ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.06.14р. Справа № 904/2263/14за позовом
Державного підприємства "Донецька
залізниця", м. Донецьк

до Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо - збагачувальний
комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення 24310,00грн.

Суддя Турчин С.О.

Секретар судового засідання
Сергієнко П.М.

Представники:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Матвєєва Т.В. №52-16/45
від 23.01.14р.

Суть спору:

Державне підприємство "Донецька
залізниця" звернулося з позовом до
публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо - збагачувальний
комбінат" про стягнення штрафу 24310,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем ст.24 Статуту
залізниці та п.5 Правил приймання
вантажів до перевезення, щодо
неправильного зазначені відомості у
залізничній накладній №47838503 щодо маси
вантажу, що стало підставою
нарахування штрафу у розмірі 24310,00грн.

Ухвалою суду від 08.04.14р. порушено
провадження по справі та призначено
слухання на 23.04.14р.

23.04.14р. в судове засідання з'явились
повноважні представники сторін.

Відповідач заперечує проти позову,
посилаючись на те, що:

- 30.09.13р.на адресу ПАТ «ПІВДГЗК» із
станції Сартана Донецької залізниці
прибув вагон №55340178 по накладній №53234076,
що містить інформацію про маркування
вантажу: «Нанесена маркировака
известковым раствором»;

- 29.10.13р. вантаж переадресований на
ст. Сартана Донецької залізниці по
накладній №478385503, що містить
інформацію про маркування вантажу:
«Нанесена маркировака известковым
раствором»;

- на ст. Сартана Донецької залізниці
вагон №55340178, за накладною №478385503,
перевантажений;

- згідно з комерційним актом БМ
№733846/413 від 29.10.13р. встановлено
розбіжність фактичної маси вантажу з
масо, вказаною у накладній: маса нетто
за документами - 57200кг., маса нетто за
комерційним актом 55900кг., різниця 1300кг.
та містить інформацію про маркування
вантажу «По документам значится
маркирока известковим раствором,
фактически маркировки нет»

- у накладній №№478385503 під
найменуванням вантажу зазначено: «Вес
по первоначальной накладной»;

- ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" є
неналежним відповідачем у даній
справі, оскільки відправником - ПАТ "МК
"Азовсталь", зазначено вагу вантажу,
який перевозився за накладною № 53234076,
після чого відповідно до даних
занесених до накладної № 47838503 вага
вантажу не змінювалась;

- у відомостях вказаних у
залізничних накладних №№53234076, 47838503, на
момент відправлення вантажу зі ст.
Сартана Донецької залізниці та Кривий
Ріг, захисне маркування було в
наявності, складені відправником
накладні були перевірені залізницею, а
вантаж прийнятий до перевезення без
зауважень;

- на момент видачі вантажу його
фактична маса відповідала відомостям,
зазначеним у накладних;

- є безпідставним стягнення з
відповідача штрафу, так як нестача
вантажу виникла під час його
перевезення залізницею, оскільки
згідно з комерційним актом БМ №733846/413
від 29.10.13р. на момент прибуття вантажу
на станції Сартана залізничне
маркування було відсутнє.

За результатами судового засідання
оголошено перерву до 13.05.14р.

13.05.14р. в судове засідання з'явились
повноважні представники сторін. За
результатами судового засідання
оголошено перерву до 03.06.14р.

28.05.14р. представником позивача подано
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача.

03.06.14р. в судове засідання з'явився
повноважний представник відповідача.
Крім того, представником відповідача
подано клопотання про зменшення
розміру штрафу.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Сторони належним чином повідомлені
про час та місце судового засідання, що
підтверджується поштовими
повідомленнями, які повернулися на
адресу господарського суду з
відмітками про отримання ухвал суду
повноважними представниками сторін та
відомостями відображеними в протоколі
судового засідання.

Згідно зі ст. 75 ГПК України за
результатами судового засідання
справу було розглянуто за участю
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами та
оригіналами документів наданих
позивачем додатково на вимоги суду в
судове засідання в обґрунтування своїх
позовних вимог .

В судовому засіданні, в порядку ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено вступну та
резолютивну частину рішення та
представника відповідача повідомлено
про дату складення повного тексту
рішення.

Фіксація судового процесу
технічними засобами не проводилася.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, суд -

встановив:

Згідно залізничної накладної №47838503
від 25.10.2013р., яка являється фактично
договором перевезення, публічне
акціонерне товариство "Південний
гірничо - збагачувальний комбінат"
передало позивачу для перевезення зі
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці до станції Сартана
Донецької залізниці вантаж - дрібниця
коксова у вагоні №55340178 вагою нетто -
57200кг., тара - 23300кг.

29.10.13р. на підставі заявки
вантажоотримувача від 28.10.13р. ст.
Сартана Донецької залізниці була
здійснена комісійна перевірка вагону
№55340178 за наслідками якого встановлено
наступне: за документом значиться -
тара 23300 кг, нетто 57200кг, фактично
виявилось брутто 79200 кг, тара з
документа 23300 кг, нетто 55900кг, що менше
документа на 1300кг; вагон зважувався
двічі, результат не змінився; за
документом навантаження у вагоні
навалом, на рівні бортів та вище на 100
мм, нерівномірна з природними скосами
до бортів й дверей вагону; за
документом значиться - маркування
вапняним розчином, фактично маркування
відсутнє; виїмок та поглиблень не має;
вагон без дверей, люки закриті; течія
вантажу відсутня; вагон технічно
справний.

Відповідно до акту загальної форми
ГУ-106 № 23 від 28.10.2013 року виявлено, що
вагон №55340178 технічно справний.

За результатом комісійної перевірки
працівниками станції Сартана
Донецької залізниці 29.10.2013р. складено
комерційний акт №БМ №733846/413.

Суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги, з таких
підстав.

Частиною 2 ст. 908 Цивільного кодексу
України встановлено наступне: загальні
умови перевезення
визначаються цим Кодексом,
іншими законами,
транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються
відповідно до них. Умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються
договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними
кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються
відповідно до них.

Відповідно до ч.5 ст. 306 ГК України
загальні умови перевезення вантажів,
а також особливі умови перевезення
окремих видів вантажів (вибухових
речовин, зброї, отруйних,
легкозаймистих, радіоактивних та
інших небезпечних речовин тощо)
визначаються цим Кодексом і виданими
відповідно до нього транспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Статуту визначено, що
накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача.

Оформлення накладної має
здійснюватися відповідно до Правил
оформлення перевізних документів
(Наказ Міністерства транспорту України
від 21.11.2000 року № 644).

Згідно з п. 1.6 Правил оформлення
перевізних документів перевізні
документи оформлені відправником у
паперовому вигляді перевіряються
начальником станції або уповноваженим
ним працівником станції. Даною
перевіркою встановлюються
правильність заповнення відправником
бланків перевізних документів
відповідно до правил оформлення
перевізних документів, а не маса
вантажу.

Пунктом 2.1 розділу 4 Правил
перевезення вантажів залізничним
транспортом України вантажовідправник
обов'язково повинен зазначити в
накладній повне найменування, поштову
адресу та цифровий код одержувача,
точне найменування станції та
залізниці призначення вантажу та код
станції, найменування вантажу та його
кількість.

Відповідно до накладної №47838503 від
25.10.2013р. у спірному вагоні №55340178, було
зазначено маса вантажу - 57200кг.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Статуту
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній; залізниця має право
перевірити правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.

29.10.2013р. на станції Сартана Донецької
залізниці було складено комерційний
акт БМ №733846/413, в якому вказано, що
було здійснено переважування вантажу
та встановлено розбіжності із
зазначеним в накладній, а саме:
фактично у вагоні брутто 79200кг., нетто -
55900кг., тара - 23300кг., що менше даних
вказаних у накладній на 1300кг.

Статтею 129 Статуту передбачено, що
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниці.

Згідно зі ст. 122 Статуту за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, порту стягується штраф у
розмірі згідно із статтею 118 цього
Статуту. При цьому відправник несе
перед залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли.

У відповідності до ч. 1 ст. 118 Статуту
за пред'явлення вантажу, який
заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і
витрат, стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Аналогічні норми викладено і в п. 5.5
Правил оформлення перевізних
документів, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000
року за № 863/5084.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 року за №
644, встановлено норму недостачі (сума
норми природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто), яка
становить 1% маси, зазначеної у
перевізному документі, для коксу.

При цьому, вантаж - коксовий
дріб'язок згідно єдиної
тарифно-статистичної номенклатури
вантажів відноситься до категорії
вантажу - кокс. Норма коксового
дріб'язку становить 559кг від маси нетто
55900 кг, а недостача вантажу у справі
складає - 1300 кг.

Отже, відповідачем при відправці
невірно вказано масу вантажу у
накладній, тобто позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача штрафу за невірно зазначену
масу вантажу у вагоні в сумі 24310,00рн.
(провізна плата вагону №55340178- 4862,00 грн.
х 5 = 24310,00 грн.) є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача стосовно
неналежного відповідача у справі суд
зазначає наступне.

Згідно з накладної №47838503 від 25.10.2013р.
відправником вантажу зазначений саме
ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", тому у відповідності зі ст. 24
ст. 122 Статуту залізниць України він
несе відповідальність за неправильно
зазначену у накладній масу вантажу.

До того ж, відповідач оформив новий
комплект перевізник документів, вагон
та вантаж знаходився у користуванні
останнього 25 днів, таким чином при
оформленні нових перевізних
документів, тобто згідно з нормами ст. 37
Статуту залізниць України та п. 5 Правил
приймання вантажів до перевезення,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 21.11.2000 року за № 644,
зобов'язаний був визначити масу ватажу,
який відправляв.

Щодо доводів відповідача про те, що
нестача вантажу виникла під час його
перевезення залізницею, оскільки на
момент відправки вантажу як зі станції
Сартана, так і зі станції Кривий Ріг,
захисне маркування було в наявності,
вантаж прийнятий залізницею без
зауважень, на момент видачі вантажу
його фактична маса відповідала
відомостям, зазначеним у накладних, суд
зазначає наступне.

Згідно комерційного акту БМ №733846/413
від 29.10.13року на момент прибуття
вантажу на станції Сартана залізничне
маркування відсутнє.

Відповідно до приписів п. 13
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.02.2010
року за № 01-08/71 "Про деякі питання
практики застосування у вирішенні
спорів законодавства про
відповідальність за порушення у галузі
залізничного транспорту (за
матеріалами узагальнення судової
практики у справах, розглянутих
господарськими судами України)",
відповідно до якого визначено
наступне: якщо на зворотній стороні
накладної є відмітка відправника про
відвантаження вантажу із "шапкою",
нанесення захисного маркування, а на
станцію призначення вантаж прибув
фактично без "шапки", без маркування
або з частково порушеним маркуванням,
ця обставина може свідчити про
втрату частини вантажу під час
перевезення, і залізниця повинна
довести відсутність своєї вини у
нестачі вантажу. Однак, відсутність у
комерційному акті опису наявності та
стану захисного маркування вантажів,
які перевозяться у відкритих вагонах,
само по собі ще не свідчить про втрату
частини вантажу під час перевезення, а
повинно оцінюватись господарськими
судами у сукупності з іншими
доказами по справі відповідно до
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України.

При цьому, згідно п. 6 Правил
Міністерства транспорту України від
20.08.2001 року № 542 маркування - це
закріплення верхнього шару вантажу
(покриття плівкою, емульсією тощо), з
метою забезпечення збереженості
вантажу, що перевозиться у вагонах
відкритого типу.

Як вбачається з матеріалів справи,
маркування відповідачем здійснювалось
вапном, яке за своїми фізичними
властивостями може бути змите в
процесі перевезення опадами (дощ, сніг).
З наданого позивачем листа дорожньої
геофізичної станції від 21.05.2014 року за
№ 2004/290 вбачається, що під час
прямування вагону №55340178 на станцію
призначення у період з 25.10.2013 року до
01.11.2013 року були опади у вигляді дощу
(туман, морос), тобто відсутність
маркування вапном на станції
призначення не свідчить про втрату чи
крадіжку вантажу під час перевезення.

Щодо наданого відповідачем
клопотання про зменшення розміру
штрафу, суд зазначає наступне.

За змістом статті 233 Господарського
кодексу України та пункту 3 частини
першої статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд при прийнятті
рішення має право зменшити розмір
штрафних санкцій (штрафу, пені) лише у
виняткових випадках та у разі, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Заявляючи клопотання про зменшення
розміру штрафу, відповідач не надав
жодних доказів в обґрунтування свого
клопотання.

Відповідно до частини 3 пункту 3.15.
роз'яснень президії Вищого
господарського суду України від 29.09.2008
р. № 04-5/225 "Про внесення змін та
доповнень до роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею" у
застосуванні статті 118 Статуту слід
мати на увазі, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником зазначених у цій
статті порушень, встановлених
залізницею як на станції призначення
або під час перевезення, так і на
станції відправлення після
пред'явлення вантажу до перевезення,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитки.

З огляду на викладене, вказане
клопотання задоволенню не підлягає як
необґрунтоване та не підтверджене
відповідними доказами.

Судовий збір відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" (50026,
м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.,
) на користь державного
підприємства "Донецька залізниця" (83001,
м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) 24310,00грн. - штрафу, 1827,00 - судового
збору.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та підписано
- 03.06.2014.

Суддя
С.О. Турчин