КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р. Справа№ 910/6905/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання -
Куценко К.Л.

за участю представників:

від заявника: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 16.04.2014р.

у справі № 910/6905/14 (суддя: Спичак О.М.)

За заявою ОСОБА_2

до Реєстраційної служби Головного
управлінню юстиції у місті Києві

про вжиття запобіжних заходів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - заявник) звернувся до
Господарського суду міста Києва з
заявою до Реєстраційної служби
Головного управлінню юстиції у м. Києві
(далі - відповідач) про вжиття
запобіжних заходів шляхом
витребування доказів та зобов'язання
останньої направити на адресу суду
належним чином засвідчені копії
документів, на підставі яких 24.03.2014 р. до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців були
внесені зміни щодо Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комерційно-виробнича фірма "Сапсан", а
саме: переліку засновників (учасників)
юридичної особи, збільшення розміру
статутного капіталу товариства,
перерозподіл внесків учасників до
статутного фонду, зміни відомостей
щодо особи, яка обирається
(призначається) до органу управління
юридичної особи, уповноваженої
представляти юридичну особу у
правовідносинах з третіми особами, та
особи, яка має право вчиняти дії від
імені товариства без довіреності, у
тому числі підписувати договори.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.04.2014р. відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні заяви про вжиття
запобіжних заходів.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
ОСОБА_2 звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Господарського суду
міста Києва від 16.04.2014р. та
задовольнити заяву про вжиття
запобіжних заходів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції прийняв ухвалу з
порушенням норм матеріального права, в
неповному обсязі з'ясував обставин
справи, зокрема, не встановив, що
заявлена вимога має безпосередній
зв'язок з предметом майбутньої
позовної вимоги, а невжиття запобіжних
заходів щодо витребування доказів
призведе до ускладнення виконання
рішення суду у справі про визнання
оспорюваного рішення недійсним.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 27.05.2014р.

У судове засідання 27.05.2014р. представник
заявника не з'явився, про час та місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлявся належним чином, зокрема,
надсиланням ухвали від 19.05.2014 на його
адресу (рекомендованим відправленням з
штрихкодовим ідентифікатором 930).

На час розгляду справи зазначене
поштове повідомлення не було повернуто
до суду апеляційної інстанції.

Разом з цим, пункт 3.9.1. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 18 визначає, що в
разі якщо ухвалу було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду (копія реєстру наявна в матеріалах
справи).

З огляду на вищенаведені положення, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про належне повідомлення заявника про
час і місце розгляду справи судом.

Представник відповідача у судове
засідання 27.05.2014 не з'явився, про час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
поштове повідомлення № 921 про
вручення 22.05.2014р. відповідачу копії
вищезазначеної ухвали від 19.05.2014р.

Враховуючи те, що явка представників
сторін судом апеляційної інстанції
обов'язковою не визнавалась, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статтею 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторони,
зважаючи на обмежений ч. 2, ст. 102 ГПК
України строк розгляду апеляційної
скарги на ухвалу господарського суду,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
здійснення перевірки ухвали
Господарського суду міста Києва в
апеляційному порядку за відсутності
представників сторін, які були
належним чином повідомлені про час та
місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
Київський апеляційний господарський
суд встановив наступне.

В поданій заяві необхідність вжиття
запобіжних заходів заявником
обґрунтовується тим, що заявник до
24.03.2014 р. був учасником Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комерційна виробничо-впроваджувальна
фірма "Сапсан" та був обраний до органу
управління зазначеного товариства.
25.04.2014 р. при ознайомлені з даними
автоматизованої системи "Єдиний
державний реєстр юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", через
мережу Інтернет йому стало відомо про
те, що з 24.03.2014 р. ОСОБА_2 не є учасником
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма
"Сапсан" та замість нього особою, що
обрана (призначена) до органу
управління товариством визначена інша
особа (зазначене підтверджується
витягом з ЄДР станом на 18.04.2014 р.). Не
погоджуючись зі змінами, які відбулися
у складі учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комерційна виробничо-впроваджувальна
фірма "Сапсан", заявник має намір подати
до господарського суду позов про
визнання рішень загальних зборів щодо
виключення його зі складу учасників
товариства, зміну розміру статутного
капіталу товариства та обрання ОСОБА_3
до органу управління товариством -
недійсними.

Разом з тим, документи щодо виключення
заявника зі складу учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Комерційно-виробнича фірма "Сапсан",
зміни розміру статутного капіталу
товариства та обрання ОСОБА_3 до органу
управління товариством у заявника
відсутні, що, на його думку,
унеможливлює подання позову про
визнання зазначених рішень недійсними.

Таким чином, заявник просить
витребувати на підставі статті 13
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" з Реєстраційної
служби Головного управлінню юстиції у
м. Києві документи, на підставі яких
24.03.2014 р. до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців були внесені зміни
щодо Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Комерційно-виробнича фірма "Сапсан".

Відмовляючи в задоволенні заяви про
вжиття запобіжних заходів, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
заявником в поданій заяві не наведено
достатніх обставин, які б свідчили про
неможливість отримання ним самим
витребуваних доказів, а також, що є
підстави побоюватись, що подача
потрібних для нього доказів згодом
стане неможливою або утрудненою, або ж
є вірогідність знищення зазначених
доказів саме реєстраційною службою.

В цій частині суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
місцевого суду та вважає подачу такої
заяви передчасною, з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 43-1 Господарського
процесуального кодексу України особа,
яка має підстави побоюватись, що подача
потрібних для неї доказів стане згодом
неможливою або утрудненою, а також
підстави вважати, що її права порушені
або існує реальна загроза їх порушення,
має право звернутися до господарського
суду з заявою про вжиття запобіжних
заходів до подання позову.

Згідно зі статтею 43-2 Господарського
процесуального кодексу України,
запобіжні заходи включають:

1) витребування доказів;

2) огляд приміщень, в яких відбуваються
дії, пов'язані з порушенням прав;

3) накладення арешту на майно, що
належить особі, щодо якої вжито
запобіжні заходи, і знаходиться в неї
або в інших осіб.

Статтею 43-3 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що запобіжні заходи
вживаються до моменту звернення до
суду з позовною заявою з метою
попередження та збереження доказів
правопорушення, а після подання
відповідної заяви вжиті запобіжні
заходи не припиняються, а діють вже як
заходи забезпечення позову.

Отже, за своєю правовою природою,
запобіжні заходи - це заходи,
спрямовані на збереження відповідних
доказів та на запобігання
правопорушенню з метою якнайшвидшого
реагування на протиправні дії, а заходи
до забезпечення позову за своїм
змістом застосовуються як гарантія
реального виконання рішення суду.
Тобто, заходи, що вживаються судом як
запобіжні мають бути спрямованими
також на забезпечення позову, який буде
поданий до суду з метою захисту
порушених прав та інтересів заявника.

Як зазначено у п. 12 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" (надалі - Постанова Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 р. № 12) відповідно до пункту 4
частини першої статті 43-3 ГПК заява про
вжиття запобіжних заходів повинна
містити відомості про обставини, якими
заявник обґрунтовує необхідність
вжиття таких заходів. Ці обставини
мають узгоджуватися з приписами статті
43-1 ГПК, а за змістом пункту 5 частини
першої статті 43-3 і частини третьої
статті 43-4 ГПК - також й
підтверджуватись відповідними
доказами з урахуванням загальних
вимог, передбачених статтею 33
названого Кодексу. Витребування і
оцінка відповідних доказів, а також
доказів наявності у заявника права
вимоги (відомості про реєстрацію права,
контракт або інший відповідний
правочин тощо) здійснюється
господарським судом за загальними
правилами ГПК про докази.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 р. № 12 у вирішенні питання про
вжиття запобіжних заходів
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності їх застосування з
урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника;

забезпечення збалансованості
інтересів заявника і особи, щодо якої
просять вчинити запобіжні заходи;

наявності зв'язку між конкретним видом
запобіжних заходів і можливим
предметом позовної вимоги, яку заявник
повинен подати у строк, встановлений
частиною третьою статті 43-3 ГПК;

імовірності настання обставин,
зазначених у статті 43-1 ГПК;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів третіх
осіб.

Як в заяві про вжиття запобіжних
заходів, так і в апеляційній скарзі,
апелянт обґрунтовував необхідність
застосування запобіжних заходів тією
обставиною, що вищезазначені документи
знаходяться в реєстраційній справі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма
"Сапсан", право доступу до якої має
обмежене коло осіб, зокрема, засновники
(учасники) юридичної особи,
уповноважені нею особи, а також особи,
які згідно з відомостями, внесеними до
Єдиного державного реєстру, мають
право вчиняти юридичні дії від імені
цієї особи.

При цьому, апелянтом не було надано
доказів того, що відповідач
безпідставно відмовив в наданні
вищезазначених документів, чим порушив
права заявника.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що
вищезазначена заява та апеляційна
скарга не мають відомостей про факт
порушення конкретного права, яке буде
захищатися заявником, а також не
вказано майбутній спосіб такого
захисту порушеного права з урахуванням
способів, які визначені в ст. 16 ЦК
України, ст. 20 ГК України та іншими
нормами матеріального права.

В силу положень ч. 6 ст. 43-4 ГПК України у
разі відсутності підстав, встановлених
статтею 43-1 цього Кодексу, а також
невиконання вимог, передбачених
частиною третьою цієї статті,
господарський суд виносить ухвалу про
відмову в задоволенні заяви про вжиття
запобіжних заходів.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про відмову в задоволенні заяви
про вжиття запобіжних заходів через
необґрунтованість та недоведеність.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження під час
перегляду рішення в суді апеляційної
інстанції, апелянт не подав жодних
належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції, які
могли б бути прийняті та дослідженні
судом апеляційної інстанції в
розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зміни чи скасування ухвали суду першої
інстанції по даній справі в розумінні
ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги покладаються на апелянта в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
16.04.2014р. у справі № 910/6905/14 залишити без
задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 16.04.2014р. у справі № 910/6905/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6905/143 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст складено 28.05.2014р.

Головуючий суддя
О.М. Коротун

Судді
О.М. Гаврилюк

Г.В. Корсакова