м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5863/14 26.05.14

Суддя господарського суду міста Києва
Головіна К.І., при секретарі судового
засідання Мазура В.М., розглянувши
матеріали справи

за позовною заявою Комунального
підприємства "Київжитлоексплуатація"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 2 942,69 грн.

за участю представників:

від позивача :Кашканова Н.В. -
представник за довіреністю № 155/1/23-6016
від 31.12.2013 р. від відповідача:не
з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернулось Комунальне підприємство
"Київжитлоексплуатація" з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 2 942,69 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору про надання послуг на
теплопостачання та технічне
обслуговування і утримання внутрішньо
будинкових інженерних систем ЦО та їх
абонентських уводів № 1832 від 14.11.2011 р.,
в частині своєчасності та повноти
сплати даних послуг, внаслідок чого у
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
утворилась заборгованість станом на
18.03.2014 р. в сумі 2 942,69 грн.

У позові Комунальне підприємство
"Київжитлоексплуатація" просить суд
стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованість за послуги на
теплову енергію у гарячій воді за
період з травня 2012 р. по березень 2014 р. в
сумі 2 689,77 грн., пені в сумі 161,07 грн. за
період з жовтня 2013 р. по березень 2014 р.
та 3 % річних в сумі 91,85 грн. за період з
травня 2012 р. по березень 2014 р., а всього -
2 942,69 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав та обґрунтував
позовні вимоги, просив їх задовольнити
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, належним чином був
повідомлений про час та місце судового
засідання. Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи абро про
розгляд без його участі до суду не
подав. Позиція відповідача щодо даного
позову суду не відома.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
представника відповідача за наявними
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.03.2011 р. між КП
"Київжитлоексплуатація" (орендодавець)
та ФОП ОСОБА_1 (орендар) був укладений
договір № 09/3701 про передачу майна
комунальної власності територіальної
громади міста Києва, яке передається в
оренду.

Відповідно до п. 1.1 договору передачі
майна орендодавець на підставі рішення
Київської міської ради від 08.07.2010 р. №
1016/4454 передає, а орендар приймає в
оренду нерухоме майно (нежитлові
приміщення), за адресою: АДРЕСА_2 літ.А
для розміщення комп'ютерного клубу,
інтернет-бару та інтернет-кафе.

Згідно з п. 2.1 договору передачі майна
об'єктом оренди є нежитлові приміщення,
загальною площею 19,80 кв.м.

За користування об'єктом оренди
орендар сплачує орендодавцю плату, що в
цілому складає 1 151,71 грн. (п. 3.1 договору
передачі майна).

Відповідно до п. 3.8 договору передачі
майна вартість комунальних послуг,
витрат на утримання прибудинкової
території, вартість послуг по ремонту і
технічному обслуговуванню інженерного
обладнання та внутрішньобудинкових
мереж, ремонту будівлі, у т.ч.: покрівлі,
фасаду, вивіз сміття тощо, не входить
до складу орендної плати та
сплачується орендарем окремо на
підставі договорів, укладених
орендарем з організаціями, що надають
такі послуги.

Згідно з п. 9.1 договору передачі майна
цей договір вступає в силу з моменту
підписання його сторонами і діє з 22.03.2011
р. по 20.03.2014 р.

Також, судом встановлено, що 14.11.2011 р.
між Комунальним підприємством
"Київжитлоексплуатація" (підприємство)
та ФОП ОСОБА_1 (споживач) був укладений
договір про надання послуг на
теплопостачання та технічне
обслуговування і утримання внутрішньо
будинкових інженерних систем ЦО та їх
абонентських уводів № 1832.

Відповідно до п. 1.1 договору предметом
цього договору є надання послуг на
теплопостачання та своєчасна сплата в
повному обсязі спожитої енергії у
гарячій воді та експлуатаційних
витрат, обслуговування та утримання
внутрішньобудинкових інженерних
систем ЦО та їх абонентських уводів в
нежилому приміщенні (будинку) за
адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до п. 2.1. договору при
виконанні умов цього договору, а також
вирішенні всіх питань, що не обумовлені
цим договором, сторони зобов'язані
керуватися тарифами, затвердженими у
встановленому законом порядку,
положенням про
Держенергоспоживнагляд, діючими
правилами користування тепловою
енергією, правилами технічної
експлуатації тепловикористовуючих
установок і теплових мереж,
нормативними актами з питань
користування та взаєморозрахунків за
енергоносії, чинним законодавством
України.

Обов'язком споживача є виконання умов
та порядку оплати в обсягах і термінах,
які передбачені у додатках № 1, 2 до
цього договору (п. 2.3.3 договору)

Відповідно до п. 6.1 договору цей договір
набуває чинності з 22.03.2011 р., та діє до
22.03.2014 р.

Пунктом 6.4 договору визначено, що
договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач у період з травня 2012 р. по
березень 2014 р. надав послуги
відповідачу з теплової енергії у
гарячій воді на суму 2 689,77 грн., що
підтверджується розрахунками вартості
наданих послуг та актами прийому
виконаного опалення та технічного
обслуговування за вказаний період, які
були направлені відповідачу
рекомендованими листами.

Разом з тим, судом встановлено, що
відповідач частково виконав свої
зобов'язання за вказаним договором,
оскільки сплатив позивачу частину
заборгованості за договором у сумі 1
667,45 грн., що підтверджується
поясненнями позивача та матеріалами
справи проте, дана сума була зарахована
в рахунок погашення заборгованості,
яка виникла до спірного періоду, тобто
до травня 2012 р.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України передбачено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншими учасниками
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених цим Кодексом, в
силу якого один суб'єкт зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші),
або утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням іншої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Тарифи на постачання теплової енергії
у вигляді гарячої води були погоджені
сторонами та на час розгляду даної
справи не скасовані та недійсними не
визнані.

Наявність заборгованості у
відповідача у сумі 2 689,77 грн. грн. за
період з травня 2012 р. по березень 2014
р. підтверджується розрахунком
заборгованості, поясненнями
представника позивача та матеріалами
справи.

Таким чином, суд вважає, що позивач
правомірно заявив вимоги в частині
несплаченої заборгованості за надані
послуги в сумі сумі 2 689,77 грн. грн. за
період з травня 2012 р. по березень 2014 р.

Частиною 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Оскільки доказів належної оплати
заборгованості суду не надано, позовні
вимоги в частині стягнення 2 689,77 грн.
основного боргу, що виникли у період з
травня 2012 р. по березень 2014 р.
підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач
просить стягнути з відповідача пеню в
сумі 161,07 грн. за період з
жовтня 2013 р. по березень 2014 р.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу
України передбачено, що учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Відповідно п. 2.3.7 договору за
несвоєчасну сплату передбачених цим
договором нарахувань споживач на
користь підприємства сплачує пеню в
розмірі 0,5% від суми прострочених
платежів за кожний день прострочки, але
не більше 2-ох облікових ставок НБУ, що
діяли на період внесення платежу.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та умови укладеного
сторонами правочину, вимоги про
стягнення пені є такими, що заявлені
правомірно.

Провівши розрахунок суми пені, суд
дійшов висновку, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня в сумі 161,07 грн. за період з жовтня
2013 р. по березень 2014 р.

Також позивач також просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 91,85 грн. за
період з травня 2012 р. по березень 2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та умови укладеного
сторонами правочину, вимоги про
стягнення 3 % річних є такими, що
заявлені правомірно.

Провівши розрахунок заявленої до
стягнення суми матеріальних втрат, суд
дійшов висновку, що з відповідача
підлягає стягненню 3% річних в сумі 91,85
грн. за період з травня 2012 р. по
березень 2014 р.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства
"Київжитлоексплуатація" до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 2
942,69 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (04128, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства "Київжитлоексплуатація"
(01034, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А,
ідентифікаційний код 03366500) основну
заборгованість у сумі 2 689 (дві тисячі
шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 77 коп.,
пені в сумі 161 (сто шістдесят одна) грн. 07
коп., 3 % річних в сумі 91 (дев'яносто
одна) грн. 85 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (04128, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства "Київжитлоексплуатація"
(01034, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А,
ідентифікаційний код 03366500) витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 26 травня 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 30
травня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя
К.І.
Головіна