РІШЕННЯ

"26" травня 2014 р.Справа № 921/289/14-г/15

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Галамай О.З. при
секретарі Вербовській М.І.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРАГРОКОМ", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Постолівська", с. Постолівка
Гусятинського району Тернопільської
області

про стягнення основного боргу в сумі 2
948 911,59 грн., 546 128,84 грн. - штрафу, 145 313,92
грн. - пені та 335 695,87 грн. - 30 % річних

За участю представників:

від позивача: Невальонна Н.М. -
представник, довіреність від 07.05.2014р.;

від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача 12.05.2014р.
роз'яснено його права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними
засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не
здійснювалася через відсутність
відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Тернопільської області
Товариством з обмеженою
відповідальністю "УКРАГРОКОМ" було
подано позов до відповідача Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма "Постолівська" про стягнення
основного боргу в сумі 2 948 911,59 грн.,
546128,84 грн. - штрафу, 136 073,24 грн. - пені та
314 015,17 грн. - 30 % річних.

Ухвалою суду від 27.03.2014р. порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 16.04.2014р.

Ухвалами суду від 16.04.2014 р., 28.04.2014 р.
розгляд справи відкладався на 28.04.2014 р.,
12.05.2014р. відповідно з підстав,
викладених у даних ухвалах.

В судовому засіданні 12.05.2014р. суд
перейшов до розгляду справи по суті та
оглянув оригінали документів, доданих
до позовної заяви.

Представник позивача в судовому
засіданні 12.05.2014р. позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
пояснень наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання 12.05.2014р.
повторно не з'явився, вимог ухвали суду
від 27.03.2014р. не виконав, однак через
канцелярію суду подав клопотання (вх.№
9462 від 12.05.2014р.) про відкладення
розгляду справи у зв'язку із
неможливістю прибуття в судове
засідання, в зв'язку з чим розгляд
справи відкладено на 26.05.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 26.05.2014р. підтримав заяву про
збільшення позовних вимог (вх. № 10124 від
21.05.2014р.) відповідно до якої просить
стягнути з відповідача 2 948 911,59грн.
основного боргу, 546 128,84 грн. - штрафу, 145
313,92 грн. - пені та 335 695,87 грн. - 30 % річних.

Розглянувши заяву позивача про
збільшення позовних вимог (вх. № 10124 від
21.05.2014р.) судом встановлено, що вона
подана за 5 днів до закінчення
двохмісячного строку розгляду справи
та надіслана на адресу відповідача
20.05.2014 р. відповідно до вимог,
передбачених ст.57 ГПК України.

Передбачені ч.4 ст.22 ГПК України права
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Відповідно до ч.3 ст.55 ГПК України
ціну позову вказує позивач. Отже, у разі
прийняття судом зміни (в бік збільшення
або зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, - з обовязковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. (п.3.10
Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18
"про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції).

Враховуючи викладене, суд приймає її до
розгляду як таку, що подана в порядку
ст.22 ГПК України. Відтак предметом
розгляду даної справи є стягнення 2 948
911,59грн. основного боргу, 546 128,84 грн. -
штрафу, 145 313,92 грн. - пені та 335 695,87 грн. -
30 % річних.

Відповідач в судове засідання 26.05.2014р.
вкотре не з'явився, причин неявки не
повідомив, вимог попередніх ухвал суду
не виконав, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Враховуючи те, що суд неодноразово
відкладав розгляд справи, надаючи
можливість учаснику судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України вважає, що
справа у відповідності до вимог ст. 75
ГПК України, може бути розглянута за
відсутності відповідача.

В судовому засіданні 26.05.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
та оцінивши докази в їх сукупності,
встановив наступне:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "УКРАГРОКОМ"
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Постолівська" (Покупець) укладено
договір поставки на умовах товарного
кредиту № Тр250213/02 від 25.02.2013р. (надалі -
договір), за умовами якого Продавець
зобов'язується передавати у власність
Покупця товар (насіння, добрива з
мікроелементами для позакореневого
підживлення, засоби захисту рослин), а
Покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його вартість.

Найменування товару, його кількість,
терміни поставки та оплати, базис
поставки та ціна визначаються у
специфікаціях до цього договору, які є
його невід'ємною частино (п. 1.2.
договору).

Відповідно до п. 1.4. договору факт
поставки та передачі товару від
продавця до покупця фіксується шляхом
складання та підписання накладних (або
актів приймання-передавання)
повноважними представниками сторін.

Оплата товару проводиться в терміни,
які вказані в специфікаціях до даного
договору поставки (п. 2.5. договору).

Згідно з умовами договору поставки на
умовах товарного кредиту №Тр250213/02 від
25.02.2013р. між сторонами 28.02.2013р. укладено
Додаток № 1 на загальну суму 4 008 912,01
грн., Додаток № 2 на загальну суму 1748377,98
грн., Додаток № 3 на загальну суму 698 016,00
грн. та 17.04.2013р. Додаток № 5 на загальну
суму 458 850,00 грн.

На виконання умов договору поставки та
Додатків № 1,2,3 від 28.02.2013р., №5 від 17.04.2013
р. позивачем поставлено відповідачеві
товар, що підтверджується видатковими
накладними №Тр000016 від 18.03.2013р. на суму
499 164,01 грн., №Тр000003 від 03.04.2013р. на суму 1
634 147,99 грн., №Тр000036 від 17.04.2013р. на суму 811
200,00 грн., №Тр000167 від 27.05.2013р. на суму 1 064
400,00 грн., №Тр000011 від 07.05.2013р. на суму 566
863,74 грн., №Тр000012 від 07.05.2013р. на суму 43
085,85 грн., №Тр000037 від 17.04.2013р. на суму 458
850,00 грн., копї яких знаходяться в
матеріалах справи.

05.08.2013р. між сторонами укладено
додаткову угоду до договору поставки №
Тр250213/02 від 25.02.2013р., відповідно до якої
змінено п. 2.2. договору та викладено
його в такій редакції: "Покупець
здійснює оплату Товару шляхом
перерахування грошових коштів в
гривнях на банківський рахунок
Продавця, або у інший законний спосіб, у
терміни:

- до 12 серпня 2013 року на суму 2 500 000 (два
мільйони п'ятсот тисяч) грн.;

- до 25 вересня 2013 року на суму 1 000 000 (один
мільйон) грн.;

- до 15 жовтня 2013 року на суму 633 911, 59
(шістсот тридцять три тисячі дев'ятсот
одинадцять) грн. 59 коп.".

09.09.2013р. відповідачем за отриманий
товар оплачено позивачеві 100 000,00 грн.,
що підтверджується випискою з банку
від 09.09.2013р. та листом відповідача № 130
від 19.02.2014р.

25.11.2013р. між позивачем та відповідачем
підписано Протокол про взаємозалік
коштів, відповідно до якого сторони
домовилися, що станом на 25.11.2013р.
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 4 977 711 (чотири
мільйони дев'ятсот сімдесят сім тисяч
сімсот одинадцять) грн. 59 коп.
відповідно до договору поставки №
Тр250213/02 від 25.02.2013р., а заборгованість
позивача перед відповідачем складає 1
933 800 (один мільйон дев'ятсот тридцять
три тисячі вісімсот) грн. 00 коп.
відповідно до договору №022801 від
28.02.2013р.

Керуючись ст. 601 ЦК України сторони
дійшли згоди зарахувати зустрічні
однорідні вимоги за зобов'язаннями,
визначеними в п. 1 та п. 2 цього
протоколу, i таким чином з моменту
підписання цього протоколу
вважатимуть, що:

- зобов'язання позивача є таким, що
припинено у повному обсязі,
заборгованості позивача перед
відповідачем немає;

- зобов'язання відповідача є таким, що
припинено частково, заборгованість
відповідача перед позивачем складає 3
043 911,59 грн.

Також в Протоколі про взаємозалік
коштів сторони визначили, що строк
виконання зобов'язань, зазначених в п. 1
та п. 2 протоколу, настав.

Згідно з п. 3 Додатку № 1 від 28.02.2013р. до
договору поставки №Тр250213/02 від 25.02.2013р.
сторони домовились, що оплата товару
проводиться в термін до 10.11.2013р.

Як свідчать матеріали справи та
стверджує позивач, відповідачем
здійснено часткову оплату на загальну
суму 95 000,00 грн. Зокрема, 06.12.2013р.
оплачено 40 000,00 грн., що підтверджується
випискою з банку від 06.12.2013р. та листом
№ 131 від 19.02.2014р.; 10.12.2013р. оплачено
5000,00грн., що підтверджується випискою з
банку від 10.12.2013р. та листом № 129 від
19.02.2014р.; 05.03.2014р. оплачено 50 000,00 грн., що
підтверджується випискою з банку від
05.03.2014р.

Отже, станом на час розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем за отриману по договору
поставки №Тр250213/02 від 25.02.2013р.
продукцію становить 2 948 911,59 грн., що
також підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків станом на 21.03.2014р.,
який підписано уповноваженими
представниками сторін, підписи яких
скріплені відтисками їх печаток, яку
позивач просить стягнути з
відповідача.

Відповідно до умов договору поставки
на умовах товарного кредиту №Тр250213/02
від 25.02.2013р. та Додатків № 1, № 3 від
28.02.2013р., Додатку № 5 від 17.04.2013р. сторони
домовились, що оплата товару
проводиться в термін до 10.11.2013р.
Відповідно до Додатку № 2 від 28.02.2013р.
узгодженим терміном оплати за товар є
строк 15.10.2013р.

П. 5.2. договору поставки від 25.02.2013р.
передбачено, що за порушення строків
(термінів) платежів покупець сплачує на
користь продавця штраф у розмірі 25 % від
суми несплаченого платежу та пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення.

Відповідно до п. 5.3. договору поставки
сторони дійшли згоди про те, що у
випадку прострочення покупцем платежу,
керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України, покупець
на вимогу продавця сплачує останньому
30 відсотків річних від простроченої
суми.

В п. 5.4. договору поставки сторони
домовились, що згідно п. 6 ст. 232 ГК
України позовна давність до вимог про
сплату (стягнення) штрафних санкцій
(пені), нарахованих відповідно до умов
цього договору, становить три роки.
Нарахування та сплата штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язання
за цим договором не припиняється через
шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до договору поставки та
додатків до нього за порушення строку
оплати за поставлений товар, позивачем
за період з 11.11.2013р. по 17.03.2014р.
нараховано відповідачеві пеню в
розмірі 145 313,92 грн. та 546128,84 грн. - 25 %
штрафу, які просить стягнути з
відповідача.

Позивачем також за період з 11.11.2013р. по
17.03.2014р. відповідно до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України та п. 5.3.
договору відповідачу нараховані 30%
річних в розмірі 335 695,87 грн., які
просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення повністю.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідно до укладеного між сторонами
договору поставки на умовах товарного
кредиту №Тр250213/02 від 25.02.2013р. та
Додатків № 1, 2, 3 від 28.02.2013р., Додатку № 5
від 17.04.2013р., позивач поставив
відповідачеві товар на загальну суму
5077711,59грн., що підтверджується
видатковими накладними, належно
завірені копії яких містяться в
матеріалах справи.

Однак, відповідач свої договірні
зобов'язання щодо оплати за одержаний
товар виконав частково.

Станом на час розгляду справи (з
врахуванням часткових проплат та
протоколу про взаємозалік коштів від
25.11.2013 р.) заборгованість відповідача
перед позивачем складає 2 948 911,59 грн.
Зазначена сума боргу визнана
відповідачем при підписанні акту
звірки взаєморозрахунків станом на
21.03.2014р.

Відповідач доказів оплати боргу суду
не представив.

Відтак заборгованість відповідача за
одержаний товар в сумі 2 948 911,59 грн.
підлягає до стягнення на користь
позивача.

Положенням ст. 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 ЦК України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.
Якщо внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 5.2. договору поставки
від 25.02.2013р. в разі порушення строків
(термінів) платежів покупець сплачує на
користь продавця штраф у розмірі 25 % від
суми несплаченого платежу та пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення. Згідно п. 5.4.
договору поставки нарахування
штрафних санкцій не обмежено терміном
їх нарахування.

Згідно з п. 5.2. договору позивачем
нараховано відповідачеві 25 % штрафу в
сумі 737 227,90 грн. Однак, 13.02.2014р.
відповідачем в добровільному порядку
оплачено позивачеві 200 000,00 грн., з яких
191099,06грн. відповідно до листа № 129 від
19.02.2014р. позивачем зараховано в оплату
штрафу.

Відтак, до стягнення з відповідача на
користь позивача підлягає 25 % штрафу в
сумі 546 128,84 грн., які заявлені
відповідно до умов договору поставки
та норм чинного законодавства.

Крім того, відповідно до умов договору
поставки (п.5.2., п.5.4.), позивачем
нараховано відповідачеві пеню в
розмірі 145 313,92 грн., яка підлягає до
стягнення з останнього.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, а саме: сплата
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення та
трьох відсотків річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з п. 5.3. договору поставки
сторони дійшли згоди щодо зміни
розміру процентної ставки,
передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК України і
встановили її в розмірі 30 % річних від
простроченої суми, що відповідно до
розрахунку позивача становить 335 695,87
грн. та підлягає до стягнення з
відповідача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем за подання позовної заяви
згідно платіжного доручення № 3014 від
20.03.2014р. сплачено 73 080,00 грн. та за
подання заяви про збільшення позовних
вимог згідно платіжного доручення № 3693
від 19.05.2014р. доплачено 6 441,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлені ч. 2
ст. 4 Закону України "Про судовий збір",
зокрема, за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру сплачується судовий збір в
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати (1 827,00 грн.) та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат (73 080,00 грн.).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" у разі внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом, переплачена сума
судового збору повертається платнику з
Державного Бюджету України.

Відтак, переплачена позивачем сума
судового збору в розмірі 6441,00грн. у
відповідності до ст. 7 Закону України
"Про судовий збір" підлягає поверненню
позивачу з Державного Бюджету України.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України та
Закону України "Про судовий збір",
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 73080,00 грн. покладаються на
відповідача.

Керуючись cт.ст. 3, 4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 12, 22,
32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Постолівська" (48236, Тернопільська
область, Гусятинський район,
с.Постолівка, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРАГРОКОМ" (02660, м.
Київ, вул. Бориспільська, буд. 3, ) - 2 948 911 (два мільйони
дев'ятсот сорок вісім тисяч дев'ятсот
одинадцять) грн. 59 коп. основного боргу,
546 128 (п'ятсот сорок шість тисяч сто
двадцять вісім) грн. 84 коп. - штрафу, 145 313
(сто сорок п'ять тисяч триста
тринадцять) грн. 92 коп. - пені, 335 695
(триста тридцять п'ять тисяч шістсот
дев'яносто п'ять) грн. 87 коп. - 30 % річних
та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят)
грн. 00 коп. судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "УКРАГРОКОМ" (02660, м.
Київ, вул. Бориспільська, буд. 3, ) з Державного Бюджету
України 6 441 (шість тисяч чотириста
сорок одну) грн. 00коп. судового збору,
сплаченого платіжним дорученням № 3693
від 19.05.2014р. за подання заяви про
збільшення позовних вимог.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 02.06.2014р.

Суддя
Галамай О.З.