ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.05.14р. Справа № 34/5005/10374/2012

Суддя господарського суду
Дніпропетровської області Єременко
А.В.

при секретарі судового засідання
Мішура В.Ю.

за участю представників сторін:

від кредитора - не з'явився;

від боржника - ОСОБА_1, дов. №900 від
29.10.12р., представник ліквідатора.

розглянувши справу

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВАІН-ЮНІОН",
м.Дніпропетровськ

до боржника Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, 49000, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1)

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, 49000,
АДРЕСА_1 ( далі - боржник) порушено 03.12.12
року за заявою кредитора відповідно до
процедури, передбаченої статтею 47, 49
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі-Закон).

25.12.12 р. постановою господарського суду
Дніпропетровської області Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3, 49000, АДРЕСА_1
код ЄДРПОУ НОМЕР_1 - визнано банкрутом.
Відкрито ліквідаційну процедуру у
справі строком на 1 рік, до 25.12.13р.;
зобов'язано ліквідатора завершити всі
заходи ліквідаційної процедури і
подати на затвердження до
господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс у строк 25.12.13р.
Ліквідатором Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, 49000, АДРЕСА_1
призначено арбітражного керуючого
Колошина Вадима Петровича, (49000,
АДРЕСА_2, ліцензія серія НОМЕР_2).

05.09.13р. до господарського суду
Дніпропетровської області надійшла
скарга ПАТ "УкрСиббанк" від 04.09.13р. на
дії ліквідатора, в якій скаржник
просить суд:

- визнати дії арбітражного керуючого
Колошина Вадима Петровича при
проведенні ліквідаційної процедури у
справі №34/5005/10374/2012 про банкрутство
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
неправомірними;

- припинити повноваження арбітражного
керуючого Колошина Вадима Петровича
при проведенні ліквідаційної
процедури у справі №34/5005/10374/2012 про
банкрутство Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3;

- встановити нікчемність та визнати
недійсним договір про утримання батька
(виплата аліментів) від 09.02.11р.,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Скарга вмотивована тим, що
ліквідатором ФОП ОСОБА_3 арбітражним
керуючим Колошиним В.П. визнано грошові
вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення
аліментів у розмірі 1 450 000,00 грн., які
включено до першої черги вимог
кредиторів. Вимоги ОСОБА_5 виникли на
підставі договору про утримання батька
(виплати аліментів) від 09.02.11р.,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язана
утримувати батька ОСОБА_5 у вигляді
одноразової грошової виплати
аліментів у розмірі 1 450 000,00 грн. зі
строком оплати до 03.04.12р. На думку ПАТ
"УкрСиббанк" у ОСОБА_3 не було наміру
створення правових наслідків у вигляді
реальної виплати аліментів,
передбачених договором утримання. Крім
того скаржник вказує на те, що договір
утримання, на його думку, укладений з
порушенням вимог, встановлених
законодавством для укладення
договорів утримання, а саме вказаний
договір укладений без нотаріального
посвідчення, що передбачено ст. 78
Сімейного кодексу України.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.14р. в
задоволенні скарги ПАТ "УкрСиббанк" від
04.09.13р. відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
27.03.14р. ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.14р.
скасовано в частині відмови ПАТ
"УкрСиббанк" у задоволенні скарги на
дії ліквідатора від 04.09.13р. та справу в
цій частині передано для розгляду до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Згідно розпорядження господарського
суду Дніпропетровської області №161 від
03.04.14р. щодо призначення повторного
автоматичного розподілу справа
№34/5005/10374/2012 в частині відмови ПАТ
"УкрСиббанк" у задоволенні скарги на
дії ліквідатора від 04.09.13р. передана на
розгляд судді Єременко А.В.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 07.04.14р.
справа №34/5005/10374/2012 в частині відмови
ПАТ "УкрСиббанк" у задоволенні скарги
на дії ліквідатора від 04.09.13р. прийнята
до свого провадження суддею Єременко
А.В.

10.04.14р. від ліквідатора банкрута
арбітражного керуючого Колошина В.П. до
господарського суду надійшли
додаткові пояснення до заперечень на
скаргу ПАТ "УкрСиббанк" на дії
ліквідатора ФОП ОСОБА_3 від 04.09.13р., в
яких ліквідатор зазначає, що вимоги ПАТ
"УкрСиббанк" повинні бути розглянуті по
суті та в задоволенні скарги
відмовлено в повному обсязі, оскільки
суд апеляційної інстанції встановив,
формальні порушення судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення, а також те, що ПАТ "УкрСиббанк"
має права на звернення до суду з
відповідною скаргою, але лише у випадку
коли: укладений договір стосується
відчуження майна, з моменту його
укладення й до порушення справи про
банкрутство не пройшов один рік та
договір укладено не між фізичними
особами, а фізичною особою-підприємцем
та іншою стороною.

Розглянувши скаргу на дії ліквідатора,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представника ліквідатора,
господарський суд встановив наступне.

Провадження у справі про банкрутство
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Дніпропетровськ порушено ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.12.12р. за заявою Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Ваін-Юніон", м. Дніпропетровськ за
процедурою, передбаченою статтями 47-49
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Згідно із постановою господарського
суду від 25.12.12р. здійснюється
ліквідаційна процедура банкрута.

Відповідно до пункту 1-1 Прикінцевих та
перехідних положень (Х розділ) Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (надалі-Закон)
(в редакції, що діє з 19.01.13р.) положення
цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом. Оскільки, провадження у
даній справі було порушено 03.12.12р., то
при розгляді справи судом
застосовуються норми Закону в
редакції, що діяла до 18.01.13р.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Статтею 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
відносини, пов'язані з банкрутством
окремих категорій суб'єктів
підприємницької діяльності
регулюються цим Законом з урахуванням
особливостей, передбачених розділом VІ
цього Закону.

25.03.13р. кредитор ОСОБА_5 звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з заявою про визнання грошових
вимог щодо стягнення аліментів на
загальну суму 1 450 000,00 грн.

З вказаної заяви вбачається, що вимоги
ОСОБА_5 виникли на підставі договору
про утримання батька (виплату
аліментів) від 09.02.11р., укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за договором про утримання
батька (виплату аліментів) від 09.02.11р.,
рішенням третейського суду від 13.06.12р.
задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та
вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 1 450 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.13р.
прийнято заяву ОСОБА_5 про визнання
грошових вимог щодо стягнення
аліментів на загальну суму 1 450 000,00 грн.
до розгляду та зобов'язано ліквідатора
розглянути вказані вимоги.

06.02.13р. ліквідатор направив на адресу
господарського суд Дніпропетровської
області повідомлення про визнання
грошових вимог ОСОБА_5 щодо стягнення
аліментів на загальну суму 1 450 000,00 грн.
та включення їх до І черги реєстру
вимог кредиторів.

Так, матеріали справи містять договір
про утримання батька (виплати
аліментів) від 09.02.2011р. (надалі - Договір
про утримання батька (виплати
аліментів), яким регулюється право на
утримання ОСОБА_5 (далі-батько) ОСОБА_3
(далі-дочка), яке передбачене ст.ст. 202, 205
Сімейного кодексу України, згідно якої
повнолітні діти зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги.
Оскільки батько знаходиться на пенсії
і є непрацездатною особою за станом
здоров'я, то дочка згідно чинного
законодавства бере на себе обов'язок
його утримувати.

Дочка зобов'язується утримувати
батька, що виражається у вигляді
одноразової грошової виплати
аліментів розміром 1 450 000,00 грн. Строк
виплати до 03.04.12р. включно (п.п. 2, 3
Договору про утримання батька (виплати
аліментів).

Договір про утримання батька (виплати
аліментів) укладений в письмовій формі.

В постанові Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
27.03.14р., якою скасовано ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.01.14р. у справі №34/5005/10374/2012
в частині відмови Публічному
акціонерному товариству "УкрСиббанк" у
задоволенні скарги на дії ліквідатора
від 04.09.13р. вказано, що у суду першої
інстанції не було будь-яких правових
підстав не розглядати по суті вимоги
ПАТ "УкрСиббанк" про визнання недійсним
договору, що містяться в скарзі від
04.09.13р.

Положеннями ст. 215 Цивільного кодексу
України встановлено, що недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний недійсним (оспорюваний
правочин).

Згідно частини 9 статті 47 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" угоди
громадянина-підприємця, пов'язані з
відчуженням або передачею іншим
способом майна громадянина-підприємця
заінтересованим особам протягом року
до порушення провадження у справі про
банкрутство, можуть бути визнані
господарським судом недійсними за
заявою кредиторів.

За ст. 1 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом"
заінтересованими особами стосовно
боржника є, зокрема, особи, які
перебувають у родинних стосунках із
підприємцем (фізичною особою) -
боржником, а саме: подружжя та їх діти,
батьки, брати, сестри, онуки.

За умовами Договору про утримання
батька (виплати аліментів) ОСОБА_3,
будучи фізичною особою-підприємцем
взяла на себе зобов'язання по виплаті
аліментів батьку - ОСОБА_5 у сумі 1 450 000,00
грн. у строк до 03.04.12р., що є передачею
майна (грошових коштів)
заінтересованій особі протягом року до
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Встановлений сторонами в Договорі про
утримання батька (виплати аліментів)
розмір грошової виплати, визначений як
аліменти, не містить порядку її
обчислення.

При цьому, відповідно до положень
Сімейного кодексу України (ст.202), якою
керувались сторони при укладанні
Договору, розмір аліментів
визначається в судовому порядку в
залежності від матеріального та
сімейного становища батьків та дітей.

Як зазначено вище, ліквідатор визнав
грошові вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення
аліментів на загальну суму 1 450 000,00 грн.
та включив їх до І черги реєстру вимог
кредиторів, що істотно впливає на
можливість задоволення вимог
кредиторів у справі про банкрутство
ФОП ОСОБА_3

За наведеного, суд вбачає підстави для
задоволення скарги в частині визнання
недійсним договору про утримання
батька (виплата аліментів) від 09.02.11р.,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Разом з тим, вимога скаржника про
визнання нікчемним договору про
утримання батька (виплата аліментів)
від 09.02.11р., укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, не може бути розглянута по суті,
оскільки нормами чинного
законодавства не передбачено
встановлення угод нікчемними судом.

Частиною 4 статті 24 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що у ліквідаційній
процедурі господарський суд: розглядає
скарги на дії учасників ліквідаційної
процедури; здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом.

Дії ліквідатора (ліквідаційної
комісії) можуть бути оскаржені до
господарського суду власником майна
(органом, уповноваженим управляти
майном) банкрута; особою, яка
відповідає за зобов'язаннями банкрута;
кожним кредитором окремо або комітетом
кредиторів; особою, яка, посилаючись на
свої права власника або іншу підставу,
передбачену законом чи договором,
оспорює правомірність віднесення
майнових активів або коштів до
ліквідаційної маси (частина 4 статті 25
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом").

Згідно частини 5 статті 3-1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", арбітражний
керуючий зобов'язаний вживати заходів
щодо недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів та
невідкладно повідомляти суду про
наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 3-1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" при
реалізації своїх прав та обов'язків
арбітражний керуючий зобов'язаний
діяти сумлінно та розумно з
урахуванням інтересів боржника та його
кредиторів.

Частиною 8 статті 3-1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
передбачено, що недотримання
арбітражним керуючим вимог Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції", а також виникнення
конфлікту інтересів під час здійснення
його повноважень є підставою для
усунення його від виконання обов'язків
арбітражного керуючого під час
провадження у справі про банкрутство,
про що господарський суд виносить
ухвалу.

Відповідно до частини 11 статті 3-1
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", невиконання
або неналежне виконання обов'язків,
покладених на арбітражного керуючого
згідно з цим Законом, за відсутності
наслідків, передбачених цією статтею,
може бути підставою для усунення
арбітражного керуючого від виконання
ним своїх обов'язків, про що
господарський суд виносить ухвалу.

З огляду на наведені положення
законодавства, встановлені обставини
справи, ліквідатор Колошин Вадим
Петрович не мав законних підстав
визнавати грошові вимоги ОСОБА_6 в сумі
1 450 000,00 грн. на підставі Договору про
утримання батька (виплати аліментів) та
включати їх до 1 черги задоволення, чим
допустив неналежне виконання
обов'язків, покладених на арбітражного
керуючого згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, господарський
суд вбачає достатньо підстав
скористатись наданим йому правом та
усунути арбітражного керуючого
Колошина Вадима Петровича від
виконання обов'язків ліквідатора
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Суд відхиляє доводи ліквідатора
стосовного того, що існування
безспірності грошових вимог кредитора
до боржника підтверджується прийнятим
третейським суддею Карчагіним С.В.
рішенням, яким були задоволені позовні
вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів за Договором про
утримання батька (виплата аліментів) та
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6
1 450 000,00 грн.

Частиною 10 статті 38 Закону України "Про
третейські суди" передбачено, що
обставини, встановлені рішенням
третейського суду, підлягають
обов'язковому доказуванню при розгляді
цивільних, господарських та інших
справ, в яких беруть участь ті самі
особи або особа, стосовно якої
встановлені ці обставини.

Згідно пункту 2.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
02.04.2009р., № 01-08/194 "Про Закон України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо діяльності
третейських судів та виконання рішень
третейських судів", факти, встановлені
рішенням третейського суду під час
розгляду справи, не мають
преюдиційного характеру під час
вирішення спору господарським судом, у
тому числі й такого спору, в якому
беруть участь ті самі сторони (частина
друга статті 35 Господарського
процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, ст.ст. 4-1, 86
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 3-1, 5, 24, 25, 47-49 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції до
19.01.13р.), господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" на дії
ліквідатора - задовольнити частково.

Визнати дії арбітражного керуючого
Колошина Вадима Петровича при
проведенні ліквідаційної процедури у
справі №34/5005/10374/2012 про банкрутство
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
неправомірними.

Усунути арбітражного керуючого
Колошина Вадима Петровича (49000, АДРЕСА_2,
ліцензія серія НОМЕР_2) від виконання
обов'язків ліквідатора Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, 49000, АДРЕСА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Визнати недійсним договір про
утримання батька (виплата аліментів)
від 09.02.2011р., укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5.

В іншій частині - в задоволенні скарги
відмовити.

Суддя А.В. Єременко