м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4416/14 20.05.14
За позовом Заступника прокурора
Житомирської області в інтересах
Державного агентства
автомобільних доріг України
(Укравтодор) та публічного
акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги
України" в особі дочірнього
підприємства "Житомирський облавтодор"
«ДАК «Автомобільні дороги
до публічного акціонерного
товариства "Будівельне управління № 813"
про стягнення 432 990, 70 грн.
Суддя Кирилюк
прокуратури: Тєлічко І.В. (посвідчення
№ 002689)
позивача1: не з'явились
позивача2: юрисконсульт Кукуруза В.В.
(довіреність № 42 від 10.01.2014)
відповідача: представник Бєлінський
С.Є. (довіреність № 01/09/2013-1 від 01.09.2013)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Заступник прокурора Житомирської
області в інтересах держави в особі
Державного агентства автомобільних
доріг України (Укравтодор) та
публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" в особі
дочірнього підприємства "Житомирський
облавтодор" ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України" звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до публічного
акціонерного товариства "Будівельне
управління № 813" про стягнення 432 990, 70
грн., (у тому числі: 351 119, 92 грн. -
основного боргу, 11 609, 90 грн. -
інфляційні втрати, 29 887, 60 грн. - 3 %
річних та 40 373, 28 грн. - пені).
Позовну заяву обґрунтовано тим, що
Відповідач неналежним чином здійснює
розрахунки за виконані роботи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.03.2014 порушено провадження у
справі № 910/4416/14 та призначено її
розгляд на 01.04.2014.
Відповідно до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України
розгляд справи відкладався.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.04.2014 продовжено строк
вирішення спору до 01.06.2014.
В судове засідання 20.05.2014 Позивач1
повторно не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.
Представник Позивача2 у судовому
засіданні 20.05.2014 підтримав вимоги,
викладені в позовній заяві та просив їх
задовольнити у повному обсязі.
Представник Відповідача у
письмовому відзиві проти позову
заперечував, зазначаючи про
відсутність у останнього обов'язку
оплатити роботи, оскільки Позивачем2 не
виконано всього комплексу робіт,
відсутній кінцевий акт про здачу робіт
за договором, у зв'язку з чим просив суд
припинити провадження у справі на
підставі підпункту 1-1 частини першої на
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України. В
частині стягнення пені просив суд
застосувати строки позовної давності
на підставі статті 267 Цивільного
Судом у задоволенні клопотання про
припинення провадження у справі
відмовлено з огляду на його
Судом у відповідності з вимогами
статті 811 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 20.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Заслухавши пояснення представників
Прокуратури, Позивача2 та Відповідача,
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнім підприємством
«Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК»
Автомобільні дороги України" в особі
філії «Мостова експлуатаційна
дільниця» та Відповідачем 01 вересня 2010
року укладено договір субпідряду № 241,
відповідно до якого підприємство
зобов`язалось виконати роботи по
капітальному ремонту автомобільної
дороги Київ-Ковель-Ягодин на Люблін на
ділянці км. 208,0, 4-км 214, 0 Житомирської
області міст на км 209+607, а Відповідач
сплатити їх вартість.

Згідно наказу ВАТ «Державна
Акціонерна Компанія» «Автомобільні
дороги України» дочірнього
підприємства «Житомирський
облавтодор» № 19 від 22.02.2011 створено
комісію з припинення філії «Мостова
експлуатаційна дільниця» ДП
«Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК»
Автомобільні дороги України» шляхом її
приєднання до філії «Зарічанська
дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП
«Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК»
«Автомобільні дороги України».

З матеріалів справи вбачається, що 16
травня 2011 року філією "Зарічанська
дорожньо-експлуатаційна дільниця"
дочірнього підприємства "Житомирський
облавтодор" ВАТ «ДАК» «Автомобільні
дороги України» та Відповідачем
укладено додаткову угоду № 1 до
договору субпідряду № 241 від 01.09.2010
якою, внесено зміни до договору в
частині найменування субпідрядника,
новим найменуванням якого зазначено
філія «Зарічанська
дорожньо-експлуатаційна дільниця»
дочірнього підприємства «Житомирський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України». Крім того, сторони
погодили, що філія "Зарічанська
дорожньо-експлуатаційна дільниця" ДП
"Житомирський облавтодор" ВАТ «ДАК»
«Автомобільні дороги України» є
правонаступником філії «Мостова
експлуатаційна дільниця» ДП
"Житомирський облавтодор" ВАТ «ДАК»
«Автомобільні дороги України» за
договором субпідряду № 241 від 01.09.2010.

Статтею 837 Цивільного Кодексу України
визначено, що за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Виконання підрядних робіт Позивачем2
у період з червня 2011 року по листопад 2012
року підтверджено наданими суду актами
приймання виконаних робіт від 24.06.2011,
від 08.07.2011, від 28.12.2011, від 30.11.2012 та
довідками про вартість робіт (копії
залучені до матеріалів справи),
підписані Відповідачем без заперечень
та зауважень.

Таким чином, наявними доказами у
справі підтверджено належне виконання
Позивачем2 своїх зобов'язань за
договором субпідряду № 241 від 01.09.2010 на
суму 358 648, 00 грн.

Відповідно до пункту 5.4 договору
субпідряду № 241 від 01.09.2010 Відповідач
при проведенні за даним договором з
Позивачем2 розрахунків утримує 2 % від
вартості субпідрядних робіт на
покриття витрат Відповідача,
пов'язаних із виконанням зобов'язань
щодо забезпечення технічною,
дозвільною та іншою документацією.

З матеріалів справи вбачається, що
сума витрат склала 7 528, 08 грн.

З урахуванням наведеного, Відповідач
зобов'язаний оплатити виконані
підрядні роботи на суму 351 119, 92 грн.

Згідно пункту 5.1 договору субпідряду №
241 від 01.09.2010 Відповідач проводить з
Позивачем2 розрахунки за фактично
виконані роботи на підставі підписаних
сторонами проміжних актів виконаних
робіт - «Актів приймання виконаних
будівельних робіт» (форма КБ-2в) та
«Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт та витрат» (форма
КБ-3), але в будь-якому випадку після
надходження коштів від замовника та
при умові фінансування робіт, котрі
доручені Позивачу2.

Відповідач свої зобов'язання за
договором субпідряду № 241 від 01.09.2010 у
повному обсязі не виконав, у зв'язку з
чим виникла заборгованість у розмірі 351
119, 92 грн.

Відповідач у письмовому відзиві
зазначив про відсутність у останнього
обов'язку оплатити роботи, оскільки
Позивач2 у повному обсязі не виконав
всього комплексу робіт.

Зазначене твердження Відповідача не
може бути підставою для звільнення
його від обов'язку оплатити виконані
підрядні роботи, оскільки умовами
договору № 241 від 01.09.2010 встановлено
порядок оплати робіт по факту їх
виконання.

Враховуючи, що строк виконання
Відповідачем зобов'язання по сплаті
грошових коштів за виконані підрядні
роботи не встановлений, Позивач 10 липня
2013 року надіслав Відповідачу вимогу
про сплату заборгованості.

Відповідно до частини 2 статті 530
Цивільного кодексу України у випадку,
якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений кредитор має
право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги.

У письмовому відзиві представник
Відповідача зазначив про те, що до
позовної заяви не додано доказів, що
підтверджують отримання ним
листа-вимоги, тому вважає, що не можливо
встановити дату, з якої настало
порушення грошового зобов'язання.

Однак суд не погоджується з
твердженням Відповідача, оскільки
враховуючи нормативні строки
пересилання поштової кореспонденції
та частину другу статті 530 Цивільного
кодексу України, останній повинен
протягом 7 днів, тобто - не пізніше
21.07.2013, виконати вимоги зазначеної
статті та сплатити суму боргу на
користь Позивача.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 511 Цивільного
кодексу України, зобов'язання не
створює обов'язку для третьої особи. У
випадках, встановлених договором,
зобов'язання може породжувати для
третьої особи права щодо боржника та
(або) кредитора.

Частиною 2 статті 194 Господарського
кодексу України передбачено, що
неналежне виконання зобов'язання
третьою особою не звільняє сторони від
обов'язку виконати зобов'язання в
натурі.

Відповідно до частини першої статті 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Згідно з частиною 2 статті 218
Господарського кодексу України,
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

У разі відсутності коштів для оплати
замовник був вправі та мав фактичну
можливість призупинити виконання умов
договору з моменту виявлення
відсутності коштів для оплати, а не
приймати їх результати. Аналогічна
позиція викладена в пункті 5 оглядового
листа Вищого Господарського суду №
01-06/374/2013 від 18.02.2013 року.

Оскільки факт виконання капітального
ремонту автодороги Київ-Ковель-Ягодин
(на Люблін) підтверджується
відповідними актами, встановлений
строк остаточного розрахунку сплинув,
а доказів оплати виконаних робіт у
повному обсязі суду не надано, позовна
вимога про стягнення з Відповідача
основного боргу у розмірі 351 119, 92 грн.
підлягає задоволенню.

Заступником прокурора заявлено
вимогу про стягнення пені у розмірі 40
373, 28 грн. за період з 01.07.2011 по 30.06.2012.

Статті 216-218 Господарського кодексу
України та стаття 611 Цивільного кодексу
України передбачають, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, якими, зокрема, є
сплата неустойки.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідачем не надано суду будь-яких
підтверджень того, що неналежне
виконання господарського зобов'язання
сталось не з його вини.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пунктом 17.4 договору субпідряду № 241
від 01.09.2010 встановлено, що в разі
порушення грошових зобов'язань
(несвоєчасну оплату виконаних робіт,
несвоєчасний перерахунок авансів) при
умові отримання фінансування з
Державного бюджету в повному обсязі у
відповідності з планом фінансування
згідно затверджених видатків,
Відповідач сплачує Позивачу2 пеню в
розмірі 0, 5 % від простроченої суми за
кожен день прострочення.

Відповідач заперечував проти
задоволення вимоги про стягнення пені
та подав заяву про застосування
строків позовної давності.

Відповідно до статті 258 Цивільного
кодексу України до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
спеціальна позовна давність в один рік.

Як зазначалось раніше, згідно пункту
5.1 договору субпідряду № 241 від 01.09.2010
Відповідач проводить з Позивачем2
розрахунки за фактично виконані роботи
на підставі підписаних сторонами
проміжних актів виконаних робіт та
Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт та витрат, але в
будь-якому випадку після надходження
коштів від замовника та при умові
фінансування робіт, котрі доручені
Позивачу.

Однак, враховуючи частину 2 статті 530
Цивільного кодексу України
правомірним буде нарахування пені за
період з 22.07.2013 по 22.01.2014. Враховуючи, що
суду у даному випадку не надано права
виходити за межі позовних вимог, вимога
в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно, відсутні правові підстави
для відмови у задоволені позовних
вимог про стягнення пені на підставі
статті 267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки кінцеві строки оплати за
виконані роботи не встановлені,
враховуючи частину 2 статті 530
Цивільного кодексу України,
правомірним буде нарахування 3 % річних
та інфляційних втрат за період з 22.07.2013
по 17.02.2014 (з урахуванням нормативних
строків пересилання поштової
кореспонденції), тому до стягнення
підлягає 3 % річних у розмірі 6 089, 29 грн.
та інфляційні втрати у розмірі 4 215, 02
грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені Заступником прокурора
Житомирської області в інтересах
держави в особі Державного агентства
автомобільних доріг України та
публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" в особі
дочірнього підприємства "Житомирський
облавтодор" ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України" вимоги документально
підтверджені, а отже такі, що
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 361 424, 23 грн.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, з Відповідача стягуються в
дохід державного бюджету України
витрати по сплаті судового збору
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд міста Києва, -

В И Р
І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Будівельне управління № 813"
(02660, м. Київ, вул. Магнітогорська,
будинок 1, офіс 302, ідентифікаційний код
01383865) на користь дочірнього
підприємства «Житомирський
облавтодор» відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» (10003, Житомирська область, м.
Житомир, вулиця Перемоги, будинок 75,
ідентифікаційний код 32008278) 351 119 (триста
п'ятдесят одна тисяча сто
дев'ятнадцять) грн. 92 коп. - основного
боргу, 4 215 (чотири тисячі двісті
п'ятнадцять) грн. 02 коп. - інфляційні
втрати, 6 089 (шість тисяч вісімдесят
дев`ять) грн. 29 коп. - 3 % річних.

3. Стягнути з публічного
акціонерного товариства "Будівельне
управління № 813" (02660, м. Київ, вул.
Магнітогорська, будинок 1, офіс 302,
ідентифікаційний код 01383865) в дохід
державного бюджету України 7 228 (сім
тисяч двісті двадцять вісім) грн. 48 коп.
- витрати по сплаті судового збору.

4. В іншій частині в позові відмовити.

5. Видати накази.

Повне рішення складено: 22.05.2014.

Суддя
Кирилюк Т.Ю.