Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" травня 2014 р.
Справа № 906/344/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства
"Котовське лісове господарство"
(м.Котовськ, Одеська область)

до Державного підприємства
"Підприємство Житомирської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України (№4)"
(м.Житомир)

про стягнення 12608,91 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з Житомирської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області 12608,91 грн., з яких:
11584,40грн. основного боргу та 1024,51грн. 3%
річних.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 22.04.2014 (а.с.
73-74) замінено первісного відповідача у
справі № 906/344/14 - Житомирську виправну
колонію управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№4) на належного
відповідача - Державне підприємство
"Підприємство Житомирської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України (№4)"
(10001, Житомирська обл., м. Житомир, вул.
Ватутіна, 172, ід. код 08679971).

08.05.2014 факсимільним зв'язком від
позивача надійшли: - копія клопотання,
згідно якого останній просить суд
розглянути справу без участі його
представника, - копія повідомлення про
стан заборгованості відповідача, -
копія довіреності на представника
позивача, копія акту звірки
взаєморозрахунків, - копія додаткових
пояснень №125 від 12.05.2014 (а.с. 84-88).

Сторони своїх представників в судове
засідання не направили.

Відповідач про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
вчасно та належним чином, про, що
свідчить поштове повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
83).

Враховуючи наведене, а також те, що явка
представників сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалася,
клопотань про відкладення розгляду
справи та доказів на підтвердження
поважності причин ненаправлення
відповідачем свого представника в
судове засідання до суду не надходило,
суд вважає, що відсутність
представників сторін не перешкоджає
вирішенню спору, згідно ст. 75 ГПК
України, за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши надані до справи документи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач у позовній заяві та
вбачається з матеріалів справи, 30.11.2010
Державним підприємством "Котовське
лісове господарство" (позивач) передано
Державному підприємству "Підприємство
Житомирської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України (№4)" (відповідач)
заготовки пилені згідно
товарно-транспортної накладної №628506 у
кількості 21,308 м. куб. на загальну суму
38354,40 (тридцять вісім тисяч триста
п'ятдесят чотири грн. сорок коп.).
Наведений товар отримано
представником відповідача - Кравцем
Василем Дмитровичем, паспорт НОМЕР_1,
виданий 27.01.2001 Богунським РВ УМВС,
згідно довіреності ААВ №606775 від 30.11.2010
на отримання від ДП "Котовське лісове
господарство" цінностей.

Згідно пояснень позивача (а.с.88), згідно
виписаної відповідачем накладної
№618/922 від 01.12.2010, за отриману
лісопродукцію розрахунки проведено
лише у розмірі 26770,00грн., внаслідок чого
заборгованість відповідача за
отриманий товар склала 11584,40грн.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України,
позивач нарахував до стягнення з
відповідача 1024,51грн. 3% річних за період
з 01.04.2011 по 11.03.2014.

Відповідач за підставами пред'явлення
та предметом позов не оспорив, відзиву
на позовну заяву не надав.

Оцінивши в сукупності матеріали
справи, господарський суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, враховуючи наступне.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст.509 ЦК України).

Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини, інші юридичні факти (п.1 ч.2
ст.11 ЦК України).

Так, матеріалами справи підтверджено,
що згідно наданої позивачем
товарно-транспортної накладної №628506
від 30.11.2010 (а.с. 23), відповідачу дійсно
було передано товар загальною вартістю
38354,40грн.

Слід зазначити, що підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону і Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку та
фіксує факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Отже, накладні, за
якими відповідач отримав товар, є
самостійними підставами виникнення
обов'язку відповідача здійснити
розрахунки з позивачем.

Тобто, спір між сторонами виник при
виконанні ними зобов'язань у
відносинах купівлі - продажу. Підставою
виникнення вказаних відносин є факт
передачі відповідачу та прийняття
останнім товару згідно видаткових
накладних.

Ст. 655 ЦК України встановлює, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Так, згідно ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Таким чином, оскільки інший строк
оплати товару сторонами не
встановлено, у відповідача виник
обов'язок здійснити розрахунок з
позивачем після отримання товару.

Однак, у вказані строки відповідач свої
зобов'язання у повному обсязі не
виконав, погасивши 26770,00грн. шляхом
поставки позивачу товару згідно
накладної №618/922 від 01.12.2010 (а.с. 25) на
вказану суму. Зазначена поставка
товару, згідно пояснень позивача (а.с.
88), була зарахована в погашення боргу по
видатковій накладній №628506 від 30.11.2010.

Таким чином, станом на час розгляду
справи в суді, заборгованість
відповідача за отриманий товар склала
11584,40грн.

У відповідності до ч.1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

За вказаних обставин вимога позивача
про стягнення з відповідача 11584,40грн.
основного боргу є правомірною та такою,
що підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Що стосується нарахованих позивачем
1024,51грн. 3% річних, слід зазначити, що
приписами частини 2 ст. 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З розрахунку позивача (а.с. 3)
вбачається, що 3% річних останнім
нараховано за період з 01.04.2011 по 11.03.2014
на суму боргу у розмірі 11584,40грн.
Господарський суд, перевіривши наданий
позивачем розрахунок 3% річних, вважає,
що їх нарахування в сумі 1024,51 грн.
здійснено позивачем обґрунтовано та
вірно.

За ст. 32 ГПК України, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Згідно з ст. 34 вищевказаного Кодексу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач доказів сплати
заборгованості не надав, доводів
позивача не спростував.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені відповідно до
вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами та
підлягають задоволенню на суму
12608,91грн., з яких: 11584,40грн. основного
боргу та 1024,51грн. 3% річних.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32-34, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Підприємство Житомирської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України (№4)"
(10001, Житомирська обл., м. Житомир, вул.
Ватутіна, 172, ід. код 08679971)

на користь Державного підприємства
"Котовське лісове господарство" (66300,
Одеська обл., м. Котовськ, вул. Калініна,
буд. 27, ід. код 00992622):

- 11584,40грн. основного боргу;

- 1024,51грн. 3% річних;

- 1827,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.05.2014.

Суддя
Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек. з пов. про вруч.).