення, оскільки не вплинули на
загальну правову оцінку обставин
справи та на правильність судового
висновку щодо вирішення спору.

З огляду на викладене, доводи скаржника
зазначені в апеляційній скарзі,
апеляційним судом не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст.104 Господарського процесуального
кодексу України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення, тому суд
апеляційної інстанції вважає, що
рішення господарського суду
Рівненської області від 19.11.13р.
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права
і його слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"КВС-Україна" на рішення господарського
суду Рівненської області від 19.11.13р. у
справі №918/1452/13 – залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції – без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу повернути до господарського
суду Рівненської області.

Головуючий суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Мельник О.В.

Суддя
Грязнов В.В.