КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р. Справа№ 925/1211/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Кропивної Л.В.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Машталєр І.С.
(довіреність №14/20-79-14 від 11.03.2014 р.)

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Валява»

на рішення господарського суду
Черкаської області від 10.09.2013 року

у справі №925/1211/13 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Державного публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Валява»

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Державне публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Украгролізинг» звернулось
до господарського суду Черкаської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Валява» про стягнення штрафу в сумі
824047,84 грн.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 10.09.2013 р. позов
задоволено повністю. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 824047,84
грн. штрафу та 16480,96 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
рішення суду першої інстанції прийняте
з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, невідповідністю
висновків, викладених у рішенні,
обставинам справи, з порушенням та
неправильним застовуванням норм
матеріального і процесуального права.

Представник позивача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення, а рішення без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте через
відділ документального забезпечення
від відповідача надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з відрядженням представника.

Колегія суддів, вислухавши думку
представника позивача, враховуючи
обмежені строки розгляду справи
апеляційним господарським судом,
встановлені ст. 102 ГПК України, не
вбачає підстав для задоволення
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи.
Господарський процесуальний кодекс
України не обмежує суб'єкта
господарювання у можливості залучення
декількох осіб для участі у справі в
якості представника. Відповідачем не
надано доказів неможливості
представництва інтересів останнього у
суді іншими особами.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами
від 18.04.2014 р. та від 28.04.2014 р. явка сторін
у судове засідання обов'язковою не
визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, апеляційний
господарський суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України
без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

08.02.2011 р. між Державним публічним
акціонерним товариством «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»
(змінено назву з Відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»
на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 31.08.2011 р. № 951)
(лізингодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Фастівецьке імені Зеленька»
(первісний лізингоодержувач) було
укладено договір фінансового лізингу
№10-11-8стбст-пл/118, відповідно до умов
якого лізингодавець передає
лізингоодержувачу у користування на
визначений договором строк предмет
лізингу, який набувається ним у
власність у постачальника, самостійно
обраного лізингоодержувачем, та
визначений у додатку до договору
"Найменування, кількість, ціна і
вартість предмета лізингу", що є
специфікацією предмета лізингу, а
останній сплачує за це лізингові
платежі на умовах договору.

Відповідно до п. 5.1 зазначеного
договору, предмет лізингу передається
лізингоодержувачу за Актом за умови
перерахування платежів в розмірі та
порядку, визначеному п. 4.2 договору.

Згідно акта приймання-передачі
сільськогосподарської техніки №1 від
06.07.2011 р., лізингодавець передав
первісному лізингоодержувачу предмет
лізингу, зазначений у додатках №1,3,5,7,9
до договору, нову, яка не була у
користуванні сільськогосподарську
техніку на загальну суму 41202392,00 грн.

10.08.2012 р. між позивачем, первісним
лізингоодержувачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Валява» (новий лізингоодержувач) було
укладено додатковий договір №319 до
договору фінансового лізингу
№10-11-8стбст-пл/118 від 08.02.2011 р.
(додатковий договір), відповідно до п. 4
якого сторони домовились, що всі права
та обов'язки по договору фінансового
лізингу від 08.02.2011 р. №10-11-8 стбст-пл/118,
які ніс первісний лізингоодержувач
беззаперечно і без інших умов з моменту
підписання додаткового договору
приймає на себе новий
лізингоодержувач.

Відповідно до п. 5 додаткового договору,
предмет лізингу передається первісним
лізингоодержувачем новому
лізингоодержувачу за актом
приймання-передачі не пізніше 5-ти днів
після підписання додаткового договору.

Згідно акта приймання-передачі
предмета лізингу від 13.08.2012 р.,
первісний лізингоодержувач передав
новому лізингоодержувачу предмет
лізингу.

Відповідно до п. 8 додаткового договору,
новий лізингоодержувач/його майновий
поручитель не пізніше 30-ти днів після
підписання цього додаткового договору
зобов'язується укласти з лізингодавцем
договір іпотеки, передавши в іпотеку
об'єкт(-и) нерухомості, в якому
монтуватиметься/змонтовано предмет
лізингу або передати в іпотеку
(заставу) будь-яке інше майно на суму
договору.

03.10.2012 р. позивачем було направлено на
адресу відповідача лист №14/2269, в якому
зазначено, що договір іпотеки до цього
часу не укладений, а також позивач
вимагав у строк до 15.10.2012 р. з'явитися до
нього з необхідними документами для
укладення визначеного договору.

Листом від 21.12.2012 р. за №21/12-12 відповідач
повідомив, що він займається
оформленням права власності на об'єкти
нерухомого майна, які будуть в
подальшому передані в іпотеку.

13.03.2013 р. позивач знову звернувся до
відповідача з листом №14/561, в якому
зазначив, що в найкоротший строк очікує
повноважних представників для
укладення іпотечного договору.
Вказаний лист залишився без відповіді
та задоволення.

Позивач стверджує, що на час звернення
з позовом до суду першої інстанції
відповідач не виконав умови п. 8
додаткового договору в частині
укладення з позивачем договору іпотеки
нерухомого майна, що і стало підставою
для звернення останнього до суду з
вимогою про стягнення 824047,84 грн. штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

За приписами ч. 1 ст. 806 ЦК України, за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав свої договірні
зобов'язання щодо передачі предмета
лізингу, що підтверджено актом
приймання-передачі від 13.08.2012 р., який
скріплений підписами та печатками
сторін.

Права та обов'язки відповідача
визначені у розділах 3, 4 договору, а
також у п. 8 додаткового договору, яким
сторони погодили, що новий
лізингоодержувач/його майновий
поручитель не пізніше 30-ти днів після
підписання цього додаткового договору
зобов'язується укласти з лізингодавцем
договір іпотеки, передавши в іпотеку
об'єкт(-и) нерухомості в якому
монтуватиметься/змонтовано предмет
лізингу або передати в іпотеку
(заставу) будь-яке інше майно на суму
договору

Всупереч вимогам додаткового договору,
відповідач вказані дії щодо укладення
договору іпотеки, не вчинив, порушивши
взяті на себе зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідальність сторін, встановлена у
п.7.2 договору де зазначено, що за
ненадання підтверджуючих документів
про реєстрацію предмета лізингу,
неповідомлення про зміну
місцезнаходження та реквізитів,
порушення інших зобов'язань визначених
договором, лізингоодержувач сплачує
штраф в розмірі 2 % від вартості
предмета лізингу за кожний випадок
порушення.

В матеріалах справи відсутні, а
відповідачем не надано доказів
належного виконання своїх зобов'язань,
передбачених п. 8 додаткового договору.

З огляду на вищезазначені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що позовна вимога про стягнення з
відповідача штрафу у розмірі 2% від
вартості предмета лізингу, в сумі 824047,84
грн., є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної
норми, належним чином апеляційну
скаргу не обґрунтовано, доказів та
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції апеляційному суду не
наведено.

З огляду на викладене, посилання
скаржника на неповне з'ясування
обставин справи та порушення норм
матеріального і процесуального права,
слід вважати такими, що не заслуговують
на увагу. Крім того, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновку
місцевого господарського суду та не
підтверджуються наявними матеріалами
справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення
господарського суду Черкаської
області від 10.09.2013 р. у даній справі є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.
105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Валява» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Черкаської області від 10.09.2013 р. у
справі №925/1211/13 залишити без змін.

Справу №925/1211/13 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
С.О. Алданова

Судді
С.Я. Дикунська

Л.В. Кропивна