ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.05.14р. Справа № 904/2879/14За позовом
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО",
м.Дніпропетровськ

до Комунального закладу
"Верхньодніпровська центральна
районна лікарня" Дніпропетровської
обласної ради, м. Верхньодніпровськ

про стягнення 48 934,22 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй
О.Я.

Представники:

від позивача: Шаровський С.А.,
представник за довіреністю № 164/1001 від
12.05.14р.

від відповідача: Сироватко С.Ю.,
представник за довіреністю № 1049 від
26.05.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 30.04.14р.
порушено провадження у справі №904/2879/14
за позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (далі
- позивач) до Комунального закладу
"Верхньодніпровська центральна
районна лікарня" Дніпропетровської
обласної ради" (далі - відповідач) про
стягнення 48 934,22 грн. Справу призначено
до розгляду в засіданні на 27.05.14р.

20.05.14р. до суду від відповідача надійшов
відзив на позовну заяву.

27.05.14р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі. Крім того, повноважний
представник позивача надав для огляду
суду всі оригінали первинних
документів на підставі яких виник спір.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судовому засіданні
викладені у відзиві обставини
підтримав та наполягав на відмові
позивачу у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

В судовому засіданні 27.05.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.13р. між позивачем та відповідачем
укладено договір № 44 про постачання
електричної енергії за державні кошти
(далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1.
якого, позивач зобов'язується у 2013 році
постачати відповідачу електричну
енергію у точку (точки) продажу
електричної енергії для забезпечення
потреб електроустановок відповідача з
приєднаною потужністю 293,0 кВт, величини
якої по об'єктах відповідача визначені
додатком «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії», а
відповідач оплатити позивачу вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснювати інші платежі
згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору, вартість
фактично спожитої електричної енергії
визначається як добуток обсягу
електричної енергії, визначеного за
фактичними показами розрахункових
засобів обліку у розрахунковому
періоді та підтверджених Актом
прийняття-передавання товарної
продукції, на тариф, що діяв протягом
цього розрахункового періоду.

Пунктом 1 додатку № 3 до Договору
визначено, що розрахунковий період для
визначення обсягу спожитої
електричної енергії становить один
місяць, а саме: з 21 числа попереднього
місяця до такого ж числа
розрахункового місяця.

Згідно з п. 4.1. Договору, розрахунки за
придбану електричну енергію
проводяться відповідачем на підставі
рахунка оплати спожитої у
розрахунковому періоді електричної
енергії. Порядок проведення
розрахунків наведений у додатку до
Договору «Порядок розрахунків».

Відповідно до п. 2 додатку № 3 до
Договору «Порядок розрахунків»,
відповідач здійснює повну оплату
вартості обсягу спожитої електричної
енергії за розрахунковий період один
раз за фактичними показами засобів
обліку електричної енергії згідно з
виписаним та самостійно отриманим у
позивача рахунком.

Пунктом. 2.1 додатку № 3 до Договору
встановлено, що оплата рахунків за
активну електроенергію, за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності,
рахунків за надання послуг з
компенсації перетікання реактивної
енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції
та інші платежі (за надання відповідачу
додаткових послуг, суми завданих
відповідачем збитків тощо) згідно з
умовами цього Договору, здійснюється
на рахунки позивача, зазначені у
Договорі, на підставі самостійно
отриманих у позивача рахунків протягом
п'яти операційних днів з дня їх
отримання.

Для визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний рік відповідач
не пізніше 01 жовтня поточного року
надає позивачу відомості про розмір
очікуваного споживання електричної
енергії за формулою Додатку «Обсяги
очікуваного споживання електричної
енергії та потужності відповідачем» (п.
11.1.1 Договору).

Як зазначає позивач, він належним чином
виконував свої зобов'язання за
вищезазначеним Договором, що
підтверджується Актом про використану
електричну енергію відповідачем за
грудень 2013 рік.

Позивач зазначає про те, що він надав
відповідачу рахунок на оплату за
поставлену активну електроенергію у
грудні 2013 року, що підтверджується
корінцем до цього рахунку на якому
стоїть підпис уповноваженого
представника відповідача.

Проте, відповідач виставлений рахунок
за спожиту активну електроенергію
сплатив частково, внаслідок чого
утворилась заборгованість відповідача
перед позивачем за поставлену у період
грудень 2013 активну електроенергію у
розмірі 25 596,47 грн., що підтверджується
рахунками та даними розрахунків сум
заборгованості, які додаються.

Позивач звертає увагу суду на те, що
додатком № 1 до Договору сторонами
погоджено обсяги постачання
електричної енергії відповідачу на 2013
рік, зокрема, на червень у розмірі 23,9
тис. кВт*год, на жовтень у розмірі 31,3
тис. кВт*год, на листопад у розмірі 50,8
тис. кВт*год. Розрахунковим періодом за
вищевказаним Договором встановлюється
місяць з 21 числа попереднього місяця до
такого ж числа розрахункового місяця.

Посилаючись на п. 4.4. ПКЕЕ, позивач
зазначає про те, що споживач має право
протягом розрахункового періоду
звернутися до постачальника
електричної енергії за регульованим
тарифом із заявою щодо коригування
договірної величини споживання
електричної енергії (п. 11.1.7. Договору).
Даним правом відповідач не
скористався.

Згідно з наданими позивачем Актами про
використану електричну енергію,
відповідачем за червень 2013 рік спожито
25079 кВт, за жовтень 2013 рік - 46475 кВт, за
листопад 2013 рік - 52254 кВт.

Позивач зазначає про те, що згідно 5
абзацу ст. 26 ЗУ «Про
електроенергетику», споживачі (крім
населення, професійно-технічних
навчальних закладів та вищих
навчальних закладів І - IV рівнів
акредитації державної і комунальної
форм власності) у випадку споживання
електричної енергії понад договірну
величину за розрахунковий період
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини (п. 5
додатку № 3 до Договору).

На підставі п. 6.13 - 6.16 ПКЕЕ, п. 11.1.6
Договору було визначено фактичний
обсяг переданої та поставленої
відповідачу електричної енергії, також
визначено відповідно до законодавства
України вартість різниці між обсягом
фактично спожитої величини і обсягом
договірної величини електричної
енергії.

Постачальник електричної енергії,
тобто позивач, видав відповідачу
рахунки на оплату коштів за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії за
червень, жовтень, листопад 2013 рік, які
було отримано відповідачем 11.07.2013р.,
08.11.2013р. та 10.12.2013р. відповідно.

Пунктом 2.1 додатку № 3 до Договору
передбачено, що оплата рахунків за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії та/або
величини потужності здійснюється на
рахунки Енергопостачальника, на
підставі отриманих у Постачальника
рахунків протягом п'яти операційних
днів з дня їх отримання.

Як зазначає позивач, станом на
теперішній час, відповідач не оплатив
виставлені рахунки № 44/6 лим від 21.06.2013р.
на суму 1 432,06 грн., № 44/10 лим від 11.11.2013р.
на суму 18 800,00 грн., № 44/11 лим від 10.12.2013р.
на суму 1 801,33 грн.

Позивач звертає увагу суду на те, що
вищезазначену заборгованість по
спірному періоду відповідач
підтвердив актами звіряння
взаєморозрахунків підписаних між
сторонами станом на 15.01.2014р.

За неналежне виконання відповідачем
своїх обов'язків по Договору щодо
вчасної та повної оплати, на підставі п.
7.2.2 Договору позивач нарахував для
сплати відповідачу пеню у розмірі
893,42грн.

Крім того, на ч. 2 ст. 625 ЦК України,
позивачем були також нараховані
інфляційні витрати у розмірі 204,77 грн.
та 3% річних у розмірі 206,17 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за спожиту активну
електричну енергію у сумі 25 596,47 грн.,
заборгованість за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії у сумі 22 033,39 грн., 3%
річних у сумі 206,17 грн., інфляційні
втрати у сумі 204,77 грн., пеню у сумі 893,42
грн., всього 48 934,22грн.

В свою чергу, відповідач доказів
належного виконання своїх зобов'язань
по вищезазначеному Договору на момент
розгляду спору до господарського суду
не надав. Крім того, відповідач не
визнав заявлені позовні вимоги
посилаючись на те, що відповідач не є
розпорядником бюджетних коштів та сам
не в змозі відповідати самостійно
перед позивачем по борговим
зобов'язанням. Таким чином, відповідач
вважає, що він не може бути
відповідачем по даній справі.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Статтею 275 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу
України, за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" передбачено, що
споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено у ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України, умови
Договору та обставини справи,
господарський суд вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення
заборгованості за спожиту активну
електричну енергію у розмірі 25 596,47 грн.
та заборгованості за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії у розмірі 22 033,39
грн. є обґрунтованими та доведеними, у
зв'язку з чим підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідачем заборгованість за
спожиту активну електричну енергію у
розмірі 25 596,47 грн. визнана у повному
обсязі, що підтверджує Акт звірки
взаєморозрахунків станом на 15.01.14р.

Посилання відповідача на те, що
останній є бюджетною організацією та
не є розпорядником бюджетних коштів до
уваги судом не беруться, оскільки
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання. Таким чином, відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність відповідача і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивачем
були нараховані 3% річних у розмірі 206,17
грн. та інфляційні втрати у розмірі 204,77
грн., розрахунок яких судом перевірений
та визнаний таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором, а статтями 1 та 4 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996 року №543-96-ВР
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але
розмір пені не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який нараховувалася пеня.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.2.2 Договору встановлено, що за
внесення платежів, передбачених п. 6.1.6 -
6.1.7 цього Договору, з порушенням
термінів, визначених додатком «Порядок
розрахунків», відповідач сплачує
позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в той період.

На підставі п. 7.2.2 Договору, позивач
нарахував до сплати відповідачу пеню у
розмірі 893,42грн., розрахунок якої
господарським судом також був
перевірений та визнаний таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином та в установлені строки.

Витрати по справі слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612,
625, 629, 714 Цивільного кодексу України,
Законом України "Про
електроенергетику", ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231,
232, 275 Господарського кодексу України,
ст.ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального закладу
"Верхньодніпровська центральна
районна лікарня" Дніпропетровської
обласної ради" (51600, Дніпропетровська
область, Верхньодніпровський район,
м.Верхньодніпровськ, вул. Гагаріна, буд.
16, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107, м.
Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, буд.
22, ) заборгованість за
спожиту активну електричну енергію у
розмірі 25596,47 грн. (двадцять п'ять тисяч
п'ятсот дев'яносто шість грн. 47 коп.),
заборгованість за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії у розмірі 22 033,39
грн. (двадцять дві тисячі тридцять три
грн. 39 коп.), 3 % річних у розмірі 206,17 грн.
(двісті шість грн. 17 коп.), інфляційні
витрати у розмірі 204,77 грн. (двісті
чотири грн. 77 коп.), пеню у розмірі 893,42
грн. (вісімсот дев'яносто три грн. 42
коп.), витрати по сплаті судового збору
у розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Е. Петренко

Повне рішення складено 27.05.14р.