м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4345/14 14.05.14За позовом ДП
"Український державний центр
до ТОВ " Телесистеми України
про стягнення 43 490,28 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача Ізюмська І.В.
(дов. № 5-7/570 від 14.01.13)
Від відповідача Вакуленко
С.В.(дов. від 19.08.2013)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача регресної
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 21.03.2014 порушено провадження у
справі №910/4345/14 та призначено до
розгляду на 03.04.2014.
Представник позивача з'явився в судове
засідання 03.04.2014, надав пояснення по
суті справи та подав додаткові докази
по справі.
Представник відповідача в судове
засідання 03.04.2014 не з'явився, проте
через канцелярію суду подав клопотання
про відкладення розгляду справи.
Суд задовольнив дане клопотання.
Також відповідач через канцелярію суду
подав відзив на позовну заяву, в якому
проти позову заперечував та просив
відмовити в його задоволенні та просив
визнати недійсним договір, що
пов'язаний з предметом спору.
Розгляд справи відкладено на 22.04.2014.
22.04.2014 представник відповідача подав
суду заяву про розстрочку виконання
рішення суду, в якій зазначає, що борг
визнає, проте у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем не має
можливості погасити заборгованість
єдиним платежем, а тому просить
розстрочити виконання рішення суду на
п'ять місяців рівними частинами.

В судовому засіданні 22.04.2014 судом
оголошено перерву на 14.05.2014 для подання
додаткових доказів по справі.

В судове засідання 14.05.2014 прибули
представники позивача та відповідача,
дали пояснення по справі.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
не заперечував, проте просив
задовольнити його заяву про розстрочку
виконання рішення суду.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2009 між Державним підприємством
„Український державний центр
радіочастот" (надалі - позивач,
виконавець за договором) та
товариством з обмеженою
відповідальністю „Телесистеми
України" (надалі - відповідач, замовник
за договором) був укладений договір №
123 (надалі - Договір).

Предметом Договору є проведення
позивачем узгоджених з відповідачем
робіт щодо нагляду за маршрутизацією
телефонних викликів (технічний
контроль) відповідно до технічної
документації та діючих нормативних
документів на мережі (без зняття
інформації з голосового трафіку), на
технічних майданчиках відповідача, та
оплата відповідачем виконаних робіт
відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 1.2. договору перелік
робіт, які виконуються при проведенні
вимірювань параметрів
телекомунікаційних мереж змовника, в
тому числі щодо маршрутизації трафіку,
наведені у додатку № 2 до договору.

Згідно розділу 3 договору:

3.1. Вартість виконання робіт щодо
вимірювання параметрів
телекомунікаційних мереж з розрахунку
за один технічний майданчик становить:

- в межах міст Києва, Сімферополя,
Севастополя та обласних центрів - 3632,34
грн., ПДВ 20% - 726,47 грн., всього до сплати -
4358 (чотири тисячі триста п'ятдесят
вісім ) гривня 81 коп.;

- в населених пунктах поза межами міст
Києва, Сімферополя, Севастополя та
обласних центрів - 3897,97 грн., ПДВ 20% - 779,59
грн., всього до сплати - 4677 (чотири
тисячі шістсот сімдесят сім) гривень 56
коп.

Зазначені суми визначаються у
Протоколі узгодження договірної ціни
(Додаток № 1). Загальна вартість робіт,
яка вказується у Акті про виконання
робіт з вимірювання параметрів на
телекомунікаційних мережах (зразок
наведено в Додатку №41 залежить від
кількості технічних майданчиків, на
яких, відповідно до Плану вимірювання
параметрів на телекомунікаційних
мережах „ЗАМОВНИКА" (Додаток №3),
протягом місяця були виконані роботи з
вимірювання параметрів
телекомунікаційних мереж. План
вимірювання параметрів на
телекомунікаційних мережах
„ЗАМОВНИКА" складається перед
початком року, що наступає за звітнім, і
підписується „Сторонами". В разі
необхідності План вимірювання
параметрів на телекомунікаційних
мережах за згодою „Сторін" протягом
року може корегуватися.

3.2. Звітним періодом за цим Договором є
календарний місяць. Розрахунки між
„ВИКОНАВЦЕМ" та „ЗАМОВНИКОМ" за Роботи
проводяться шляхом оплати виконаних
Робіт в місяці наступним за звітним.

3.3. Рахунки надсилаються „ЗАМОВНИКУ"
разом з Актом про виконання робіт з
вимірювання параметрів
телекомунікаційних мереж „ЗАМОВНИКА".
„ЗАМОВНИК" сплачує виставлені
„ВИКОНАВЦЕМ" рахунки до кінця місяця,
наступного за звітним.

3.4. Роботи з вимірювання параметрів
телекомунікаційних мереж на технічних
майданчиках „ЗАМОВНИКА", які
розташовані у інших, ніж м. Кит, містах
України, виконуються фахівцями філій
„ВИКОНАВЦЯ".

3.5. До 10-го числа місяця, наступного за
звітним, рахунки на сплату робіт,
виконаних фахівцями „ВИКОНАВЦЯ" в м.
Києві, разом з Актом про виконання
робіт з вимірювання параметрів
телекомунікаційних мереж „ЗАМОВНИКА"
і копіями Протоколів замірювань
параметрів телекомунікаційних мереж
за звітний період, виставляються
-ВИКОНАВЦЕМ" на адресу головного офісу
„ЗАМОВНИКА" в Києві.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем своєчасно виконувалися
роботи згідно з Договором, про що
відповідача було повідомлено шляхом
направлення на його адресу відповідних
актів про виконання робіт та рахунків
(п.3.3 Договору). Копії відповідних
листів з відмітками про отримання
додаються.

Однак, порушивши умови Договору,
відповідач не сплатив кошти за
наступними рахунками:

№ 14372 від 25.08.2011 року на суму 4358 грн. 76
коп.;

№ 16513 від 28.09.2011 року на суму 4358 грн. 76
коп.;

№ 18189 від 25.10.2011 року на суму 4358 грн. 76
коп.

№ 6627 від 24.04.2012 року на суму 4358 грн. 76
коп.;

№ 18632 від 19.10.2012 року на суму 4358 грн. 76
коп.;

№ 3182 від 26.02.2013 року на суму 4358 грн. 76
коп.;

№ 3279 від 27.02.2013 року на суму 4311 грн. 72
коп.;

№ 11420 від 19.06.2013 року на суму 4358 грн. 76
коп.;

№ 17784 від 24.09.2013 року на суму 4358 грн. 76
коп.

Отже, загальна сума боргу згідно з
наведеними рахунками складає 39 181 грн. 80
коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України
оплата робіт провадиться після
прийняття замовником збудованого
об'єкта (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Оскільки відповідач не виконав взятих
на себе зобов'язань за договором щодо
оплати здійснених позивачем робіт, то
позовні вимоги про стягнення з нього
грошових коштів в розмірі 39 181,80 грн. є
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
пеню за прострочення грошового
зобов'язання в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочення, яка згідно розрахунку
позивача становить 2 686,83 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійну облікову ставку
Національного Банку, що діяла в період,
за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.6. Договору, за
порушення грошових зобов'язань,
Відповідач сплачує Позивачу штрафні
санкції у розмірі 0,1 % вартості робіт,
але не більше подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла у період, за який
сплачуються штрафні санкції за кожен
день прострочення.

Суд вважає розрахунок пені наданий
позивачем обґрунтованим та
задовольняє позовні вимоги про
стягнення з відповідача суми пені в
розмірі 2 686,83 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 1 621,65 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Отже, у зв'язку з викладеним підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача 3% річних в сумі 1 621,65 грн.
згідно розрахунку позивача, який суд
вважає правомірним.

Представник відповідача подав суду
заяву про розстрочку виконання рішення
суду, в якій зазначає, що борг визнає,
проте у зв'язку із скрутним фінансовим
становищем не має можливості погасити
заборгованість єдиним платежем, а тому
просить розстрочити виконання рішення
суду на п'ять місяців рівними
частинами.

Суд відмовив у задоволенні даного
клопотання, оскільки відповідач має
перед позивачем заборгованість ще з 2011
року і якби він мав намір сплачувати
частинами цю заборгованість, то зробив
би це раніше, а тому на думку суду заява
відповідача призведе до небажаних
економічних наслідків для відповідача,
котрий являється державним
підприємством, а зважаючи на складну
економічну ситуацію в державі, це
призведе до ще більш скрутного
становища.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34,
49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити відповідачу у задоволенні
заяви про розстрочку виконання рішення
суду.

2. Позовні вимоги Державного
підприємства „Український державний
центр радіочастот" задовольнити
повністю.

3. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Телесистеми України"
(02094, м. Київ, Дніпровський район, вул.
Червоногвардійська, буд. 27 А, ) на користь Державного
підприємства „Український державний
центр радіочастот" (03179, м. Київ,
Святошинський район, проспект
Перемоги, 15 км., )
основний борг в розмірі 39 181(тридцять
дев'ять тисяч сто вісімдесят одна) грн.
80 коп., пеню в розмірі 2 686(дві тисячі
шістсот вісімдесят шість) грн. 83 коп., 3%
річних в сумі 1 621(одна тисяча шістсот
двадцять одна) грн. 65 коп. та судовий
збір у розмірі 1 827(одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
19.05.2014