ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.Справа № 916/3208/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
сформовано згідно із розпорядженням
голови суду № 479 від 31.03.2014 року)

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
змінено згідно із розпорядженням в.о.
голови суду № 143 від 23.04.2014 року)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Пац В.О. (довіреність №
14-333 від 16.03.2012 року)

від відповідача: Макаренко Н.А.
(довіреність № 24/02-07 від 13.02.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

на рішення господарського суду
Одеської області від " 26" лютого 2014 року,
повний текст якого складено та
підписано " 03" березня 2014 року

по справі № 916/3208/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства
"Одеська ТЕЦ"

про стягнення 6 467 508,81 грн.

В судовому засіданні 29.04.2014 року
відповідно до ст.77 ГПК України
оголошена перерва

В С Т А Н О В И В :

20.11.2013 року Публічне акціонерне
товариство „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" (далі по
тексту - позивач) звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
(далі по тексту - відповідач) про
стягнення заборгованості у розмірі 6 467
508,81 грн., з якої: 3 749 999,99 грн. - сума
основного боргу; збитків від інфляції у
розмірі 46 748,03 грн.; 271 716,80 грн. 3 % річних; 1
085 805,63 грн. - пені та 7 % штрафу у сумі 1 313
238,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договором
купівлі-продажу природного газу №
14/2301/11 від 30.09.2011 року. Так, ПАТ „НАК
„Нафтогаз України" протягом березня 2012
року - квітня 2012 року та жовтня 2012 року -
по грудень 2012 року поставило ПАТ
"Одеська ТЕЦ" природний газ на загальну
суму 28 496 714,90 грн., за який відповідач
своєчасно та в повному обсязі не
розрахувався, а розрахувався частково,
у зв'язку з чим виникла заборгованість
у розмірі 3 749 999,99 грн. та позивачем,
відповідно до умов Договору та норм
чинного законодавства, нараховані
відповідачу відповідні штрафні та
фінансові санкції.

Рішенням господарського
суду Одеської області від 26.02.2014 року по
справі № 916/3208/13 (суддя Желєзна С.П.) у
задоволенні позову в частині вимог про
стягнення з ПАТ "Одеська ТЕЦ" на користь
ПАТ „НАК „Нафтогаз України"

суми основного боргу в 3 749 999,99 грн., пені
в сумі 1 085 805,63 грн. та штрафу в розмірі 1
313 238,36 грн. - відмовлено. Позов
публічного акціонерного товариства
„Національна акціонерна компанія
„Нафтогаз України" в частині вимог про
стягнення із публічного акціонерного
товариства „Одеська ТЕЦ" збитків від
інфляції в сумі 46 748,03 грн. та трьох
відсотків річних в сумі 271 716,80 грн. -
залишено без розгляду.

Такий висновок суду мотивований тим, що
позивачем самостійно та безпідставно,
всупереч п.6.3 Договору від 30.09.2011 року №
14/2301/11 було зараховано частину коштів у
сумі 3 749 999,99 грн., сплачених
відповідачем в рахунок оплати вартості
природного газу на виконання умов
зазначеного вище договору, в якості
погашення заборгованості на підставі
рішення господарського суду Одеської
області від 10.12.2012 року по справі №
5017/3063/2012. Крім того, суд першої
інстанції дійшов висновку щодо
безпідставності нарахування позивачем
суми штрафу у розмірі 1 313 238,36 грн. та
пені. Також, за змістом п.5 ч.1 ст.81 ГПК
України, вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача збитків від
інфляції та 3 % річних - залишені без
розгляду, оскільки розрахунок
заявлених штрафних санкції є
необґрунтованим та самостійно його
розрахувати за наявними в матеріалах
справи платежів - є неможливим.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського
суду, ПАТ „НАК „Нафтогаз України"
звернулося до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Одеської області
від 26.02.2014 року по справі № 916/3208/13
скасувати та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі. Також скаржник просив
відшкодувати витрати по сплаті
судового збору за рахунок відповідача.

Скаржник в своїх доводах та
запереченнях посилається на те, що суд
повно та всебічно не перевірив всі
обставини справи, не дав належну
правову оцінку доказам, порушив та
невірно застосував норми чинного
законодавства, в зв'язку з чим виніс
незаконне і необґрунтоване рішення,
яке не відповідає обставинам справи і
вимогам закону.

Так, апелянт звертає увагу суду на те,
що в бухгалтерському обліку позивача
рахується дебіторська заборгованість
відповідача з інфляційних втрат, 3 %
річних, пені та суми основного боргу за
вказаним Договором за попередній
період в розмірі 9 035 752,49 грн.

Також за твердженням скаржника, зміст
укладеного між сторонами Договору не
передбачає обмеження щодо не
застосування до спірних правовідносин
приписів ст.534 ЦК України, а тому
господарський суд Одеської області
неповно з'ясував всі обставини справи
для правильного вирішення спору.

Відповідачем надано до суду відзив на
апеляційну скаргу, в якому він та його
представник в судових засіданнях
просили у задоволенні апеляційної
скарги ПАТ „НАК „Нафтогаз України"
відмовити в повному обсязі та рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін.

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи, апеляційну скаргу та відзив на
неї, заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна належними і
допустимим доказами довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції та підтверджено в
ході апеляційного провадження, 30.09.2011
року між НАК „Нафтогаз України"
(продавець) та ПАТ „Одеська ТЕЦ"
(покупець) було укладено договір на
купівлю-продаж природного газу № 14/2301/11
(а.с.8-13).

Відповідно до умов Договору, Продавець
зобов'язався поставити Покупцеві у 4
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ, а Покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
природний газ на умовах договору ( п.1.1
Договору).

Газ, що продається за цим Договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями (пункт 1.2
Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору,
продавець передає покупцеві з 01.10.2011
року по 31.12.2012 року газ в обсязі до 49 800
тис. куб. м.

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання - передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця (п.3.3).

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати підписані та
скріплені печаткою покупця продавцеві
два примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві один примірник
оригіналу акту, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.5.1 договору, ціна на
природний газ та послуги з його
транспортування установлюються НКРЕ.

Ціна за 1000 куб. м. природного газу
становить 1 091,00 грн. без урахування
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн.,
крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1 309,20
грн. (вісімсот дев'яносто одна грн. 72
коп.) (п.5.2).

Відповідно до п. 5.3 Договору ціна на газ
та тарифи на послуги з транспортування
газу визначені відповідно до п. 5.2 цього
Договору, можуть змінюватися у разі
прийняття Національною комісією
регулювання електроенергетики (НКРЕ)
відповідних нормативних актів. У разі
зміни ціни на газ та тарифи на послуги
з транспортування газу, Сторонами в
обов'язковому порядку здійснюється
перерахунок вартості спожитого газу та
послуг з його транспортування.

Розділом 6 Договору передбачені
порядок та умови проведення
розрахунків. Так, відповідно до п. 6.1
договору оплата за газ здійснюється
покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 30 % попередньої оплати вартості
планових обсягів поставки природного
газу за 5 днів до початку здійснення
поставки. Решта 70 % вартості планових
обсягів поставки природного газу
сплачується покупцем протягом місяця
поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що в
платіжних дорученнях покупець повинен
обов'язково зазначити номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу, без зазначенням періоду, за
який здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у покупця за цим
договором продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
покупця, як погашення заборгованості
за газ поставлений в минулі періоди по
цьому договору. Кошти, які надійшли від
покупця, будуть зараховані як
переоплата за умови відсутності
заборгованості за цим договором.

Звірка розрахунків здійснюється
сторонами на підставі відомостей про
фактичну оплату вартості спожитого
газу покупцем та акта
приймання-передачі газу протягом 10-ти
днів з моменту вимоги однієї із сторін,
підписаної уповноваженою особою. (п.6.4).

Пунктом 7.1 Договору обумовлено, що за
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим договором.

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1
договору покупець має право не
здійснювати поставку газу покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем умов п. 6.1 договору покупець у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю крім суми
заборгованості пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 % від суми
простроченого платежу.

Пеня сплачується протягом 3
банківських днів з моменту отримання
покупцем вимоги продавця. У разі
несплати пені у вказаний строк,
покупець вважається таким, що має
заборгованість за цим Договором (п.7.2).

За змістом пункту 11.1 Договору, цей
договір набуває чинності з дати його
укладення і діє в частині реалізації
газу з 01 жовтня 2011 року до 31 грудня 2012
року, а в частині проведення
розрахунків за газ та послуг з його
транспортування - до повного погашення
заборгованості.

Відповідно до Договору № 14/2301/11 від
30.09.2011 року, укладені додаткові угоди №
1 від 11.10.2011 року та № 2 від 19.01.2012 року,
якими сторони узгоджували ціну газу у
відповідні періоди (а.с.14-15) .

На виконання умов Договору № 14/2301/11 від
30.09.2011 року та додаткових угод до цього
Договору, ПАТ „НАК „Нафтогаз України"
в період з березня 2012 року - по квітень
2012 року та жовтень 2012 року по грудень 2012
року, поставило ПАТ „Одеська ТЕЦ"
природний газ в обсязі 21 760,225 тис. куб. м.
на загальну суму 28 496 714,90 грн., що
підтверджується відповідними
складеними, підписаними обома
сторонами та скріплені печатками
актами приймання-передачі природного
газу (а.с.16-23).

В свою чергу, ПАТ „Одесагаз" за
отриманий від ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" протягом березня 2012 року -
квітня 2012 року та з жовтня 2012 - грудень
2012 року за природний газ розрахувалося
повністю у сумі 28 487 596,33 грн. відповідно
до умов Договору № 14/2301/11 від 30.09.2011
року, в тому числі і 3 749 999,99 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями, де в
графі призначення платежу зазначено,
плата за природній газ до Договору №
14/2301/11 від 30.09.2011 року.

Судова колегія суду апеляційної
інстанції погоджується з висновками
місцевого господарського суду про
відмову в задоволенні позовних вимог в
частині вимог про стягнення суми
основного боргу, пені та штрафу, а в
частині вимог позивача щодо збитків
від інфляції та 3 % річних - залишення
без розгляду та вважає, що доводи,
заперечення і вимоги ПАТ „НАК
„Нафтогаз України", викладені в
апеляційній скарзі, є безпідставними,
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199
Господарського кодексу України
визначають, що господарськими
зобов'язаннями, включаючи виконання
грошових зобов'язань, визначаються
зобов'язання, що виникають між
суб'єктами господарювання та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, які можуть виникати
безпосередньо із закону, іншого
нормативно-правового акту, що регулює
господарську діяльність договору. При
цьому, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, у
встановлений строк, відповідно до
закону, інших правових актів, статуту,
Цивільного кодексу України. Порушення
зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами, договорами, статутними та
уставними документами. Зобов'язана
сторона має право відмовитися від
виконання зобов'язання в разі
неналежного виконання другою стороною
обов'язків, що є необхідною умовою
виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням з
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
статуту товариства, Закону України
„Про господарські товариства", інших
законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

В силу приписів ст. 632 ЦК України ціна в
договору встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Отже, як встановлено під час розгляду
даної справи, у відповідності із цими
нормами чинного законодавства, між
сторонами - ПАТ „НАК „Нафтогаз
України", як продавцем, та ПАТ „Одеська
ТЕЦ", як покупцем, склалися
правовідносини пов'язані з
продажем/купівлею товару (природного
газу), про що 30.09.2011 року було укладено
відповідний договір № 14/2301/11.

Так, Договір № 14/2301/11 від 30.09.2011 року є
підставою для виникнення у сторін (ПАТ
„НАК „Нафтогаз України" та ПАТ
„Одеська ТЕЦ") за цим договором
господарських зобов'язань відповідно
до ст.ст.173, 174 ГК України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК
України), і згідно ст.629 ЦК України є
обов'язковим для виконання його
сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
„НАК „Нафтогаз України" (Продавець)
свої зобов'язання по виконанню умов
договору № 14/2301/11 від 30.09.2011 року
виконало належним чином та в повному
обсязі, а саме поставило відповідачу
протягом березня 2011 року - грудня 2012
року природний газ в обсязі 21 760,225
тис.куб.м на загальну суму 28 487 596,33 грн.

ПАТ „Одеська ТЕЦ" (Покупець), в свою
чергу, за отриманий від позивача газ
розраховувалося, про що свідчать
наявні в матеріалах справи платіжні
доручення.

В свою чергу, частину коштів у сумі 3 749
999,99 грн. позивачем було зараховано в
погашення заборгованості на виконання
рішення господарського суду Одеської
області від 10.12.2012 року по справі №
5017/3063/2012, у зв'язку з чим ПАТ „НАК
„Нафтогаз України" просить стягнути
заборгованість з відповідача
відповідно до Договору № 14/2301/11 від
30.09.2011 року за природний газ у розмірі 3
749 999,99 грн.

В платіжних дорученнях, відповідно до
яких відповідачем здійснювалося
проплата за отриманий/спожитий
природній газ від ПАТ „НАК „Нафтогаз
України", в графі призначення платежу
ПАТ „Одеська ТЕЦ" було зазначено плату
за природній газ згідно Договору
№14/2301/11 від 30.09.2011 року, відповідно до
п.6.3 Договору, де чітко зазначено, що в
платіжних дорученнях покупець повинен
обов'язково зазначити номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу, без зазначенням періоду, за
який здійснюється оплата.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, відносно того, що позивач не
мав право самостійно змінювати
призначення платежів та спрямувати ці
кошти на погашення іншої
заборгованості, а тому заборгованість
у покупця за природній газ у період з
березня 2012 року по грудень 2012 року на
виконання умов Договору № 14/2301/11 від
30.09.2011 року у сумі 3 749 999,99 грн. - відсутня.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи пеня у розмірі 1 085 805,63 грн. та
штраф у сумі 1 313 238,36 грн. були
нараховані позивачем під час дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів, введеного відносно ПАТ
«Одеська ТЕЦ», відповідно до ухвали
арбітражного суду Одеської області від
15.06.2001 року, якою було порушено
провадження у справі № 17-2-18/01-5010 про
банкрутство ПАТ „Одеська ТЕЦ" та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Так за змістом зазначеної ухвали,
протягом дії мораторію заборонено:
стягнення на підставі виконавчих
документів та інших документів, за
якими здійснюється стягнення
відповідно до законодавства, не
нараховувати неустойку (штраф, пеню) за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Водночас ухвалою суду від 10.02.2014р.
господарським судом Одеської області
було продовжено строк процедури
розпорядження майном ПАТ „Одеська ТЕЦ"
до 10.04.2014 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 12 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14 травня 1992 року N 2343-XII (в редакції,
що діяла до моменту набрання чинності
Законом України від 22 грудня 2011 року N
4212-VI, яким Закон України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
було викладено у новій редакції)
мораторієм на задоволення вимог
кредиторів є зупинення виконання
боржником, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію. Мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду. Протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, господарським судом було
правомірно у зв'язку з чинним
законодавством, вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача пені та 7%
штрафу - відмовлено, як недоцільне та
безпідставне.

Колегія судів апеляційної інстанції
також погоджується з висновками суду
першої інстанції відносно залишення
позову без розгляду в частині
стягнення 3 % річних та збитків від
інфляції на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК
України, у зв'язку з тим, що здійснений
позивачем розрахунок є
необґрунтованим та за наявними у
матеріалах справи платежів, здійснення
обґрунтованого перерахунку даних є
неможливим.

Доводи скаржника відносно того, що
відповідно до приписів ст.534 ЦК України,
грошові кошти які надходили від ПАТ
„Одеська ТЕЦ", зараховувались в
погашення сум штрафних санкцій, які
були стягнуті по іншій справі
відповідно до рішення господарського
суду Одеської області від 10.12.2012 року,
до уваги не приймається з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.534 ЦК України, у разі
недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором: у першу чергу
відшкодовуються витрати кредитора,
пов'язані з одержанням виконання; у
другу чергу сплачуються проценти і
неустойка; у третю чергу сплачується
основна сума боргу.

Зазначеною нормою статті передбачені
правила виконання грошового
зобов'язання, якщо наявна сума грошей є
меншою за суму боргу, і вимоги
кредитора в повному обсязі не можуть
бути задоволені. В такому випадку
вимоги кредитора погашаються у
встановленій черговості.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем виставлялись рахунки на
оплату природнього газу відповідно до
умов п.6.3 Договору. Підтвердженням
отримання зазначеного товару є акти
приймання передачі природнього газу.

В свою чергу, відповідачем були
оплачені відповідні рахунки,
виставлені на вказані суми, з
зазначенням призначення платежу в
платіжних дорученнях за природний газ
згідно Договору № 14/2301/11 від 30.09.2011 року.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що основна сума
заборгованості сплачена відповідачем,
що підтверджується платіжними
дорученнями, які містяться в
матеріалах справи.

Доводи позивача про те що, сплачені
відповідачем кошти були спрямовані на
погашення нарахованих штрафних
санкцій, судовою колегією до уваги не
приймаються, оскільки позивач не
наділений правом самостійно
спрямовувати кошти, які сплачуються
відповідачем з чітким зазначенням
призначення платежу відповідно до
конкретного рахунку.

З викладеного вбачається, що кошти,
сплачені ПАТ „Одеська ТЕЦ" за
отриманий природній газ згідно з
рахунками, виставленими позивачем,
повинні були бути зараховані саме
відповідно до призначення платежу,
однак ніяким чином не в рахунок
погашення штрафних санкцій.

Судова колегія вважає, що усі доводи,
заперечення та вимоги ПАТ „НАК
„Нафтогаз України", викладені в
апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, безпідставними та
підлягають відхиленню з підстав,
викладених в мотивувальній частині
постанови.

ПАТ „НАК „Нафтогаз України" ніяких
додаткових пояснень та відповідних
доказів до суду апеляційної інстанції
не надало, а тому зазначені вище факти
скаржником під час розгляду
апеляційної скарги та справи в суді
апеляційної інстанції нічим
спростовані не були, а відповідно, в
порушення статті 33 Господарського
процесуального кодексу і не були
доведені ті обставини, на які скаржник
посилався як на підстави своїх вимог,
доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує
доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, на підставі чого
судова колегія дійшла до висновку про
правомірність та обґрунтованість
винесеного місцевим господарським
судом рішення про часткове задоволення
позовних вимог ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" та залишення позову в частині
вимог без розгляду.

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Одеської області від 26.02.2014 року по
справі № 916/3208/13 відповідає вимогам
чинного законодавства та матеріалам
справи, підстави для його скасування
або зміни відсутні, а тому воно
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105
Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської
області від „26" лютого 2014 року по
справі № 916/3208/13 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови

складено „21" травня 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров