ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.Справа № 922/1022/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Луніній О.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Куп'янськ до Державного
вищого навчального закладу
"Куп'янський автотранспортний коледж",
м. Куп'янськ про стягнення коштів у
сумі 5 270,92 грн. за участю представників
сторін:

позивача - ОСОБА_1 (особисто)

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання сторін
технічна фіксація судового процесу не
здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, м. Куп'янськ, звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з відповідача - Державного
вищого навчального закладу
"Куп'янський автотранспортний коледж",
м. Куп'янськ, заборгованості за
договором № 05-СМ-12 від 06 грудня 2012 року
у розмірі 4 000,00 грн., інфляційних витрат
у сумі 60,00 грн., 3 % річних у сумі 154,52 грн.;
а також заборгованості за договором №
07-СМ-12 від 27 грудня 2012 року у розмірі 1
006,43 грн., інфляційних витрат у сумі 13,08, 3
% річних у сумі 36,89 грн. Також до
стягнення з відповідача заявлені
судові витрати.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору № 05-СМ-12 від 06 грудня 2012
року, а також договору № 07-СМ-12 від 27
грудня 2012 року в частині повної та
своєчасної оплати виконаних позивачем
робіт, в зв'язку з чим позивачем, окрім
суми основного боргу, нараховано
відповідачу інфляційні та річні, на
підставі ст. 625 ЦК України. В якості
правових підстав позову посилається на
ст.ст. 174, 193 ГК України.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 24 березня 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/1022/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 13 травня 2014 року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату
господарського суду Харківської
області від 12 травня 2014 року у зв'язку з
відсутністю судді Мамалуя О.О.,
призначено повторний автоматичний
розподіл справи та згідно Витягу від 12
травня 2014 року автоматизованої системи
документообігу господарського суду
Харківської області справу призначено
для розгляду судді Калініченко Н.В.

12 травня 2014 року до господарського суду
Харківської області від відповідача за
допомогою факсимільного зв'язку
надійшло клопотання (вх. № 13359) про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
несподіваним тяжким захворюванням
головного бухгалтера навчального
закладу, який безпосередньо займається
веденням документації відносно даного
позову. Зазначене клопотання долучено
судом до матеріалів справи.

В призначене судове засідання з'явився
позивач та надав клопотання (вх. № 15477)
про долучення до матеріалів справи
документів, витребуваних ухвалою суду
від 24 березня 2014 року; проти
задоволення клопотання відповідача
заперечив з підстав ненадання останнім
доказів неможливості представника
відповідача бути присутнім у судовому
засіданні.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву та
витребуваних судом документів не
надав. Про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
поштове повідомлення про вручення
відповідачу 01 квітня 2014 року ухвали
суду від 24 березня 2014 року про
порушення провадження у справі №
922/1022/14.

Суд, розглянувши клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи, вважає за необхідне відмовити в
його задоволенні з огляду на наступне:

Відповідно до абз. 2 п. 3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Відповідачем не надано доказів в
підтвердження неможливості
забезпечити участь у судовому
засіданні свого представника
(лікарняного листа, тощо), неможливості
його заміни іншим представником.
Водночас, суд звертає увагу на те, що
відповідач про розгляд справи
господарським судом був обізнаний
завчасно, про що зазначено вище у
рішенні суду, та мав можливість
виконати вимоги ухвали суду та надати
до матеріалів справи докази в
обгрунтування своєї позиції.

Позивач підтримує позовні вимоги та
просить суд задовольнити позов.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами у
відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

03 грудня 2012 року між позивачем - ФОП
ОСОБА_1, м. Куп'янськ (виконавець) та
відповідачем - Державним вищим
навчальним закладом "Куп'янський
автотранспортний коледж", м. Куп'янськ,
було укладено договір № 05-СМ-12,
відповідно до пункту 1.1 якого, замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
виконання кошторисної документації
"Капітальний ремонт внутрішніх мереж
водопроводу і каналізації їдальні ДВНЗ
"Куп'янського автотранспортного
коледжу" по вул. Комсомольська, 34, м.
Куп'янськ, Харківської області", а також
збір вихідних даних і подання
кошторисної документації до ДП
"Укрдержбудекспертиза" для проведення
експертизи кошторису.

Згідно пунктів 2.1, 2.2 договору, вартість
робіт, виконаних виконавцем по
дійсному договору, становить 4 000,00 грн.,
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок виконавця.
Виконані роботи приймаються шляхом
підписання акту виконаних робіт після
повного виконання послуг згідно даного
договору.

Пунктом 4.3 договору зобов'язано
відповідача, зокрема, приймати від
виконавця результати надання послуг,
які відповідають умовам договору і
оплачувати їх в розмірах, передбачених
цим договором.

27 грудня 2012 року між позивачем - ФОП
ОСОБА_1, м. Куп'янськ (виконавець) та
відповідачем - Державним вищим
навчальним закладом "Куп'янський
автотранспортний коледж", м. Куп'янськ,
було укладено договір № 07-СМ-12,
відповідно до пункту 1.1 якого, замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
виконання кошторисної документації
"Капітальний ремонт внутрішніх мереж
водопроводу і каналізації їдальні ДВНЗ
"Куп'янського автотранспортного
коледжу" по вул. Комсомольська, 34, м.
Куп'янськ, Харківської області".

Пунктами 2.1, 2.2 договору встановлено, що
вартість робіт, виконаних виконавцем
по дійсному договору, становить 1 006,43
грн., шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
виконавця. Виконані роботи приймаються
шляхом підписання акту виконаних робіт
після повного виконання послуг згідно
даного договору.

Пунктом 4.3 договору зобов'язано
відповідача, зокрема, приймати від
виконавця результати надання послуг,
які відповідають умовам договору і
оплачувати їх в розмірах, передбачених
цим договором.

Вказані за договорами № 05-СМ-12 від 03
грудня 2012 року та № 07-СМ-12 від 27 грудня
2012 року роботи були виконані позивачем
у повному обсязі, що підтверджується
підписаними між сторонами актами
прийомки-передачі виконаних робіт від
03 грудня 2012 року та від 27 грудня 2012 року
(арк.с. 12-13). Проте, відповідач зазначені
роботи не оплатив, внаслідок чого у
останнього утворилась заборгованість
за договором № 05-СМ-12 від 03 грудня 2012
року у сумі 4 000,00 грн. та за договором №
07-СМ-12 від 27 грудня 2012 року у сумі 1 006,43
грн.

19 серпня 2013 року позивач звернувся до
відповідача з претензією про сплату
боргу у розмірі 5 006,43 грн. за
вищевказаними договорами, у відповідь
на яку, листом від 11 вересня 2013 року за
вих. № 450 відповідач повідомив позивача
про відсутність коштів для оплати
виконаних позивачем робіт.

Викладені вище обставини, на думку
позивача, свідчать про порушення
відповідачем його прав та інтересів.

Аналізуючи умови укладених між
позивачем та відповідачем у справі
договорів № 05-СМ-12 від 03 грудня 2012 року
та № 07-СМ-12 від 27 грудня 2012 року, суд
визначає, що за своєю правовою природою
вони є договорами підряду, до яких
повинні застосовуватись положення
Цивільного кодексу України, що
регулюють загальні умови виконання
зобов'язання, а також положення
параграфу 1 глави 61 Цивільного кодексу
України "Загальні положення про
підряд".

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості (стаття
627 ЦК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до статей 526 та 525
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено законом або договором.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Враховуючи вищевикладене, відповідач
визнається судом таким, що прострочив
виконання зобов'язання з оплати
виконаних робіт за договорами № 05-СМ-12
від 03 грудня 2012 року у сумі 4 000,00 грн. та
№ 07-СМ-12 від 27 грудня 2012 року у сумі 1 006,43
грн.

За правилами ст.ст. 32, 33 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених норм, а також
враховуючи те, що відповідач в
установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем стосовно
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договорами №
05-СМ-12 від 03 грудня 2012 року та № 07-СМ-12
від 27 грудня 2012 року не спростував,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 4 000,00 грн. за
договором № 05-СМ-12 від 03 грудня 2012 року
та заборгованості у розмірі 1 006,43 грн.
за договором № 07-СМ-12 від 27 грудня 2012
року нормативно та документально
доведені, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги позивача
про стягнення з відповідача
нарахованих за договором № 05-СМ-12 від 06
грудня 2012 року інфляційних витрат у
сумі 60,00 грн. і 3 % річних у сумі 154,52 грн.
та нарахованих за договором № 07-СМ-12
від 27 грудня 2012 року інфляційних витрат
у сумі 13,08 грн. і 3 % річних у сумі 36,89 грн.,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунки позивача
щодо нарахування останнім вказаних сум
інфляційних втрат та 3% річних за
договором № 05-СМ-12 від 06 грудня 2012 року,
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача інфляційних втрат у сумі
60,00 грн. При цьому, суд зазначає, що
розрахунок 3 % річних суперечить
вимогам чинного законодавства,
оскільки позивачем невірно визначено
період їх нарахування, а тому
задоволенню підлягає сума 3 % річних у
розмірі 66,41 грн. (за період з 29 серпня 2013
року по 18 березня 2014 року). В решті
позову в частині стягнення 3 % річних у
розмірі 88,11 грн., суд відмовляє, у
зв'язку з невірним нарахуванням.

Перевіривши розрахунки позивача щодо
нарахованих останнім вказаних сум
інфляційних втрат та 3% річних за
договором № 07-СМ-12 від 27 грудня 2012 року,
суд вважає за необхідне задовольнити
позов в частині стягнення з
відповідача інфляційних витрат у
розмірі 13,08 грн. Водночас, дослідивши
наданий позивачем розрахунок 3 % річних,
суд зазначає, що позивачем невірно
визначено період їх нарахування, а тому
задоволенню підлягає сума 3 % річних у
розмірі 16,70 грн. (за період з 29 серпня 2013
року по 18 березня 2014 року). В решті
позову в частині стягнення 3 % річних у
розмірі 20,19 грн. суд відмовляє, у зв'язку
з невірним нарахуванням.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача в сумі 1 827,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого
навчального закладу "Куп'янський
автотранспортний коледж", 63700,
Харківська область, м. Куп'янськ, вул.
Комсомольська, 34 () на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, 63710, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) заборгованість за
договором № 05-СМ-12 від 06 грудня 2012 року
у розмірі 4 000,00 грн., 60,00 грн. інфляційних
витрат, 66,41 грн. 3 % річних,
заборгованість за договором № 07-СМ-12
від 27 грудня 2012 року у розмірі 1 006,43 грн.,
13,08 грн. інфляційних витрат, 16,70 грн. 3 %
річних, 1 827,00 грн. судового
збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 16.05.2014 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/1022/14