ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа № 925/656/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду розглянув справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «КСІЛ-УКРАЇНА», м.
Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5,
к. 609

до комунального підприємства
«ДИРЕКЦІЯ ПАРКІВ» Черкаської міської
ради, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.
132/1

про стягнення 77 504,18 грн. заборгованості
та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «КСІЛ-УКРАЇНА»
звернулось в господарський суд
Черкаської області з позовом до
комунального підприємства «ДИРЕКЦІЯ
ПАРКІВ» Черкаської міської ради про
стягнення заборгованості за продане
дитяче ігрове обладнання згідно
договору купівлі-продажу від 22.01.2009р.
№0-001-09 в розмірі 77 504,18 грн., в тому числі
60 000,00 грн. основного боргу, 5 418,21 грн. 3%
річних, 2 575,00 грн. інфляційних, 9 510,97 грн.
пені, та відшкодування судових витрат.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, відзив на позов не надав,
представника у судове засідання вдруге
не направив, витребувані документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Ухвалу суду від 18.04.2014р. про
порушення провадження у справі вручено
уповноваженому представнику
відповідача 23.04.2014р., що
підтверджується повідомленням про
вручення рекомендованого поштового
відправлення.

Неподання відповідачем відзиву на
позовну заяву та нез'явлення
представника відповідача у судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи по суті за наявними доказами
відповідно до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України. Адреса відповідача відповідає
адресі, вказаній в реєстраційних
документах. Місце проведення
господарської діяльності відповідно
до положень ст. 93 ЦК України відповідає
адресі реєстрації. Доказів проведення
розрахунку за договором не надано.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав, викладених в
позовній заяві, та просив позов
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлені такі
взаємовідносини сторін.

22.01.2009р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «КСІЛ-УКРАЇНА»
(Продавцем - Позивач по справі), в особі
директора Мовчан І.В., що діє на
підставі Статуту, та комунальним
підприємством «ДИРЕКЦІЯ ПАРКІВ»
Черкаської міської ради (Покупцем -
Відповідач по справі), в особі
директора Радуцького О.Р., що діє на
підставі Статуту, було укладено
договір купівлі-продажу №0-001-09 (Далі -
Договір), за умовами якого Продавець
зобов'язується продати, а Покупець
зобов'язується сплатити і прийняти
дитяче ігрове обладнання (надалі -
обладнання), а також відвантажити
обладнання зі складу Продавця у м.
Києві за адресою: м. Київ, вул.
Бориспільська, 40.

Відповідно до п. 6.6 Договору договір
набуває чинності з дати підписання, але
у будь-якому випадку до повного
виконання сторонами своїх обов'язків.

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна
визначається на підставі
затвердженого прейскуранта цін на
обладнання переліком вартості виробів
дитячого ігрового обладнання (Додаток
№1, що є невід'ємною частиною даного
договору), і складає 189 578,00 грн., у тому
числі ПДВ 20% - 31 596,33 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору оплата у
розмірі 25% від суми договору 47 394,50 грн.
(з ПДВ 20% - 7 899,08 грн.) проводиться
протягом березня 2009 року.

Відповідно до п. 3.2 Договору остаточна
оплата у розмірі 75 % від суми договору 142
318,50 грн. (з ПДВ 20% - 23 718,75 грн.)
проводиться протягом трьох наступних
місяців (по 25% кожного місяця).

Відповідно до п. 4.1 Договору Покупець
виконує роботи, передбачені розділом 1
даного договору в строк:

- відвантаження обладнання зі складу
Продавця протягом 5 днів з моменту
підписання договору;

- закінчення робіт - після здійснення 100%
оплати згідно пункту 3.2 Договору.

На виконання умов Договору Продавець
29.01.2009р. відвантажив Покупцю
обладнання, що підтверджується
видатковою накладною від 29.01.2009р.
№РН-0000287 на загальну суму 189 578,00 грн., в
тому числі ПДВ 20% - 31 596,33 грн.

Товар був одержаний Покупцем.

За вже поставлений товар Покупець
розрахувався частково в сумі 120 000,00
грн., що підтверджується банківськими
виписками.

Сторони неодноразово звіряли
розрахунки, про що складено відповідні
акти звірки взаємних розрахунків від
12.11.2009р. та від 16.12.2010р., згідно яких
заборгованість Покупця складає 69 578,00
грн.

На адресу Покупця неодноразово
направлялись листи-попередження від
16.12.2009р. №158/12-09 (а.с. 14), від 13.12.2010р. №135/12
(а.с. 16), від 05.10.2011р. №156/10-11 (а.с. 19) з
вимогами негайно погасити
заборгованість та попереджено про
звернення до суду в разі несплати
заборгованості для примусового
стягнення заборгованості та санкцій.

Листом від 16.12.2010р. №341 Покупець
повідомив Продавця, що у зв'язку з
тяжким фінансовим становищем в 2010 році
своєчасно погасити заборгованість не
мали змоги та зобов'язується повністю
розрахуватись до 01 червня 2011 року (а.с.
17).

06.06.2011р. Покупцем була здійснена ще
оплата в розмірі 9 578,00 грн.

04.01.2012р. між Покупцем та Продавцем
підписано Додаткову угоду №1 до
Договору, за умовами якої термін дії за
цим договором визначається з 04.01.2012р. по
31.12.2012р. Решта умов Договору залишено
без змін (а.с. 20).

Станом на 04.04.2014р. заборгованість
Покупця становить 60 000,00 грн. основного
боргу. Сума заборгованості не
заперечується Покупцем.

Невиконання Покупцем взятих на себе
зобов'язань стало підставою для
звернення Продавця до суду для захисту
порушеного права та примусового
стягнення заборгованості та санкцій.

Відповідач вимоги не заперечив.
Доказів погашення боргу до проведення
судового засідання не подано.
Відповідачем не подано суду доказів
про об'єктивну неспроможність провести
розрахунок за договором. При
проведенні оплати відповідачем в день
проведення засідання ці платежі мають
бути враховані при виконанні судового
рішення за умови визначення належного
призначення платежу.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представника позивача, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
часткового задоволення.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Сторони за договором є самостійними
юридичними особами та суб'єктами
господарювання на ринку послуг.

Між сторонами виникли та існують
договірні відносини купівлі - продажу
обладнання (дитяче ігрове обладнання).

За правовою природою спірний договір
купівлі-продажу від 22.01.2009р. №0-001-09 (з
додатковою угодою) є договором
купівлі-продажу і відповідає вимогам
статті 655 Глави 54 ЦК України, якою
встановлено, що одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві) та отримати
гроші, а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах договору.
Договір купівлі-продажу від 22.01.2009р.
№0-001-09 (та додаткова угода) не
заперечений сторонами, не визнаний
судом недійсним та не розірваний в
установленому порядку.

Продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу. Позивач
29.01.2009р. згідно видаткової накладної
від 29.01.2009р. №РН-0000287 поставив
Відповідачу обладнання на загальну
суму 189 578,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 31
596,33 грн., що не оспорюється сторонами.
Претензій щодо кількості, якості та
специфікації отриманого обладнання
(дитяче ігрове обладнання) не заявлено.
Продавцем оформлена податкова
накладна на підтвердження
господарської операції.

В Розділі 3 договору встановлений
порядок розрахунків.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Проте Відповідач свої зобов'язання в
частині оплати за отримане обладнання
належним чином не виконав. Розрахунок в
повному обсязі не проведено,
заборгованість в установлені
договором строки не погашено, що є
порушенням господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, тому суд вважає обґрунтованим
та доведеним право Позивача на
стягнення з Відповідача суми
заборгованості за поставлене
обладнання у розмірі 60 000,00 грн.

Належних та допустимих доказів
своєчасного та повного розрахунку за
отримане дитяче ігрове обладнання, в
розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК
України, відповідач суду та позивачу не
надав.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Штрафними санкціями у відповідності з
ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Позивач з посиланням на положення ч. 6
ст. 231 Господарського кодексу України
нараховує відповідачу 9 510,97 грн. пені за
період з 24.02.2014р. по 24.02.2014р. з посиланням
на облікову ставку НацБанку України.
Суд відмовляє в задоволенні даної
вимоги про стягнення пені, оскільки
договір про забезпечення виконання
зобов'язання у виді неустойки не
укладено в письмовому виді між
сторонами, чим порушено вимоги ст.ст. 546,
547 ЦК України.

Посилання позивача на п. 6.5 Договору, в
якому встановлено, що всі інші питання,
не врегульовані договором регулюються
чинним законодавством України, не
встановлює права позивачу на стягнення
пені з відповідача за неналежне
виконання зобов'язання, без укладання
належного письмового договору про
забезпечення зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

На підставі наявного грошового
зобов'язання Позивачем нараховано
Відповідачу:

5 418,21 грн. - 3% річних за період
прострочення з квітня 2011р. по квітень
2014р. та 2 575,00 грн. інфляційних за період
з березня 2011р. по березень 2014р., які
просить стягнути з відповідача.

Розрахунок перевірено судом за
допомогою калькулятора санкцій
апаратного комплексу
«Еліт:Ліга-Закон». Розрахунок
інфляційних збитків та плати за
к5ористування чужими грошовими коштами
виконано вірно. Стягненню підлягає 5
418,21 грн. - 3% річних та 2 575,00 грн.
інфляційних на користь позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що
позивачем використано належний спосіб
захисту порушеного права. Відповідач
не подавав суду заяв та доказів про
об'єктивну неможливість заперечити
позовні вимоги.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на відповідача та
стягнути на користь позивача 1 827,00 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
«ДИРЕКЦІЯ ПАРКІВ» Черкаської міської
ради, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.
132/1, , номер рахунку в
банку невідомий

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «КСІЛ-УКРАЇНА», м.
Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5,
к. 609, , номер рахунку в
банку невідомий

60 000,00 грн. основного боргу, 5 418,21 грн. 3%
річних, 2 575,00 грн. інфляційних та 1 827,00
грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 20.05.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба