КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2014 р. Справа№ 910/20000/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

Від позивача: Ращепкін Д.В.-представник;

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгротехсервис"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 29.01.2014

у справі № 910/20000/13 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецвагонтрансойл"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгротехсервис"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачаТовариство з обмеженою
відповідальністю "Лис-С"

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до Господарського суду м.Києва.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення орендної плати
згідно умов Договору оренди № 3/012/04 від
01.03.2012, а тому позивач просив
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 237 451,18 грн. -
основного боргу (заборгованості по
орендній платі), 241 988,00 грн. - пені
(з урахуванням заяви про зміну
розміру позовних вимог від 12.12.2013).

Рішенням Господарського суду м.Києва
від 29.01.2014 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Украгротехсервис" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецвагонтрансойл"
227 440 грн. 00 коп. - заборгованості за
оренду цистерн, 10 011 грн. 18 коп. -
вартості послуг за повернення цистерн,
15 149 грн. 48 грн. - пені, 7 385 грн. 05 коп. -
судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
скаржник звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення по цій справі в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача 227 440 грн. 00 коп. -
заборгованості за оренду цистерн, 10 011
грн. 18 коп. - вартості послуг за
повернення цистерн, 15 149 грн. 48 грн. -
пені, 7 385 грн. 05 коп. - судового збору
скасувати. В іншій частині вказане
рішення залишити без змін.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгротехсервис" у
справі № 910/20000/13 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Отрюху Б.В.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
13.03.2014 для розгляду апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгротехсервис"
сформовано колегію суддів у складі:
Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів
Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.03.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 08.04.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014
продовжено строк розгляду спору,
розгляд справи відкладено на 15.05.2014.

15.05.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
скаржника надійшли доповнення до
апеляційної скарги та клопотання про
долучення до матеріалів справи нових
доказів, а саме: листа скаржника від
21.11.2012 про форс-мажорні обставини та
докази його направлення позивачу;
листа-відповіді РОВД Мугалжарского
району Республіки Казахстан від 07.11.2012,
листа ТОВ "Ен-Джин групп" від 12.11.2012,
заключення Торгово-промислової палати
Республіки Казахстан про форс-мажорні
обставини від 14.02.2014, листа-відповіді
Прокуратури Мугалжарського району
Актюбинської області від 30.01.2014.
Вказані документи були колегією суддів
оглянуті та долучені до матеріалів
справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.05.2014 розгляд
справи відкладено на 22.05.2014.

21.05.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю забезпечення явки в
судове засідання представників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгротехсервіс".

В судовому засіданні 22.05.2014 представник
позивача надав письмові пояснення щодо
відправки МІСТ ЕКСПРЕС та копію
роздруківки з сайту МІСТ ЕКСПРЕС щодо
відправки документів на адресу
позивача за № 003-0674031.Вказані документи
були колегією суддів оглянуті та
долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове
засідання 22.05.2014 не з'явився, про
слухання справи повідомлявся належним
чином.

Враховуючи межі перегляду справи у
апеляційній інстанції та наявні в
матеріалах справи докази, колегія
суддів відмовляє у задоволенні
клопотання представника відповідача
поро відкладення розгляду справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення суду, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та не заперечується
сторонами, 01.03.2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Спецвагонтрансойл" (далі по тексту -
орендодавець, позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Украгротехсервис" (далі по тексту -
орендар, відповідач) укладено Договір
оренди № 3/2012/04 (далі по тексту -
Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору
Орендодавець передає в оренду
Орендарю, а Орендар приймає технічно
справні, придатні до експлуатації
порожні залізничні цистерни (далі -
цистерни) за актом прийому-передачі.
Цистерни можуть використовуватися для
перевезення світлих і / або темних
нафтопродуктів.

Згідно з п. 3.1. Договору вартість оренди
однієї цистерни протягом однієї доби
становить 280,00 гривень (двісті
вісімдесят гривень 00 копійок) в т.ч.
ІІДВ 20 % 46,67 грн.

Пунктом 3.11. Договору передбачено, що
орендар зобов'язується щомісяця (не
пізніше 10-го числа поточного місяця
здійснювати 100% передоплату вартості
послуг з оренди) здійснювати платежі за
оренду, згідно виставленого
Орендодавцем рахунку на оплату.

Строк оренди визначений у п.2.3 Договору,
в якому зазначено, що оренда цистерн
закінчується в день, зазначений в акті
приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.4. Договору по
закінченні терміну оренди Орендар
зобов'язується повернути Орендодавцю
цистерни у справному стані, з
урахуванням нормального зносу. Усі
цистерни повинні бути очищені від
залишків раніше перевезених вантажів,
а також пропарені. Якщо цистерни
повертати не пропареними, то Орендар
відшкодовує Орендодавцю понесені ним
витрати пов'язані з
промиванням/пропарюванням цистерн.
Орендна плата за час знаходження
цистерн на станції пропарювання
налічується .

Факт приймання-передачі цистерн в
кількості 4 (чотири) штуки (№50280650,
№51134880, №57223331, № 57152167) підтверджується
підписаним між сторонами 01.03.2012 Актом
прийому-передачі рухомого складу.

Відповідачем було повернуто позивачу 2
(дві) цистерни, а з 05.03.2013 в оренді в
відповідача залишено 2 (дві) цистерни
(№50280650, №51134880).

31.12.2013 ТОВ "Спецвагон Транслізинг"
повернуло позивачу 2 (дві) цистерни
(№50280650, №51134880), на підтвердження чого
позивач надав суду підписаний між
сторонами (позивачем та ТОВ "Спецвагон
Транслізинг") Акт виконаних робіт.

18.11.2013 ТОВ "Спецвагон Транслізинг"
виставило позивачу рахунок № 560 на суму
10 011,18 грн. з оплати послуг за
повернення цистерн.

Таким чином, ТОВ "Спецвагон
Транслізинг" надало позивачу послуги з
повернення цистерн, які були в оренді у
відповідача, і за які, згідно з п. 3.8.
Договору, повинен сплатити відповідач.

Внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення орендної плати
відповідно до умов Договору, у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість в розмірі 237 451,18 грн. (з
яких: 227 440,00 грн. - заборгованості за
оренду цистерн, за період з грудня 2012
року по листопад 2013 року включно; 10 011,18
грн. - за послуги з повернення цистерн).

На підтвердження свої позовних вимог
позивач надав суду Акти виконаних
робіт: №10 від 31.12.2012 на суму 34 720,00 грн.,
№11 від 31.01.2013 на суму 34 720,00 грн., №12 від
28.02.2013 на суму 31 360,00 грн., № 13 від 31.03.2013
на суму 20 160,00 грн., №14 від 30.04.2013 на суму
16 800,00 грн., №15 від 31.05.2013 на суму 17 360,00
грн., №16 від 30.06.2013 на суму 16 800,00 грн.
(вищевказані акти підписані між
сторонами), №17 від 31.07.2013 на суму 17 360,00
грн., №18 від 30.08.2013 на суму 17 360,00 грн., №19
від 30.09.2013 на суму 16 800,00 грн., №20 від
31.10.2013 на суму 14 000,00 грн. - які повинен
був оплатити відповідач в якості
орендних платежів; а також надав суду
рахунок на оплату №560 від 18.11.2013 року на
суму 10 011,18 грн. - який повинен був
оплатити відповідач в якості оплати
вартості послуг за повернення цистерн.

На підтвердження іншого суду не надано
жодного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи,
Договір, укладений між позивачем та
відповідачем, за своєю правовою
природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст.760 Цивільного кодексу
України унормовано, що предметом
договору найму може бути річ, яка
визначена індивідуальними ознаками і
яка зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні
(неспоживна річ).

Згідно ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 286
Господарського кодексу України,
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.
Строки внесення орендної плати
визначаються в договорі.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (частина 1
статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, надав
відповідачеві у тимчасове платне
користування цистерни на певний строк
та за відповідну плату згідно умов
Договору, тоді як відповідач, в
порушення умов Договору, не сплатив в
повній мірі позивачу орендну плату та
послуги за повернення цистерн і має
перед ним заборгованість в розмірі 237
451,18 грн.

З огляду на наведене, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача суми
основного боргу у розмірі 237 451,18 грн.
підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню на загальну суму 241
988,00 грн., що нарахована від суми
прострочених відповідачем платежів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно з п. 5.2. Договору у разі порушення
термінів оплати, обумовлених у п.3.11,
п.3.12., п. 5.5 Орендар виплачує пеню в
розмірі 0,5% від несвоєчасно виплаченої
суми за кожен день прострочення
платежу.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (згідно ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином стягненню з відповідача
підлягає сума пені згідно розрахунку,
що проведений за період прострочення
не більше шести місяців з дати настання
строку платежу за подвійною обліковою
ставкою встановленою Постановою НБУ
від 21.03.2012р. № 102 (7,5%) та з урахуванням
кількості днів у 2012 році - 366, у 2013 році -
365.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що вимоги
позивача в частині стягнення пені
підлягають частковому задоволенню і за
уточненим розрахунком суду становлять
15 149,48 грн.

В своїй апеляційній скарзі відповідач
пояснив, що в листопаді 2012 року РОВД
Магалжарского району Республіки
Казахстан розпочато кримінальне
провадження щодо дій керівництва і
власників ТОО «Ен-Джин продакшн» по
доведенню підприємства до банкрутства.
В рамках даного кримінального
провадження було накладено арешт на
все майно ТОО «Ен-Джин продакшн» та
накладено заборону на пересування
вагонів, залізничних цистерн, які
знаходились на під'їзних коліях ТОО
«Ен-Джин продакшн».Листом від 07.11.2012
РОВД Магалжарского району Республіки
Казахстан підтвердила факт
перебування цистерн № 50280650, №51134880,
57223331, 57152167 на під'їзних коліях ТОО
«Ен-Джин продакшн», їх арешт та
заборону на пересування.

На думку скаржника, вказані дії
правоохоронних органів Республіки
Казахстан підпадають під дії п.6.1
Договору, відповідно до якого сторони
звільняються від матеріальної
відповідальності за порушення
договірних зобов'язань, якщо вони
зумовлені форс-мажорними обставинами
(дією непереборної сили), до яких
належать: повені, землетруси, пожежі,
інші аварії чи стихійні лиха, а саме
воєнні дії, забастовки, дії і рішення
державних органів, які перешкоджають
належному виконанню даного договору.

Крім того, як зазначає скаржник, листом
від 21.11.2012 він повідомив керівництво
позивача, що вказані дії є
непередбаченою та непереборною подією
та підпадають під дію п.6.1. Договору, на
підтвердження чого надав повідомлення
МІСТ ЕКСПРЕС № 003-0674031 про вручення
цього листа позивачу.

В своєму відзиві на апеляційну скаргу
позивач не погоджується з вказаними
доводами відповідача та зазначає, що
згідно з п.6.2 Договору сторона повинна
надати письмове повідомлення про
неможливість належного виконання
зобов'язань через непереборну силу на
протязі 10 днів з початку таких
обставин. Початок строку дії
непереборної сили підтверджується
актом Торгово-промислової палати
країни, де виникли такі події. Однак,
жодних повідомлень від відповідача
про настання форс-мажорних обставин, у
тому числі листа від 21.11.2012, на який
посилається відповідач, на адресу
позивача не надходило.

Відповідно до роздруківки з сайту МІСТ
ЕКСПРЕС щодо результу пошуку
відправлень, яка було долучена до
матеріалів справи представником
позивача в судовому засіданні 22.05.2014,
жодних відправлень за № 003-0674031
знайдено не було.

В процесі розгляду справи судом
апеляційної інстанції, скаржником було
подано через відділ документального
забезпечення суду заключення
Торгово-промислової палати
Актюбинської області Республіки
Казахстан від 14.02.2014. Данним
заключенням підтверджено, на думку
скаржника, що накладений
правоохоронними органами Республіки
Казахстан арешт і заборона на
пересування вагонів, залізнодорожних
цистерн, які знаходились на під"їздних
коліях ТОВ "Эн-Джин продакшн", в тому
числі арендованих ТОВ
"Украгротехсервіс" у ТОВ
"Спецвагонтрансойл" залізнодорожних
цистерн № 50280650, 51134880, 57223331, 57152167, що
призвели до неможливості виконання ТОВ
"Украгротехсервіс" своїх зобов"язань
перед ТОВ "Спецвагонтрансойл" за
договором оренди № 3/2012/04 від 01.03.2012
являються форс-мажорними обставинами,
які діяли з грудня 2012 року по листопад
2013 рік.

Колегія суддів не приймає до уваги
наведені доводи апелянта з огляду на
наступне.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обгрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.

Відповідно до пункту 9 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 17.05.2011 «Про деякі
питання практики застосування розділу
XII Господарського процесуального
кодексу України» у вирішенні питань
щодо прийняття додаткових доказів суд
апеляційної інстанції повинен повно і
всебічно з'ясовувати причини їх
неподання з урахуванням конкретних
обставин справи і об'єктивно оцінити
поважність цих причин. У разі прийняття
додаткових доказів у постанові
апеляційної інстанції мають
зазначатися підстави такого прийняття.

Відповідно до частини 3 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказане заключення
Торгово-промислової палати
Актюбинської області Республіки
Казахстан від 14.02.2014 складене вже після
винесення судом першої інстанції
рішення по цій справі (рішення суду
першої інстанції прийнято 29.01.2014,
заключення Торгово-промислової палати
Актюбинської області Республіки
Казахстан складено 14.02.2014). Матеріали
справи не містять жодних клопотань з
боку скаржника під час розгляду справи
судом першої інстанції щодо
витребування вказаного заключення у
Торгово-промислової палати
Актюбинської області Республіки
Казахстан, жодних доказів нагадування
скаржником про це заключення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
те, що обов'язок по доказуванню
покладений на сторони судового
процесу, колегія суддів приходить до
висновку про те, що в силу зазначених
обставин, суду першої інстанції не було
та не могло бути відомо про існування
заключення Торгово-промислової палати
Актюбинської області Республіки
Казахстан від 14.02.2014, а тому рішення по
цій справі було прийняте у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом поданих сторонами у
справі належних і допустимих доказів.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи
спір по суті заявлених позовних вимог,
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи, дав їм
належну правову оцінку, дійшов
правильних висновків щодо прав та
обов'язків сторін, які грунтуються на
належних та допустимих доказах.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в ухвалі, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Украгротехсервис" залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва 29.01.2014 по справі №
910/20000/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/20000/13 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко