м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи
до Фізичної особи -
про зобов'язання вчинити дії.
Від позивача: Котягін
А.С.,представник, довіреність № 01/14 від
Від відповідача: ОСОБА_4, представник,
довіреність № 215 від 24.04.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи
санітарні" звернулося до
господарського суду м. Києва з позовом
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про зобов'язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач не повертає позивачу 21
біокабіну типу "ТОІ-ТОІ" отриману
відповідачем на підставі
товарно-транспортної накладної 02 АБВ
від 07.07.2009 року.
З цих підстав, позивач просив
задовольнити позов, зобов'язавши
відповідача повернути позивачу 21
біокабіну типу "ТОІ-ТОІ".
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 15.10.2013 року у справі
№ 910/10864/13 (Суддя Якименко М.М.) в позові
відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 року
рішення господарського суду міста
Києва по справі № 910/10864/13 залишено без
змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.03.2014 року постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 року та
рішення господарського суду міста
Києва від 15.10.2013 року по справі № 910/10864/13
скасовано, справу № 910/10864/13 передано на
новий розгляд до Господарського суду
міста Києва.

Відповідно до розпорядження керівника
апарату Господарського суду міста
Києва від 20.03.2014 року № 04-23/104 "Щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справ", справа № 910/10864/13
передана для розгляду судді
Мандриченку О. В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 21.03.2014 р. справу № 910/10864/13 прийнято
до провадження, слухання справи
призначено на 10.04.2014 р.

У судовому засіданні 10.04.2014 р. було
оголошено перерву у справі до 08.05.2014 р.

У судовому засіданні 08.05.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні та у своєму письмовому
відзиві на позовну заяву проти
позовних вимог заперечував, у
задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, у зв'язку з недостатністю місця
на земельній ділянці ТОВ "ТОІ-ТОІ",
позивач звернувся до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з проханням
тимчасово розмістити на її земельній
ділянці 21 біокабіну типу "ТОІ-ТОІ" .

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
07.07.2009р. прийняла від фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, який надавав
послуги з автоперевезення вантажу,
біотуалети в кількості 21 шт., що
підтверджується наявною в матеріалах
справи товарно-транспортною накладною
02АБВ № 797375. Згідно вказаної накладної
вантажовідправником вказаних
біотуалетів був позивач - товариство з
обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ
системи санітарні".

За твердженням позивача біокабіни типу
"ТОІ-ТОІ" в кількості 21 шт. були
розміщені на земельній ділянці
відповідача тимчасово з огляду на
відсутність у позивача достатнього
місця для їх розміщення.

З матеріалів справи слідує, що земельні
ділянки позивача та відповідача
знаходяться по сусідству за адресою:
АДРЕСА_1

Листами № 1027 від 13.06.2011р., № 1039 від
17.06.2011р. та від 26.03.2013р. позивач
звертався до відповідача з вимогами
про повернення біокабін типу "ТОІ-ТОІ" в
кількості 21 шт. Однак, відповідач
відповіді на листи не надавав,
біокабіни позивачу не повернув, що і
стало підставою для звернення позивача
з позовом у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення
цієї глави застосовуються незалежно
від того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач в обґрунтування вимог у даній
справі про повернення безпідставно
набутого майна надав
товарно-транспорту накладну (ТТН) 2АБВ№
797375 від 07.07.2009р., відповідно до якої
замовником та вантажовідправником
було ТОВ "ТОІ-ТОІ Системи Санітарні" в м.
Львові, вантажоодержувачем - ТОВ
"ТОІ-ТОІ Системи Санітарні" в м. Києві,
перевізником (автопідприємство) - ФОП
ОСОБА_5, пунктом розвантаження товару в
ТТН зазначено - аеродром ОСОБА_1. Крім
того, з ТТН вбачається, що вантаж -
біокабіни типу "ТОІ-ТОІ" в кількості 21
шт. були прийняті відповідачем - ФОП
ОСОБА_1

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу
України за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Згідно з розділом 1 та п. 11.1. Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України № 363 від 14.10.1997р.,
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи. Товарно-транспортна
накладна є основним документом на
перевезення вантажів.

Пунктом 13.1. Правил визначено, що
перевізник здає вантажі у пункті
призначення вантажоодержувачу згідно
з товарно-транспортною накладною.

Крім того, відповідно до ст. 924 ЦК
України перевізник відповідає за
збереження вантажу, багажу, пошти з
моменту прийняття їх до перевезення та
до видачі одержувачеві, якщо не доведе,
що втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, товар був виданий перевізником
не вантажоодержувачу - ТОВ "ТОІ-ТОІ
Системи санітарні", визначеному в ТТН
2АБВ№ 797375 від 07.07.2009р., а іншій особі -
ФОП ОСОБА_1 (відповідачу).

Позивачем, під час розгляду справи, не
було надано суду жодних доказів щодо
правових підстав видачі вантажу
перевізником не вантажоодержувачу
згідно договору перевезення, а Суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1

Судом також встановлено, що між
сторонами не виникало домовленостей
щодо контролю відповідачем місця чи
способу визначення відвантаження
перевізником вантажу (біокабін). Між
сторонами не укладалися договори з
приводу зберігання та розміщення
вищезазначеного вантажу на частині
земельної ділянки відповідача.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що у зв'язку
з відсутністю на його земельній
ділянці місця для розвантаження
товару, позивач звернувся з проханням
до відповідача тимчасово розмістити
товар (біокабіни) на своїй земельній
ділянці.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно Постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним і в якої майно фактично
знаходиться та є індивідуально
визначеним. Позов про витребування
майна, пред'явлений до особи, у
незаконному володінні якої це майно
знаходилось, але на момент розгляду
справи в суді у неї відсутнє, не може
бути задоволений. Зі змісту наведених
норм вбачається, що право вимоги майна
у особи, яка набула його безпідставно
належить власнику такого майна за
умови наявності у зобов'язаної особи
такого майна.

Обов'язок доведення обставин
покладається законом на позивача.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем під час розгляду справи не
доведено існування домовленостей між
сторонами про розміщення біокабін на
земельній ділянці відповідача, як і не
надано доказів, що зазначені біокабіни
знаходяться чи знаходились саме на
земельній ділянці відповідача.

Враховуючи вищевикладене, у
господарського суду немає правових
підстав для задоволення позовних вимог
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи
санітарні".

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 43, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О.В. МандриченкоДата
складання рішення 16.05.2014 р.