м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова група "Соверен"
до приватного акціонерного товариства
"Київський страховий дім"
про стягнення 6 427,81 грн.
Суддя Шкурдова Л.М.
Представники сторін:
від позивача: Головащенко К.Г. за
дов. б/н від 20.11.2013;від відповідача:
Подолянко Т.В. за дов. б/н від 23.10.2013.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
"Страхова група "Соверен" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до приватного акціонерного
товариства "Київський страховий дім"
про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу в сумі
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхове відшкодування, внаслідок чого
до позивача в порядку ст. 27 Закону
України "Про страхування" та статті 993
Цивільного кодексу України перейшло
право вимоги (регресу) в межах
здійснених фактичних затрат до
відповідача про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 6 427,81 грн, як
до особи, яка відповідальна за
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.11.2013 порушено провадження у
розгляду на 17.12.2013.
У судовому засіданні 17.12.2013 представник
відповідача надав суду заперечення на
позов № 850 від 17.12.2013, в яких проти
позову заперечив, посилаючись при
цьому на те, що позивачем, в порушення п.
8.5.6 Методики товарознавчої експертизи
та оцінки колісних транспортних
засобів, не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
відновлення пошкодженого колісного
транспортного засобу ТОВ «АТВ
Баварія», у зв'язку з чим застосування
при складанні звіту № 787 від 27.02.2013
вартості однієї нормо-години ремонтних
робіт ТОВ «АТВ Баварія», на думку
відповідача, є безпідставним. Крім того
відповідач у даних запереченнях просив
суд звернути увагу на перерахування
позивачем страхового відшкодування у
розмірі 8 808,42 грн на розрахунковий
рахунок страхувальника, відповідного
до його заяви від 15.04.2013, а не на рахунок
ТОВ «АТВ Баварія». На підставі
викладеного у даних запереченнях на
позов відповідач у задоволенні
позовних вимог просив відмовити.
У судових засіданнях 17.12.2013, 24.12.2013
оголошувались перерви до 24.12.2013, 21.01.2014
Позивач у судовому засіданні 24.12.2013
надав суду пояснення на відзив № 658 від
23.12.2013, відповідно до якого вважає
заперечення відповідача
безпідставними, у зв'язку з чим
підтримав заявлені позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
Відповідач у даному судовому засіданні
надав клопотання про витребування
доказів № 885 від 23.12.2013, відповідно до
якого просив суд витребувати у
позивача документальне підтвердження
відновлення автомобіля «БМВ740»,
державний номер НОМЕР_1.
Позивач у судовому засіданні 21.01.2014
надав суду пояснення на питання, що
виникли в процесі судового розгляду №
19 від 21.01.2014, відповідно до якого
зазначив, що вимоги позивача
підтверджено належними доказами,
зокрема, згідно з наведеним у даному
поясненні переліком, які знаходяться у
справі, у той час як заперечення на
позов безпідставні, не підтверджені
жодними доказами, відтак не можуть
прийматися судом до уваги при
Ухвалою суду від 21.01.2014 у справі №
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз; зупинено
провадження у справі на час проведення
судової експертизи.
23.04.2014 Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз у додатку
до листа № 1804/14-54 від 10.04.2014 справу №
суду міста Києва без виконання ухвали
суду від 21.01.2014 у зв'язку з
нездійсненням приватним акціонерним
товариством "Київський страховий дім"
попередньої оплати за проведення
експертизи відповідно до п. 1.13
Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень.
Ухвалою суду від 23.04.2014 поновлено
справи призначено на 27.05.2014.
У судовому засіданні 27.05.2014 представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги, позов просив задовольнити.
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив, у
задоволенні позовних вимог просив
У судовому засіданні 27.05.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на які
посилаються сторони у даній справі,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд -
Як підтверджено матеріалами справи,
08.01.2013 між позивачем та ОСОБА_3
(страхувальник) укладено договір
страхування транспортного засобу №
1-001-005/13, за яким застраховано
транспортний засіб марки «БМВ»,
державний номер НОМЕР_1.
22.02.2013 по вул. Звіринецькій у м. Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП), за участю транспортного
засобу «БМВ», державний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_4, та
транспортного засобу марки «Тойота»,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
Внаслідок зазначеного ДТП пошкоджено
застрахований позивачем автомобіль
марки «БМВ», державний номер НОМЕР_1.
Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 29.03.2013 у справі № 757/5622/13-п
ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
притягнуто до адміністративної
відповідальності та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340,00 грн.
Відповідно до звіту № 787 від 27.02.2013 про
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного «БМВ», державний номер
НОМЕР_1, та ремонтної калькуляції №А4232
від 15.04.2013, вартість відновлювального
ремонту вказаного транспортного
засобу у зв'язку з ДТП склала 9 608,42 грн (у
тому числі ПДВ 20 %).
ДТП згідно з Договором, укладеним між
позивачем та страхувальником, було
визнано страховим випадком, про що
складено страховий акт № 04/13-37 Т, який
затверджено головою правління
позивача 18.04.2013, відповідно до якого
сплата страхового відшкодування
страхувальнику підлягала у сумі 8 808,42
Дану суму страхового відшкодування,
позивач виплатив власнику
пошкодженого транспортного засобу, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 175 від 19.04.2013.
Судом установлено, що транспортний
засіб «Тойота», державний номер НОМЕР_2,
застраховано у відповідача згідно з
полісом № АВ/9078412, страхувальником за
яким є ОСОБА_5, що підтверджується
копією полісу доданого позивачем до
матеріалів справи.
Позивач звертався до відповідача із
заявою № 436 від 02.09.2013 про сплату
вартості заподіяних збитків в сумі 8
808,42 грн, однак останній лише частково
виплатив позивачу вказану суму в
розмірі 2 380,61 грн, що підтверджується
платіжним дорученням № 1442 від 14.10.2013,
копія якого знаходиться в матеріалах
справи.
У зв'язку з викладеним позивач
звернувся до суду з позовом про
відшкодування в порядку регресу
різниці між фактичним розміром збитків
(8 808,42 грн) та виплаченою відповідачем
сумою страхового відшкодування (2 380,61
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Отже, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Вина ОСОБА_5, який керував транспортним
засобом «Тойота», державний номер
НОМЕР_2, встановлена постановою
Печерського районного суду м. Києва від
29.03.2013 у справі № 757/5622/13-п.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) передбачено, що у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Враховуючи, що станом на момент
вчинення ДТП ОСОБА_5 керував
автомобілем «Тойота», державний номер
НОМЕР_2, та враховуючи, що з вини ОСОБА_5
сталася ДТП, як встановлено постановою
Печерського районного суду м. Києва від
29.03.2013 у справі № 757/5622/13-п, саме
відповідач, згідно п. 22.1 ст. 22 Закону є
особою, відповідальною за збитки, а
тому позивач правомірно звернувся до
відповідача з вимогою про виплату
страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

У свою чергу, стаття 27 Закону України
"Про страхування" також визначає, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

На підставі викладеного вище до
позивача перейшло право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Підпунктом 12.1. ст. 12 Закону встановлено,
що страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Згідно з полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, укладеним
відповідачем зі своїм страхувальником,
розмір франшизи становить 0,00 грн.

Відтак, відповідальність страховика
винної особи регламентована
положеннями Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та обмежується укладеним
договором страхування.

Разом з цим згідно зі п. 36.2 ст. 36 Закону
якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість.

Як вбачається до звіту № 787 від 27.02.2013 та
ремонтної калькуляції №А4232 від 15.04.2013 у
вартість відновлювального ремонту
автомобіля ««БМВ», державний номер
НОМЕР_1, включено податок на додану
вартість.

Разом з тим, відповідно до пп. 3.2.3 п. 3.2
ст. 3 Закону України "Про податок на
додану вартість" надання послуг із
страхування не є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, при виплаті страхових
платежів безпосередньо потерпілим
податок на додану вартість не
нараховується і окремим рядком не
виділяється. Наведене узгоджується з
викладеним у листі Державної
податкової адміністрації у м. Києві від
20.07.2011 № 7536/10/31-606.

З урахуванням наведеного до позивача
як страховика, який виплатив страхове
відшкодування за Договором, перейшло
право вимоги до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки
внаслідок ДТП, у сумі 4 506,13 грн (6 427,81 грн
- 1 921,68 (20 % ПДВ із суми 9 608,42 грн)), а тому
позов підлягає задоволенню в наведеній
сумі.

Зазначеної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України (постанова від 23.10.2012 у справі №
5009/1701/12).

Посилання відповідача на те, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
відновлення пошкодженого колісного
транспортного засобу ТОВ «АТВ
Баварія», у зв'язку з чим застосування
при складанні звіту № 787 від 27.02.2013
вартості однієї нормо-години ремонтних
робіт ТОВ «АТВ Баварія», на думку
відповідача, є безпідставним, а також
зауваження з приводу перерахування
позивачем страхового відшкодування у
розмірі 8 808,42 грн на розрахунковий
рахунок страхувальника, відповідного
до його заяви від 15.04.2013, а не на рахунок
ТОВ «АТВ Баварія», судом визнається
необґрунтованим, оскільки оплата
відновлювального ремонту не може
пов'язуватись з настанням у позивача
права на вимогу, яке страхувальник має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток. За змістом ст. 319 ЦК України
фактичне відновлення потерпілим свого
пошкодженого транспортного засобу є
його правом. а не обов"язком, тобто він
може замовити ремонт після виплати
страхового відшкодування у будь-якої
особи, у т.ч. спеціалізованого
автосервісного підприємства. За таких
обставин суд дійшов висновку, що звіт
сертифікованого оцінювача № 787 від
27.02.2013 р. про визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу, є
належним доказом по даній справі.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

На підставі викладеного позов підлягає
задоволенню частково в сумі 4 506,13 грн.

За приписами ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Київський страховий дім"
(04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41, ) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
даного рішення суду, на користь
приватного акціонерного товариства
"Страхова група "Соверен" (01001, м. Київ,
вул. Володимирська, 7, офіс 11, ) страхове відшкодування в сумі 4 506
(чотири тисячі п'ятсот шість) грн 13 коп.
та витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1 206 (одну тисячу двісті шість)
грн 13 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Після набрання рішенням законної сили
видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.05.2014.

Суддя
Л.М. Шкурдова