КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р. Справа№ 911/259/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: Хіміч С. М. -
представник за довіреністю від 17.01.2014

від відповідача: Графський Д. І. -
представник за довіреністю від 14.03.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тріумф-опт»

на рішення господарського суду
Київської області від 26.03.2014

у справі № 911/259/14 (суддя
Мальована Л. Я.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тріумф-опт»

до Дочірнього
підприємства «Фуршет Центр»

про стягнення 9 491,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з
відповідача основного боргу в сумі 9
491,41 грн. за поставлений за видатковими
накладними № ТУ-0001035 від 23.08.2012, №ТУ-0001053
від 28.08.2012, № ТУ-0001085 від 06.09.2012, №ТУ-0001087
від 06.09.2012, № ТУ-0001121 від 12.09.2012, № ТУ-0001127
від 13.09.2012, № ТУ-0001140 від 19.09.2012, № ТУ-0001151
від 20.09.2012, № ТУ-0001183 від 26.09.2012, №ТУ-0001186
від 26.09.2012, № ТУ-0001210 від 03.10.2012, № ТУ-0001211
від 03.10.2012, ТУ-0001239 від 10.10.2012, № ТУ-0001244
від 11.10.2012, № ТУ-0001267 від 17.10.2012, №ТУ-0001268
від 17.10.2012 товар.

Рішенням господарського суду
Київської області від 26.03.2014, повний
текст якого підписаний 01.04.2014, у справі
№ 911/259/14 у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанцій
ґрунтується на тому, що позивачем не
надано належних доказів на
підтвердження факту поставки
відповідачу товару на заявлену до
стягнення суму, оскільки надані
позивачем видаткові накладні не можуть
вважатися належними доказами поставки
спірного товару з огляду на те, що не
містять всіх обов'язкових реквізитів,
встановлених Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» для первинних
документів, які фіксують факти
здійснення господарських операцій, а
саме: в них не зазначено прізвищ та
посад осіб, які здійснювали приймання
товару та не додано довіреностей, які б
уповноважували представника
відповідача на отримання
товарно-матеріальних цінностей та
підписання таких накладних.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тріумф-опт»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 26.03.2014 по справі № 911/259/14 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

В апеляційній скарзі позивач послався
на те, що, відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції не
врахував, що на підтвердження факту
поставки спірного товару позивачем
надано суду видаткові накладні, які
посвідчені підписами та печаткою
відповідача, а також акт перевірки
розрахунків підписаний та скріплений
печаткою відповідача.

Ухвалою від 22.04.2014 колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду в складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Баранець О. М., Пашкіна С. А. апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тріумф-опт»
прийнято до розгляду та порушене
апеляційне провадження.

Підчас розгляду справи представник
позивача апеляційну скаргу підтримав в
повному обсязі, представник
відповідача проти задоволення
апеляційної скарги заперечив та просив
залишити її без задоволення, а
оспорюване рішення суду першої
інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної
скарги, матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, з
урахуванням правил ст. ст. 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якими апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила таке.

Позивач стверджує, що поставлений ним
відповідачу за видатковими накладними
товар останнім оплачений частково, в
зв'язку з чим відповідач має
заборгованість перед позивачем за
поставлений, але не оплачений товар в
сумі 9 491,41 грн., які позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь.

Згідно ч. 1 ст. ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу
(ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочини між юридичними особами
належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони; правочин, який
вчиняє юридична особа, підписується
особами, уповноваженими на це її
установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Фактично укладений сторонами правочин
за своєю правовою природою відноситься
до договорів поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Отже, правовою підставою для стягнення
вартості товару на користь його
постачальника є належним чином
доведені факти поставки товару
постачальником та неоплати
поставленого товару його одержувачем.

На підтвердження факту поставки
спірного товару позивачем до
матеріалів справи залучені належним
чином засвідчені копію видаткових
накладних № ТУ-0001035 від 23.08.2012, №ТУ-0001053
від 28.08.2012, № ТУ-0001085 від 06.09.2012, №ТУ-0001087
від 06.09.2012, № ТУ-0001121 від 12.09.2012, № ТУ-0001127
від 13.09.2012, № ТУ-0001140 від 19.09.2012, № ТУ-0001151
від 20.09.2012, № ТУ-0001183 від 26.09.2012, №ТУ-0001186
від 26.09.2012, № ТУ-0001210 від 03.10.2012, № ТУ-0001211
від 03.10.2012, ТУ-0001239 від 10.10.2012, № ТУ-0001244
від 11.10.2012, № ТУ-0001267 від 17.10.2012, №ТУ-0001268
від 17.10.2012 на загальну суму 12 316,60 грн.

Вказані видаткові накладні мають
відповідати приписам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» як первинні
документи, які містять відомості про
господарську операцію та
підтверджують факт її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи
(ч. 1);

Частина 2 зазначеної статті встановлює,
що первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого
складено документ;

- зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції;

- посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

При цьому відповідно до ст. 207 ЦК
України, правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами,
уповноваженими на це установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Тобто, юридична особа підтверджує своє
волевиявлення з вчинення правочину
підписом уповноваженої особи та своєю
печаткою.

Надані позивачем на підтвердження
факту поставки спірного товару
вищевказані видаткові накладні на
загальну суму 12 316,60 грн. не містять
всіх, визначених законодавством,
обов'язкових реквізитів первинних
документів, оскільки не містять жодних
вказівок про те, якими саме особами з
боку відповідача підписано вказані
накладні (посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції), і чи наділені
вказані особи повноваженнями від імені
відповідача отримувати товар.

При цьому замість відбитків печатки
відповідача на вказаних видаткових
накладних міститься відбиток штампу.

За таких обставин, з огляду на те, що
відповідач заперечує отримання
товарів за спірними накладними, вони не
можуть бути прийняті судом як належні
докази на підтвердження поставки
відповідачу товару на заявлену до
стягнення суму.

Враховуючи, що позивач послався на те,
що товар, отриманий за накладними №
ТУ-0001035 від 23.08.2012, № ТУ-0001151 від 20.09.2012 та
№ ТУ-0001267 від 17.10.2012 відповідачем
частково оплачений, що може свідчити
про визнання відповідачем факту
поставки позивачем вказаного товару,
ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014
позивача, серед іншого, зобов'язано
надати суду належні докази
перерахування відповідачем сум в
рахунок часткової оплати поставленого
за видатковими накладними № ТУ-0001035 від
23.08.2012, № ТУ-0001151 від 20.09.2012 та № ТУ-0001267
від 17.10.2012 товару (виписки з
банківського рахунку, платіжні
доручення, меморіальні ордери тощо).

На виконання зазначених вимог ухвали
суду позивачем разом з письмовими
поясненнями надано належним чином
засвідчені копії прибуткових
накладних (повернення) № ТУ-0000424 від
02.11.2012 та № ТУ-0000431, № ТУ-0000432, № ТУ-0000433
від 06.11.2013 та актів прийому-передачі
виконаних робіт (наданих послуг) №
від 31.08.2012, № від 28.02.2013, №
від 30.11.2012 та № від 30.11.2012.

Проте, надані позивачем прибуткові
накладні є його односторонніми
документами, оскільки відповідачем не
підписані, і, хоча і містять посилання
на спірні видаткові накладні № ТУ-0001035
від 23.08.2012, № ТУ-0001151 від 20.09.2012 та №
ТУ-0001267 від 17.10.2012, але не є доказами
перерахування грошових коштів за
отриманий за цими накладними товарі.

Акти ж прийому-передачі виконаних
робіт (наданих послуг) стосуються
договорів № ФЦ19/12_ЕДІ від 01.03.2012 та №
ВЗФЦ 009913 від 20.02.2012, взаємовідносини за
якими не є предметом розгляду у цій
справі. Крім того, вказані акти
відповідачем також не підписані.

За таких обставин, долучені позивачем
до справи прибуткові накладні
(повернення) та акти прийому-передачі
виконаних робіт (наданих послуг) не
можуть бути прийняті судом на
підтвердження факту поставки
позивачем відповідачу спірного товару.

Крім того, для отримання доказів
фактичної поставки позивачем
відповідачу спірного товару ухвалою
Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014
позивача, серед іншого, зобов'язано
надати суду:

- розрахунок вартості всього
поставленого позивачем відповідачу
товару, за весь період існування
правовідносин сторін щодо його
поставки;

- належним чином засвідчені копії всіх
видаткових накладних, за якими позивач
поставляв відповідачу товар у
попередні періоди, спір щодо
розрахунку за який між сторонами
відсутній (у випадку наявності інших
накладних, окрім спірних);

- у випадку наявності інших накладних,
окрім спірних, належні докази
перерахування відповідачем сум в
рахунок оплати поставленого за
вказаними видатковими накладними
товару (виписки з банківського рахунку,
платіжні доручення, меморіальні ордери
тощо)

Зазначені документи колегією суддів
були витребувані з метою отримання
доказів того, що позивач, окрім
спірного товару, постачав відповідачу
інші товари, при поставці яких
документи сторонами були оформлені так
само, як і при поставці спірного, а
відповідач проти поставки такого
товару заперечень не висловив і
оплатив його повністю чи частково.

В поданих позивачем на виконання вимог
ухвали суду письмових поясненнях
(подано до канцелярії суду 05.05.2014)
позивач зазначив, що, окрім товару,
поставленого за спірними накладним,
між сторонами інших правовідносин з
приводу поставки товару не було, що
також унеможливлює встановлення факту
поставки позивачем відповідачу
спірного товару.

Посилання позивача на те, що
підписанням акту перевірки
розрахунків за період з 01.01.2013 по 31.03.2013,
належним чином засвідчена копія якого
долучена до матеріалів справи (а.с. 7),
яким відповідач визнав наявну в нього
перед позивачем заборгованість в сумі 9
491,45 грн. і фактично підтвердив факт
заборгованості за спірний товар,
колегія суддів вважає недоведеними з
огляду на те, що, по-перше, акт звірки
розрахунків не відноситься до
первинних документів, які фіксують
факт здійснення господарської
операції, а відтак, не може бути доказом
її проведення, а по-друге, зі змісту
зазначеного акту не можна встановити,
що заборгованість, наявність якої
відповідачем була підтверджена,
виникла саме на підставі спірних
накладних (в акті відсутні посилання на
підставу виникнення заборгованості).

Надані позивачем податкові накладні
щодо спірних поставок також не можуть
вважатися належними доказами поставки
спірного товару, оскільки, виходячи з
приписів чинного законодавства, а саме
ст. 201 Податкового кодексу, податкова
накладна - це документ, який платник
податку на додану вартість
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу; податкова
накладна підписується уповноваженою
платником особою та скріплюється
печаткою, а отже, фактично, податкова
накладна є документом, який
підписується лише однією стороною
господарської операції, що, в даному
випадку, з огляду на обставини справи,
унеможливлює прийняття таких
накладних в якості належного доказу
поставки спірного товару.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на обставини справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позивачем
належними та допустимими доказами не
доведено факт поставки відповідачу за
видатковими накладними № ТУ-0001035 від
23.08.2012, №ТУ-0001053 від 28.08.2012, № ТУ-0001085 від
06.09.2012, №ТУ-0001087 від 06.09.2012, № ТУ-0001121 від
12.09.2012, № ТУ-0001127 від 13.09.2012, № ТУ-0001140 від
19.09.2012, № ТУ-0001151 від 20.09.2012, № ТУ-0001183 від
26.09.2012, №ТУ-0001186 від 26.09.2012, № ТУ-0001210 від
03.10.2012, № ТУ-0001211 від 03.10.2012, ТУ-0001239 від
10.10.2012, № ТУ-0001244 від 11.10.2012, № ТУ-0001267 від
17.10.2012, №ТУ-0001268 від 17.10.2012 товару на
загальну суму 12 316,60 грн., з огляду на що
позовні вимоги про стягнення грошових
коштів в оплату такого товару є
недоведеними, а відтак, суд першої
інстанції правомірно відмовив у
задоволення позовних вимог про
стягнення основного боргу в сумі 9 494,41
грн. Рішення суду першої інстанції
залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тріумф-опт»
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Київської області
від 26.03.2014 у справі № 911/259/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи,
підстав для його скасування не
вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної
скарги, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України, покладаються на Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Тріумф-опт».

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тріумф-опт» на рішення господарського
суду Київської області від 26.03.2014 у
справі № 911/259/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 26.03.2014 у справі №
911/259/14 залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду
Київської області матеріали справи
№911/259/14.

Повний текст постанови складено:
22.05.2014

Головуючий суддя
Н.Ф. Калатай

Судді
О.М. Баранець

С.А. Пашкіна