ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 р.
Справа № 914/1225/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача:
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова, м. Львів

про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію у сумі 65 356,
80 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Кміть М.Б.

Представники:

Від позивача: Луцик С.В. - представник за
довіреністю № 502-5-78/2 від 17.12.2013р.;

Від відповідача: Куцак В.Л. -
представник за довіреністю № 3 від
08.01.2014р.

Господарським судом Львівської
області розглядається справа за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Львівобленерго» до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію у сумі 65 356,
80 грн.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 09.04.2014р.
прийнято справу до розгляду та
призначено на 28.04.2014р. В судовому
засіданні 28.04.2014р. оголошено перерву до
26.05.2014р.

В судовому засіданні представник
позивача підтримує подане ним
клопотання (вх.№20169/14 від 12.05.2014р.), в
якому просить провадження у справі в
частині стягнення боргу за активну
електроенергію в сумі 61 895,47 грн. та
реактивну електроенергію в сумі 2 957,69
грн. припинити у зв'язку з погашення
основної заборгованості та стягнути з
відповідача 290,11 грн. пені, 152,15 грн.
інфляційних нарахувань та 65,90 грн. 3%
річних.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначає, що основна
заборгованість по активній та
реактивній електроенергії оплачена, що
зазначається у відзиві на позовну
заяву та вбачається з реєстрів та
платіжних доручень (вх.№ 21559/14 від
20.05.2014р.). Крім цього, просить зменшити
розмір нарахування пені за несвоєчасну
сплату боргу.

У судовому засіданні 26.05.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Проаналізувавши матеріали справи та
подані докази, заслухавши пояснення
представників сторін судом
встановлено.

Між сторонами у справі укладено
договір про постачання електричної
енергії №51069 від 08.11.2013р. (надалі -
Договір).

Відповідно до п.1 Договору постачальник
(позивач у справі) продає електричну
енергію споживачу (відповідачу у
справі) для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною в
додатку №9 «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії», а
споживач сплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно умовами цього Договору.
Точка продажу електричної енергії
зазначена в додатку № 6 «Однолінійна
схема».

Додатком №9 «Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії» визначено перелік об'єктів і
точок комерційного обліку споживача.

В обґрунтування правової позиції
позивачем надано: Акти про використану
електричну енергію за січень, лютий та
березень 2014р., підписаний сторонами
Договору, з показами приладів обліку.

Позивачем надано відповідачу
належним чином рахунки за активну
енергію № 318301/24009-1 за січень 2014р. з
оплатою до 29.01.2014р. на суму 25 873,82 грн., №
318402/27473-1 за лютий 2014р.з оплатою до
03.03.2014р. на суму 33 110,79 грн. та № 318403/31081-1
за березень 2014р. з оплатою до 31.03.2014р. на
суму 62 060,47 грн.

Крім цього, позивачем виставлено
рахунки за спожиту реактивну енергію №
318301/24010-2 за січень 2014р. з оплатою до
29.01.2014р. на суму 487,26 грн.; № 318402/27474-2 за
лютий 2014р. з оплатою до 28.02.201р. на суму 1
643,57 грн. та № 318403/31082-2 за березень 2014р. з
оплатою до 28.03.2014р. на суму 2 957,69 грн.

Споживач зобов'язується
оплачувати постачальнику вартість
електричної енергії згідно з умовами
додатку № 2 до Договору «Порядок
розрахунків» та додатку № 9 до Договору
«Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії».(п. 2.3.3 Договору).

Як зазначено позивачем в позовній
заяві, що станом на 01.04.2014р.
заборгованість у відповідача перед
позивачем за активну електроенергію
становила 61 895,47 грн. та за реактивну
електроенергію в сумі 2 957,69 грн., які
просив стягнути.

З реєстру № 14/2 від 27.03.2014р. та
платіжного доручення № 493 від 20.03.2014р.
вбачається, що відповідачем оплачено
за активну електроенергію 15 000,00 грн. до
моменту звернення позивача до суду.

Крім цього, після звернення
позивачем до суду, відповідач оплатив 67
000,00 грн. за активну електроенергію, що
підтверджується реєстром № 1831 від
24.04.2014р. та платіжного доручення № 612
від 16.04.2014р.; та 4 200,00 грн. за реактивну
електроенергію, що підтверджується
реєстром № 1898 від 28.04.2014р. та платіжним
дорученням № 641 від 22.04.2014р.

Представником позивача не
заперечується сплата заборгованості
за активну та реактивну
електроенергію, що підтверджується
клопотання про припинення провадження
в часті основної суми боргу (вх.№ 20169/14
від 12.05.2014р.).

За неналежне виконання умов
Договору позивач просить стягнути за
активну електроенергію 266,98 грн. пені,
141,89 грн. інфляційних втрат та 61,61 грн. - 3%
річних та за реактивну електроенергію
18,61 грн. пені, 10,26 грн. інфляційних втрат
та 4,29 грн. -3% річних.

Доказів повного погашення
заборгованості станом на день розгляду
справи сторонами до суду не надано.

При прийнятті рішення суд виходив
з такого.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Як установлено судом, між
сторонами у справі на підставі
укладеного договору виникли взаємні
права та обов'язки (зобов'язання) з
приводу надання послуг постачання
електричної енергії.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види
енергії з найменуванням, передбаченим
у державних стандартах або технічних
умовах.

Відповідно до ст. 276 ГК України
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України, за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Статтею 26 Закону України «Про
електроенергетику» встановлено, що
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.

Відповідно до ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, а у
відповідності до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
ст. 610 ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України
визначає, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Судом встановлено, що на момент
звернення позивача до суду 07.04.2014р. та
порушення провадження у справі (ухвала
суду від 09.04.2014р.) заборгованість
відповідача за активну електроенергію
становила 46 895,47 грн., а не 61 895,47 грн., як
зазначено в позовній заяві, оскільки
згідно реєстру № 14/2 від 27.03.2014р. та
платіжного доручення № 493 від 20.03.2014р.
вбачається, що відповідачем оплачено
за активну електроенергію 15 000,00 грн.

Судом також встановлено, що відповідач
після подання позовної заяви до суду
оплатив 67 000,00 грн. за активну
електроенергію, що підтверджується
реєстром № 1831 від 24.04.2014р. та платіжного
доручення № 612 від 16.04.2014р.; та 4 200,00 грн.
за реактивну електроенергію, що
підтверджується реєстром № 1898 від
28.04.2014р. та платіжним дорученням № 641
від 22.04.2014р., що не заперечується
позивачем.

Відповідно до абзацу 1 та 3 п.4.4.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» Господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

Суд приходить до висновку, про відмову
в позові у частині стягнення 15 000,00 грн.
за активну електроенергію, а щодо
стягнення активної електроенергії в
сумі 46 895,47 грн. та реактивної
електроенергії в сумі 2 957,69 грн.
провадження у справі слід припинити на
підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Заявлена позивачем до стягнення
сума 3% річних у розмірі 61,61 грн. за
активну електроенергію та 4,29 грн. за
реактивну електроенергію нараховані
правомірно і підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
(розрахунок в матеріалах справи).

Щодо нарахування інфляційних втрат, то,
відповідно до Інформаційного листа від
17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» індекс
інфляції розраховується не на кожну
дату місяця, а в середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс інфляції за період
прострочення платежу. При цьому сума
боргу, яка сплачується з 1 по 15 день
відповідного місяця, індексується з
врахуванням цього місяця, а якщо сума
боргу сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (постанова
Вищого господарського суду України від
01.02.2012р. № 52/30).

Суд, здійснюючи перерахунок
інфляційних втрат, з врахуванням вище
наведеного та врахуванням індексу
інфляції за період прострочення (за
березень 2014р. становив 102,2), дійшов
висновку, що стягненню з відповідача
підлягають інфляційні втрати в сумі
141,89 грн. за активну електроенергію та
10,26. грн. інфляційних втрат за реактивну
електроенергію, в межах заявлених
позовних вимог.

Відповідно до п. 4.2.1. Договору за
внесення платежів, передбачених
Договором, з порушенням термінів,
визначених відповідним додатком,
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними
санкціями в цьому Кодексі визначаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало були
виконати.

Заявлений позивачем до стягнення пеня
від суми простроченої заборгованості
за активну електроенергію в сумі 266,98
грн. та за реактивну електроенергію в
сумі 18,61 грн. нараховані правомірно і
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Господарський процесуальний кодекс
України не містить переліку випадків,
що дають право господарському суду
зменшувати розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені) це право, а не обов'язок.
Враховуючи інтереси сторін та
незначність розміру стягу вальної суми
пені, суд відмовляє відповідачу у
зменшенні розміру пені.

Згідно з статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судові витрати, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покласти на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 174, 193, 230, 232, 275, 276 Господарського
кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599, 612,
625, 714 Цивільного кодексу України, та
ст.ст. 22, 33, 34, 49, 80, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з
Квартирно-експлуатаційне відділу
м.Львова (79016, м.Львів, вул. Шевченка, 3а,
ідентифікаційний код юридичної особи
07638027) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» (79026, м.Львів, вул.
Козельницька, 3, ідентифікаційний код
юридичної особи 00131587) за активну
електроенергію 266,98 грн. пені, 141,89 грн.
інфляційних втрат, 61,61 грн. 3% річних, за
реактивну електроенергію 18,61 грн. пені,
10,26 грн. інфляційних втрат, 4,29 грн. 3%
річних та 1 407,69 грн. - витрат по платі
судового збору.

3. В стягненні 46 895,47 грн. за
активну електроенергію та 2 957,69 грн. за
реактивну електроенергію - провадження
у справі припинити.

4. В стягненні 15 000,00 грн. боргу за
активну електроенергію - відмовити.

5. Наказ видати відповідно до
ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені статтями
91-93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.05.2014
року.

Суддя
Коссак С.М.