ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 р.
Справа № 904/9102/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Широбокової
Л.П. - доповідача

суддів: Пруднікова В.В.,
Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання Валяр
М.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Федусова Р.М.
представник, довіреність №32 від 01.01.14;

від відповідача: Гарькавий А.Г.
представник, довіреність №14-293юр від
02.12.13;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
„Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 18.03.2014р. у справі №904/9102/13

за позовом Державного підприємства
„Придніпровська залізниця",

м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного
товариства „АрселорМіттал Кривий Ріг",

м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

про стягнення 3 882 грн 04 коп

В С Т А Н О В И В:

По справі оголошувалась перерва з
12.05.2014р. по 02.06.2014р.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 18.03.2014р.
(колегія суддів у складі
головуючого судді Загинайко Т.В.,
суддів Кесі Н.Б., Юзікова С.Г.) позов
задоволений частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
„АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" 930 грн 76 коп
збору за охорону вантажу та 412
грн 51 коп витрат по сплаті судового
збору. В решті позову відмовлено з
огляду на порушення Позивачем вимог ст.
119 Статуту залізниць України, абзацу 20
пункту 4 Правил користування вагонами
та контейнерами (відомості плати за
користування вагонами не складались,
докази направлення вимоги власника
під'їзної колії або вантажовласника на
проведення маневрових робіт не надані,
як і докази надсилання телеграм).

Не погодившись із зазначеним
рішенням, Державне підприємство
„Придніпровська залізниця"
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення скасувати як
винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що при міждержавних
перевезеннях застосовуються вимоги §2
ст. 11 УМВС, а не Правила користування
вагонами і контейнерами, тому
відомості плати ф. ГУ-46 не
складаються. Зазначив, що збір за
проведену маневрову роботу був
правомірно нарахований за актами
загальної форми ГУ-23, оскільки пам`ятки
ф. ГУ-45 складаються при
подачі/здаванні вагонів на/з під`їзну
колію, а маневрова робота проводилась
на станції затримки Куп`янськ
-Сортувальний з підстав затримки
вагонів внаслідок відсутності
відмітки в накладних про проведення
відправником радіологічного контролю.
Заявка на проведення маневрової роботи
Відповідачем не надавалась через
віддаленість від станції затримки.
Звернув увагу на те, що справляння
зборів за телеграфне повідомлення
здійснюється у випадку виконання
залізницею даної послуги, яке ним
підтверджено. В силу §7 ст.21 УМВС вважає
позовні вимоги правомірними, просив
плати і збори, пов`язані з затримкою
вагонів, покласти на Відповідача.

Відповідач проти апеляційної скарги
заперечив з огляду на те, що Позивачем
не доведена правомірність нарахування
плати за користування вагонами у сумі
16,32 грн у відповідності до Правил
користування вагонами та контейнерами.
Також не надані докази щодо виконання
маневрових робіт, відомості плати за
подавання, забирання вагонів та
маневрову роботу Позивачем не надані.
Вважає, що Позивачем був порушений п. 1.8
розділу 2 Тарифного керівництва №1,
оскільки збір за маневрову роботу
стосується робіт, які виконуються лише
за окремою вимогою власника під`їзної
колії або вантажовласника. Вимога про
сплату збору за телеграфне
повідомлення у розмірі 316,32 грн є
необґрунтованою, оскільки докази
надсилання телеграм не надані. Вважає,
що затримка спірних вагонів відбулася
не з його вини, оскільки радіаційний
контроль мав право проходити на
станції переходу через державний
кордон (на станції Тополі Південної
залізниці), тому нарахування плати за
користування вагонами, збору за
маневрові роботи та телеграфне
повідомлення безпідставне. Просив
рішення суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення представників
сторін, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом при розгляді справи
встановлено, що 02.01.2008р. між Державним
підприємством "Придніпровська
залізниця" (надалі - Позивач) та
Відкритим акціонерним товариством
"АрселорМіттал Кривий Ріг",
правонаступником якого є відповідач -
Публічне акціонерне товариство
"АрселорМіттал Кривий Ріг" -
вантажовласник (надалі - Відповідач),
був укладений договір
№ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп про організацію
перевезень вантажів і проведення
розрахунків за перевезення та надані
залізницею послуги (надалі - Договір),
відповідно до умов якого залізниця
надає вантажовласнику послуги,
пов'язані з перевезенням вантажів та
проведенням розрахунків за ці послуги.
Договір укладений строком на один рік і
вступає в дію з моменту підписання його
обома сторонами. Якщо жодна із сторін
не звернеться письмово за один місяць
до закінчення дії договору з
пропозицією до іншої сторони про
припинення його дії, то цей договір
продовжує діяти до надходження такої
пропозиції із здійсненням усіх
розрахунків за виконані залізничні
перевезення та надані додаткові
послуги (п. 8.4. договору).

За накладними №№ 47286828, 47310735, 47310727, 47472857,
47472840, 47472865 Позивачем на станції Кривий
Ріг Придніпровської залізниці були
прийняті від Відповідача вагони
№№60933520, 55924674, 56398423, 63938856, 55430698, 55236228 з
вантажем - прутки з нелегованої сталі
для перевезення за кордон України,
одержувач вантажу - ТОВ "ПРОТЕК МС"
Російської Федерації зі станцією
призначення - Вороніж-Курський
Південно-Східної залізниці (а.с. 16-27).

На шляху прямування вказані вагони
були затримані на станції
Куп'янськ - Сортувальний Південної
залізниці через відсутність в
перевізних документах відмітки про
проведення радіологічного контролю
або документів, підтверджуючих
проведення радіологічного контролю.
Час затримки вагонів для проведення
радіологічного контролю екологічною
службою зафіксовано актами загальної
форми ГУ-23 станції Куп'янськ -
Сортувальний Південної залізниці №А164
від 23.02.2013р., №А171 від 24.02.2013р., №А66 від
01.03.2013 р., які підписані представниками
станції та екологічної служби (а.с. 9-11)

На підставі зазначених актів
Відповідачу нараховано 3882 грн 04 коп (з
ПДВ), а саме: плата за користування
вагонами - 16 грн 32 коп, збір за
телеграфне повідомлення - 316 грн 32 коп,
збір за маневрову роботу - 2618 грн 64 коп
та збір за охорону вантажу - 930 грн 76
коп.

Відповідач відмовився від сплати
нарахованих сум, що і стало підставою
позову.

Згідно з частиною першою статті 2
Закону України "Про транспорт"
відносини, пов'язані з діяльністю
транспорту, регулюються цим Законом,
кодексами (статутами) окремих видів
транспорту, іншими актами
законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Митного кодексу
України, Постанови Кабінету Міністрів
України від 05.10.2011р. №1031 товари, що
переміщуються через митний кордон
України, крім митного контролю, можуть
підлягати державному
санітарно-епідеміологічному,
ветеринарно-санітарному,
фітосанітарному, екологічному та
радіологічному контролю. При вивезенні
товарів за межі митної території
України радіологічний контроль може
здійснюватись в митних органах
відправлення при завершенні митного
оформлення або у пунктах пропуску
через державний кордон України при
завершенні митного контролю товарів.

Пунктом 5 Постанови Кабінету
Міністрів України №1031 від 05.10.2011 року
"Деякі питання здійснення державного
контролю товарів, що переміщуються
через митний кордон України" визначено,
що радіологічному контролю підлягають
товари груп 1 - 97 згідно з УКТЗЕД (крім
електроенергії - код товару згідно з
УКТЗЕД 2716 00 00 00 та товарів, що
переміщуються трубопровідним
транспортом). Таким чином, вантаж, що
перевозився за накладними №№47286828,
47310735, 47310727, 47472857, 47472840, 47472865 (прутки з
нелегованої сталі) підлягає
обов`язковому проходженню
радіологічного контролю.

Відповідач, вибираючи процедуру
проходження контролю у пункті
пропуску, взяв на себе ризики оплати
додаткових витрат, які з цим пов`язані.
При цьому суд першої інстанції
помилково дійшов висновку, що сплата
таких витрат можлива лише при
наявності вини вантажовласника.

Відповідно до § 1 статті 11 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення (УМВС) відправник повинен
додати до накладної супровідні
документи, необхідні для здійснення
митних та інших правил на всьому шляху
прямування вантажу. Відправник несе
відповідальність перед залізницею за
наслідки, що виникли в результаті
відсутності, недостатності або
невірності супровідних документів.
Якщо перевезення або видача вантажу
затримуються внаслідок того, що
відправник не надав необхідних
супровідних документів або документи,
надані ним та зазначені в накладній у
графі "Документи, додані відправником",
є недостатніми або неправильними, то за
час затримки стягуються штрафи, збори,
а саме: за зберігання вантажу, простій
вагонів. Якщо вказана затримка виникла
на шляху відправлення або шляху
призначення, то штраф нараховується
згідно з внутнішніми правилами, що
діють на цих залізницях (§ 2 статті 11
УМВС).

Якщо під час перевезення або видачі
вантажу з вини відправника або
одержувача виникнуть перешкоди до його
перевезення або видачі, то залізниці
оплачуються всі витрати, понесені нею
внаслідок затримки перевезення або
видачі. Всі платежі вписуються в
накладну та стягуються з відправника,
одержувача або платника
(експедиторської організації) в
залежності від того, хто з них
проводить оплату провізних платежів
згідно зі ст. 15 УМВС (§ 7 ст. 21 УМВС).

З перелічених накладних вбачається,
що до них були включені збори, що
включають в себе у сукупності: плату за
користування вагонами - 16 грн 32 коп,
збір за телеграфне повідомлення - 316
грн 32 коп, збір за маневрову роботу - 2
618 грн 64 коп та збір за охорону вантажу -
930 грн 76 коп.

Правомірність нарахування вказаних
зборів підтверджується п. 31.5. Тарифного
керівництва №1. Згідно з пунктом 31.5.
розд. П Тарифного керівництва № 1
("Правила застосування тарифів) якщо на
станціях з причин, не залежних від
залізниці, виникає затримка вантажу, що
охороняється, то з відправника
(одержувача, експедитора) додатково
справляється плата згідно з табл. 4 (24
грн. 00 коп./ваг-год за 1 - 5 вагонів
включно, що охороняються при затримці
вантажів). При цьому плата за охорону
вантажу, який затримано на станціях з
причин, не залежних від залізниці,
нараховується кожному відправнику
(одержувачу, експедитору) окремо. Плата
за ставками, установленими для групи
вагонів (контейнерів) або для прямих
маршрутів, нараховується у разі
затримки декількох вагонів
(контейнерів), що були пред'явлені до
перевезення одним вантажовідправником
за одним напрямком перевезення від
станції відправлення до станції
призначення і оформлені одним
перевізним документом. Час затримки
зазначається в акті загальної форми
ГУ-23 з моменту її виникнення до
закінчення. Час до 30 хвилин не
враховується, час 30 хвилин і більше
враховується як повна година.

Міжнародні залізничні накладні №№
47286828, 47310735, 47310727, 47472857, 47472840, 47472865, за
якими були прийняті до перевезення
спірні вагони, містять відмітку про
охорону вантажу.

За наведених обставин суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
правомірність вимог позивача про
стягнення збору за охорону вантажу -
930 грн 76 коп.

Плата за маневрову роботу
передбачена п.п. 1.8 - 1.10 розд. III
Тарифного керівництва №1, відповідно
до якого за маневрову роботу, що
виконується локомотивом залізниці не
одночасно з подачею або забиранням
вагонів на вимогу власника під'їзної
колії, вантажовласника або порту, яка
оформлена пам'яткою про
подавання/забирання вагонів (форми
ГУ-45), із зазначенням у ній часу,
протягом якого виконувалась маневрова
робота, нараховується збір у розмірі 292
грн 60 коп за кожні півгодини роботи
локомотива, рахуючи неповні півгодини
за повні. До такої роботи належать:
переставляння вагонів з одного
вантажного фронту на інший,
переміщення вагонів на фронти; подача
вагонів на ваги і для дозування;
прибирання вагонів після зважування та
дозування; у випадках, коли
навантаження або вивантаження
виконується в присутності локомотива
залізниці (подача стисненого повітря
від локомотива тощо); інша маневрова
робота з вагонами на станціях,
під'їзних коліях та інших місцях
незагального користування. Не
стягується плата за маневрову роботу,
яка виконується в процесі подачі й
забирання вагонів на під'їзних,
портових (пристанських) коліях, а саме:
розставляння вагонів, що подаються, на
вантажні фронти та забирання їх після
закінчення вантажних операцій;
підбирання вагонів на станційних
коліях перед подаванням на під'їзні,
пристанські (портові) колії, а також
після здавання з під'їзної колії.

Апеляційний суд вважає помилковою
позицію відповідача та суду першої
інстанції, що даною нормою передбачено
стягнення плати за маневрові роботи,
які здійснюються на вимогу
вантажовласника. На думку колегії,
вказана норма передбачає саме оплату
за маневрові роботи, які здійснюються
не одночасно з подачею або забиранням
вагонів на вимогу власника під'їзної
колії, вантажовласника, а саме за інші
маневрові роботи, які виконуються при
необхідності в процесі перевезення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення плати за
користування вагонами та збору за
маневрову роботу, суд першої інстанції
виходив з того, що Позивачем не
складались відомості плати за
користування вагонами ф. ГУ-46, що є
підставою для неможливості стягнення
заявленої плати, збору. З цією позицією
не погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції та зазначає, що
нарахування плати за користування
вагонами по відомостям ф. ГУ-46
передбачено Правилами користування
вагонами і контейнерами для
внутрішньодержавних перевезень.
Оскільки, спірне перевезення є
міждержавним, застосовуються вимоги § 2
ст. 11 УМВС, яким передбачено внесення
таких відомостей до залізничної
накладної.

Вивчивши розрахунок плати за
користування вагонами та збору за
маневрові роботи, колегія суддів
вважає обґрунтованими та правомірними
їх нарахування.

Відповідно до таблиці 3 (№ з/п 3)
пункту 10 розд. III Тарифного керівництва
№1 ("Збори за роботи та послуги,
пов'язані з перевезенням вантажів") за
виконання залізницями послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажів,
справляється, зокрема, збір за надання
одержувачам інформації про вантажі, що
прибули на їхню адресу на станції
призначення (незалежно від кількості
відправок): телеграфом (крім домашніх
речей) - 53,00 грн за повідомлення.

Залізниця зобов`язана повідомити
вантажовідправника про всі обставини,
які виникли при перевезенні, отже
стягнення збору за телеграфні
повідомлення є правомірним. Вручення
останніх підтверджується наданими
Позивачем копіями телеграм із
відміткою про вручення та не
заперечується відповідачем. Таким
чином, стягнення збору за телеграфне
повідомлення у загальній сумі 316,32 грн
(з ПДВ) є правомірним.

За таких обставин колегія суддів
доходить висновку, що затримка вагонів
на станції Куп`янськ - Сортувальний
виникла саме з вини Відповідача через
відсутність відмітки в накладних про
проведення відправником
радіологічного контролю, тому всі
витрати, понесені Позивачем внаслідок
затримки перевезення вантажу (плата за
користування вагонами - 16 грн 32 коп,
збір за телеграфне повідомлення - 316
грн 32 коп, збір за маневрову роботу - 2
618 грн 64 коп та збір за охорону вантажу -
930 грн 76 коп) підлягають віднесенню на
Відповідача.

Зважаючи на встановлені обставини,
виходячи із фактичних обставин справи,
судом першої інстанції було допущено
неправильне застосування норм
матеріального права, що відповідно до
ст.104 Господарського процесуального
кодексу України є підставою для
скасування рішення суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
та прийняття в цій частині нового
рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі відносяться на
Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства „Придніпровська
залізниця", м. Дніпропетровськ
задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.03.2014р.
у справі № 904/9102/13 скасувати частково в
частині відмови в позові, виклавши
резолютивну частину рішення в
наступній редакції.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства „АрселорМіттал Кривий Ріг"-
50095, м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області, вул. Орджонікідзе, 1, код ЄДРПОУ
код 24432974 (р/р 4222 в ПАТ Сіті Банк,
МФО 300584) на користь Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" - 49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108,
(р/р 2 в ДФ АБ
«Експрес Банк», м. Дніпропетровськ, МФО
306964) плату за користування вагонами -
16,32 грн (шістнадцять грн 32 коп), збір за
телеграфне повідомлення - 316,32 грн
(триста шістнадцять грн 32 коп), збір за
маневрові роботи - 2618,64 грн (дві тисячі
шістсот вісімнадцять грн 64 коп), збір за
охорону вантажу - 930,76 грн (дев`ятсот
тридцять грн 76 коп), витрати по сплаті
судового збору за розгляд позовної
заяви - 1720,50 грн (одну тисячу сімсот
двадцять грн 50 коп), витрати по
апеляційній скарзі - 913,50 грн (дев`ятсот
тринадцять грн 50 коп).

Виконання постанови щодо видачі
наказу доручити господарському суду
Дніпропетровської області.

Наказ від 04.04.2014р. визнати таким, що
не підлягає виконанню.

Постанова набирає чинності з часу її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцятиденного строку з дати її
прийняття.

Повний текст постанови складений
04.06.2014р.

Головуючий
Л.П. Широбокова

Суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
В.В. Прудніков