донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

19.05.2014 справа №905/6669/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Діброви
Г.І., Чернота Л.Ф.За участю
представників сторін: від позивача:
від відповідача: Кізілова М.М.., за
довіреністю; Васильченко Л.І., за
довіреністю; Рябцева В.Є., за
довіреністю розглянувши апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м.
Горлівка Донецької області на рішення
господарського судуДонецької
областівід04.03.2014 р. (підписано 11.03.2014 р.)у
справі№ 905/6669/13 (головуючий суддя
Нестеренко Ю.С., судді Гриник М.М.,
Риженко Т.М.)за позовомКомунального
підприємства "Компанія "Вода Донбасу",
м. Донецькдо Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м.
Горлівка Донецької області
провизнання недійсним правочинуВ С Т А
Н О В И В:

У вересні 2013 року до
господарського суду звернулось
Комунальне підприємство "Компанія
"Вода Донбасу", м. Донецьк (далі -
Позивач) із позовом до Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго" м. Горлівка
Донецької області (далі -Відповідач)
про визнання недійсним
одностороннього правочину ПАТй суддя
Нестеренко Ю.С., вимог "ДТЕК
"Донецькобленерго" по зарахуванню
зустрічних однорідних вимог від
10.02.2011р. №03/іс-877 за договором
№42//02 від 01.03.2010р. на спільне
використання технологічних мереж в
сумі 130,50 грн. за період з жовтня 2010р. по
грудень 2010р. з тих підстав, що отримані
від користувача кошти є цільовими і не
можуть використовуватися, крім як на
утримання цих мереж в належному стані
та їх експлуатацію.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 04.03.2014 року
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі.

Відповідач, не погодившись із рішенням
суду, подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
скасувати, прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на те, що суд порушив норми
матеріального та процесуального
права, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи, а
також судом не в повному обсязі
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи.

Скаржник посилається на неправильне
застосування судом ст.ст. 509, 601 ЦК
України, ст.ст. 202, 203 ГК України, а також
норм ст.ст. 82, 84 та 111-28 ГПК України.

Зокрема апелянт зазначив, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що ЗУ "Електроенергетику" та
Правила користування електричної
енергії не забороняють припиняти
зобов'язання іншими способами окрім
виконання, у тому числі способом
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Розпорядженням заступника голови
Донецького апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 р.
змінено склад судової колегії, суддю
Шевкову Т.А. було змінено на суддю
Чернота Л.Ф.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 14.04.2014р.
розгляд справи було відкладено на
19.05.2014р., зобов'язано позивача надати
письмові пояснення щодо наявності або
відсутності коштів, які можна було б
зарахувати на підставі спірного
правочину відповідача у якості коштів
на утримання технологічних мереж за
договором № 42//02 від 01.03.2010р. за
спірний період.

Представником позивача в судовому
засіданні 19.05.2014р. наданий звіт про
фінансові результати, який долучений
судовою колегією до матеріалів справи.

Представники відповідача в судовому
засіданні підтримали доводи
апеляційної скарги, надавши пояснення
аналогійні, викладеним в апеляційній
скарзі.

Позивач в судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, просив залишити рішення
господарського суду без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України здійснювалась фіксація
судового засідання за допомогою
технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами укладено договір про спільне
використання технологічних
електричних мереж №42//02 від
01.03.2010р. (далі - Договір), відповідно до
умов якого позивач зобов'язався
забезпечити технічну можливість
передачі (транзиту) електричної
енергії власними технологічними
електричними мережами в точки
приєднання електроустановок
відповідача або інших суб'єктів
господарювання, передачу електричної
енергії яким забезпечує відповідач, а
відповідач - своєчасно сплачувати
вартість послуг позивача з утримання
технологічних електричних мереж
спільного використання та інші послуги
відповідно до умов цього Договору.

Вартість послуг позивача з утримання
технологічних електричних мереж
спільного використання зазначена в
додатку № 5.1 "Порядок обрахування плати
за спільне використання технологічних
електричних мереж" по ЦЕМ та додатку №
5.2 "Порядок обрахування плати за
спільне використання технологічних
електричних мереж" по ХЕМ, розроблених
відповідно до Методики обрахування
плати за спільне використання
технологічних електричних мереж,
затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008
№691, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 08.08.2008р. за №732/15423 (п. 7.2
Договору).

Договір та Додатки до нього підписані
та скріплені печатками сторін.

Відповідно до п. 7.3 Договору, оплата
відповідачем послуг з утримання
технологічних електричних мереж
спільного використання здійснюється
платіжним дорученням на підставі
виставленого позивачем рахунка та
оформленого Акта прийому-здачі
виконаних робіт у десятиденний термін
з дати отримання рахунка.

Позивач на виконання умов договору
забезпечив передачу електричної
енергії відповідача власними
технологічними електричними мережами
протягом періоду жовтень - грудень 2010
року (вартість послуг 34 400,00грн.), що
підтверджується наявними у матеріалах
справи актами прийому-здачі виконаних
робіт з передачі електричної енергії в
процесі спільного використання
технологічних електричних мереж (а.с.
90-92).

Всього за період жовтень - грудень 2010
року було надано послуг на загальну
суму 130,50 грн.

На виконання умов п. 7.3 Договору за
надані послуги позивачем відповідачу
були виставлені наступні рахунки на
оплату: № 142 від 31.10.2010р., № 161 від 30.11.2010р.
та №170 від 31.12.2010р. (а.с. 93-95).

Матеріалами справи підтверджується
факт надання позивачем послуг за
Договором відповідачу, останнім
зазначений факт не оспорюється.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 28.09.2009р. у справі
7/177 з позивача на користь відповідача
було стягнуто заборгованість за
спожиту електроенергію у сумі 2 749 452,15
грн., 3% річних у сумі 9 018,33 грн.,
інфляційні у сумі 27 833,31 грн. та пеню - 32
465,96грн.

Відповідач, посилаючись на наявність
зустрічного боргу за вищезазначеним
рішенням господарського суду надіслав
на адресу відповідача заяву за №03/іс-877
про зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 130,50 грн. в порядку ст. 601
Цивільного кодексу України, якою
заявив про припинення господарських
зобов'язань перед позивачем за спірним
Договором в сумі 130,50 грн. за період з
жовтня 2010р. по грудень 2010р. шляхом
заліку зустрічних однорідних вимог.

Позивач з посиланням на те, що таке
зарахування суперечить п. 5 ч. 1 ст. 602
Цивільного кодексу України листом від
04.05.2011р. від підписання угоди про залік
зустрічних однорідних вимог
відмовився та повернув на адресу
відповідача зазначену угоду без
підпису.

За приписами ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" споживач (власник
мереж, які використовуються для
передачі електричної енергії іншим
суб'єктам господарювання, населенню)
зобов'язаний укласти з
електропередавальною організацією,
яка здійснює ліцензовану діяльність на
закріпленій території, договір про
спільне використання технологічних
електричних мереж.

За приписами п. 1.10 Правил користування
електричною енергією, затвердженими
Постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України №28 від 31.07.1996р., яка
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України №417/1442 від 02.08.1996р. (далі -
Правила), для забезпечення передачі
електричної енергії електричними
мережами, що не належать
електропередавальній організації, між
електропередавальною організацією та
відповідним власником мереж, який не
має ліцензії на здійснення діяльності
з передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами, укладається договір щодо
спільного використання електричних
мереж.

Згідно п. 1.2 Правил, спільне
використання технологічних
електричних мереж - виконання
комплексу заходів з метою експлуатації
та утримання у належному технічному
стані технологічних електричних мереж,
які використовуються для забезпечення
електропостачання інших суб'єктів
господарювання, крім власника, або для
забезпечення передачі (транзиту)
електричної енергії в мережі
електропередавальної організації.

Відповідно до п. 6.29 Правил,
електропередавальні організації, які
використовують технологічні
електричні мережі інших власників
електричних мереж, сплачують останнім
плату за спільне використання
технологічних електричних мереж, яка
визначається відповідно до Методики
обрахування плати за спільне
використання технологічних
електричних мереж, затвердженої
постановою НКРЕ від 12.06.2008 N 691,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 08.08.2008 за N 732/15423.

За змістом п. 1.7 Методики обрахування
плати за спільне використання
технологічних електричних мереж, що
затверджена Постановою НКРЕ від
12.06.2008р., №691 (далі - Методика), власник
мереж має вести окремий бухгалтерський
облік витрат, пов'язаних з утриманням
та експлуатацією технологічних
електричних мереж спільного
використання. Кошти, отримані
власником електричних мереж як плата
за спільне використання технологічних
електричних мереж, обліковуються
окремо та використовуються виключно на
утримання цих мереж у належному
технічному стані та їх експлуатацію.

Крім того, змістом наданих на вимогу
господарського суду пояснень голови
НКРЕ від 18.02.2014р. за № 1049/14/47-14
підтверджено неможливість
використання отриманої плати від
електропередавальної організації
згідно з умовами договору про спільне
використання технологічних
електричних мереж на будь-які інші
цілі, окрім як на утримання цих мереж у
належному технічному стані та їх
експлуатацію, в тому числі і як оплату
за іншими зобов'язаннями. Крім того
посадовою особою зауважено, що
утримання технологічних електричних
мереж у належному стані та їх належна
експлуатація має наслідком
відсутність аварійних ситуацій (а.с.
105-106).

Отже спірні кошти - плата відповідача
за Договором про спільне використання
технологічних електричних мереж - є
коштами, що не є об'єктом вільного
розпорядження позивача, а
безпосередньо направлялися
відповідачем на технічне забезпечення
функціонування таких мереж в
передбаченому законом порядку.

Розмір цих витрат також є нормативно
врегульованим.

За приписами ч. 3 ст. 203 Господарського
кодексу України, а також ст. 601
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги, строк якої настав або строк
якої не зазначений чи визначений
моментом витребування. Для зарахування
достатньо заяви однієї сторони

Разом з тим, не допускається
зарахування зустрічних вимог у
випадках, встановлених договором або
законом (п.5 ч.1 ст.602 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, виходячи із специфіки
правовідносин сторін в сфері
електроенергетики, зокрема,
необхідністю їх додаткового
нормативно-технічного регулювання,
судова колегія вважає обґрунтованими
доводи позивача, що кошти, отримані як
плата за спільне використання
технологічних електричних мереж, мають
обліковуватися окремо та
використовуватися виключно на
утримання цих мереж у належному
технічному стані та їх експлуатацію, а
отже і не можуть бути зараховані за
зустрічними вимогами відповідача з
іншою правовою природою.

За наведених обставин судова колегія
вважає, що висновок суду першої
інстанції про визнання недійсним
одностороннього правочину по
зарахуванню зустрічних однорідних
вимог від 10.02.2011р. №03/іс-877 за договором
№42//02 від 01.03.2010 на спільне
використання технологічних мереж є
вірним, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Донецької області від 04.03.2014 року у
справі №905/6669/13 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по розгляду
апеляційної скарги відносяться на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго",

м. Горлівка, Донецька область залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області 04.03.2014 року у справі №905/6669/13
залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
О.В. Стойка

Судді
Г.І. Діброва

Л.Ф. Чернота

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС