Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" травня 2014 р.
Справа № 906/384/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю:

від позивача: Халімончук Р.Й. - дов. №128
від 26.05.2014р.,

прокурора: Рудченко М.М. - посв. №019274 від
05.08.2014р.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокурора Олевського району
в інтересах держави в особі Кишинської
сільської ради (с.Кишин)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробничого
підприємства "Аграрні технології"
(м.Житомир)

про розірвання договору оренди землі
від 04.01.2002 та стягнення 4717,50 грн.

Прокурор подав позов в інтересах
держави про:

- стягнення з відповідача на користь
Кишинської сільської ради
заборгованості по договору оренди в
розмірі 4717,50 грн.

- розірвання договору оренди № 48-0 від
04.01.2002 року (земельної ділянки площею 15,3
га, нормативно грошова оцінка якої 27505
грн.) укладеного між Кишинською
сільською радою та Товариством з
обмеженою відповідальністю
Науково-виробничим підприємством
"Аграрні технології".

Ухвалою господарського суду від
31.03.2014р. порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 14.04.2014р.

Ухвалами господарського суду від
14.04.2014р. та від 13.05.2014р. відкладено
розгляд справи відповідно на 13.05.2014р. та
27.05.2014р.

Прокурор та представник позивача
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, з підстав викладених у позовній
заяві.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив.

До суду повернулись копії ухвал, які
направлялись на юридичну адреси
товариства, керівника та засновника
товариства ОСОБА_2

Згідно спеціального витягу з ЄДРЮОФОП,
отриманого за електронним запитом
суду, адреса товариства, яка міститься
в реєстрі відповідає адресі, вказаній у
позовній заяві.

Пунктом 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011р. передбачено, що особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Отже, судом вжито всі залежні від нього
заходи для повідомлення відповідача
про час і місце розгляду справи та
забезпечення явки останнього в судове
засідання для реалізації ним права на
судовий захист своїх прав та інтересів.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2002р. між Кишинською сільською радою
(орендодавець/позивач) та ТОВ
Науково-виробничого підприємства
"Аграрні технології"
(орендар/відповідач) укладено договір
оренди земельної ділянки (а.с. 15),
відповідно до п. 1 якого орендодавець
надає, а орендар приймає в оренду
земельну ділянку загальною площею 15,3
гектарів із земель запасу Кишинської
сільської ради, яка розташована на
території Кишинської сільської ради в
урочищі "за фещуком" згідно з
планом-схемою, що додається до
договору.

Земельна ділянка надається в оренду
строком на 25 років, починаючи з дня
реєстрації договору, для закладки
розсадника та вирощування посадкового
матеріалу плодово-ягідних культур.

12.02.2004р. сторонами внесено зміни та
доповнення до договору (а.с. 16-17).

Умовами п. 2 договору сторони погодили,
що орендна плата встановлюється в
розмірі 100 гривень за один гектар на
рік, а всього за рік 1530,00грн. Загальна
сума орендної плати за цим договором
складає 38250,00грн.

Орендна плата перераховується
орендодавцю кожного року двома
частинами - перша - до 01 травня, друга до
01 листопада кожного року на поточний
рахунок орендодавця в безготівковій
формі.

Підставою звернення прокурора з
позовом до суду є невиконання
відповідачем договірних зобов'язань за
період з лютого 2011 року по лютий 2014р. на
суму 4717,50грн., у зв'язку з чим ним
заявлено вимоги про стягнення
заборгованості та розірвання договору
оренди.

Відповідач взяті на себе договірні
зобов'язання не виконав.

Оцінивши в сукупності матеріали справи
та пояснення учасників судового
процесу господарський суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Стаття 759 ЦК України визначає, що за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Законом можуть
бути передбачені особливості
укладення та виконання договору найму
(оренди).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
оренду землі" від 06.10.1998р. (далі - Закону),
оренда землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Статтею 2 Закону визначено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
цим Законом, законами України, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Згідно ч.1 п. "в" ст. 96 Земельного кодексу
України землекористувачі зобов'язані
своєчасно сплачувати земельний
податок або орендну плату.

У відповідності до ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 24 Закону встановлено, що
орендодавець має право вимагати від
орендаря, зокрема, своєчасного
внесення орендної плати.

У відповідності до ч.1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Так, матеріалами справи
підтверджується факт наявності у
відповідача заборгованості за період з
лютого 2011 р. по лютий 2014р. в розмірі
4717,50грн. та факт невиконання
відповідачем договірних зобов'язань.

З огляду на викладене, позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача 4717,50грн.
основного боргу підлягають
задоволенню.

Щодо вимоги прокурора про розірвання
договору оренди, господарський суд
враховує наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 651 ЦК України,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Згідно з пунктом "д" ст.141 Земельного
кодексу України підставою для
припинення права користування
земельною ділянкою є систематична
несплата земельного податку або
орендної плати.

Пунктом 2.23 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 17.05.2011
№ 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" визначено, що
розглядаючи справи зі спорів про
розірвання договору оренди з підстав
заборгованості з орендної плати,
потрібно мати на увазі, що згідно зі
статтями 1, 13 Закону України „Про
оренду землі" основною метою договору
оренди земельної ділянки та одним з
визначальних прав орендодавця є
своєчасне отримання останнім орендної
плати у встановленому розмірі. Разом з
тим доводи про наявність
заборгованості з орендної плати мають
підтверджуватися належними доказами,
наприклад, довідкою, виданою державною
податковою інспекцією, про наявність
(або відсутність) заборгованості за
земельним податком та орендною платою.

Зважаючи на викладене, господарський
суд вважає, що вимога прокурора про
розірвання договору оренди від 04.01.2002р.,
укладеного між Кишинською сільською
радою та ТОВ Науково-виробничим
підприємством "Аграрні технології",
підлягає задоволенню.

Відповідач доказів на спростування
викладених у позовній заяві обставин
суду не надав.

З огляду на викладене, позовні вимоги
щодо стягнення 4717,50грн. та розірвання
договору оренди №48-0 від 04.01.2002 року
укладеного між Кишинською сільською
радою та ТОВ Науково-виробничим
підприємством "Аграрні технології"
підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди земельної
ділянки №48-О від 04.01.2002р., укладений між
Кишинською сільською радою (11040,
Житомирська область, Олевський район,
с. Кишин, вул. Леніна, 55,
ідентифікаційний код 04343576) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю Науково-виробничим
підприємством "Аграрні технології" (10030,
м.Житомир, вул. Київська, 74, кв. 144,
ідентифікаційний код 31600001).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробничого
підприємства "Аграрні технології" (10030,
м.Житомир, вул. Київська, 74, кв. 144,
ідентифікаційний код 31600001)

на користь Кишинської сільської ради
(11040, Житомирська область, Олевський
район, с. Кишин, вул. Леніна, 55,
ідентифікаційний код 04343576)

- 4717,50 грн. заборгованості.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробничого
підприємства "Аграрні технології" (10030,
м.Житомир, вул. Київська, 74, кв. 144,
ідентифікаційний код 31600001) в дохід
Державного бюджету України 3045,00грн.
судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 02.06.14

Суддя
Сікорська Н.А.

Друк:

1 - до справи;

2 - позивачу (рек. )

3 - відповідачу (рек. з пов.)

4 - прокуратура м.Житомира