м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6049/14 14.05.14

За позовом Маріупольського
міжрайонного відділу Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Донецькій області

до Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" м. Києва

про зобов'язання перерахувати кошти,
ціна позову 41798,48 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Христич О.В.,

від відповідача Деденко Д.І.

СУТЬ СПОРУ :

у квітні 2014 року Маріупольський
міжрайонний відділ Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Донецькій області звернувся
в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов
укладеного між ним і відповідачем
договору про відкриття банківських
рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
№ 27013/12 від 11 червня 2012 р. відповідач не
виконав його доручення щодо
перерахування з його рахунку 41798,48 грн.

З цих підстав позивач просив
задовольнити позов, зобов'язати
відповідача перерахувати грошові
кошти з його поточного рахунку на
рахунки його одержувачів на підставі
платіжних доручень №№ 810/625726, 810/643423, 372,
373, 374, 375, 376 від 20 лютого 2014 р., 810/728606, 378,
380, 381, 382, 383 від 21 лютого 2014 р., 810/815281 від 24
лютого 2014 р., 395 від 26 лютого 2014 р., 810/160338
від 3 березня 2014 р., а також стягнути з
відповідача на його користь понесені
по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
його представник у судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на неможливість виконання умов
договору, оскільки в його банку
запроваджено тимчасову адміністрацію.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд вважає, що у позові слід відмовити з
таких підстав.

Судом встановлено, що 11 червня 2012 р. між
сторонами по справі укладено договір
про відкриття банківських рахунків та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування № 27013/12, згідно з
умовами якого відповідач відкрив
позивачу поточний рахунок для
зберігання коштів та здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та
законодавства України, зобов'язався
приймати та зараховувати на рахунок
грошові кошти, що йому надходять,
здійснювати розрахункові та касові
операції, а позивач - оплачувати надані
послуги на умовах договору.

Відповідно до умов п. 3.1.3 договору
відповідач зобов'язався своєчасно
здійснювати розрахункові та касові
операції відповідно до чинного
законодавства України,
нормативно-правових актів
Національного банку України та
внутрішніх документів банку.

Строк дії договору відповідно до
розділу 9 договору встановлений з дня
його підписання сторонами на
невизначений строк і діє до припинення
договору за домовленістю сторін, чи з
підстав передбачених у договорі або
чинному законодавстві.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін, наявною у
матеріалах справи копією указаного
договору.

Також встановлено, що позивач належним
чином оформив та надав на виконання
відповідачу платіжні доручення №№
810/625726, 810/643423, 372, 373, 374, 375, 376 від 20 лютого
2014 р., 810/728606, 378, 380, 381, 382, 383 від 21 лютого
2014 р., 810/815281 від 24 лютого 2014 р., 395 від 26
лютого 2014 р., 810/160338 від 3 березня 2014 р. на
перерахування 41798,48 грн. на рахунки його
контрагентів.

Доказів виконання зазначених
платіжних доручень не надано.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.
Міжбанківський переказ виконується в
строк до трьох операційних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України
обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Виконавчої дирекції фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
"Про виведення з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації" № 9 від 28
лютого 2014 р. у відповідача з 3 березня до
2 червня 2014 р. запроваджено тимчасову
адміністрацію.

Згідно вимог ч. 5 ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" під час тимчасової
адміністрації не здійснюється:
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону
передбачено, що обмеження, встановлене
пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону
вкладниками визнаються лише фізичні
особи (крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності).

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
кредитором банку є юридична або
фізична особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1066 ЦК
України, за договором банківського
рахунка банк, зокрема, зобов'язується
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

За змістом пункту 1.24 ст. 1 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" переказ
коштів - рух певної суми коштів з метою
її зарахування на рахунок отримувача
або видачі йому у готівковій формі.
Ініціатор та отримувач можуть бути
однією і тією ж особою.

Враховуючи вищенаведені положення
зобов'язання щодо переказу коштів з
рахунку позивача, відкритому у
відповідача, на його рахунок в іншому
банку чи на рахунок контрагента
позивача є майновим зобов'язанням.

Оскільки позивач є кредитором банку, на
якого поширюються обмеження,
встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб", то не можуть бути
задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до
відповідача під час запровадження у
нього тимчасової адміністрації.

За таких обставин у позові відповідно
до вимог ст. 16 ЦК України слід
відмовити.

При цьому, позивач не позбавлений
можливості захистити свої права на
грошові кошти, які знаходяться на
рахунку у банку відповідача, в порядку
п. 3 ч. 2 статті 37 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" шляхом звернення до
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб про
продовження здійснення банком
операції з перерахування спірних сум
або в порядку розділу VII цього Закону у
разі прийняття рішення про ліквідацію
банку.

Оскільки у позові відмовлено, понесені
по справі господарські витрати
стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід
покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

у позові Маріупольського міжрайонного
відділу Управління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Донецькій
області відмовити.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва
П.І.Паламар