ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

21 травня 2014 року
Справа № 913/783/14

Провадження №19/913/783/14

За позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Слов'яносербському районі Луганської
області, смт.Слов'яносербськ
Луганської області

до відповідача - Державного
підприємства "Луганськвугілля" в особі
Відокремленого підрозділу "Шахта
Черкаська", м.Зимогір'я
Слов'яносербського району Луганської
області

про стягнення 21089 грн 06 коп.

Суддя господарського суду Луганської
області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання Дрожанова
О.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - Крамаренко С.А. - головний
спеціаліст-юрисконсульт, довіреність
№ 1 від 03.10.2013;

від відповідача - Шпанковська Л.С. -
провідний юрисконсульт, довіреність
№ 03/5-580 від 30.12.2013.

СУТЬ СПОРУ:

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Слов'яносербському районі Луганської
області заявлено вимоги про стягнення
з Державного підприємства
"Луганськвугілля" в особі
Відокремленого підрозділу "Шахта
Черкаська" шкоди в сумі 21089 грн 06 коп.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 26.03.2014 було
порушено провадження у справі та її
розгляд призначений на 09.04.2014.

Згідно ст.77 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 09.04.2014 була
оголошена перерва до 17.04.2014.

Відповідач відзивом № 03юр1128 від 16.04.2014
вимоги позову відхилив, посилаючись на
те, що різниця між сумами склала 03 грн 15
коп., а помилка виникла через
неправильно розраховану кількість
відпрацьованих днів, працівники, які
видавали довідку вже не працюють на
підприємстві багато років; що
правильним є нарахування шкоди за
період з 24.03.2011 по 24.03.2014, а в іншій
частині за період з 18.07.2002 по 31.07.2013 слід
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

Заявою № 03юр-1129 від 16.04.2014 відповідач
просив суд до вимоги про стягнення
шкоди в сумі 21089 грн 06 коп. застосувати
позовну давність.

Згідно ст.77 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 17.04.2014 була
оголошена перерва до 21.05.2014.

У судовому засіданні 21.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

До відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Слов'яносербському районі Луганської
області були передані документи на
потерпілого на виробництві ОСОБА_3,
який працював електрослюсарем 3
розряду на "Шахті Черкаська" Державного
підприємства "Луганськвугілля", де
07.05.2002 отримав нещасний випадок на
виробництві.

При визначенні середньої заробітної
плати для призначення страхової
виплати підприємством була надана
довідка про середню заробітну плату
від 01.08.2002 за розрахунковий період з
01.11.2001 по 30.04.2002 у сумі - 701 грн 80 коп.

Сума розміру втраченого потерпілим
заробітку на той час становила 421 грн
08 коп. Згідно виписки із акту
повторного огляду у ВТЕК від 18.07.2002
ОСОБА_3 встановлено 60% втрати
працездатності у зв'язку з травмою на
виробництві безстроково, відділення
продовжило сплачувати раніше
призначену страхову виплату із
середньої заробітної плати 701 грн 80 коп.

В 2013 потерпілий звернувся до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Слов'яносербському районі Луганської
області з приводу оформлення
професійного захворювання. За заявою
від 26.07.2013 ОСОБА_3 просив при
призначенні страхової виплати взяти
середню заробітну плату за
розрахунковий період з 01.11.2001 по 30.04.2002
по виробничій травмі від 07.05.2002.

При визначенні середньої заробітної
плати для призначення страхової
виплати підприємством відповідача
була надана довідка про середню
заробітну плату від 02.08.2013 за
розрахунковий період з 01.11.2001 по 30.04.2002 у
сумі 596 грн 49 коп.

05.08.2013 відділенням було зроблено
перевірку обґрунтованості надання
довідки та достовірності вказаних в
ній даних про розмір середньої
заробітної плати потерпілого ОСОБА_3,
було підтверджено, що дані
відповідають вимогам постанови
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №
1266, середньомісячна заробітна плата
повинна складати - 596 грн 49 коп.

Середньомісячна заробітна плата в
довідці від 01.08.2002 визначена в розмірі
701 грн 80 коп., а в довідці від 02.08.2013 - 596
грн 49 коп. за той же період, що призвело
до переплати по щомісячній страховій
виплаті з 18.07.2002 по 31.07.2013 в сумі 21089 грн 06
коп.

Помилка складається з того, що в
довідці від 01.08.2002 кількість
відпрацьованих днів за грудень 2001 року
складає 21 день, а в довідці від 02.08.2013 за
грудень 2001 року значиться 29 днів.

Як зазначив позивач, переплата по
щомісячним страховим виплатам склала
21089 грн 06 коп., що спричинило
матеріальну шкоду державі в особі
відділення.

Вказані обставини стали підставою для
звернення позивача з даним позовом до
суду.

Згідно до Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
передача документів, що підтверджують
право працівника на страхову виплату,
інші соціальні послуги внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, а також
розміри цієї виплати та послуг
здійснюється підприємствами Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків по акту.

Відповідно до абзацу 1 п.10 ст.34
вказаного Закону середньомісячний
заробіток для обчислення суми
страхових виплат потерпілому у
зв'язку із втраченим ним заробітком
(або відповідної його частини)
визначається згідно з порядком
обчислення середньої заробітної плати
для виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
що затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 № 1266,
передбачено, що розрахунковим
періодом, за який обчислюється
середня заробітна плата (дохід,
грошове забезпечення) для
застрахованих осіб (включаючи осіб,
які працюють неповний робочий день
(робочий тиждень) та добровільно
застрахованих осіб), є останні шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок (для
страхування на випадок безробіття - в
якому припинено дію трудового договору
або особу знято з обліку у
державного реєстратора як суб'єкта
підприємницької діяльності,
припинення адвокатської, нотаріальної,
творчої або іншої діяльності,
закінчення проходження служби; для
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання осіб, у яких через
деякий час погіршився стан здоров'я
у зв'язку з раніше отриманим
ушкодженням здоров'я внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання - період
роботи за останнім основним місцем
роботи перед настанням тимчасової
непрацездатності).

Як зазначено позивачем і не
оспорюється відповідачем, помилка у
розмірі щомісячної страхової виплати
ОСОБА_3 виникла внаслідок
неправильного зазначення працівниками
відповідача у довідці про середню
заробітну плату (дохід) від 01.08.2002 (а.с.17)
кількості відпрацьованих днів
зазначеною особою у грудні 2001 року - 21
замість 29 днів.

Частиною 1 ст.52 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що
страхувальник несе відповідальність
за шкоду, заподіяну застрахованому
або Фонду соціального страхування
від нещасних випадків внаслідок
невиконання своїх обов'язків із
страхування від нещасного випадку,
відповідно до закону.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу
України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст.1172 Цивільного кодексу
України передбачено, що юридична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладені приписи
законодавства та обставини справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню
повністю.

Відносно заяви відповідача про
застосування строку позовної давності
від 16.04.2014 № 03юр-1129 суд зазначає
наступне.

В ст.253 Цивільного кодексу України
дається визначення позовної давності -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлена загальна позовна давність
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

В даному випадку про порушення свого
права позивач дізнався тільки після
видачі відповідачем ОСОБА_3 нової
довідки про середню заробітну плату
(дохід) від 02.08.2013 № 10/р-2199 (а.с.18) та
подання її останнім до відділення
Фонду, зважаючи на що позивачем не
пропущений строк позовної давності для
звернення з даним позовом до суду за
заявленими позовними вимогами, а тому
відсутні підстави для задоволення
заяви відповідача про застосування
строку позовної давності.

Судовий збір покладається на
відповідача, згідно ст.ст.44, 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Слов'яносербському районі Луганської
області до Державного підприємства
"Луганськвугілля" в особі
Відокремленого підрозділу "Шахта
Черкаська" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Луганськвугілля", вул.Лермонтова, б.1-В,
м.Луганськ, ідентифікаційний код 32473323,
в особі Відокремленого підрозділу
"Шахта Черкаська", м.Зимогір'я
Слов'яносербського району Луганської
області, ідентифікаційний код 26410818, на
користь відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Слов'яносербському районі Луганської
області, вул.Горького, б.86,
смт.Слов'яносербськ Луганської
області, ідентифікаційний код 25926862,
шкоду в сумі 21089 грн 06 коп., про що видати
наказ після набрання рішенням законної
сили.

3. Стягнути з Державного підприємства
"Луганськвугілля", вул.Лермонтова, б.1-В,
м.Луганськ, ідентифікаційний код 32473323,
в особі Відокремленого підрозділу
"Шахта Черкаська", м.Зимогір'я
Слов'яносербського району Луганської
області, ідентифікаційний код 26410818 в
доход державного бюджету України на
поточний рахунок 3006, банк
отримувача: ГУ ДКСУ в Луганській
області, одержувач - УДКСУ у
м.Луганську, МФО 804013, код за ,
код класифікації доходів (ККД): 22030001,
назва "Судовий збір" (Державна судова
адміністрація України, 050); символ
звітності банку: 206, судовий збір у сумі
1827 грн 00 коп., видати наказ після
набрання рішенням законної сили
Ленінській об'єднаній Державній
податковій інспекції у м.Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.05.2014.

Суддя
Т.В.Косенко