ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р.
Справа № 907/1232/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Галушко Н.А.

суддів
Матущак О.І.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу
Заступника прокурора Закарпатської
області №05/2-143/140 вих. 14 від
20.02.2014р.

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 06.02.2014р. та на
додаткове рішення господарського суду
Закарпатської області від 12.02.2014р.

у справі № 907/1232/13

за позовом Закарпатського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Закарпатській області, м.
Ужгород, Смереківської сільської ради,
с.Смерекова, Лютянської сільської ради,
с.Люта, Чорноголівської сільської
ради, с.Чорноголова, Буківцівської
сільської ради, с. Буківцьово

до відповідача державного
підприємства "Великоберезнянське
лісове господарство", смт. Великий
Березний

про стягнення суми 74 848,21 грн. за
порушення лісового законодавства

За участю представників:

від прокуратури: Куцик В.Б. -
представник;

від позивача: не з"явився.

від відповідача : Цубина М.М. -
представник

Права та обов'язки прокурору та
представникам сторін відповідно до ст.
ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

Клопотань про здійснення фіксації
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, в порядку ст. 81-1ГПК України,
учасниками судового процесу не
заявлено.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 06.02.2014р. та
додатковим рішенням господарського
суду Закарпатської області від 12.02.2014р.
у справі № 907/1232/13 (суддя І.В. Івашкович)
в задоволені позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з Державної
екологічної інспекції в Закарпатській
області в дохід Державного бюджету
України суму 1827,00 грн. судового
збору.

Заступником прокурора Закарпатської
області подано апеляційну скаргу
№05/2-143/140 вих. 14 від 20.02.2014р., в якій
просить рішення господарського суду
Закарпатської області від 06.02.2014р. та
додаткове рішення господарського суду
Закарпатської області від 12.02.2014р.
скасувати і прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задоволити в повному
обсязі, посилаючись на те, що рішення
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки відшкодування збитків є мірою
відповідальності, застосовується за
наявності вини заподіювача шкоди і
причинного зв»язку між самою шкодою та
неправомірними діями особи, що
заподіяла шкоду. Обов»язок доказування
наявності шкоди та протиправності
поведінки заподіювача шкоди
покладається на особу, якій завдано
збитків. При цьому, відсутність своєї
вини доводить особа, яка завдала шкоди.
(ч.2 ст.1166 ЦК України).

Зокрема, прокурор зазначає, що
посадовими особами державної лісової
охорони відповідача не виконано
обов»язку по забезпеченню охорони,
захисту та збереження лісових
ресурсів, допущено бездіяльність у
попередженні незаконних вирубок дерев
на ввірених відповідачу територіях
лісфонду, своєчасному виявленню
проведення незаконних рубок
правопорушниками, їх встановлення та
притягнення до відповідальності,
забезпечення відшкодування державі
збитків. Факти протиправних дій з боку
працівників лісгоспу доведено
прокурором та підтверджено
матеріалами справи, однак, на думку
скаржника судом надано їм невірну
оцінку.

Також, прокурор зазначає, що суттєвим
характеризуючим критерієм неналежної
організації роботи та протиправної
бездіяльності лісової охорони
держлісгоспу з питань охорони лісу є
офіційні статистичні дані про
лісопорушення, якими, зокрема, на
території відповідача протягом 2013 року
заподіяно державі збитків на загальну
суму 124 тис. грн., з яких 114,6 тис. грн. -
невстановленими особами.

На думку прокурора усвідомлення
держлісгоспом можливості уникнення
від цивільної відповідальності та
стягнення з нього в судовому порядку
відповідно до вимог ст.ст.1166 та 1172 ЦК
України шкоди, заподіяної державному
лісовому фонду незаконними рубками
невстановленими особами, завдяки
відсутності фактів притягнення
посадових осіб до передбаченого виду
відповідальності та неправильного
тлумачення норм чинного законодавства,
яке врегульовує дані правовідносини,
буде сприяти подальшій незаконній
вирубці дерев невідомими особами pа
потурання працівників лісової охорони.
Заходи, які вживались, як стверджує
відповідач, для збереження лісових
ресурсів від незаконних рубок не були
дієвими для попередження таких
протиправних дій та містять формальний
характер.

Скаржник вважає, що наведеними
прокурором у позовній заяві актами
огляду місць рубок, проведених
підприємством протягом 2013 року
підтверджено факт незабезпечення ним
охорони і збереження закріплених лісів
на території Чорноголівського,
Лютянського та Бистрянського лісництв.
Дані акти складено та підписано без
зауважень відповідальними
працівниками держлісгоспу та його
керівництвом. На даний час вони є
чинними, ніким не оскаржені. Отже, саме
порушення відповідачем, як
лісокористувачем, вимог лісового
законодавства щодо забезпечення
охорони та захисту лісових насаджень
призвело до незаконної порубки лісу.

Наводить скаржник і інші підстави для
скасування рішення суду.

Державним підприємством
"Великоберезнянське лісове
господарство" подано відзив на
апеляційну скаргу б/н від 17.03.2014р., в
якому просить рішення господарського
Закарпатської області від 06.02.2014р. та
додаткове рішення господарського суду
Закарпатської області від 12.02.2014р.
залишити без змін, апеляційну скаргу
без задоволення.

Лютянською сільською радою,
Буківцівською сільською радою,
Смереківською сільською радою та
Чорноголівською сільською радою
подано листи, в яких просять позовні
вимоги задоволити і розглянути справу
без участі представників.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення та заперечення
представників сторін, прокурора суд
апеляційної інстанції встановив
наступне:

як вбачається із матеріалів справи,
спірні порушення вимог лісового
законодавства, а саме, факти незаконних
рубок дерев було виявлено посадовими
особами ДП "Великоберезнянське лісове
господарство" при здійсненні в межах
виконання своїх посадових обов"язків
лісового обходу в межах лісових
масивів Чорноголівського лісництва у
кварталах №13/28, №25/1, № 8/51, №19/13;
Лютянського лісництва у кварталах
№6/7,3, №6/18; Бистринського лісництва у
кварталі №19/5.

Факти виявлених незаконних рубок дерев
підтверджуються складеними посадовими
особами ДП "Великоберезнянське лісове
господарство" актом планової ревізії
№3 від 22.04.2013р., актом планової ревізії
№6 від 23.04.2013р., актом планової ревізії
№4 від 24.04.2013р., актом №3/8 огляду місця
вчинення правопорушення лісового
законодавства від 27.08.2013р., актом №4/9
огляду місця вчинення правопорушення
лісового законодавства від 02.09.2013р.,
актом №2/5 огляду місця вчинення
правопорушення лісового законодавства
від 31.05.2013р.

Згідно з актом №4/9 від 02.09.2013р., актом
№2/5 від 31.05.2013р. виявлено самих
порушників - гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5

Актом планової ревізії №3 лісового
обходу №3 від 22.04.2013р., актом планової
ревізії №6 лісового обходу №6 від
23.04.2013р. та актом №2/5 огляду місця
вчинення правопорушення лісового
законодавства від 31.05.2013р., складеними
по Чорноголівському лісництві,
зафіксовано незаконну рубку дерев в
кварталі 25/1 кубомасою 1,45 м. куб. (порода
ялина) та встановлено розмір шкоди 5 460,60
грн.; в кварталі 8/51 кубомасою 0,3 м. куб.
(порода граб) та встановлено розмір
шкоди 2766,30 грн.; в кварталі 19/13 кубомасою
0,17 м. куб. (порода бук) та встановлено
розмір шкоди 611,26 грн.

Актом 3/8 огляду місця вчинення
правопорушення лісового законодавства
від 27.08.2013 р. та актом 4/9 огляду місця
вчинення правопорушення лісового
законодавства від 02.09.2013 р., складеними
по Лютянському лісництві, зафіксовано
незаконну рубку у кварталі 6/7,3
кубомасою 27,4 м. куб. (порода ялиця біла)
та встановлено розмір шкоди 55 239,26
грн.; у кварталі 6/18 кубомасою 3,05 м. куб.
(порода ялиця біла) та встановлено
розмір шкоди 9 745,70 грн.

Актом планової ревізії №4 лісового
обходу №4 від 26.03.2013р., складеному по
Бистрицькому лісництву, у кварталі 19/5
кубомасою 0,31 м. куб. (порода граб, верба)
та встановлено розмір шкоди 1 025,03 грн.

Закарпатський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері вважає, що
розмір шкоди, заподіяної внаслідок
вищенаведених виявлених незаконних
рубок дерев складає суму 74 848,15 грн.,
яку заявлено до стягнення з
відповідача згідно з даним позовом.

Відповідно до ст. 16 та ч. 1 ст. 17 Лісового
кодексу України право користування
лісами здійснюється в порядку
постійного та тимчасового
користування лісами. У постійне
користування ліси на землях державної
власності для ведення лісового
господарства без встановлення строку
надаються спеціалізованим державним
лісогосподарським підприємствам,
іншим державним підприємствам,
установам та організаціям, у яких
створено спеціалізовані
лісогосподарські підрозділи.

Згідно із п.1 ч.2 ст.19 Лісового кодексу
України постійні лісокористувачі
мають забезпечувати охорону, захист,
відтворення, підвищення
продуктивності лісових насаджень,
посилення їх корисних властивостей,
підвищення родючості ґрунтів, вживати
інших заходів відповідно до
законодавства на основі принципів
сталого розвитку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.64 Лісового
кодексу України підприємства,
установи, організації і громадяни
здійснюють ведення лісового
господарства з урахуванням
господарського призначення лісів,
природних умов та зобов'язані, зокрема,
здійснювати охорону лісів від пожеж,
захист від шкідників і хвороб,
незаконних рубок та інших пошкоджень.

Статтею 86 Лісового кодексу України
передбачено, що організація охорони і
захисту лісів передбачає здійснення
комплексу заходів, спрямованих на
збереження лісів від пожеж, незаконних
рубок, пошкодження, ослаблення та
іншого шкідливого впливу, захист від
шкідників і хвороб. Забезпечення
охорони і захисту лісів покладається
на центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
лісового господарства, та органи
місцевого самоврядування, власників
лісів і постійних лісокористувачів
відповідно до цього Кодексу.

Приписами ст.105 Лісового кодексу
України встановлено, що порушення
лісового законодавства тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення
лісового законодавства несуть,
зокрема, особи, винні у незаконному
вирубуванні та пошкодженні дерев і
чагарників.

Відповідно до ст.107 Лісового кодексу
України підприємства, установи,
організації і громадяни зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну лісу
внаслідок порушення лісового
законодавства, у розмірах і порядку,
визначених законодавством України.

Згідно із ст.22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Отже, позадоговірна (деліктна)
відповідальність, яка є видом
цивільно-правової відповідальності,
настає при існуванні складу
правопорушення, що включає такі
елементи, як: а) протиправність
поведінки; б) шкода; в) причинний зв'язок
між ними; г) вина заподіювача шкоди.
Зазначені підстави визначаються
загальними, оскільки для вирішення
деліктного зобов'язання їх існування
потрібне в усіх випадках, якщо інше не
обумовлено законом.

Матеріалами справи підтверджується, що
розрахунок розміру шкоди проведено
самим відповідачем та за наслідками
виявлення його посадовими особами
незаконних рубок дерев відповідні
матеріали було своєчасно скеровано до
Перечинського РВ УМВС України в
Закарпатській області для проведення
перевірки в установленому законом
порядку.

За результатами зазначених звернень у
ЄРДР внесено відомості про кримінальні
правопорушення за фактами незаконних
рубок по Лютянському лісництві в
кварталах 6/7,3;6/18 на суму 64984,96 грн.

За фактом незаконної рубки у
Чорноголівському лісництві квартал 25/1
кримінальне провадження закрито за
відсутністю складу кримінального
правопорушення.

Щодо інших виявлених фактів незаконних
рубок результати досудового
розслідування відсутні, такі порушення
у ЄРДР не реєструвались.

З огляду на викладене, судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги як в
частині доведення виявлених порушень
лісового законодавства, так і розміру
заподіяної шкоди, фактично грунтуються
на документах, складених відповідачем.
Факти спірних порушень лісового
законодавства виявлено самим
відповідачем, яким одночасно вжито
заходи, спрямовані на проведення
перевірки правоохоронними органами
відповідно до вимог чинного
законодавства та в межах встановленої
компетенції.

Отже, наведеним спростовується як факт
вчинення спірних незаконних рубок
внаслідок протиправної бездіяльності
посадових осіб ДП "Великоберезнянське
ЛГ", так і існування безпосереднього
причинно-наслідкового зв»язку між
такою бездіяльністю та спричиненням
шкоди.

В матеріалах справи відсутні належні
докази притягнення працівників
відповідача до адміністративної або
кримінальної відповідальності не
надано таких доказів і в суд
апеляційної інстанції.

Окрім того, документами, доданими
прокурором до позовної заяви та
додаткових пояснень, жодним чином не
підтверджено та не обгрунтовано розмір
самої заподіяної шкоди, хоча обов"язок
по доведенню виникнення шкоди та її
розміру, як елементу складу цивільного
правовопорушення, лежить на
позивачеві. Так, в обгрунтування суми 74
848,21 грн. заявленої до стягнення з
відповідача шкоди до позовної заяви
додано розрахунки, які складено
працівниками відповідача. Такі
розрахунки не містять жодного
посилання на застосування при
визначенні розміру шкоди відповідних
затверджених такс чи методик. Зокрема,
у розрахунках міститься посилання на
те, що такі розроблено відповідно до
постанови КМУ від 23.07.2008р. №665, однак
відсутнє посилання, за якими саме
затвердженими цією постановою таксами
обчислено розмір шкоди.

Прокурором згідно із заявою від 06.02.14
подано узагальнений розрахунок
заподіяної шкоди, який також не містить
посилання на застосовані такси чи
методики. Окрім того, надані в
обгрунтування розміру шкоди
розрахунки не містять будь-яких
розшифровок вихідних даних, за якими
здійснено відповідні обчислення.
Згідно з правовою позицією, викладеною
в пункті 6.1 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 27.06.2001р.
№ 02-5/744 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
застосуванням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища", у розгляді справ зі спорів
про відшкодування шкоди, заподіяної
зеленим насадженням їх незаконною
вирубкою, господарським судам слід
перевіряти, яким чином (зокрема із
застосуванням яких вимірювальних
засобів) проводилися заміри пнів та чи
відображені ці дані у акті. За
відсутності відповідних даних у
господарського суду немає підстав для
задоволення позову.

Натомість, в даному випадку такі дані, в
т.ч. діметр пнів, відсутні у документах,
складених по факту виявлення спірних
незаконних рубок

Окрім того, судова колегія зазначає, що
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.09.2008р. № 464 (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 15.01.2008р.
за №18/16034) затверджено Порядок
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, який регламентує
процедуру проведення перевірок з
питань здійснення державного контролю
у сфері охорони навколишнього
природного середовища та оформлення їх
результатів.

Відповідно п.1.4 вказаного Порядку акт
перевірки є документом, який фіксує
факт проведення планових,
позапланових перевірок суб'єктів
господарювання і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

Пунктом.4.13 Порядку передбачено, що за
результатами відповідних перевірок
складається уніфікований акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства.

Таким чином, належним доказом на
підтвердження факту порушення вимог
природохоронного законодавства та,
відповідно, існування підстав для
покладення на винних осіб обов"язку
щодо відшкодування заподіяної шкоди, є
складений державним інспектором
відповідно до вищенаведених
нормативно встановлених вимог
уніфікований акт перевірки.

В даному випадку відповідний акт з
фіксацією спірних порушень вимог
природоохоронного (лісового)
законодавства з боку Державної
екологічної інспекції у Закарпатській
області не складався.

Виходячи з вищевикладених
обгрунтувань, судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції про недоведеність позивачем
та прокурором належними та допустимими
доказами існування елементів складу
цивільного правопорушення у діях
відповідача та, відповідно,
передбачених законом підстав для
покладення на відповідача обов"язку з
відшкодування заявленої до стягнення
шкоди в розмірі 74 848,21грн.
за порушення лісового законодавства.

З огляду на викладене, позовна вимога
про стягнення збитків є недоведеною та
задоволенню не підлягає.

За таких обставин підстав для
скасування рішення господарського
суду Закарпатської області судова
колегія не вбачає.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду достатніх та
допустимих доказів, які б
підтверджували вимоги, заявлені в
апеляційній скарзі

Враховуючи наведене, судова колегія
приходить до висновку, що рішення
господарського суду прийняте із
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування не вбачає.

Щодо вирішення питання розподілу
судових витрат за розгляд апеляційної
скарги, судова колегія зазначає
наступне.

Згідно із ст.99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Статтею 49 ГПК України (п.2 ч.1)
встановлено, що у спорах, які виникають
при виконанні договорів та з інших
підстав, судовий збір покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" органи
прокуратури при здійсненні своїх
повноважень звільняються від сплати
судового збору.

Пунктом 4.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
зазначено, що приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, у разі повної або
часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (повністю або
пропорційно задоволеним вимогам), за
винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору та
коли позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Оскільки позивачем у даній справі є
Державна екологічна інспекція в
Закарпатській області, яка є органом,
який безпосередньо уповноважений
державою на здійснення функцій
управління в спірних правовідносинах
та у відповідності до Закону України
"Про судовий збір" не звільнена від
сплати судового збору, судова колегія
покладає обов'язок по відшкодуванню
судового збору за розгляд апеляційної
скарги в дохід державного бюджету
України в розмірі 913,50 грн. на позивача -
Державну екологічну інспекцію в
Закарпатській області.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення господарського суду
Закарпатської області від 06.02.2014р. та
додаткове рішення господарського суду
Закарпатської області від 12.02.2014р. у
справі № 907/1232/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2.Стягнути з Державної екологічної
інспекції в Закарпатській області
(Закарпатська область, м. Ужгород, вул.
Швабська, 14, і.к. 38015668) в доход
Державного бюджету України суму 913,50
грн. судового збору за розгляд
апеляційної скарги (код класифікації
доходів бюджету 22030001, рахунок
отримувача УДКСУ у Личаківському
районі м.Львова; код отримувача (код за
ЄДРПОУ) 38007620; банк отримувача ГУДКСУ у
Львівській області; код банку
отримувача (МФО) 825014; рахунок
отримувача 2006).

Місцевому господарському суду видати
наказ.

3.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

4.Справу направити у господарський суд
Закарпатської області.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 20.05.2014р..

Головуючий суддя
Галушко Н.А.

суддя
Матущак О.І.

суддя
Орищин Г.В.