ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.14р. Справа № 904/2621/14

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 472 724, 03 грн. за договором
на постачання природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: Мацегорін А.О.,
довіреність № 36/140 від 30.12.2013 р.

Від відповідача: Добровольський О.В.,
довіреність №101 від 14.01.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія "ГАЗ УКРАЇНИ"
Національної акціонерної компанії
"НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулася до
господарського суду з позовом про
стягнення з Комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" 3 % річних в розмірі
404 799,44 грн., нарахованих на суму
основного боргу та 3% річних в розмірі 59
466,10 грн. і інфляційних втрат в розмірі 6
458,49 грн., нарахованих на суму пені, за
договором про закупівлю природного
газу за державні кошти № 06/10-2336ТЕ-4 від
20.12.2010р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач не виконав умови договору
щодо оплати заборгованості за
поставлений газ та рішення
господарського суду Дніпропетровської
області по справі №20/5005/17162/2011 від 07.02.2012
року в частині сплати основного боргу у
розмірі 11 728 058,51 грн. Внаслідок того, що
заборгованість в частині оплати
основного боргу продовжувала існувати
до 28.12.2012р. позивачем було донараховано
відповідачу 3% річних від простроченої
суми у розмірі 406 799,44 грн. Також
відповідачем не виконано рішення суду
щодо сплати суми пені у розмірі 922 641,51
грн., на підставі чого Позивач
нарахував Відповідачу 3% річних та
інфляційні втрати на суму пені.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги, викладені у позовній
заяві, в повному обсязі.

Представник відповідача надав відзив
на позов в якому проти позовних вимог
заперечив, зазначив про пропуск
позивачем строку позовної давності на
нарахування 3% річних та інфляційних на
пеню. Крім того, відповідач пояснює
прострочення виконання за рішенням
суду тим, що держава, яка є засновником
позивача, не сплачує відповідачу кошти
на погашення заборгованості, на
підставі чого просить відмовит и в
задоволенні позову.

У судовому засіданні 13.05.2014р. розгляд
справи відкладався до 26.05.2014р.

Клопотання про використання засобів
технічної фіксації судового процесу
при розгляді цієї справи
представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 26.05.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (далі - Позивач,
Постачальник) та Комунальним
підприємством «Транспортування
покупної теплової енергії
«Теплотранс» (далі - Відповідач,
Покупець) укладено Договір поставки
природного газу для надання населенню
та релігійним організаціям послуг з
оплати та гарячого водопостачання
(назва договору в редакції додаткової
угоди №1 від 28.01.2011р.) № 06/10-2336ТЕ-4 від
20.12.2010р. (далі - Договір) до якого
сторонами були укладені наступні
Додаткові угоди: № 1 від 28.01.2011р., № 2 від
04.04.2011р., № 3 від 11.07.2011р.; № 4 від 30.08.2011р.;
№ 5 від 03.10.2011р. (ділі - Додаткові угоди:
№1, № 2, № 3, №4, №5).

Відповідно до п.1.1. Договору,
Постачальник зобов'язується поставити
покупцеві імпортований природний газ,
а Покупець зобов'язується прийняти і
оплати природний газ в обсязі,
зазначеному у п.1.2 цього договору.

Газ, що постачається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для надання населенню та релігійним
організаціям послуг з опалення та
гарячого водопостачання. Використання
газу Покупцем для інших потреб не є
предметом цього договору.

Згідно п.1.2. Договору, Постачальник
передає Покупцю в період з 01 січня 2011
року по 31 грудня 2011 року природний газ
(надалі - газ) з урахуванням вартості
його транспортування в обсязі до 27 096
тисяч куб.м., в тому числі по місяцях:

Місяць Обсяг Січень 4 771 тис.куб.м.Лютий 4
333 тис.куб.м.Березень 4 766
тис.куб.м.Квітень 1 264 тис.куб.м.Травень 0
тис.куб.м.Червень 0 тис.куб.м.Липень 0
тис.куб.м.Серпень 0 тис.куб.м.Вересень 0
тис.куб.м.Жовтень 2 575 тис.куб.м.Листопад
4 618 тис.куб.м.Грудень 4 769 тис.куб.м.Разом
27 096 тис.куб.м.За розрахункову одиницю
переданого газу приймається один
кубічний метр (куб.м.), приведений до
стандартних умов (t - 20 град. за Цельсієм
Р = 760 мм ртутного стовпчика).

Пунктом 3.1 Договору в редакції
Додаткової угоди № 3 встановлено, що
ціна за 1000 куб.м. газу становить 829,608
грн. без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
газ, тарифів на транспортування,
розподіл і постачання газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ - 2%;

- податок на додану вартість за
ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 244,80
грн., крім того ПДВ - 20%.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1
091,00 грн., крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ
- 1 309,20 грн.

Відповідно п. 3.1.1. Договору в редакції
Додаткової угоди № 1 загальна вартість
цього договору складається із суми
вартості місячних поставок газу.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки
проводяться шляхом поетапної оплати у
такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34 (тридцять
чотири) відсотки від вартості за
планових місячних обсягів постачання
газу проводиться не пізніше 10 числа
місяця поставки;

- подальші оплати проводяться по 33
(тридцять три) відсотки від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу до 20 та 30 (31) числа
місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі акта приймання -передачі газу
до 20 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до п.6.1.1. Договору, Покупець
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі сплачувати за поставлений газ.

Пунктом 7.1. Договору у разі невиконання
або неналежного виконання своїх
зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законами та цим договором.

Згідно п. 7.2. Договору у разі порушення
Покупцем умов п. 4.1. Договору, Покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дати
його підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, діє у частині
поставки газу з 01.01.2011р. і діє до 31.12.2011р.
включно, а у частині розрахунків за газ
- до їх повного здійснення (п.10.1.
Договору в редакції Додаткової угоди №
1).

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач протягом січеня -квітня 2011
року здійснив поставку природного газу
Відповідачу, що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу
(а.с. 28-31) на загальну суму 18 240 993,26грн.

Вищевказані акти підписані
повноважними представниками сторін
без зауважень на скріплені печатками
підприємств сторін.

Позивач розрахувався за поставлений
природний газ частково у сумі 2 675 582,52
грн., у зв'язку з чим у нього утворилась
заборгованість - 11 728 058,51 грн.

Враховуючи, що зобов'язання за
договором в добровільному порядку
виконані не були, позивач звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з відповідача суми основного
боргу - 11 728 058,51 грн., пені - 922 641,71 грн.,
інфляційних збитків - 300 288,35 грн., 3%
річних за період з 21.02.2011р. по 27.07.2011р. -
212 771,24 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№20/5005/17162/2011 від 07.02.2012 року за позовом
ДК «Газ України» НАК "Нафтогаз України
до КП «Транспортування покупної
теплової енергії «Теплотранс» позов
задоволено повністю, стягнуто з
останнього на користь Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз України
11 728 058,51 грн. - основного боргу, 922 641,71
грн. - пені, 300 288,35 грн. - інфляційних, 212
771,24 грн. - 3% річних за період з 21.02.2011р.
по 27.07.2011р. (Зазначене рішення не
оскаржувалося та набрало чинності
20.02.2012р._

Згідно інформаційного листа ВГСУ від
17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином (стаття 599 ЦК України).
При цьому чинне законодавство не
пов'язує припинення грошового
зобов'язання з наявністю судового
рішення про стягнення боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох процентів річних від
простроченої суми чи відкриттям
виконавчого провадження з примусового
виконання такого рішення

Відповідач не виконав умови договору
щодо оплати за поставлений газ та
рішення господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№20/5005/17162/2011 від 07.02.2012 року в частині
оплати основного боргу. Внаслідок чого
заборгованість продовжувала існувати
з 01.11.2011р. по 28.12.2012р. та у зв'язку з чим
позивач нарахував відповідачеві 3%
річних на суму основного боргу (11 728 058,51
грн.) за період з 01.11.2011р. по 28.12.2012р. у
сумі 406 799,44 грн., 3% річних на суму пені (922
641,51 грн.) за період з 18.02.2012р. по 14.04.2014р. у
сумі 59 466,10 грн. та інфляційні втрати на
суму пені (922 641,51 грн.) за період з
березня 2012р. по лютий 2014р. у сумі 6 458,49
грн.

Позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню на підставі наступного.

Пунктом 7.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№ 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" вставлено, що за
відсутності інших підстав припинення
зобов'язання, передбачених договором
або законом, зобов'язання, в тому числі
й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у
разі коли судовим рішенням з боржника
стягнуто суму неустойки (штрафу, пені),
то правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв'язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
ЦК України проценти не нараховуються,
інфляційні ж нарахування та
нарахування трьох процентів річних на
цю заборгованість можуть
здійснюватися на загальних підставах
відповідно до частини другої статті 625
названого Кодексу з дня, наступного за
днем набрання законної сили
відповідним судовим рішенням (у даному
випадку - з 21.02.12р., враховуючи дату
підписання рішення у справі №
20/5005/17162/2012 - 10.12.2012р., та не оскарження
даного рішення).

Зазначений висновок наведено також у
постанові ВГСУ від 09.10.2013р. у справі №
8/5005/2535/2012 (а.с. 60-64).

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
1 статті 193 Господарського кодексу
України).

Згідно з частиною 1 статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання, відповідно до
статті 610 Цивільного кодексу України, є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунки позивача, судом
встановлено, що нарахування позивачем
здійснено невірно.

Так, оскільки прострочення виконання
зобов'язання має місце та враховуючи
викладене, вимоги позивача підлягають
задоволенню з стягненням з відповідача
3% річних за період з 01.11.2011р. по 28.12.2012р.
нарахованих на суму основного боргу -
11728 058,51 грн. у розмірі 406 794,81 грн.

В частині стягнення 4,63 грн. слід
відмовити.

Нарахування 3% річних на суму пені за
період з 18.02.2012р. по 14.04.2014р. у розмірі 59
539,50 грн. позивачем здійснено також
невірно, оскільки, як зазначив сам
позивачу позові - нарахування трьох
процентів річних на цю заборгованість
може здійснюватися … з дня, наступного
за днем набрання законної сили
відповідним судовим рішенням (20.02.2012р.)

Позивач же здійснив розрахунок,
починаючи не з 21.02.12р., а з 18.02.2012р.

У зв'язку з чим, суд, перевіривши
розрахунок, прийшов до висновку, що за
період з 21.02.2012р. по 14.04.2014р. з
відповідача підлягає до стягнення 3%
річних, нарахованих на суму пені в
розмірі 59 388,25грн.

У стягненні 77,85 грн. слід відмовити.

Інфляційні втрати на суму пені за
період з березня 2012р. по лютий 2014р.
підлягають до стягнення у розмірі 6
394,22 грн.

У стягненні 64,27 грн. слід відмовити.

Клопотання відповідача про
застосування строків позовної
давності щодо нарахування позивачем 3%
річних та інфляційних втрат на
нараховану та несплачену пеню судом
відхиляється, оскільки обов'язок щодо
сплати пені у відповідача виник лише з
20.12.12р. (дата набрання рішенням суду у
справі № 20/5005/17162/2012 чинності). А
нарахування 3% річних та інфляційних
втрат на цю суму здійснено після
набрання законної сили рішенням суду
тобто в межах строку позовної давності.

Суд відхиляє заперечення відповідача
щодо відсутності вини у виникненні
заборгованості та неможливості
виконати рішення суду у зв'язку з
несвоєчасним відшкодуванням державою
різниці в тарифах, оскільки комунальне
підприємство "Транспортування
покупної теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради є
самостійною юридичною особою,
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями. Недофінансування
(несвоєчасне відшкодування різниці в
тарифах) з державного бюджету не є
підставою для звільнення від сплати
заборгованості за теплопостачання.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог.

Виходячи з положень ст.34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню в
наступному розмірі:

- 3% річних за період з 01.11.2011р. по 28.12.2012р.
нарахованих на суму основного боргу у
розмірі 406 794,81 грн.,

-3% річних, нарахованих на суму пені в
розмірі 59 388,25грн.,

- інфляційні втрати на суму пені за
період з березня 2012р. по лютий 2014р.
підлягають до стягнення у розмірі 6
394,22 грн.

У стягненні 146,75 грн. слід відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України при
задоволенні позову судовий збір
покладається на сторони пропорційно
задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 629
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 33,
34, 43, 44, 49, 82-85, 87, 116 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
«Транспортування покупної теплової
енергії «Теплотранс» (49089, м.
Дніпропетровськ, вул. Макарова, 32, ) на користь Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
Україна" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,
буд. 1, ) 3% річних,
нарахованих на суму основного боргу, у
розмірі 406 794,81 грн. (чотириста шість
тисяч сімсот дев'яносто чотири грн. 81
коп.), 3% річних, нарахованих на суму
пені, у розмірі 59 388,25грн. (п'ятдесят
дев'ять тисяч триста вісімдесят вісім
грн. 25 коп.), інфляційні втрат, які
нараховані на суму пені, у розмірі 6
394,22 грн. (шість тисяч триста дев'яносто
чотири грн. 22 коп.) , витрат на оплату
судового збору у сумі 9 452,06 грн. (дев'ять
тисяч чотириста п'ятдесят дві грн. 06
коп.), про що видати наказ.

В частині стягнення 146, 75 грн. -
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційної скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя Н.Г. Назаренко

Дата підписання рішення, оформленого
відповідно до вимог ст. 84 ГПК України, -
27.05.2014р.