ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р.
Справа № 911/1195/14

за позовом Першого заступника
прокурора Шевченківського району м.
Києва, м. Київ, в інтересах держави в
особі

позивача 1: Міністерства енергетики та
вугільної промисловості, м. Київ

та позивача 2: Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунально-побутового підприємства
«Теплоенергопостач» Ірпінської
міської ради, Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 1 247 323,54 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

прокурор: Долгорук С.М. - посвідчення №
002718 від 05.09.2012 р.

від позивача 1: не з'явився;

від позивача 2: Іванкіна Ю.Б. -
довіреність № 14-91 від 18.04.2014 р.

від відповідача: Ружин В.В. -
довіреність № 34 від 31.01.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської
області звернувся Перший заступник
прокурора Шевченківського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості (далі - позивач 1) та
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (далі - позивач 2) з
позовом до Комунально-побутового
підприємства «Теплоенергопостач»
Ірпінської міської ради (далі -
відповідач) про стягнення 1 247 323,54 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
посилається на те, що в результаті
неналежного виконання
Комунально-побутовим підприємством
«Теплоенергопостач» Ірпінської
міської ради умов договору
купівлі-продажу природного газу № 40-БО
від 02.08.2012 р., укладеного між ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» та Відповідачем, за
ним утворилась заборгованість у сумі 1
247 323,54 грн., з якої: 1 043 368,80 грн. основного
боргу, 79 417,84 грн. пені, 36 922,46 грн. 3 %
річних, 73 035,82 грн. 7 % штрафу та 14 578,62
грн. інфляційних втрат.

Також, у позовній заяві прокурор
вказує, що НАК «Нафтогаз України»
утворено на виконання Указу Президента
України від 25.02.1998 № 51 «Про
реформування нафтогазового комплексу
України», є господарською структурою,
яка здійснює управління об'єктами
державної власності, метою якої є
підвищення рівня енергетичної безпеки
держави. Враховуючи те, що акціонером
НАК «Нафтогаз України» є держава в
особі Мінпаливенерго, то невиконання
договірних зобов'язань Відповідачем
порушує майнові інтереси держави,
призводить до погіршення
платоспроможності НАК «Нафтогаз
України», збільшення невиконаних нею
зобов'язань в тому числі перед державою
та може поглибити кризові явища в
паливно-енергетичній сфері та в
державі в цілому, що є підставою для
представництва прокуратурою інтересів
держави.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 08.04.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/1195/14 та
призначено її до розгляду на 12.05.2014 р.

В судове засідання 12.05.2014 р. з'явились
прокурор та представники Позивача 2 і
Відповідача. Позивач 1 у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Прокурор та Позивач 2 у судовому
засіданні позов підтримали та просили
задовольнити повністю. Представник
Відповідача наявність боргу перед
Позивачем 2 за поставлений газ визнав
та заявив усне клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій,
мотивоване скрутним фінансовим
становищем та затримкою розрахунків
контрагентів Відповідача за надані
послуги.

Прокурор та Позивач 2 заперечили проти
зменшення розміру штрафних санкцій з
посиланням на те, що у Позивача 2 також
скрутне фінансове становище, у тому
числі через невиконання Відповідачем
своїх зобов'язань за договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Заслухавши пояснення учасників у
справі та дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для застосування ст. 83 ГПК
України щодо зменшення розміру
штрафних санкцій, оскільки наведені
представником Відповідача обставини
не є підставою для невиконання
Відповідачем господарських
зобов'язань перед Позивачем 2.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Детально розглянувши матеріали справи,
які є достатніми для розгляду справи у
даному судовому засіданні, з'ясувавши
фактичні обставини, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, заслухавши пояснення
учасників судового процесу та
дослідивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
(продавець, позивач 2 у справі) та
Комунально-побутовим підприємством
«Теплоенергопостач» (покупець,
відповідач у справі) укладено договір
купівлі-продажу природного газу № 40-БО
(далі - Договір), відповідно до умов
якого (п. 1.1. договору) продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ (надалі -
газ), на умовах цього договору.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що
сума до сплати за 1000 куб. м. природного
газу складає 3 884,78 грн., крім того ПДВ - 20%
- 776,96 грн., всього з ПДВ - 4 661,74 грн.

Обов'язок з оплати вартості фактично
переданого природного газу узгоджено
сторонами у п. 6.1. Договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивачем 2 передано, а Відповідачем
прийнято природний газ за період з
жовтня по грудень 2012 року включно в
об'ємі 772,870 тис. куб. м. загальною
вартістю 3 602 915,88 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями підписаних та
скріплених печатками обох сторін
актами приймання-передачі природного
газу: за жовтень 2012 року від 27.11.2012 р., за
листопад 2012 року від 30.11.2012 р. та за
грудень 2012 року від 31.12.2012 р.

Із зазначених актів вбачається, що
сторонами спору підписано акти на
загальну суму 3 602 915,88 грн. без зауважень
та за відсутності з боку Відповідача
претензій та повідомлень про порушення
Позивачем 2 умов договору, тобто,
Відповідач не заперечував щодо
обсягів, сум, якості поставленого газу
та строків поставки за підписаним
актом.

Таким чином, за наслідками дослідження
матеріалів справи, судом встановлено,
що Позивач 2 виконав взяті на себе
зобов'язання щодо поставки природного
газу у відповідності до умов договору.

Враховуючи зазначений вид договорів,
вбачається, що він є оплатним, і
обов'язку продавця за договором
поставити природний газ відповідає
обов'язок покупця оплатити вартість
газу і наданих послуг.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Проте, в порушення свого грошового
зобов'язання, вартість послуг з
постачання природного газу Відповідач
сплачував з простроченням та не в
повному обсязі, в зв'язку з чим у
Відповідача виникла заборгованість
перед Позивачем 2 за отриманий
природний газ у сумі 1 043 368,80 грн.
Наявність вказаної заборгованості
визнана представником Відповідача у
судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

З огляду на вищенаведене,
господарський суд дійшов висновку про
доведеність існування боргу
Відповідача перед Позивачем 2 в розмірі
1 043 368,80 грн., а відтак заявлена позовна
вимога є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Окрім того, у зв'язку з неналежним
виконанням Відповідачем грошового
зобов'язання за Договором, прокурором
заявлено до стягнення з Відповідача 39
922,46 грн. трьох відсотків річних та 14 578,62
грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунки, додані до
позовної заяви, господарський суд
встановив, що вони є обґрунтованими,
арифметично вірними, а отже вимога
прокурора про стягнення з Відповідача
трьох відсотків річних підлягає
задоволенню повністю в сумі 39 922,46 грн.
та вимога про стягнення з Відповідача
інфляційних втрат підлягає
задоволенню повністю в сумі 14 578,62 грн.

Також, у зв'язку з неналежним
виконанням Відповідачем грошового
зобов'язання за Договором, прокурором
заявлена до стягнення з Відповідача
пеня за прострочення виконання
зобов'язання у сумі 79 417,84 грн. та штраф 7
% за прострочення понад 30 днів у сумі 73
035,82 грн.

Частиною першою ст. 549 ЦК України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частинами другою, третьою цієї ж статті
встановлено, що штрафом є неустойка, що
обчисляється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем пункту 6.1.
умов цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Перевіривши розрахунки прокурора,
господарський суд встановив, що вони є
обґрунтованими, арифметично вірними, а
отже вимога прокурора про стягнення з
Відповідача пені підлягає задоволенню
повністю в сумі 79 417,84 грн. та вимога
прокурора про стягнення з Відповідача
штрафу за прострочення понад 30 днів
підлягає задоволенню повністю в сумі 73
035,82 грн.

Оскільки позов поданий прокурором,
який звільнений від сплати судового
збору, судовий збір відповідно до ч. ч. 1,
3 статті 49 ГПК України підлягає
стягненню з Відповідача в доход
Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з
Комунально-побутового підприємства
«Теплоенергопостач» Ірпінської
міської ради (08200, Київська обл., м.
Ірпінь, вул. Паризької Комуни, 11; ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6; ) 1 043 368
(один мільйон сорок три тисячі триста
шістдесят вісім) грн. 80 коп. основного
боргу, 79 417 (сімдесят дев'ять тисяч
чотириста сімнадцять) грн. 84 коп. пені, 73
035 (сімдесят три тисячі тридцять п'ять)
грн. 82 коп. штрафу, 36 922 (тридцять шість
тисяч дев'ятсот двадцять дві) грн. 46 коп.
трьох відсотків річних та 14 578
(чотирнадцять тисяч п'ятсот сімдесят
вісім) грн. 62 коп. інфляційних втрат.

3. Стягнути з
Комунально-побутового підприємства
«Теплоенергопостач» Ірпінської
міської ради (08200, Київська обл., м.
Ірпінь, вул. Паризької Комуни, 11; ) в доход Державного бюджету
України 24 946 (двадцять чотири тисячі
дев'ятсот сорок шість) грн. 47 коп.
судового збору.

Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата виготовлення та підписання
рішення 16.05.2014 р.

Суддя
Наріжний С.Ю.