ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

20.05.2014 р. Справа № 910/6624/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «А-Стрім»

до Приватного
підприємства «Апплікат»

про визнання договору недійсним

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Гайченя О.Д. за
довіреністю б/н від 02.04.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «А-Стрім» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного підприємства «Апплікат»
(далі - відповідач) про визнання
договору недійсним. Також позивач
просить суд витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/6624/14, її розгляд
призначено на 20.05.2014 р.

В судовому засіданні 20.05.2014 р.
представником позивача подано
документи для долучення до матеріалів
справи.

При цьому, в судовому засіданні 20.05.2014 р.
судом встановлено, на підставі даних
Єдиного державного реєстру
інформаційного ресурсу
http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html, що адресою
Приватного підприємства «Апплікат» є:
69006, Запорізька обл., місто Запоріжжя,
вулиця Одеська, будинок 12.

Представник позивача в судовому
засіданні 20.05.2014 р. при вирішенні
питання щодо передачі матеріалів
справи № 910/6624/14 за територіальною
підсудністю до господарського суду
Запорізької області поклався на розсуд
суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про направлення справи
№ 910/6624/14 за підсудністю
до господарського суду Запорізької
області, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 125
Конституції України система судів
загальної юрисдикції в Україні
будується за принципами
територіальності і спеціалізації.

Порядок визначення територіальної
підсудності господарських спорів
закріплений в статтях 15-17
Господарського процесуального кодексу
України.

Спір у даній справі стосується
визнання недійсним укладеного між
позивачем як замовником та
відповідачем як постачальником
Договору № 115 від 15.01.2013 р., який за своєю
правовою природою є різновидом
договору купівлі-продажу - договором
поставки.

Підставою для звернення до суду з
позовом про визнання Договору поставки
недійсним в даному випадку визначено
недотримання в момент його укладення
господарської компетенції з боку
представника відповідача.

За правилами частини 1 статті 15 ГПК
України справи у спорах про визнання
договорів недійсними розглядаються
господарським судом за
місцезнаходженням сторони,
зобов'язаної за договором здійснити на
користь другої сторони певні дії, такі
як: передати майно, виконати роботу,
надати послуги, сплатити гроші тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

З наведеного визначення вбачається, що
Договір, який позивач просить визнати
недійсним, відноситься до двосторонніх
(частини 2 і 3 статті 626 ЦК України) і є
підставою для виникнення у його
контрагентів взаємних зустрічних
зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За укладеним між сторонами Договором,
відповідач зобов'язаний поставити, а
позивач прийняти та оплатити запасні
частини до обладнання, у відповідності
до додатку до Договору, який є його
невід'ємною частиною.

В силу статті 510 ЦК України, якщо кожна
із сторін у зобов'язанні має одночасно
і права й обов'язки, вона вважається
боржником у тому, що вона зобов'язана
вчинити на користь другої сторони, і
одночасно кредитором у тому, що вона
має право вимагати від неї.

Таким чином, за укладеним між сторонами
Договором позивач є зобов'язаною
особою зі сплати вартості поставленого
йому товару, а відповідач зобов'язаний
такий товар позивачу поставити. При
цьому, зобов'язання відповідача перед
позивачем є першочерговим, а обов'язок
позивача оплатити вартість товару,
який поставлено відповідачем,
знаходиться у безпосередній
залежності від факту виконання свого
обов'язку останнім, що і зумовлює
застосування правил частини 1 статті 15
ГПК України.

Відтак, оскільки виконання умов
договору залежить безпосередньо від
дій відповідача, які, в майбутньому,
кореспондують відповідний обов'язок
позивача, виходячи з положень ч. 1 ст. 15
ГПК України, даний спір підлягає
розгляду за місцем знаходження
відповідача у справі.

При цьому, необхідно враховувати, що
приписи ч. 1 ст. 15 Господарського
процесуального кодексу України не
пов'язують визначення територіальної
підсудності із дійсним станом
виконання умов Договору на момент
подачі позову, а тому виконання
обов'язку продавцем та невиконання
покупцем немає жодного значення для
правильного застосування приписів
наведеної норми закону.

Аналогічні висновки щодо застосування
ст. 15 Господарського процесуального
кодексу України містяться в постановах
Вищого господарського суду України від
27.02.2013 р. у справі № 32/5005/8220/2012, від
25.02.2013 р. у справі № 30/5005/6469/2012, від 12.05.2011
р. у справі № 15/32 (6/476-10), від 02.08.2011 р. у
справі №
5005/917/2011(39/61), від 19.11.2009 р. у справі №
14/1056-09-20/180д/09.

Крім того, чинне законодавство (ст. 44
Закону України "Про міжнародне
приватне право") визначає поняття
сторони у договорі, що повинна
здійснити виконання, яке має
вирішальне значення для змісту
договору, яким для договорів
купівлі-продажу є продавець (в даному
випадку відповідач).

Отже, даний спір має розглядатися
господарським судом за
місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходження юридичної особи -
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її імені
(далі - виконавчий орган) (ст. 1 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців").

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців це
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Судом встановлено, що
місцезнаходженням відповідача, як на
дату подачі позову до суду, так і на
дату судового засідання, є: 69006,
Запорізька обл., місто Запоріжжя,
вулиця Одеська, будинок 12.

Щодо визначення пунктом 8 Договору № 115
від 15.01.2013 р. договірної підсудності,
зокрема, всі спори та розбіжності за
даним Договором вирішуються шляхом
переговорів, а при недосягненні згоди
між сторонами, підлягають розгляду у
господарському суді за місцем
знаходженням позивача, суд зазначає
наступне.

Як вбачається зі змісту п. 20 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам» № 10 від 24.10.2011 р.,
відповідно до статей 13, 15 ГПК
підсудність справ визначається за
предметними і територіальними
ознаками. Виняток з цього правила
становить виключна підсудність справ
(стаття 16 ГПК). Можливості визначення
підсудності справи самими сторонами у
договорі названим Кодексом не
передбачено.

З огляду на те, що Господарським
процесуальним кодексом України не
передбачений інститут договірної
підсудності, заінтересована сторона
може звернутися до місцевого
господарського суду лише у
відповідності до приписів ст. 13 та 15
такого Кодексу.

Враховуючи зазначене, справа № 910/6624/14
не підсудна господарському суду міста
Києва.

В силу вимог частини 1 ст. 17
Господарського процесуального кодексу
України, якщо справа не підсудна даному
господарському суду, матеріали справи
надсилаються господарським судом за
встановленою підсудністю не пізніше
п'яти днів з дня надходження позовної
заяви або винесення ухвали про
передачу справи.

З огляду на викладене, справа № 910/6624/14,
відповідно до ст. ст. 15, 17
Господарського процесуального кодексу
України, передається за встановленою
територіальною підсудністю до
господарського суду Запорізької
області.

Керуючись ст. ст. 15, 17, 86 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Матеріали справи № 910/6624/14 передати за
встановленою територіальною
підсудністю до господарського суду
Запорізької області.

2. Дану ухвалу направити сторонам у
справі.

Суддя
В.С. Ломака