ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" травня 2014 р.Справа № 916/1608/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря с/з Галюк Т.В.

за участю представників:

від позивача: Пономаренко М.О. директор
згідно виписки з ЄДР;

від відповідача: Левченков В.М. згідно
довіреності від 01.01.2014р.;

розглянув справу:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Восток-Сервіс-Миколаїв" (м.Миколаїв);

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Іллічівськзовніштранс" (м.Іллічівськ,
Одеська обл);

про стягнення 90000,00грн.

28.04.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Восток-Сервіс-Миколаїв" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства
"Іллічівськзовніштранс", в якій просить
стягнути з відповідача заборгованість
за поставлений товар в сумі 90000,00грн. та
витрати, пов'язані із сплатою судового
збору в сумі 1827,00грн.

Ухвалою господарського суду від
29.04.2014р. порушено провадження у справі
№916/1608/14 за вищезазначеним позовом.

19.05.14. до господарського суду надійшов
відзив від Публічного акціонерного
товариства "Іллічівськзовніштранс" .

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
але пояснив, що дійсно перед позивачем
за отриманий товар існує борг в сумі
90000,00грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Восток-Сервіс-Миколаїв" (позивач) та
Публічного акціонерного товариства
"Іллічівськзовніштранс" (відповідач)
було укладено договір поставки товару
№554.

Предметом договору є зобов'язання
постачальника постаставити та
передати у власність покупця товар, а
покупця - прийняти товар та оплатити
його на умовах договору.

Відповідно п. 4.1 договору постачальник
здійснює поставку продукції протягом 30
робочих днів з моменту сплати 50% від
повної вартості, згідно специфікації.

Згідно п.7.1 договору попередня сплата у
розмірі 20% від загальної вартості
товару, згідно специфікацій, повинна
бути перерахована на розрахунковий
рахунок постачальника протягом 10
робочих днів з моменту підписання
специфікації.

Протягом дії договору сторони
підписали п'ять специфікацій на
загальну суму 1958596,20грн.

Відповідно до п. 13.1 договору, строк дії
договору набуває чинності з його
підписання і діє до 31.12.2012р. з правом
пролонгації.

Позивач виконав умови договору №554 від
05.10.2012р. належним чином, бо позивачем
були здійсненні поставки товару
відповідачу та останній їх отримав на
суму 1958596,20грн. про що свідчать:
узгоджені та підписані сторонами 5
спеціфікацій (а.с. 10-14), видаткові
накладні, наявні в матеріалах справи
(а.с.27-78) і не заперечується
представником відповідача у засіданні
суду.

Відповідач частково сплатив
заборгованість за отриманий товар, про
що свідчать наявні в матеріалах справи
платіжні доручення (а.с.15-56), у зв'язку з
чим у нього залишилась заборгованість
в сумі 90000,00грн.

25 лютого 2014р. за вих. № 392 позивач
надіслав відповідачу претензію -
письмову вимогу про сплату
заборгованості за отриманий товар.
Відповідач претензію - вимогу залишив
без відповіді та задоволення.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, однією із підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір,
а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до ст.626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства. За
приписами ч.1 ст.525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити за
нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 ЦК
України).

Отже, відповідач неналежно виконав
зобов'язання за договором №554 від
05.10.2012р., бо не розрахувався у повному
обсязі з позивачем за отриманий товар
по договору поставки, у зв'язку з чим в
нього утворилась заборгованість в сумі
90000,00грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач позовні вимоги не
спростував, представник в засіданні
суду не заперечував проти боргу перед
позивачем, доказів сплати боргу не
надав.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд задовольняє позов у
повному обсязі, оскільки вимоги
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача .

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Публічного акціонерного
товариства "Іллічівськзовніштранс"
(вул. Промислова, 7, м. Іллічівськ,
Одеська область, 68000, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Восток-Сервіс-Миколаїв" (вул. Гмирьова,
6, м. Миколаїв, 54028, ):

- 90000,00грн. - боргу,

- 1827,00грн. - витрат, пов'язаних із
сплатою судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст
рішення підписано 23 травня 2014р.

Суддя
Брагіна Я.В.