ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" травня 2014 р.Справа № 916/861/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДПЗКУ-МТС";

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСАРИБГОСП"

про стягнення 39700,14 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Заудальський В.В. по
довіреності № 13ОД-207/2014 від 28.01.2014р.

Від відповідача: -не з'явився;

Суть спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДПЗКУ-МТС"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСАРИБГОСП " про
стягнення заборгованості за договором
про надання послуг №КО-ОД-36/13 від
23.08.2013р. у сумі 39700,14 грн., з яких 35325грн. -
основний борг, 1540,63грн. - пеня, 2472,75грн.-7%
річних та 361,76грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.03.2014р. суддя Літвінов С.В.
порушив провадження по справі № 916/861/14.

Розпорядженням В.о голови
господарського суду Одеської області
від 07.04.2014р., у зв'язку з перебуванням
судді Літвінова С.В. на лікарняному,
справу №916/861/14 передано на розгляд
судді господарського суду Одеської
області Малярчук І.А.

Розпорядженням В.о голови
господарського суду Одеської області
від 14.04.2014р., у зв'язку з поверенням
судді Літвінова С.В. з лікарняного,
справу №916/861/14 передано на розгляд
судді господарського суду Одеської
області Літвінову С.В.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.04.2014р. справу №916/861/14
прийнято до розгляду суддею Літвіновим
С.В.

10.04.2014р. представник позивача надав
заяву про збільшення позовних вимог.

26.05.2014р. представник позивача звернувся
до суду із заявою про зменшення
позовних вимог відповідно якої просить
стягнути з відповідача суму боргу в
розмірі 39700,14грн., з яких 35325грн. -
основний борг, 1540,63грн. - пеня, 2472,75грн.-7%
річних та 361,76грн. - 3% річних.

Відповідач в судове засідання не
з'являвся, відзив на позов та
витребувані судом документи не надав,
про поважність причин відсутності не
повідомив, своє право на захист не
використав, у зв'язку з чим справа
розглядається по наявним в ній
матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні за участю
представників сторін оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача встановлено наступне:

23 серпня 2013 року між Товариством з
обмеженого відповідальністю
«ДПЗКУ-МТС» (надалі Виконавець -
Позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Одесарибгосп»
(надалі Замовник- Відповідач) був
укладений Договір №КО-ОД-36/13 (надалі -
Договір), згідно з п. 1.1. якого
Виконавець.зобов'язується, в порядку та
на умовах даного Договору, на території
сільськогосподарських угідь Замовника
надати останньому послуги по збиранню
врожаю сільськогосподарських культур -
(далі - Послуги) на пальному Замовника, а
Замовник зобов'язується прийняти та
оплатити надані послуги.

Свої зобов'язання перед Відповідачем
Позивач виконав належним чином та у
повному обсязі згідно укладеного
Договору, про що свідчать підписані
двосторонні Акти приймання
представником (Відповідачем) наданих
послуг від Виконавця (Позивача) на суму
45 325,00 грн.: від 07.10.2013р. на загальну
суму 29 322,50 грн.; від 08.11.2013р. на загальну
суму 16 002,50 грн.

Відповідно до пункту 4.1.5 Договору
Замовник зобов'язаний своєчасно
здійснювати оплату наданих Виконавцем
послуг відповідно до умов Договору.

Згідно п.3.4. даного Договору оплата
наданих послуг здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Виконавця (Позивача)
на підставі актів передачі-приймання
наданих послуг в строк не пізніше ніж
через 5 (п'ять) робочих днів з дати
підписання відповідного акту.

Але всупереч вимог чинного
законодавства та вимог Договору,
Відповідачем було здійснено тільки
часткову оплату коштів за укладеним
Договором на підставі підписаних
актів, а саме згідно Акту від 07.10.2013р.
було сплачено тільки 10 000,00грн., доказом
чого є виписки з рахунку ТОВ
«ДПЗКУ-МТС» відкритого в ПАТ
«Альфа-банк» за 25.10.2013р. та 22.11.2013р. .

Станом на день розгляду справи
відповідач прострочив зобов"язання
тому виникла заборгованість в розмірі
35325грн..

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 1540,63грн. - пеня, 2472,75грн.-7%
річних та 361,76грн. - 3% річних.

Таким чином, за захистом своїх прав
позивач звернувся до суду з позовною
заявою ( з урахуванням зменшення
позовних вимог) про стягнення 39700,14 грн.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши представника позивача суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог частково на підставі
слідуючього:

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором..
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно ст.. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновків про наявність порушень умов
договору з боку відповідача, а тому
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача заборгованості за
договором, суд вважає обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню в
сумі 35325грн..

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач
просить стягнути з відповідача 3%
річних від простроченої суми.

Згідно ст.625 ЦК зазначеного кодексу
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства,
встановлення судом заборгованості
відповідача за надані послуги,
заявлені позивачем позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача трьох
процентів річних в сумі 361,76грн.
підлягають судом задоволенню повністю.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями в
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1
ст.611 Цивільного кодексу України
передбачено, що одним із наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки (штрафу, пені), а відповідно
до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюються
договором або актом цивільного
законодавства.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 5.2. Договору зазначено, що за
прострочення оплати наданих послуг
Замовник сплачує Виконавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості, за кожен день
прострочення, а у випадку непогашення
заборгованості протягом більш як 30
календарних днів з моменту виникнення
такої заборгованості, Замовник
зобов'язаний додатково, крім пені,
сплатити на користь Виконавця штраф в
розмірі 7% від суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд
перевіривши розрахунок позивача щодо
сплати відповідачем пені у розмірі
1540,63грн. та штрафу 7% за прострочку
виконання зобов'язання у розмірі 2475,75
грн. вважає його обґрунтованим та таким
що відповідає нормам чинного
законодавства, а тому підлягає
задоволенню.

Станом на день розгляду справи,
відповідач, документів спростовуючих
позовні вимоги ( з урахуванням
зменшень) не представив.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Під час
розгляду справи відповідачем не було
належним чином доведено суду та
доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданого позивачем розрахунку сум
заявлених до стягнення, позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
державного бюджету витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1827грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст.82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю " ОДЕСАРИБГОСП " (67600,
Одеська область, Біляївський район, м.
Біляївка, 6-й км. Автодороги Білявка -
Яські, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДПЗКУ-МТС" (01024, м.
Київ, вул. Лютеранська, 15, літ. А, н/п 17,
код 37702357 ) 35325грн. - основний борг,
1540,63грн. - пеня, 2472,75грн.-7% річних, 361,76грн.
- 3% річних та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1827грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та
підписано 28.05.2014р.

Суддя
Літвінов С.В.