ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.Справа № 916/740/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

головуючого судді:
В.В. Лашина

суддів:
Г.А. Єрмілова
О.Л.Воронюка

при секретарі
Т.М.Філончук

За участю представників сторін:

Від ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3, довіреність №
164888, від 26.05.14;

Від ТОВ "Колос" - Кокарєв А.В.,
довіреність б/н від 23.01.14;

Ліквідатор арбітражний керуючий -
Новіков Ю.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову господарського суду
Одеської області від 09.04.2014р.

справа №916/740/14

За заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю „Колос"

до Боржника Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

про банкрутство

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 05.03.2014 року прийнято до
розгляду заяву товариства з обмеженою
відповідальністю «Колос» (далі за
текстом - ТОВ "Колос") про порушення
провадження у справі про банкрутство
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (в
подальшому - ФОП ОСОБА_2), оскільки
остання неспроможна виконати свої
грошові зобов'язання щодо сплати
заборгованості у розмірі 1 122 000 грн.
після настання встановленого строку
сплати.

26 березня 2014 року господарським судом
Одеської області ухвалено порушити
справу про банкрутство ФОП ОСОБА_2 та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Постановою господарського суду
Одеської області від 09 квітня 2014 року
(суддя Ровинський О.Ю.) боржника - ФОП
ОСОБА_2 (65490, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) визнано банкрутом, однак
ліквідаційну процедуру відкрито
відносно ФОП ОСОБА_7 АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_2).
Ліквідатором ФОП ОСОБА_2 призначений
арбітражний керуючий Новіков Ю.П.,
якого зобов'язано здійснити визначені
ст. 91 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" заходи.

Не погоджуючись з цією постановою, ФОП
ОСОБА_2 просить в апеляційній скарзі її
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким задовольнити заяву ФОП
ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи
на два місяці для проведення боржником
розрахунків з кредиторами або
укладання мирової угоди, посилаючись
на порушення місцевим господарським
судом норм матеріального права,
оскільки законом не передбачено
надання доказів наявності майнових
активів, за рахунок яких можливе
погашення вимог у встановлений строк
ініціюючого кредитора. Окрім цього,
скаржник вказує на те, що основною
умовою відкладення розгляду справи
виступає саме згода кредитора, що було
підтверджено ТОВ "Колос" у судовому
засіданні, а не наявність чи
відсутність майнових активів.

В відзиві на апеляційну скаргу
арбітражний керуючий Новіков Ю.П.
просить в задоволенні апеляційної
скарги відмовити, а справу направити до
господарського суду Одеської області
для подальшого розгляду з мотивів
викладених у відзиві.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, дослідивши
наявні матеріали та перевіривши
правильність застосування
господарським судом норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(надалі - Закон про банкрутство).

Відповідно до ст. 53 Цивільного
кодексу України фізична особа, яка
неспроможна задовольнити вимоги
кредиторів, пов'язані із здійсненням
нею підприємницької діяльності, може
бути визнана банкрутом у порядку,
встановленому законом.

Розділом VІІ Закону та ст. 84 Закону про
банкрутство передбачено, що відносини,
пов'язані з банкрутством окремих
категорій суб'єктів підприємницької
діяльності регулюються цим Законом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим розділом.

До окремих категорій суб'єктів
підприємницької діяльності
законодавець, зокрема, відніс й фізичну
особу-підприємця (ст.ст. 90, 91,92 Закону
про банкрутство).

У відповідності до частин 1, 2, 3 ст. 90
Закону про банкрутство правила,
передбачені цією статтею,
застосовуються до відносин, пов'язаних
з визнанням фізичної особи-підприємця
банкрутом. Підставою для визнання
фізичної особи-підприємця банкрутом є
його нездатність задовольнити вимоги
кредиторів за грошовими зобов'язаннями
та/або виконати обов'язок із сплати
обов'язкових платежів. Заява про
порушення справи про банкрутство
фізичної особи-підприємця може бути
подана в господарський суд фізичною
особою-підприємцем, який є боржником,
або його кредиторами.

Відповідно до ст. 1 Закону банкрутство -
це визнана господарським судом
неспроможність боржника відновити
свою платоспроможність за допомогою
процедур санації та мирової угоди і
погасити встановлені у порядку,
визначеному цим Законом, грошові
вимоги кредиторів не інакше як через
застосування ліквідаційної процедури.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення про визнання боржника
банкрутом та відхиляючи клопотання ФОП
ОСОБА_2 про відкладення розгляду
справи, місцевий господарський суд
виходив з того, що доказів укладення
будь-якого правочину з ТОВ "Колос"
стосовно можливих розрахунків чи
підписання мирової угоди боржником не
надано, як і не було надано доказів
наявності майнових активів у формі
рухомого або нерухомого майна,
відкритих розрахункових рахунків з
наявними на них коштами, за рахунок
яких можливе погашення вимог
кредитора.

Однак висновки суду першої інстанції
про необхідність визнання ФОП ОСОБА_2
банкрутом, колегія суддів вважає
зробленими передчасно з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Закону про
банкрутство за заявою фізичної особи -
підприємця господарський суд може
відкласти розгляд справи про
банкрутство не більше ніж на два місяці
для проведення фізичною особою -
підприємцем розрахунків з кредиторами
чи укладення мирової угоди.

Частиною 3 зазначеної статті
унормовано, що за наявності відомостей
про відкриття спадщини на користь
фізичної особи - підприємця
господарський суд має право зупинити
провадження у справі про банкрутство
для вирішення у встановленому законом
порядку питання щодо спадщини.

Якщо у встановлений частиною другою
цієї статті строк фізичною особою -
підприємцем не подано доказів
задоволення вимог кредиторів і в
зазначений строк не укладено мирової
угоди, господарський суд визнає
фізичну особу - підприємця банкрутом і
відкриває ліквідаційну процедуру (ч. 4
ст. 91 Закону про банкрутство).

Цими положеннями законодавцем
визначені умови для можливості
урегулювання між сторонами спірних
питань, що стали підставою для
порушення справи для банкрутства.

Водночас, згаданими нормами
встановлено не обов'язок, а саме право
суду відкласти розгляд справи, яке
повинне засновуватися на конкретних
обставинах справи, наданих суду
поясненнях та документах, фінансовому
становищі та матеріальному стані
сторін тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
березня 2014 року господарським судом
ухвалено про порушення провадження у
справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2 та
справу призначено до розгляду на 09
квітня 2014 р.

09 квітня 2014 р. ФОП ОСОБА_2 звернулася до
господарського суду Одеської області
із заявою про відкладення розгляду
справи на два місяці для проведення
боржником розрахунків з кредиторами
або укладення мирової угоди,
обгрунтовуючи свої вимоги досягненням
домовленості з кредитором - ТОВ "Колос"
з питання надання розстрочки по сплаті
наявної безспірної заборгованості в
строк до 06.06.2014 р.

Ці обставини не заперечувалися ТОВ
"Колос" в судових засіданнях в
місцевому господарському суді та в
апеляційній інстанції.

Між тим, суд першої інстанції належної
оцінки вказаним обставинам не надав.

При цьому, наданими до апеляційної
скарги документами, а саме: пропозиції
боржника про графік погашення
заборгованості від 31.03.2014 р. та його
прийняття кредитором згідно із
відповіддю від 07.04.2014 р. за № 33/1,
підтверджується досягнення зазначеної
ФОП ОСОБА_2 домовленості із ТОВ "Колос"
про розстрочку заборгованості.

Враховуючи основну мету Закону про
банкрутство, якою є відновлення
платоспроможності боржника, суд першої
інстанції помилково не врахував
зазначеної домовленості та можливості
урегулювання спірного питання між
сторонами без запровадження
ліквідаційної процедури банкрутства.

До того ж, при прийнятті постанови про
визнання боржника банкрутом та
відкритті ліквідаційної процедури (як
за загальною процедурою, так і за
процедурою з особливостями,
встановленими статтями 90-92 Закону про
банкрутство) в суді повинен бути
доведений факт неоплатності боржника,
як того вимагає стаття 205 ГК України,
відповідно до положень частини 4 якої
суб'єкт господарювання може бути
оголошений банкрутом за рішенням суду,
у разі неспроможності суб'єкта
господарювання через недостатність
його майна задовольнити вимоги
кредиторів.

Аналогічна правова позиція
відображена у постанові Вищого
господарського суду України від 21
травня 2013 року у справі № 15/176-б.

Згідно із податковою декларацією
платника єдиного податку - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 за 2013 рік
загальна сума доходу становить 2 254 141,36
грн., що перевищує розмір
заборгованості.

З витягу про реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна станом
на 12.12.2013 р. вбачається наявність на
праві власності ФОП ОСОБА_2 вантажних
автомобілів.

Судом першої інстанції не досліджено
фінансово-майнового стану боржника, не
перевірено можливого прийняття
боржником спадщини, відтак, не
встановлено передбачених
законодавством про банкрутство
обставин, що свідчили б про нездатність
виконання боржником грошових
зобов'язань перед кредитором, як того
вимагає ч. 2 ст. 90 Закону про
банкрутство.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що при розгляді
справи про банкрутство боржника судом
першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, а це, відповідно до положень
ст. 104 Господарського процесуального
кодексу України, є підставою для
скасування оскаржуваної постанови
господарського суду.

Окрім цього, безумовною підставою для
скасування оскарженого судового
рішення, згідно до п. 3 ч. 3 ст. 104 ГПК
України, є прийняття місцевим
господарським судом рішення про права
і обов'язки особи, яка не була залучена
до участі у справі.

Рішення є таким, що прийняте про права
та обов'язки особи, яка не була залучена
до участі у справі, якщо в
мотивувальній частині рішення
містяться висновки суду про права та
обов'язки цієї особи, або у
резолютивній частині рішення суд прямо
вказав про права та обов'язки таких
осіб. В такому випадку рішення порушує
не лише матеріальні права осіб, не
залучених до участі у справі, а й їх
процесуальні права, що витікають із
сформульованого в пункті 1 статті 6
Європейської конвенції про захист прав
людини і основних свобод положення про
право кожного на справедливий судовий
розгляд при визначенні його цивільних
прав і обов'язків.

При винесенні оскаржуваної постанови,
господарський суд у пункті 2 її
резолютивної частини відкрив
ліквідаційну процедуру відносно
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, який
не є учасником провадження по даній
справі.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що оскаржувана постанова
підлягає скасуванню, а справа
поверненню господарському суду
Одеської області для здійснення
передбачених Законом про банкрутство
дій.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити
частково, а постанову господарського
суду Одеської області від 09.04.2014 р. по
справі № 916/740/14 - скасувати.

Справу №916/740/14 передати для подальшого
розгляду до господарського суду
Одеської області на стадію порушення
провадження у справі про банкрутство
(підготовче засідання).

Повний текст постанови складено та
підписано 29.05.2014р.

Головуючий суддя
В.В.
Лашин

Суддя
Г.А. Єрмілов

Суддя
О.Л. Воронюк