КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р. Справа№ 910/20759/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Гончарова С.А.

Федорчука Р.В.

за участю представників:

від позивача: Павлова О.М. - представник

від відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трест Укртелебуд»
на рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року у справі № 910/20759/13
(головуючий суддя: Трофименко Т.Ю.
суддя: Ващенко Т.М., суддя: Борисенко
І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трест Укртелебуд»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтіс-Спецбуд»

про стягнення 36 903,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Трест Укртелебуд»
звернулося з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альтіс-Спецбуд» про стягнення 36 903,00
грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року у справі № 910/20759/13
у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Трест Укртелебуд»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року у справі № 910/20759/13
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято на
підставі поверхневого аналізу доказів,
при неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи, а також з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року
апеляційну скаргу ТОВ «Трест
Укртелебуд» було прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 15.04.2014 року.

11.04.2014 від представника позивача
надійшло клопотання про витребування
додаткових доказів у ТОВ «Місто-ТВ»,
ТОВ «Дельта КЛ» та ФОП ОСОБА_3

15.04.2014 від представника позивача
надійшло клопотання про залучення до
матеріалів справи додаткових доказів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014 розгляд
справи відкладено на 13.05.2014

У судове засідання представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про можливість розгляду справи за
відсутності представника відповідача.

Розглянувши клопотання позивача про
витребування додаткових доказів та
залучення до матеріалів справи
додаткових доказів, колегія суддів
зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.

Положеннями п. 2.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» визначено, що
звертаючись з клопотанням про
витребування доказів до суду
апеляційної інстанції, заявник, з
огляду на вимоги частини першої статті
101 ГПК, повинен також обґрунтувати
неможливість подання цих доказів до
місцевого господарського суду. Така
неможливість може бути зумовлена,
зокрема, тим, що: сторона (сторони)
заявляла в місцевому господарському
суді клопотання про витребування в
інших осіб відсутніх у неї (них)
доказів, але зазначеним судом таке
клопотання не задоволено; на час
прийняття рішення місцевим
господарським судом заявникові не було
і не могло бути відомо про існування
відповідних доказів; докази з'явилися
після розгляду справи судом першої
інстанції.

Враховуючи, що позивачем при розгляді
справи у суді першої інстанції ні усно,
ні письмово не заявлялись клопотання
про витребування доказів, зазначених в
прохальній частині клопотання від
11.04.2014, а також не надано належних та
допустимих доказів неможливості
подання до суду першої інстанції
доказів, які залучені до клопотання від
15.04.2014, колегія суддів відмовляє у
задоволенні зазначених клопотань.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

12.04.2013 приблизно 3 год. 40 хв. за адресою:
м. Київ, вул. Набережно Хрещатицька, 11
було зафіксовано обрив магістрального
кабелю. Обрив кабелю стався з вини
відповідача, який проводив будівельні
роботи за вищевказаною адресою. Даний
факт підтверджується актом комісії від
12.04.2013 та не заперечується
відповідачем.

Згідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст.1172 Цивільного
кодексу України юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди (збитків), потрібна наявність
повного складу цивільного
правопорушення, як-то:

протиправна поведінка заподіювача
шкоди;

заподіяння шкоди майну юридичної особи
або громадянину;

причинний зв'язок між протиправною
поведінкою заподіювача шкоди та
заподіяною шкодою;

вина заподіювача шкоди;

обґрунтований розрахунок шкоди.

Абзацом 1 п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» (із змінами та
доповненнями) передбачено, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою існує безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли шкода є наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки -
незалежно від наявності вини.

Так, стаття 1166 Цивільного кодексу
України встановлює, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. При цьому особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Положеннями п. 6 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України № 02-5/215 від
01.04.1994 «Про деякі питання практики
вирішення спорів пов'язаних з
відшкодуванням шкоди» (в редакції
рекомендацій президії Вищого
господарського суду України від 29
грудня 2007 року № 04-5/239) передбачено, що
для правильного вирішення спорів,
пов'язаних з відшкодуванням шкоди,
важливе значення має розподіл між
сторонами обов'язку доказування, тобто
визначення, які юридичні факти повинен
довести позивач або відповідач.

За загальними правилами судового
процесу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень
(стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього,
відповідно до статті 1172 ЦК України
позивач повинен довести, що шкода
заподіяна працівником відповідача
саме під час виконання ним своїх
трудових (службових) обов'язків,
безпосередній причинний зв'язок між
правопорушенням та заподіянням шкоди і
розмір відшкодування.

Враховуючи, що відповідач у своєму
відзиві на позовну заяву заперечує
проти розмірів відшкодування, а також
посилається на недоведеність обсягів
робіт які необхідно було виконати для
здійснення відновлення пошкоджених
мереж, колегія суддів зазначає
наступне.

В обґрунтування суми заявленої до
стягнення, як вартість матеріальної
шкоди позивачем надані:

Договір підряду № 31-04/13 від 12.04.2013 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трест Укртелебуд» і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Місто-ТВ»;

Акт приймання-передачі виконаних робіт
від 12.04.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трест Укргелебуд» і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Місто-ТВ»;

Акт зарахування зустрічних однорідних
вимог від 20.05.2013 між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Трест
Укргелебуд» і Товариством з обмеженою
відповідальністю «Місто-ТВ»;

Договір підряду на виконання підрядних
робіт від 14.01.2013 № 1401-1 між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Місто ТВ»
і Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дельта КЛ»

Акт здачі-приймання робіт від 12.04.2013 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Місто ТВ» і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дельта КЛ»;

Платіжні доручення про оплату
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Місто-ТВ» на рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дельта КЛ» коштів з
призначенням платежу: «за прокладання
кабел. мережі зг. дог. №1401-1 від 14.01.13 р.»:

Ліцензія на право здійснення
відповідних будівельних робіт на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дельта КЛ»;

Локальний кошторис № 5-1-1 на ремонт
оптичного кабелю (без дати), який
складено в односторонньому порядку
позивачем, без погодження з
підрядником;

Акт списання матеріалів від 13.04.2013,
складений директором Товариства з
обмеженою відповідальністю «Трест
Укргелебуд» Крамаревим О.О. і ним же
затверджений.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно до ст. 180 Господарського кодексу
України зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

У відповідності до ст. 181
Господарського кодексу України
господарський договір за загальними
правилами викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Дослідивши Договір, укладений між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Місто-ТВ», за своєю
правовою природою є договором підряду.

Положеннями п. 1 ст. 843 Цивільного
кодексу України визначено, що у
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення.

Ціна в договорі підряду може бути
визначена також у кошторисі (пункт 1
статті 844 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ст. 877 Цивільного кодексу
України передбачено, що підрядник
зобов'язаний здійснювати будівництво
та пов'язані з ним будівельні роботи
відповідно до проектної документації,
що визначає обсяг і зміст робіт та інші
вимоги, які ставляться до робіт та до
кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов'язаний виконати усі
роботи, визначені у проектній
документації та в кошторисі
(проектно-кошторисній документації),
якщо інше не встановлено договором
будівельного підряду.

Відповідно до ст. 879 Цивільного кодексу
України підрядник зобов'язаний
здійснювати будівництво та пов'язані з
ним будівельні роботи відповідно до
проектної документації, що визначає
обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які
ставляться до робіт та до кошторису, що
визначає ціну робіт. Підрядник
зобов'язаний виконати усі роботи,
визначені у проектній документації та
в кошторисі (проектно-кошторисній
документації), якщо інше не встановлено
договором будівельного підряду.

Кошторис - документ, в якому
зазначається постатейний перелік
витрат на виконання робіт і який є
додатком до договору підряду, його
невід'ємною частиною. Він дозволяє
встановити не тільки розмір ціни, а і
чітко визначити її складові елементи.
Скласти його може як замовник так, і
підрядник. На практиці здебільшого
останній як більш досвідчений у видах
робіт, цінах на них та матеріали
складає кошторис. В такому випадку цей
документ стає складовою частиною
підрядного договору тільки після
погодження і затвердження його
замовником. Для договорів підряду в
будівельному середовищі кошторис
складається в обов'язковому порядку
(ст. 877 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи,
наданий позивачем кошторис
уповноваженим представником
відповідача не був підписаний, а тому
не приймається судом до уваги.

Крім того, наданий позивачем акт
приймання-передачі виконаних робіт від
12.04.2013 підписаний представниками
позивача та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Місто-ТВ» також не
інформації щодо виду робіт,
використаних сил і засобів, матеріалів,
техніки, механізмів і т.і.

Посилання позивача на договірні
відносини підряду, які існували між ТОВ
«Місто-ТВ» і ТОВ Дельта КЛ», на підставі
договору підряду від 14 січня 2013 р.,
правомірно не прийнято судом першої
інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 1 договору підрядник
зобов'язався виконати наступні роботи:

- прокладання кабелю в телефонній
каналізації;

- спаювання та вимірювання
параметрів оптичних волокон в
оптичному кабелі.

Жодних умов щодо виконання ремонтних
робіт на відповідній ділянці кабельної
мережі цей договір не містить.

У свою чергу, платіжні доручення від
29.04.2013 та від 13.05.2013, які додані
позивачем до справи, на підтвердження
оплати за виконані Товариством з
обмеженою відповідальністю «Дельта
КЛ» роботи, містять призначення
платежу: «оплата за прокладання кабелю
в телефонній мережі за дог. № 1401-1 від
14.01.13 р.» Тобто, оплата здійснювалась за
роботи по прокладанню кабелю, які
проводились починаючи з 14.01.2013 р. Однак,
ні сам договір, ні підстава платежу в
платіжних дорученнях не підтверджують
наявність договірних відносин по
відновленню конкретної пошкодженої
ділянки кабельної мережі.

Судом не приймаються до уваги докази,
надані позивачем в обґрунтування
понесених витрат, а саме документи щодо
придбання матеріалів і пристроїв:

Договір поставки №1 від 26.04.2012 між ТОВ
«Місто ГВ» і ТОВ «Трест Укртелебуд»;

Видаткова накладна від 03.04.2013;

Платіжне доручення № 284 від 30.05.2013 про
сплату 33 000 грн.;

Платіжне доручення № 477 від 26.09.2013 про
сплату 20 000 грн., оскільки позивачем не
надано суду доказів, що ці матеріали та
пристрої були використані для усунення
пошкодження.

Документи, що стосуються транспортних
послуг, а саме: свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, ліцензія на право здійснення
послуг перевезення, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу; копія
паспорта і довідки про присвоєння
індивідуального податкового номеру
ОСОБА_3, квитанція до прибуткового
касового ордеру від 12.04.2013, у
відповідності до якого ОСОБА_3 отримав
від директора ТОВ «Трест Укртелебуд»
1200 грн. судом до уваги не приймаються
оскільки дані документи не можуть бути
належним підтвердженням отриманих
позивачем транспортних послуг, які
безпосередньо пов'язані з предметом
спору.

В матеріалах справи відсутній договір
про надання послуг перевезення,
товарно-транспортні накладні, шляхові
листи і т.і., які б підтверджували
використання автомобіля, який належить
фізичній особі підприємцю ОСОБА_3, в
процесі здійснення ремонтних робіт.
Видана ОСОБА_3 квитанція до
прибуткового касового ордеру також не
містить будь-якої конкретної
інформації.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що надані позивачем докази
не підтверджують, що роботи по Договору
підряду № 31-04/13 від 12.04.2013 укладеному
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трест Укртелебуд» і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Місто-ТВ»
здійснювались саме з метою усунення
обриву магістрального кабелю який
стався з вини відповідача, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову у
зв'язку з необґрунтованістю.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
по даній справі обґрунтованим та таким,
що відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається, апеляційна скарга
позивача є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Трест
Укртелебуд» залишити без задоволення,
а рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року по справі № 910/20759/13
залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/20759/13 повернути
до Господарського суду міста Києва

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
С.А. Гончаров

Р.В. Федорчук