ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.
Справа № 922/4450/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Ільїн О.В. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю:

прокурора - Дудника В.В., посвідчення №
009116 від 13.10.2012 року,

представників:

позивача - не з'явився,

3-ї особи, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні позивача - Бєляєвої
Д.О., довіреність № 10-26/2117 від 18.03.2014
року,

1-го відповідача - Мазоренка В.Д.,
довіреність бн від 17.12.2013 року,

2-го відповідача - не з'явився,

3-ї особи, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача - не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мідас" (вх.
№ 750Х/1-6) на рішення господарського суду
Харківської області від 13 лютого 2014
року у справі № 922/4450/13

за позовом Прокурора Дергачівського
району Харківської області, м. Дергачі
в інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства у
Харківській області, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Державна інспекція
сільського господарства у Харківській
області, м. Харків

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мідас", м. Харків

2. Дергачівської районної державної
адміністрації Харківської області, м.
Дергачі

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - Відділ Держземагенства
у Дергачівському районі Харківської
області, м. Харків

про визнання недійсним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
договору, визнання недійсним запису та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13 лютого 2014
року по справі №922/4450/13 (головуючий
суддя Доленчук Д.О., суддя Бринцев О.В.,
суддя Присяжнюк О.О.) позов задоволено
частково. Визнано недійсним та
скасовано розпорядження Дергачівської
районної державної адміністрації
Харківської області № 502 від 23 грудня
2004 року про передачу в оренду земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас"; визнано
недійсним договір оренди землі від 24
грудня 2004 року, укладений між
Дергачівською районною державною
адміністрацією Харківської області та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мідас"; зобов'язано
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мідас" повернути
державі в особі Головного управління
Держземагентства у Харківській
області земельну ділянку площею 6,0000 га
на території Малоданилівської
селищної ради Дергачівського району за
межами населеного пункту, межі якої
складаються з земельних ділянок з
кадастровими номерами :10:000:0013 - 3,9
га та :10:000:0012 - 2,1 га; витрати по
сплаті судового збору покладено на
відповідачів.

Перший відповідач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Мідас", з
рішенням господарського суду першої
інстанції не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом норм матеріального права,
просить рішення господарського суду
Харківської області від 13 лютого 2014
року у справі № 922/4450/13 скасувати в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, зокрема, що зміна цільового
призначення спірної земельної ділянки
відбувалася шляхом погодження
Дергачівською районною державною
адміністрацією проекту відведення
земельної ділянки з земель запасу, що
відповідає нормам Земельного кодексу
України, Законів України "Про
землеустрій", "Про оренду землі",
Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 26
травня 2004 року № 677. Вважає висновок
суду стосовно відсутності рішення про
переведення ріллі в пасовища є
необґрунтованим, оскільки діюче на той
час законодавство не передбачало
порядку здійснення такого переведення.
На думку першого відповідача,
помилковим є висновок господарського
суду щодо визнання недійсним договору
оренди землі, виходячи зі змісту норм
Земельного кодексу України та
відсутності встановлення місцевим
господарським судом порушень істотних
умов договору оренди землі. Вважає, що
місцевим господарським судом не
враховано, що прокуратурою пропущений
строк позовної давності на подання
позову, про який заявлено стороною у
спорі, що у відповідності до частини
четвертої статті 267 Цивільного кодексу
України є підставою для відмови у
позові.

Дергачівська районна державна
адміністрація Харківської області
надала через канцелярію суду відзив на
апеляційну скаргу (вх.2758), в якому
просить розглядати дану справу за
відсутності її представника. Вважає
апеляційну скаргу обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню, а
рішення місцевого господарського суду
неправомірним, просить його скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

На думку другого відповідача, зміна
цільового призначення спірної
земельної ділянки відбулась шляхом
затвердження Дергачівською районною
державною адміністрацією проекту
відведення земельної ділянки з земель
запасу (землі сільськогосподарського
призначення), що відповідає вимогам
статті 20 Земельного кодексу України,
статті 50 Закону України "Про
землеустрій", пункту 2 Порядку
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 травня 2004 року
№ 677.

Прокуратура Дергачівського району
Харківської області у відзиві на
апеляційну скаргу (вх.2771) вважає доводи,
викладені в ній необґрунтованими.
Просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, рішення господарського
суду Харківської області від 13 лютого
2014 року без змін, як таке, що відповідає
нормам матеріального та
процесуального права та прийняте при
повному дослідженні всіх обставин, що
мають значення для справи.

Вказує, зокрема, що ні в проекті
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, ні в рішеннях Дергачівської
районної державної адміністрації не
зазначено про зміну цільового
використання земельної ділянки та
переведення її з однієї категорії
земель до іншої. Розпоряджень головою
Дергачівської районної державної
адміністрації про зміну цільового
використання земельної ділянки не
приймалось.

Головне Управління Держземагенства у
Харківській області у відзиві на
апеляційну скаргу (вх.2842) вважає
апеляційну скаргу безпідставною, а
рішення господарського суду
Харківської області від 13 лютого 2014
року по справі №922/4450/13 законним та
обґрунтованим, просить залишити його
без змін.

Розгляд апеляційної скарги
відкладався.

Розпорядженням виконуючого обов'язки
голови Харківського апеляційного
господарського суду від 12 травня 2014
року, у зв'язку з відпусткою судді
Черленяка М.І., для розгляду даної
справи сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя Камишева Л.М.,
суддя Ільїн О.В., суддя Медуниця О.Є.

Через канцелярію суду 12 травня 2014 року
представник Державної інспекції
сільського господарства у Харківській
області надав відзив на апеляційну
скаргу (вх.3712), де вказує про існуючий
порядок зміни цільового призначення
земельних ділянок.

12 травня 2014 року через канцелярію суду
представник Головного Управління
Держземагенства у Харківській області
надав клопотання (вх.3723) про розгляд
апеляційної скарги за його
відсутності.

Представник відділу Держземагенства у
Дергачівському районі Харківської
області в судове засідання 13 травня 2014
року не прибув, про день, час та місце
судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення судової кореспонденції, яке
міститься в матеріалах справи (т.2
а.с.205), відзив на апеляційну скаргу не
надав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши в судовому засіданні
прокурора, представників Державної
інспекції сільського господарства у
Харківській області та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мідас",
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, розглянувши справу у
відповідності до вимог статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення,
господарський суд першої інстанції
виходив з того, що ухвалюючи спірне
розпорядження про передання земельних
ділянок, які фактично за своїм цільовим
призначенням були віднесені до
сільськогосподарського призначення -
рілля, загальною площею 6,0 га,
Дергачівська районна державна
адміністрація не змінила їх цільове
призначення, як того вимагає стаття 20
Земельного кодексу України, але
зазначила, що передаються землі
несільськогосподарського призначення.
Таким чином судом встановлено, що
Дергачівська районна державна
адміністрація порушила встановлений
порядок зміни цільового призначення
земельної ділянки, передавши фактично
без зміни цільового призначення
земельної ділянки в оренду землі
сільськогосподарського призначення,
зазначивши, що передаються
несільськогосподарська земельна
ділянка.

На підставі скасування спірного
розпорядження № 502 від 23 грудня 2004 року,
суд першої інстанції визнав недійсним
договір оренди земельної ділянки від 24
грудня 2004 року, укладений між
Дергачівською районною державною
адміністрацією та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Мідас",
внаслідок чого, зобов'язано першого
відповідача повернути спірну земельну
ділянку державі в особі Головного
управління Держземагенства у
Харківської області.

Застосовуючи до спірних правовідносин
приписи статей 16, 203, 215 Цивільного
кодексу України, статей 20, 21, 124
Земельного кодексу України, вимоги
статті 207 Господарського кодексу
України, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне.

Як убачається із матеріалів справи,
розпорядженням голови Дергачівської
районної державної адміністрації № 362
від 29 вересня 2004 року було надано
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас" дозвіл на
розробку проекту відведення земельної
ділянки із земель запасу (землі
сільськогосподарського призначення»,
загальною площею 6,0 га на території
Малоданилівської селищної ради за
межами населеного пункту для
розміщення автосалону з технічним
центром передпродажної підготовки
автомобілів з одночасним визначенням
втрат сільськогосподарського
виробництва (т.1 а.с. 26).

23 грудня 2004 року головою Дергачівської
районної державної адміністрації було
винесено розпорядження № 502 "Про
передачу в оренду земельних ділянок
несільськогосподарського призначення
ТОВ "Мідас", яким затверджено проект
відведення земельної ділянки
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас" для
будівництва автосалону та технічного
центру передпродажної підготовки
автомобілів та передано Товариству з
обмеженою відповідальністю "Мідас" в
оренду на 49 років земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
(категорія земель іншого призначення)
загальною площею 6,0000 га на території
Малоданилівської селищної ради за
межами населеного пункту (т.1 а.с.21).

24 грудня 2004 року між Дергачівською
районною державною адміністрацією та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мідас" строком на 49
років був укладений договір оренди
землі, за яким в оренду були передані
дві земельні ділянки загальною площею
6,0000 га: перша ділянка - 3,9000 га, друга 2,1000
га (т.1 а.с. 34).

Даний договір зареєстрований в
Харківській регіональній філії
державного підприємства "Центр ДЗК при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах", про що у
Державному реєстрі земель було вчинено
запис № 20 від 24 грудня 2004 року.

На замовлення Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мідас" був
виготовлений Державним підприємством
"Харківський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою" проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас" для
розміщення автосалону з технічним
центром передпродажної підготовки
автомобілів за рахунок земель запасу
державної власності на території
Малоданилівської селищної ради
Дергачівського району Харківської
області ( т.2 а.с. 40-91).

Згідно акту обстеження земельної
ділянки Державної інспекції
сільського господарства в Харківській
області № 508 від 10 жовтня 2013 року, на
земельній ділянці, переданій в оренду
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас", будівництво
не здійснювалось (т.1 а.с. 30-32).

Прокуратурою Дергачівського району
Харківської області була проведена
перевірка в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів в
діяльності Дергачівської районної
державної адміністрації, відділі
Держземагенства Дергачівського району
Харківської області та в діяльності
сільських, селищних, міських рад
Дергачівського району, про що свідчить
постанова прокурора Дергачівського
району від 09 жовтня 2013 року ( т.1 а.с.14).

За результатами зазначеної перевірки
відомості про виявлені правопорушення
внесено до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000032 (т.1 а.с. 12).
Так, встановлено, що 24 грудня 2004 року на
підставі висновку службових осіб
Дергачівського відділу земельних
ресурсів в оренду Товариству з
обмеженою відповідальністю "Мідас"
передано 6 га земель
сільськогосподарського призначення із
зміною цільового призначення, які
належали до категорії пасовищ.
Розрахунок втрат
сільськогосподарського виробництва
проводився на підставі вищевказаного
висновку щодо категорії земель, та
визначений у розмірі 127794 грн. Разом з
цим, проведеною перевіркою прокуратури
встановлено, що передані в оренду землі
належать до земель
сільськогосподарського призначення,
які належать до категорії рілля.
Висновок службових осіб
Дергачівського відділу земельних
ресурсів був зроблений без належних
правових підстав, оскільки органи
державної влади не приймали жодних
рішень про зміну категорії земель з
ріллі на пасовища. Додатково, на
підставі висновку Державного
підприємства "Харківський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою", встановлено, що
втрати сільськогосподарського
виробництва, станом на 24 грудня 2004 року
у зв'язку з переданням земельної
ділянки загальною площею 6 га із земель
сільськогосподарського призначення в
оренду Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас" складають
265746,2 грн. У зв'язку з неправильним
розрахунком втрат
сільськогосподарського виробництва,
який був здійснений за результатами
висновку службових осіб висновку
Дергачівського відділу земельних
ресурсів, державі заподіяно збитки у
розмірі 128952,2 грн.

З позовних вимог прокурора убачається,
що жодним розпорядженням голови
Дергачівської районної державної
адміністрації не затверджувалась
зміна цільового використання
земельної ділянки та переведення її з
однієї категорії земель до іншої. У
висновку проекту землеустрою
Державного підприємства "Харківський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" визначено, що
земельна ділянка віднесена до ріллі,
яка підлягає виведенню з активного
обробітку з земель запасу. Таким чином,
визначивши категорію земель необхідно
належним чином змінити цільове
призначення земельної ділянки,
відобразивши цей факт у розпорядженні
та у документації із землеустрою. Крім
того зазначає, що Дергачівською
районною державною адміністрацією не
було видано розпорядження щодо зміни
цільового призначення землі в межах
однієї категорії земель, що призвело до
заподіяння державі збитків.

Так, із інформації відділу
Держземагенства у Дергачівському
районі Харківської області, наданої
прокурору Дергачівського району
вбачається, що земельна ділянка, яка
передавалася Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас" в оренду
належала до земель
сільськогосподарського призначення, а
саме до ріллі (т.1 а.с. 19).

На підставі розрахунку ДП "Харківський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" №70/01-769
встановлено, що втрати
сільськогосподарського виробництва у
зв'язку з переданням земельної ділянки
загальною площею 6,0000 га із земель
сільськогосподарського призначення в
оренду Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас" складають
265746,20 грн.

В той же час передання Товариству з
обмеженою відповідальністю "Мідас"
земельних ділянок відбулося на
підставі висновку Дергачівського
відділу земельних ресурсів про те, що
відводяться земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
(категорії-пасовища) (т.1 а.с. 16).

Також, матеріали справи містять
довідку головного спеціаліста відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
Управління з контролю за використанням
та охоронною земель Державної
інспекції сільського господарства в
Харківській області про обстеження
земельної ділянки площею 6,0 га, що
передана в оренду Товариству з
обмеженою відповідальністю "Мідас" (т.1
а.с.28-29).

Відповідно до цієї довідки, на підставі
матеріалів з проекту землеустрою, а
саме розрахункової відомості сум
відшкодування втрат
сільськогосподарського виробництва на
освоєння нових земель в зв'язку із
відведенням сільськогосподарських
угідь Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас", головним
спеціалістом встановлено, що втрати
розраховувались по
сільськогосподарським угіддям -
пасовища.

Також, у матеріалах проекту
землеустрою міститься висновок ДП
"Харківський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою" про
якість ріллі, яка підлягає виведенню з
активного обробітку з земель запасу на
території Малоданилівської селищної
ради Дергачівського району, яким
зазначено, що ділянка площею 6,0 га при
використанні в якості ріллі є
збитковою, та що її доцільно
використовувати в якості пасовища.

Відповідно до акту обстеження ділянки
ріллі, яка надається Товариству з
обмеженою відповідальністю "Мідас" від
26 жовтня 2004 року, доцільно перевести 6,0
га ріллі в пасовища (т.1 а.с.84).

Однак будь-які документи, що свідчать
про безпосереднє переведення
сільськогосподарських угідь - ріллі в
сільськогосподарські угіддя - пасовища
відсутні.

Таким чином, розрахункова відомість
сум відшкодування втрат
сільськогосподарського виробництва на
освоєння нових земель в зв'язку з
відведенням сільськогосподарських
угідь Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас", в частині
визначення виду сільськогосподарських
угідь складена невірно, і повинна бути
розрахована з урахуванням виду
сільськогосподарських угідь - рілля.

Надаючи правову кваліфікацію
відносинам, які виникли між сторонами,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Частинами першою та другою статті 6
статті Закону України «Про місцеві
державні адміністрації» передбачено,
що на виконання Конституції України,
законів України, актів Президента
України, Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження.

Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їхньої компетенції, є
обов'язковими для виконання на
відповідній території всіма органами,
підприємствами, установами та
організаціями, посадовими особами та
громадянами.

Згідно з частиною першою статті 41
зазначеного Закону голови місцевих
державних адміністрацій видають
розпорядження одноособово і несуть за
них відповідальність .

Приписи статті 43 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»
передбачають, що акти місцевих
державних адміністрацій, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
актам Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, можуть бути оскаржені до
органу виконавчої влади вищого рівня
або до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, за статтею 2 Земельного
кодексу України земельними
відносинами є суспільні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею, суб'єктами в яких
виступають громадяни, юридичні особи,
органи місцевого самоврядування та
органи державної влади, а об'єктами -
землі в межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні паї (частки).

Статтею 14 Конституції України
передбачено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу
України встановлено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Згідно зі статтею 19 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
прийняття оспорюваного розпорядження)
землі України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі
історико-культурного призначення;
землі лісогосподарського призначення;
землі водного фонду; землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення. Земельні ділянки кожної
категорії земель, які не надані у
власність або користування громадян чи
юридичних осіб, можуть перебувати у
запасі.

За приписами статей 20, 21 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент прийняття оспорюваного
розпорядження) віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.
Зміна цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб, здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок у порядку, що встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Порушення
порядку встановлення та зміни
цільового призначення земель є
підставою, зокрема, для визнання
недійсними рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам.

Згідно з пунктом "в" частини 3 статті 122
Земельного кодексу України районні
державні адміністрації на їх території
надають земельні ділянки із земель
державної власності у постійне
користування юридичним особам у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), крім
випадків, визначених частиною сьомою
цієї статті.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
розпорядженням від 29 вересня 2004 року
«Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мідас" надається
земля для виробництва із земель запасу
(землі сільськогосподарського
призначення).

В проекті землеустрою щодо відведення
земельної ділянки не зазначено про
зміну цільового використання
земельної ділянки з
сільськогосподарського призначення на
цільове призначення «для будівництва
автосалону та технічного центру
передпродажної підготовки
автомобілів».

Спірним розпорядженням від 23 грудня 2004
року Дергачівська районна державна
адміністрація зазначила, що
передаються землі
«несільськогосподарського
призначення» ( категорія земель іншого
призначення) загальною площею 6,0000 га.

Дергачівською районною державною
адміністрацією розпоряджень про зміну
цільового використання земельної
ділянки та переведення її з однієї
категорії земель до іншої не
приймалось.

У висновку проекту землеустрою
зазначено, що земельна ділянка
віднесена до ріллі, яка піддягає
виведенню з активного обробітку з
земель запасу.

Таким чином, визначивши категорію
земель, необхідно було змінити цільове
призначення земельної ділянки.

У відповідності до частини 2 статті 22
Земельного кодексу України, в межах
сільськогосподарських угідь можуть
окремо існувати за видом використання
як рілля, так і пасовища.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок в тому числі і в межах однієї
категорії земель проводиться за
загальним правилом органами державної
влади.

Відсутність такого розпорядження
призвела до того, що фактично
розрахунок втрат
сільськогосподарського виробництва
проводився щодо пасовищ, а не ріллі, у
зв'язку з чим був значно занижений, чим
державі було заподіяно збитки.

З огляду на вищевикладене, був
порушений встановлений порядок зміни
цільового призначення земельної
ділянки, який передбачений статтею 20
Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 21 Цивільного
кодексу України суд визнає незаконним
та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо визнання
недійсним розпорядження Дергачівської
районної державної адміністрації
Харківської області №502 від 23 грудня 2004
року.

Посилання першого відповідача в
апеляційній скарзі на те, що під час
ухвалення спірних розпоряджень не був
на законодавчому рівні врегульований
порядок переведення ріллі у пасовища
саме рішеннями органами публічної
влади, то суд відхиляє такі доводи,
оскільки редакція Земельного кодексу,
яка діяла на час спірних відносин,
передбачала необхідність дотримання
належного порядку встановлення та
зміни цільового призначення землі (в
редакції від 6 жовтня 2004 року).

Щодо висновку суду першої інстанції
про визнання недійсним договору оренди
землі від 24 грудня 2004 року, то колегія
суддів апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Пунктом 2.24 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від 17
травня 2011 року "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин"
передбачено, що судам необхідно
враховувати, що оскільки договір
оренди укладається на виконання
рішення органу місцевого
самоврядування чи виконавчої влади, то
без скасування таких рішень у
встановленому законом порядку
відсутні правові підстави для визнання
відповідних договорів недійсними з
підстав відсутності повноважень у
відповідної місцевої ради чи органу
виконавчої влади на затвердження
проекту відведення та передачі спірної
земельної ділянки в оренду.

Пунктом 7 постанови Пленум Верховного
Суду України від 06 листопада 2009 року №9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснено, що
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом. При
цьому суд повинен встановити наявність
тих обставин з якими закон пов'язує
настання певних юридичних наслідків.
Отже, в даній справі необхідною умовою
для визнання договору оренди землі
недійсним є встановлення обставин,
визначених ст. 203 ЦК України -
невідповідності договору вимогам
Закону.

Відповідно до частини першої статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьої, п'ятою,
шостою ст. 203 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до статті 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства,
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

За таких обставин, оскільки
оспорюваний договір укладений на
підставі розпорядження Дергачівської
районної державної, яке скасовано в
судовому порядку, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
визнання договору оренди землі від 24
грудня 2004 року недійсним та
зобов'язання першого відповідача
повернути земельну ділянку.

Крім того, колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає, що висновки
місцевого господарського суду про
відсутність підстав для застосування
спливу позовної давності, є
обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом першим статті 261 Цивільного
кодексу України передбачено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 4.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 29 травня 2013 року № 10 "Про
деякі питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" початок перебігу
позовної давності визначається за
правилами статті 261 ЦК України. Якщо у
передбачених законом випадках з
позовом до господарського суду
звернувся прокурор, що не є позивачем,
то позовна давність обчислюватиметься
від дня, коли про порушення свого права
або про особу, яка його порушила,
довідався або мав довідатися саме
позивач, а не прокурор. У таких випадках
питання про визнання поважними причин
пропущення позовної давності може
порушуватися перед судом як
прокурором, так і позивачем у справі.

Місцевим господарським судом
встановлено момент, коли саме
прокурору стало відомо про порушення
прав та інтересів держави. Саме з
моменту винесення постанови від 30
вересня 2013 року про призначення
перевірки, прокуратурою
Дергачівського району Харківської
області розпочалась перевірка
спірного розпорядження та договору
оренди земельної ділянки, яка включала
в себе збирання доказів з обмеженим
доступом, залучення спеціалістів та
контролюючих органів.

А тому, саме у зв'язку із проведенням
перевірки прокуратурі Дергачівського
району Харківської області стало
відомо про порушення земельного
законодавства з боку відповідачів, у
зв'язку з чим строк позовної давності
прокурором не пропущений.

Доводи апеляційної скарги першого
відповідача не спростовують висновків
господарського суду Харківської
області, викладених в рішенні від 13
лютого 2014 року у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що при прийнятті рішення
місцевий господарський суд забезпечив
дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи та дав
належну правову оцінку наявним у
матеріалах справи доказам, через що
оскаржуване рішення підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мідас"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 13 лютого 2014
року у справі № 922/4450/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений
19.05.2014 р.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Медуниця О.Є.