П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м. Київ

Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Барбари В.П., суддів:Балюка
М.І.,Ємця А.А.,Фесенка Л.І., Берднік
І.С.,Жайворонок Т.Є.,Шицького І.Б., - Гуля
В.С.,Колесника П.І.,

за участю представників: компанії SC SECURE
CAPITAL LIMITED - Маловацького О.В.,
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "UNITED GROWERS" -
Цирулевської М.В., Забродського
В.В., Несвіта В.Б., Павлюк К.М., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву компанії SC SECURE CAPITAL LIMITED
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 02 жовтня 2013 року у справі
№ 10/110-12/14 за позовом компанії AISI CAPITAL
LIMITED, нове найменування - SC SECURE CAPITAL LIMITED,
до сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю "UNITED GROWERS",
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: компанії IFO SWISS GMBH,
ОСОБА_15, про стягнення предмета іпотеки
шляхом визнання права власності на
земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року компанія AISI CAPITAL LIMITED
звернулася до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 14 червня
2007 року між компанією AISI CAPITAL LIMITED та
компанією IFO SWISS GMBH укладено договір
позики. Для забезпечення виконання
зобов'язань компанії IFO SWISS GMBH за
договором позики між компанією AISI CAPITAL
LIMITED та сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю "UNITED GROWERS" (далі - СТОВ
"UNITED GROWERS") 16 червня 2007 року укладено
іпотечний договір. За умовами цього
договору відповідач зобов'язався
передати позивачеві в іпотеку земельну
ділянку загальною площею 42,2642 га,
кадастровий номер :05:001:0016,
розташовану за адресою: Київська
область, Броварський район, Рожнівська
сільська рада. Компанія IFO SWISS GMBH
обов'язок щодо повернення позики у
встановлений договором строк у повному
обсязі не виконала, її основна
заборгованість становить 10 000 000
доларів США.

Відповідач за іпотечним договором
передав в іпотеку спірну земельну
ділянку іпотекодержателю, а згодом,
коли боржник не виконав основне
зобов'язання, іпотекодавець не визнав
за ним право власності на цю земельну
ділянку, тому компанія AISI CAPITAL LIMITED на
підставі положень ст. 392 Цивільного
кодексу України просила визнати за нею
право власності на цю ділянку та
передати її позивачеві.

Рішенням господарського суду
Київської області від 23 січня 2013 року,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2013
року та постановою Вищого
господарського суду України від 02
жовтня 2013 року, у позові відмовлено.

У заяві про перегляд постанови Вищого
господарського суду України від 02
жовтня 2013 року з підстав, передбачених
п. 1 ч. 1 ст. 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), компанія SC SECURE CAPITAL LIMITED,
посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції до спірних відносин положень
ст. 35 Закону України "Про іпотеку",
просить скасувати постанову Вищого
господарського суду України від 02
жовтня 2013 року та постановити нове
рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування заяви компанією SC SECURE
CAPITAL LIMITED надано копії постанов Вищого
господарського суду України від 19
квітня 2012 року у справі № 5016/1786/2011 (12/75),
від 20 жовтня 2009 року у справі № 38/126-09,
від 17 грудня 2013 року у справі № 914/1315/13
та рішень Європейського суду з прав
людини у справах: "Руїс Торіха проти
Іспанії" (заява № 18390/91) від 23 листопада
1994 року, "Проніна проти України" (заява
№ 63566/00) від 18 липня 2006 року, "Богатова
проти України" (заява № 5231/04) від 07
жовтня 2010 року, "Олександр Волков проти
України" (заява № 21722/11) від 09 січня 2013
року.

Ухвалою колегії суддів Вищого
господарського суду України від 17
березня 2014 року справу допущено до
провадження Верховного Суду України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України заяву
задовольняє частково з наступних
підстав.

Судами встановлено, що 14 червня 2007 року
між компанією AISI CAPITAL LIMITED та компанією
IFO SWISS GMBH укладено договір позики. Для
забезпечення виконання зобов'язання
позичальника щодо повернення позики,
сплати відсотків і здійснення інших
платежів 16 червня 2007 року укладено
іпотечний договір, за умовами якого у
забезпечення виконання договору
позики відповідач передав позивачеві в
іпотеку земельну ділянку загальною
площею 42,2642 га, кадастровий номер
:05:001:0016, розташовану за адресою:
Київська область, Броварський район,
Рожнівська сільська рада.

Відмовляючи у позові, суди виходили з
того, що за іпотечним договором та за
змістом положень ст. 35 Закону України
"Про іпотеку" до звернення стягнення на
предмет іпотеки кредитор зобов'язаний
спочатку направити іпотекодавцю
письмову вимогу про усунення порушення
основного зобов'язання. Оскільки
іпотекодержатель такої письмової
вимоги іпотекодавцю та боржнику не
надсилав, позов про звернення
стягнення на предмет іпотеки є
передчасним.

Однак із такими висновками погодитися
не можна з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 35 Закону України
"Про іпотеку" у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержавтель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Положення ч. 1 цієї статті не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку" встановлено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

У разі порушення провадження у справі
про відновлення платоспроможності
іпотекодавця або визнання його
банкрутом або при ліквідації юридичної
особи - іпотекодавця іпотекодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет іпотеки незалежно від настання
строку виконання основного
зобов'язання, якщо іпотекодержатель і
правонаступник іпотекодавця не
досягнуть згоди про інше.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 іпотечного
договору сторони погодили, що після
настання події дефолту предмет іпотеки
може бути використаний для задоволення
із його вартості будь-яких та всіх
забезпечених вимог на максимальну
суму, передбачену в договорі, в обсязі,
що визначається на дату фактичного
задоволення таких вимог, та, крім того,
інших вимог іпотекодержателя, які
згідно з чинним законодавством можуть
бути задоволені із вартості предмета
іпотеки.

За змістом п. 6.2 ст. 6 договору
іпотекодержатель має право
задовольнити із вартості предмета
іпотеки всі забезпечені вимоги після
виникнення будь-якої із таких обставин
(кожна з яких вважається подією
дефолту):

а) несплати боржником
іпотекодержателеві будь-якої суми у
такому розмірі, у такій валюті, у такий
строк та/або в такому порядку, як
встановлено в договорі позики;

b) прийняття рішення іпотекодавцем або
судом про припинення іпотекодавця
шляхом реорганізації чи ліквідації;
або порушення іпотекодавцем або
будь-якою третьою особою справи про
банкрутство іпотекодавця;

с) будь-якої іншої події дефолту, як це
визначено у ст. 7.1 договору позики і/або
становить порушення зобов'язань
позичальника за договором позики;

d) настання інших подій та обставин чи
подій, передбачених чинним
законодавством як підстава для
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно з п. 6.3 ст. 6 іпотечного договору
настання події дефолту посвідчується
письмовим повідомленням, яке надається
іпотекодержателем іпотекодавцеві.

Пунктом 6.4 ст. 6 іпотечного договору
сторони погодили, що іпотекодержатель
не зобов'язаний звертатися до суду чи
нотаріуса для задоволення
забезпечених вимог із вартості
предмета іпотеки після події дефолту.
За вибором іпотекодержателя і
максимальною мірою, прямо не
забороненою законодавством України,
предмет іпотеки може бути реалізований
або іншим чином використаний для
задоволення забезпечених вимог, поза
межами судових процедур.

Аналіз п. 6.4 ст. 6 іпотечного договору
дає підстави для висновку, що
іпотекодержатель та іпотекодавець
уклали договір про перехід права
власності на земельну ділянку від
відповідача до позивача у разі
невиконання умов договору позики
третьою особою або в разі порушення
справи про банкрутство відповідача.

Компанія IFO SWISS GMBH обов'язок щодо
повернення позики у встановлений
договором строк у повному обсязі не
виконала, її основна заборгованість
становить 10 000 000 доларів США, проте, як
стверджує іпотекодержатель, СТОВ "UNITED
GROWERS" не передало за актом
приймання-передачі земельну ділянку,
не вчинило інших дій щодо її передачі
для задоволення вимог позивача.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або становить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Отже, суд касаційної інстанції дійшов
хибного висновку про те, що позов про
звернення стягнення на предмет іпотеки
є передчасним.

За таких обставин постанова Вищого
господарського суду України від 02
жовтня 2013 року підлягає скасуванню, а
справа - передачі до Вищого
господарського суду України на новий
касаційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 11123 , 11124 , 11125 ГПК
України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву компанії SC SECURE CAPITAL LIMITED
задовольнити частково.

Постанову Вищого господарського суду
України від 02 жовтня 2013 року
скасувати, а справу передати на новий
касаційний розгляд до Вищого
господарського суду України.

Постанова є остаточною і може бути
оскаржена тільки на підставі,
встановленій п. 2 ч. 1 ст. 11116 ГПК України.

Головуючий В.П. Барбара Судді М.І. Балюк
І.С. Берднік В.С. Гуль А.А. Ємець Т.Є.
Жайворонок П.І. Колесник Л.І. Фесенко
І.Б. Шицький