ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
Справа № 915/321/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді: Бритавської
Ю.С.,

при секретарі судового засідання:
Мартиненко М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Сокирська К.С.,
довіреність №101 від 03.02.2014р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні позовну заяву: Приватного
акціонерного товариства «Київстар»
(03110, м. Київ, Червонозоряний пр., 51, ) в особі Одеської філії
Приватного акціонерного товариства
«Київстар» (65005, м. Одеса, вул.
Бугаївська, 3; поштова адреса: 65026, м.
Одеса, вул. Ланжеронівська, 3; )

до відповідача: Приватного
підприємства «Торола Дизайн Груп»
(юридична адреса: 54030, м. Миколаїв, вул.
Шевченка, 42/18; поштова адреса: 54029, м.
Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2/1, )

про: стягнення 7526,74 грн., -

Суть спору: Приватне акціонерне
товариство «Київстар» в особі Одеської
філії Приватного акціонерного
товариства «Київстар» звернулось до
господарського суду Миколаївської
області з позовом про стягнення з
Приватного підприємства «Торола
Дизайн Груп» 7526,74 грн., з яких: 6264,48 грн.
основного боргу, 135,27 грн. індексу
інфляції, 333,34 грн. трьох відсотків
річних та 793,65 грн. пені.

Підставою позовних вимог стало
невиконання відповідачем договірних
зобов'язань в частині здійснення
своєчасного та повного розрахунку за
надані послуги рухомого (мобільного)
зв'язку.

04.04.2014р. та 28.04.2014р. на виконання вимог
суду від позивача за вх.№6270/14 та
вх.№7680/14 відповідно надійшли
витребувані судом документи.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлений,
про що свідчать відповідні
повідомлення про вручення поштових
відправлень від 18.03.2014р. та від 14.04.2014р.,
які повернулись до суду з відповідними
відмітками пошти «за закінченням
терміну зберігання» та «за зазначеною
адресою не проживає». При цьому
відповідні ухвали суду направлялись
відповідачу за його юридичною адресою -
адресою його реєстрації.

Водночас слід враховувати, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи. При цьому
примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т.п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

Така ж правова позиція викладена і у п.4
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
02.06.2006р. №01-8/1228 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році», п.11 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15.03.2007р. №01-8/123 «Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році».

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Така ж правова позиція викладена і у
п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Враховуючи вищевикладене, відповідач
вважається належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи.

За таких обставин господарський суд
визнав за можливе розглянути справу за
відсутністю представника відповідача
в порядку ст. 75 ГПК України - за наявними
матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
господарський суд встановив:

27.06.2012р. між Приватним акціонерним
товариством «Київстар» (Оператор,
позивач) та Приватним підприємством
«Торола Дизайн груп» (Абонент,
відповідач) укладено Угоду №4620218 про
надання послуг рухомого (мобільного)
зв'язку, за умовами якої Оператор надає
Абоненту послуги рухомого (мобільного)
зв'язку (надалі - послуги зв'язку), а
Абонент користується вищенаведеними
послугами та своєчасно оплачує
Оператору їх вартість на умовах,
викладених в угоді.

Відповідно до п.3.4.1 угоди Оператор
надає Абоненту SIM-карту, вказаний в
Замовленні телефонний номер в мережі
Оператора і послуги зв'язку після
здійснення Абонентом дій, передбачених
п.4.1 угоди.

Згідно з п.4.1 угоди при підключенні до
мережі Оператора Абонент здійснює
оплату замовлених послуг зв'язку та
початкові платежі згідно з тарифним
планом, до якого Абонент підключається.

Пунктом 1.1 угоди передбачено, що
Абонент має право користуватися
замовленими послугами в мережі
Оператора в Україні, а також в мережах
інших операторів, з якими Оператором
укладені відповідні угоди щодо
роумінгу та які мають технічну
можливість надавати такі послуги.

У відповідності до п.3.2.1 угоди Абонент
зобов'язується своєчасно оплачувати
послуги зв'язку Оператора згідно з
чинними тарифами, підтримувати
авансовий платіж не нижче мінімального
рівня, встановленого діючими тарифами,
та сплачувати щомісячну абонентну
плату. Абонентна плата сплачується
Абонентом і в тому випадку, коли
надання йому послуг зв'язку
призупинено за несплату наданих
Оператором послуг зв'язку. У випадку
виникнення заборгованості Абонента
щодо наданих Оператором послуг зв'язку,
Абонент зобов'язаний погасити таку
заборгованість протягом 5 днів з
моменту, який настав раніше: (а)
отримання від Оператора відповідного
повідомлення, або (б) припинення
надання послуг зв'язку внаслідок
вичерпання Авансового платежу нижче
мінімального рівня.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до Замовлення до угоди
Абонент отримав 1 SIM-карту з номером
мобільного телефону: +32.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивачем надавались відповідачу
обумовлені угодою послуги зв'язку,
однак відповідач в порушення
договірних зобов'язань здійснював
оплату за отримані послуги несвоєчасно
та не в повному обсязі, а з 01.11.2013р.
взагалі припинив здійснювати оплату
послуг, в зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 6264,48 грн.

Виставлені відповідачу рахунки на
оплату наданих послуг останнім не
оплачені, наявний борг не погашено, не
зважаючи на визнання відповідачем
наявності заборгованості перед
позивачем та гарантування її оплати у
відповідному гарантійному листі від
26.06.2013р. №26/06-13/1.

Вищевикладені обставини стали
підставою для звернення позивача до
суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов висновку про задоволення
позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В силу вимог ч.1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК
України, які кореспондуються з
вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтями 32, 33 ГПК України встановлено,
що доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарським судом встановлено, що
між сторонами у справі 27.06.2012р. укладено
угоду №4620218 про надання послуг
рухомого (мобільного) зв'язку, згідно з
якою позивач взяв на себе зобов'язання
надавати відповідачу обумовлені
послуги зв'язку, а відповідач - оплатити
надані послуги в розмірі та на умовах,
встановлених угодою.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач не належним чином виконав
свої зобов'язання щодо оплати наданих
позивачем послуг зв'язку.

Іншого відповідачем не доведено.

Докази погашення наявного боргу в
матеріалах справи відсутні та
відповідачем до суду не надані.

Враховуючи вищевикладене, є
підставними та підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача суми основного боргу за
надані послуги зв'язку в розмірі 6264,48
грн.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України також
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки, а в
силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними
санкціями в цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Господарський суд приймає до уваги
надані позивачем розрахунки пені,
трьох відсотків річних та індексу
інфляції, вважає їх обґрунтованими.

З огляду на вищенаведене, є підставними
та підлягають задоволенню позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 793,65 грн. пені, 333,34 грн.
трьох відсотків річних та 135,27 грн.
індексу інфляції.

За таких обставин, господарський суд
дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ
«Київстар» в особі Одеської філії ПрАТ
«Київстар» є правомірними та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Іншого відповідачем не доведено.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати позивача по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Київстар» в особі Одеської
філії Приватного акціонерного
товариства «Київстар» задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства
«Торола Дизайн Груп» (юридична адреса:
54030, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 42/18;
поштова адреса: 54029, м. Миколаїв, вул.
Галини Петрової, 2/1, ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Київстар» (03110, м. Київ,
Червонозоряний пр., 51, ) в
особі Одеської філії Приватного
акціонерного товариства «Київстар»
(65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 3; поштова
адреса: 65026, м. Одеса, вул.
Ланжеронівська, 3; ) 6264
(шість тисяч двісті шістдесят чотири)
грн. 48 коп. основного боргу, 135 (сто
тридцять п'ять) грн. 27 коп. індексу
інфляції, 333 (триста тридцять три) грн. 34
коп. трьох відсотків річних, 793 (сімсот
дев'яносто три) грн. 65 коп. пені та 1827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Одеського апеляційного господарського
суду через господарський суд
Миколаївської області.

Повне рішення складено 19 травня 2014
року.

Суддя
Ю.С. Бритавська