м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 905/650/13-г 15.05.14
За позовом Фізичної особи-підприємця
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про визнання правочину недійсним
Суддя Котков О.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: не з'явились;
від відповідача: ОСОБА_3 (представник по
В судовому засіданні 15 травня 2014
року, відповідно до положень
ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
24 січня 2013 року до канцелярії
Господарського суду Донецької області
від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(позивач) на розгляд суду надійшла
позовна заява б/н від 24.01.2013р. до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(відповідач) в якій викладені позовні
вимоги про визнання договору поставки
№ б/н від 01 січня 2011 року, укладений між
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2,
недійсним з моменту його укладення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
договір поставки № б/н від 01 січня 2011
року є недійсним на підставі ст. 203
Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 215
Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України.
Відповідач у своїх запереченнях на
позовну заяву просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог за
викладених у запереченнях підстав.
Ухвалою Господарського суду Донецької
області від 24.01.2013р. у справі
№ 905/650/13-г позовні матеріали б/н від
24.01.2013р. передані за територіальною
підсудністю до Господарського суду
міста Києва, які надійшли до канцелярії
відповідного суду 01.02.2013р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.02.2013 року (суддя Котков О.В.)
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження по справі,
розгляд справи призначено на 28.02.2013
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.02.2013 року розгляд справи, у
зв'язку з неявкою представників
позивача було відкладено до 01.04.2013 року.
Розпорядженням від 01.04.2013р. Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г для розгляду
судді Морозову С.М.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.04.2013 року суддею Морозовим
С.М. справу № 905/650/13-г прийнято до свого
провадження, призначено розгляд
вказаної справи на 16.04.2013 року о 09:50.
Розпорядженням від 16.04.2013р. В.о. Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г для розгляду
судді Коткову О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.04.2013 року справа прийнята до
провадження суддею Котковим О.В., судом
ухвалено розглядати справу № 905/650/13-г в
судовому засіданні призначеному на
16.04.2013р. о 09:50.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.04.2013 року у справі
№ 905/650/13-г призначено судову
почеркознавчу експертизу, провадження
у вказаній справі зупинено до
проведення судової експертизи та
отримання висновку експерта.
12 червня 2013 року через канцелярію до
суду від Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшли
матеріали справи № 905/650/13-г разом з
клопотанням б/н б/д "Про надання
матеріалів, необхідних для проведення
експертизи" судового експерта КНДІСЕ -
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.06.2013 р. поновлено
провадження у справі № 905/650/13-г, розгляд
справи призначено на 09.07.2013 року о 12:30.
Розпорядженням від 09.07.2013р. Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г для розгляду
судді Морозову С.М.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.07.2013 року суддею Морозовим
С.М. справу № 905/650/13-г прийнято до свого
провадження, призначено розгляд
вказаної справи на 23.07.2013 року о 09:50.
Розпорядженням від 23.07.2013р. Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г для розгляду
судді Коткову О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.07.2013 року справа прийнята до
провадження суддею Котковим О.В., судом
ухвалено розглядати справу № 905/650/13-г в
судовому засіданні призначеному на
23.07.2013р. о 09:50.
Ухвалами Господарського суду міста
Києва від 23.07.2013 року та від 06.08.2013 року
розгляд справи, у зв'язку з неявкою
представників позивача відкладався.

Розпорядженням від 20.08.2013р. Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г для розгляду
судді Спичаку О.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.08.2013 року суддею Спичаком
О.М. справу № 905/650/13-г прийнято до свого
провадження, призначено розгляд
вказаної справи на 05.09.2013 року о 12:50,
судом зобов'язано позивача надати
суду: оригінали документів за період
з вересня 2010 року по червень 2011 року,
які містять підпис Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та відбиток
його печатки; оригінал договору
поставки № б/н від 01 січня 2011 року, який
був укладений між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 для
проведення експертного дослідження;
зобов'язано відповідача надати суду
оригінал договору поставки № б/н від 01
січня 2011 року, який був укладений між
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 для
проведення експертного дослідження.

Розпорядженням від 05.09.2013р. В.о. Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г для розгляду
судді Коткову О.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.09.2013 року справа прийнята до
провадження суддею Котковим О.В., судом
ухвалено розглядати справу № 905/650/13-г в
судовому засіданні призначеному на
05.09.2013р. о 12:50.

В судовому засіданні 05.09.2013р. судом у
ОСОБА_1 відібрані експериментальні
зразки підпису останнього, які
відображені на 2 (два) аркушах, а також
експериментальні зразки печатки ФОП
ОСОБА_1 /ідентифікаційний код /,
які відтворені на 2 (два) аркушах.
Оригінали вказаних експериментальних
документів долучено судом до
матеріалів справи № 905/650/13-г.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.09.2013 року у справі
№ 905/650/13-г (суддя Котков О.В.)
судом задоволено клопотання б/н б/д "Про
надання матеріалів, необхідних для
проведення експертизи" судового
експерта Київського НДІСЕ - Кириленко
Н.Д. по справі № 905/650/13-г, провадження у
вказаній справі зупинено до проведення
судової експертизи та отримання
висновку експерта, матеріали справи №
905/650/13-г надіслано до Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (КНДІСЕ), що виконує
судову-почеркознавчу експертизу №
4495/4496/13-32 за ухвалою Господарського
суду міста Києва від 16.04.2013 року у
справі № 905/650/13-г.

24 жовтня 2013 року через канцелярію до
суду від Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшли
матеріали справи № 905/650/13-г разом з
повідомленням № 4495/4496/13-32 від 16.10.2013р. в
якому вказано про неможливість
проведення судової експертизи з
підстав ненадання до інституту зразків
підпису ОСОБА_1

Розпорядженням від 24.10.2013р. Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г для розгляду
судді Морозову С.М., у зв'язку із
перебуванням судді Коткова О.В. у
відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.10.2013 року суддею Морозовим
С.М. справу № 905/650/13-г прийнято до свого
провадження, поновлено провадження у
справі та призначено розгляд вказаної
справи на 12.11.2013 року о 14:50.

Розпорядженням від 12.11.2013р. В.о. Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г для розгляду
судді Коткову О.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 року справа прийнята до
провадження суддею Котковим О.В., судом
ухвалено розглядати справу № 905/650/13-г в
судовому засіданні призначеному на
12.11.2013 року о 14:50.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 року розгляд справи, у
зв'язку з неявкою представників
позивача було відкладено до 28.11.2013 року.

Розпорядження від 28.11.2013 року Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
визнання правочину недійсним для
розгляду судді Курдельчуку І.Д., у
зв'язку з перебуванням судді Коткова
О.В. у відрядженні.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 року справу № 905/650/13-г
прийнято до провадження судді
Курдельчука І.Д., розгляд справи
призначено на 17.12.2013 року о 11:00.

Розпорядження від 17.12.2013 року Голови
Господарського суду міста Києва
передано справу № 905/650/13-г за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
визнання правочину недійсним для
розгляду судді Коткову О.В., у зв'язку з
поверненням судді Коткова О.В. з
відрядження.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 року справа прийнята до
провадження суддею Котковим О.В., судом
ухвалено розглядати справу № 905/650/13-г в
судовому засіданні призначеному на
17.12.2013р. о 11:00.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 року у справі
№ 905/650/13-г призначено повторну
судову почеркознавчу експертизу,
провадження у вказаній справі зупинено
до проведення судової експертизи та
отримання висновку експерта.

23 квітня 2014 року через канцелярію до
суду від Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшли
матеріали справи № 905/650/13-г разом з
листом № /667/668/14-32 від 14.04.2014р
"Про повернення матеріалів без
проведення почеркознавчого
дослідження" в якому повідомлено суд
про не проведення судової експертизи №
667/668/14-32 з підстав несплати попередньої
вартості експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.04.2014 року судом поновлено
провадження у справі № 905/650/13-г,
призначено розгляд справи на 15.05.2014
року.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

В Інформаційному листі від 27.11.2006р. N
01-8/2651 «Про деякі питання призначення
судових експертиз» Вищий
господарський суд України звернув
увагу Господарських судів України на
те, що у разі відмови чи ухилення
заінтересованої сторони від оплати
витрат, пов'язаних з проведенням
судової експертизи, господарський суд
розглядає справу на підставі наявних
доказів.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2011 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
Покупець або Отримувач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі -
Постачальник або Продавець) було
укладено договір поставки № б/н
(належним чином засвідчена копія
договору міститься в матеріалах
справи, надалі - Договір або Спірний
договір або Оспорюваний договір),
згідно п. 1.1. якого Постачальник
зобов'язується передати (поставити)
Покупцю товар (товари), марковані
контрольними марками, а саме диски
формату BLU RAY та диски формату DVD із
записом художніх фільмів (далі - товар),
а Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити вказаний товар (товари) згідно
умов договору.

Позивач не заперечує факт укладення
Спірного договору, при цьому зазначає,
що аналіз положень договору від 01 січня
2011р. свідчить про відсутність умов,
згідно з якими визначено кількість
товару, яку повинно бути виготовлено і
поставлено, строк поставки, порядок
подачі замовлень на поставку товару та
ціна товару. Окрім того, позивач вказує,
що всупереч ч. 4 ст. 265 ГК України в
договорі не зазначені умови
Міжнародних правил щодо тлумачення
термінів «Інкотермс», а з положень
договору поставки не вбачається яким
чином Покупець надає Постачальнику
замовлення на купівля товару та в який
строк Постачальник повинен поставити
товар Покупцю після одержання
замовлення на поставку товару, а відтак
наявні підстави для визнання недійсним
Договору на підставі ст. 203 Цивільного
кодексу України, ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України та ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України.

З викладеними позивачем в позовній
заяві твердженнями відповідач не
погоджується та у своїх запереченнях
на позов вказав, що оскільки на момент
укладення договору поставки сторонами
було досягнуто згоди за всіма
істотними умовами, а жодна зі сторін не
вимагала викласти умови поставки
товару відповідно вимог Міжнародних
правил щодо тлумачення термінів
«ІНКОТЕРМС», то не можна вважати
договір недійсним чи неукладеним.
Відповідач також зверну увагу суду на
ту обставину, що Продавцем виконано
свої зобов'язання згідно з договором
поставки належним чином в повному
обсязі, що підтверджується підписаними
сторонами видатковими накладними, а
тому зауважив, що, за його переконанням,
Договір не може бути визнаний
недійсним.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
документи та дослідивши в судовому
засіданні докази, господарський суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 626
Цивільного кодексу України).

За ст. 712 Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
грошову суму.

Як вже було встановлено судом, 01 січня
2011 року між сторонами укладено договір
поставки № б/н відповідно п. 1.1. якого
Постачальник зобов'язується передати
(поставити) Покупцю товар (товари),
марковані контрольними марками, а саме
диски формату BLU RAY та диски формату DVD
із записом художніх фільмів (далі -
товар), а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити вказаний товар
(товари) згідно умов договору.

Зі змісту Спірного договору
вбачається, що за своєю правовою
природою він є договором поставки.

12 квітня 2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено додаткову
угоду № 1 до Договору поставки
(копія угоди в справі).

У відповідності до ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Під час вирішення даної справи суд
виходить з того, що угода може бути
визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.
Тому в справі про визнання угоди
недійсною суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Частиною 1 статті 42 Господарського
кодексу України передбачено, що
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єкта ми
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

За ст. 628 Цивільного кодексу України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

У відповідності до ст. 180
Господарського кодексу України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи, Спірний
договір укладено директором - ОСОБА_1,
що діяв від імені ФОП ОСОБА_1 на
підставі Свідоцтва про державну
реєстрацію, з одного боку та ОСОБА_2, що
діяла від імені ФОП ОСОБА_2 на підставі
Свідоцтва про державну реєстрацію, з
іншого боку.

Зі змісту Спірного договору випливає,
що сторонами погоджено, в тому числі,
предмет договору, умови поставки,
кількість та ціну товару, строки та
порядок поставки, ціну товару та суму
договору, відповідальність сторін і
термін дії договору.

З огляду на викладене, Покупцем та
Продавцем в належній формі, обсязі і в
передбаченому чинним законодавством
України та Договором порядку було
погоджено зміст (умови) укладеного між
ними в 2011 році Договору в цілому, про що
свідчать підписи та печатки обох
сторін про його укладення на 3-ій
сторінці Спірного договору.

З матеріалів справи слідує, що на
виконання умов Договору в період з
лютого 2011 року по квітень 2012 року
Продавець передавав, а Покупець
приймав товари за Договором, що
підтверджується складеними між
сторонами та підписаними останніми
видатковими накладними, що свідчить
про виконання умов Спірного договору в
частині
поставки-прийняття товару (копії
документів містяться в справі).

У своїй постанові від 29 травня 2013 року N
11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» Пленум Вищого
господарського суду України, з метою
забезпечення правильного і однакового
застосування законодавства у розгляді
справ, пов'язаних з визнанням
правочинів (господарських договорів)
недійсними, надав господарським судам
роз'яснення, в яких звернув увагу судів
на ту обставину, що наступне схвалення
юридичною особою правочину, вчиненого
від її імені представником, з
перевищенням повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним (стаття 241 ЦК
України). Настання передбачених цією
статтею наслідків ставиться в
залежність від того, чи було в
подальшому схвалено правочин особою,
від імені якої його вчинено; тому
господарський суд повинен у розгляді
відповідної справи з'ясовувати
пов'язані з цим обставини. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

Вказаної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України, постанови: від 27.07.2010 року у
справі № 25/2/10, від 02.12.2008 року у справі №
8/47 (12/335/16), від 25.05.2010 року у справі № 54/210,
від 06.07.2010 року у справі № 16/507.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
положення ст.ст. 627, 628, 638 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 42, 180
Господарського кодексу України, з яких
випливає, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору, що зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства, а підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, з огляду на наступне
схвалення Покупцем Договору шляхом
вчинення дій спрямованих на схвалення
правочину, зокрема прийняття
поставленого Продавцем товару,
враховуючи те, що заявником не доведено
належними та допустимими доказами
того, що Спірний договір не відповідає
вимогам чинного законодавства або ж
укладений з порушенням господарської
компетенції його сторонами, дослідивши
матеріали справи суд дійшов висновку,
що позовні вимоги, за вказаних
позивачем в позові б/н від 24.01.2013р.
підстав, є необґрунтованими та такими,
що задоволенню не підлягають.

Щодо заявленого відповідачем
клопотання про стягнення з позивача
судових витрат ФОП ОСОБА_2 за послуги
адвоката суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 15
жовтня 2012 року між відповідачем (Клієнт
або Замовник) та Адвокатським
об'єднанням «Олександр Перемежко та
партнери» (Компанія або Виконавець)
було укладено договір про надання
правової допомоги № 15-10/2012-1 (копія
договору міститься в справі),
відповідно до п. 1.1. якого Замовник
доручає Виконавцю надавати правову
допомогу (юридичні послуги), а
Виконавець погоджується надавати
Замовнику таку допомогу (послуги)
згідно з умовами Договору, а Замовник
погоджується сплачувати за надану
допомогу (послуги) в порядку, строки та
на умовах, визначених Договором.

На виконання зобов'язань по оплаті
послуг Компанії Клієнт перерахував на
користь Виконавця грошові кошти в
розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 4 від 28.03.2013р., а
також випискою по рахунку (оригінали
платіжного доручення та копія виписки
по рахунку містяться в матеріалах
справи).

Згідно положень ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається:

у спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін;

у спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються:

при задоволенні позову - на
відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

У відповідності з п. 6.5. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21 лютого 2013 року N 7 «Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
зазначено, що вирішуючи питання про
такий розподіл, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
судових витрат, не пов'язаних зі
сплатою судового збору, не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
порівняно з ціною позову. У зв'язку з
цим суд з урахуванням конкретних
обставин, зокрема ціни позову, може
обмежити даний розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи. У визначенні розумно
необхідного розміру сум, які
підлягають сплаті за послуги адвоката,
можуть братися до уваги, зокрема:
встановлені нормативно-правовими
актами норми видатків на службові
відрядження (якщо їх установлено);
вартість економних транспортних
послуг; час, який міг би витратити на
підготовку матеріалів кваліфікований
фахівець; вартість оплати відповідних
послуг адвокатів, яка склалася в країні
або в регіоні; наявні відомості органів
статистики або інших органів про ціни
на ринку юридичних послуг; тривалість
розгляду і складність справи тощо.
Докази, які підтверджують розумність
витрат на оплату послуг адвоката,
повинна подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Враховуючи здатність кожної особи бути
позивачем та відповідачем у суді,
самостійним вибором відповідачем
конкретного адвокатського об'єднання,
яке надаватиме йому юридичні послуги
та представлятиме його інтереси в суді,
зважаючи на тривалість розгляду і
складність справи, з огляду на те, що з
наявних в матеріалах справи документів
суд унеможливлений дійти одностайного
висновку про підготовку Компанією
відзиву на позов у справі № 905/650/13-г, як
то передбачено п. 1.2. Додаткової угоди
б/н від 11.02.2013р. до договору про надання
правової допомоги № 15-10/2012-1 від 15.10.2012р.,
що свідчить про недоведеність надання
відповідних послуг належними доказами,
суд прийшов до висновку, що клопотання
про стягнення з позивача судових
витрат за послуги адвоката в сумі 10 000,00
грн. є необґрунтованим та таким, що
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Копію даного рішення направити
позивачу у справі № 905/650/13-г.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 19.05.2014р.

Суддя
О.В.
Котков