м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5873/14 22.05.14
За позовом ПАТ «Укртелеком» в особі
Черкаської філії ПАТ «Укртелеком»
до ПАТ «Науково-виробниче
підприємство «Каскад»
про стягнення 13 656,74 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача: Майборода О.В.
(дов.№1396 від 11.12.2013)
Від відповідача: не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості у зв"язку з неналежним
виконанням умов договору підряду №
19-14-38 від 06.08.2013 у розмірі 13 656,74 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 08.04.2014 порушено провадження у
справі № 910/5873/14 та призначено до
розгляду на 24.04.2014.
Представник позивача в судове
засідання 24.04.2014 з'явився, дав
пояснення по справі, позовні вимоги
підтримав та просив позов
Представник відповідача в судове
засідання 24.04.2014 не з'явився, проте
через канцелярію господарського суду
м. Києва подав клопотання про
відкладення розгляду справи.
Керуючись ст.. 77 ГПК України суд відклав
розгляд справи у зв'язку з неявкою
відповідача до суду на 22.05.2014.
Представник позивача в судове
засідання 22.05.2014 з'явився, надав
додаткові пояснення та докази по
справі.
Представник відповідача у судове
засідання вдруге не з'явився, проте
через канцелярію господарського суду
м. Києва подав повторне клопотання про
перенесення розгляду справи.
Суд відмовив у задоволенні даного
клопотання у зв»язку з його
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складено
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2013 між публічним акціонерним
товариством «Укртелеком» в особі
Черкаської філії ПАТ «Укртелеком»
(далі позивач, підрядник) та публічним
акціонерним товариством
«Науково-виробниче підприємство
«Каскад» (далі відповідач, замовник за
договором) було укладено Договір
підряду (далі - Договір) № 19-14-38 на
виконання комплексу робіт по прокладці
кабелю.

Відповідно до розділу 1 договору
підрядник зобов'язується за завданням
замовника на підставі
проектно-кошторисної документації
виконати комплекс
будівельно-монтажних робіт по
прокладці станційного кабелю по
об'єкту у м. Черкаси, а саме: «Створення
виділеної телекомунікаційної мережі
спеціального призначення у м. Черкаси»:
прокладання 2-х кабелів ВОЛЗ, загальною
довжиною прокладки 360 м та підключення
їх до кінцевих пристроїв відповідно до
вимог ДБН в обумовлений цим договором
строк в межах договірної ціни власними
силами, здати в обумовлені строки
об'єкт в експлуатацію замовнику,
усунути на протязі гарантійного
періоду усі наявні недоліки, викликані
неякісним виконанням робіт, а замовник
зобов'язується перевести оплату
виконаних робіт на умовах та у порядку,
визначених чим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна робіт
з врахуванням ПДВ 20%, на момент його
підписання складає 21 694,68 грн.

Пункт 4.1 договору передбачає, що
замовник здійснює оплату за виконані
роботи у розмірі 100% після виконання
всіх робіт та усунення всіх недоліків
протягом не більше 10 (десяти днів)з дня
підписання Акту виконаних робіт по
формі, встановленої замовником та
вимог зазначених у п. 1.2.

Як свідчать матеріали справи, позивач
виконав взяті на себе зобов'язання за
договором у повному обсязі, що
підтверджується підписаними
сторонами:

- актом приймання виконаних
будівельних робіт № 1 (за серпень 2013)
від 19.08.2014 форми КБ-2В на суму 19 717,44 грн.;

- довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати (за
серпень

2013) від 19.08.2014 форми КБ-3 на суму 12 265,97
грн.

З метою отримання оплати за виконані
роботи позивач виставив відповідачу
рахунок № 718702/13-21 від 20.08.2013 на суму 12
265,97 грн.

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач не здійснив оплату
виконаних робіт у передбачений
договором строк. Отже, на момент подачі
позову, основна сума заборгованості
відповідача перед позивачем становить
12 265,97 грн.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем було направлено претензію,на
яку відповідач 04.12.2013 відповідь надав
та суму заборгованості визнав, однак
її не сплатив.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно ч. 3 ст. 875 цього Кодексу до
договору будівельного підряду
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника.

Оскільки відповідач прийняв виконані
позивачем будівельні роботи та
недоліків не виявив, але не виконав
взятих на себе зобов'язань за договором
щодо оплати здійснених позивачем
робіт, то позовні вимоги про стягнення
з нього грошових коштів в розмірі 12 265,97
грн. є правомірними.

Окрім цього позивач просить стягнути з
відповідача пеню за прострочення
грошового зобов»язання в сумі 929,27 грн.

Відповідно до п.9.2.1 вищевказаного
договору у випадку прострочення оплати
рахунків позивача, відповідач виплачує
позивачу пеню у розмірі в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожен день
прострочення .

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійну облікову ставку
Національного Банку, що діяла в період,
за який сплачується пеня.

Отже, згідно з розрахунком суду
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача пеня в сумі 939,27 грн. З
цією сумою суд погоджується, так як
позивачем вона розрахована
арифметично вірно.

Також, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором позивач
просить суд стягнути з відповідача
понесені позивачем витрати пов'язані з
інфляцією в сумі 234,75 грн. та 3% річних в
розмірі 216,75 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

З огляду на вищевикладене, суд
погоджується з розрахунком індексу
інфляції у розмірі 234,75 грн. та 3% річних
у розмірі 216,75 грн.. наданим позивачем і
вважає його обґрунтованим.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
стягуються понесені позивачем витрати
по сплаті держмита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,
статтями 15, 253, 254, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612 ЦК
України, статтею 193 ГК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
в особі Черкаської філії публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Науково-виробниче
підприємство «Каскад» (03151, м. Київ,
Солом»янський район, проспект
Повітрофлотський, буд. 54 ) на користь публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
в особі Черкаської філії публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
(18000, м. Черкаси, Соснівський район, вул.
Б. Вишневецького, буд. 34, ) основну суму боргу у розмірі 12 265
(дванадцять тисяч двісті шістдесят
п'ять) грн.. 97 коп., пеню у розмірі 939
(дев'ятсот тридцять дев'ять) грн. 27 коп.,
інфляційні збитки у розмірі 234 (двісті
тридцять чотири) грн.. 75 коп., три
відсотки річних у розмірі 216 (двісті
шістнадцять) грн.. 75 коп. та судовий збір
у розмірі 1827(одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
27.05.2014