м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4297/14 19.05.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
до Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 5 693,60 грн.
Суддя Цюкало Ю.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: Тагінець А.В. (за
довіреністю вих. №3340/18 від 23.12.2013);
від відповідача: не з'явилися.
В судовому засіданні 19 травня 2014 року,
відповідно до положень ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, було оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.
17.03.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування " до
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА" про відшкодування
шкоди в порядку регресу 5 693,60 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.03.2014 суддею Цюкало Ю.В.
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 23.04.2014.
31.03.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшов лист
Моторного (транспортного) страхового
бюро України №7/2-28/9056 від 27.03.2014.
В судове засідання, призначене на
23.04.2014, з'явились представники сторін та
надали усні пояснення по суті спору,
відповіли на запитання суду.
В судовому засіданні 23.04.2014 оголошено
перерву до 19.05.2014.
В судове засідання, призначене на
19.05.2014, з'явився представник позивача та
надав усні пояснення по суті спору,
відповів на запитання суду, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про дату, час
та місце судового засідання
повідомлений належним чином.
За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово (ст.29
Цивільного кодексу України).
Статтею 93 Цивільного кодексу України
встановлено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.
Згідно із ч. 4 ст. 89 вказаного Кодексу
України відомості про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до Єдиного державного
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
Єдиний державний реєстр створюється з
метою забезпечення державних органів,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.
Наразі, всю судову кореспонденцію було
направлено за адресами відповідача, що
зазначені у позовній заяві та повністю
узгоджуються з відомостями з Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
З огляду на неявку відповідача в судове
засідання, господарський суд враховує,
що за змістом ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
За приписами ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст. 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997р. "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Таким чином, враховуючи вищенаведене,
керуючись принципами розумності
строків судового провадження, за
висновками суду, у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, внаслідок чого справа може бути
розглянута за наявними у ній
документами відповідно до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка відповідача не
перешкоджає вирішенню справи по суті.
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосування
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -
15.03.2012 між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «АХА
Страхування» (далі за текстом - ПрАТ «СК
«АХА Страхування») та ОСОБА_2
(страхувальник) було укладено Договір
добровільного страхування наземного
Позивач зазначає, що 29.08.2012 в м. Харків
по вул. Гончарівська сталася
дорожно-транспортна пригода за участі
транспортного засобу «КІА» державний
номерний знак НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_3, та транспортного засобу
«Мазда» державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.
Виконуючи взяті на себе зобов'язання по
Договору страхування, позивач виплатив
страхувальнику страхове відшкодування
розмір якого, згідно до розрахунку суми
страхового відшкодування склав 5 693,60
У позовній заяві позивач наголошує н
тому, що постановою Жовтневого
районного суду м. Харкова по
адміністративній справі №2012/7536/2012,
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини водія ОСОБА_3, який керував
транспортним засобом автомобілем
марки «КІА» державний номерний знак
Позивач наголошує на тому, що
цивільно-правова відповідальність
водія трансопртногоо засобу
автомобіля марки «КІА», державний
номерний знак НОМЕР_1, застрахована
Відкритим акціонерним товариством
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» (далі за текстом - ВАТ
НАСК «Оранта») відповідно до Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/0645800.
Враховуючи вищевикладене, позивач
вказує на те, що сума страхового
відшкодування за Полісом №АВ/0645800, що
підлягає до сплати в порядку регресу
відповідачем, складає 5 693,60 грн. Однак,
як зазначає позивач, станом на час
звернення до суду, відповідач свої
зобов'язання не виконав.
На підставі викладеного позивач
звернувся до суду за захистом
порушених прав та просить суд стягнути
з відповідача страхове відшкодування
за завдані збитки в розмірі 5 693,60 грн.
Відповідач, не погоджуючись з
обставинами, викладеними в позовній
заяві, керуючись правом, наданим чинним
законодавством України, звернувся до
суду з відзивом на позовну заяву,
відповідно до якого просить відмовити
у задоволенні позовних вимог з огляду
на наступне. Відповідач наголошує на
тому, що потерпіла особа у
дорожньо-транспортній пригоді не
зверталась до ВАТ НАСК «Оранта» із
заявою про страхове відшкодування, а
позивач звернувся до відповідача з
відповідною заявою більше року потому
від дати дорожньо-транспортної
пригоди, у ВАТ НАСК «Оранта» відсутні
правові підстави для здійснення
виплати страхового відшкодування.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.
Нормами частини 1 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Пунктом 1
частини 2 зазначеної статті визначені
підстави виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
Частинами другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Цивільним кодексом України
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність виникає лише за
наявності вини особи. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішенням
суду. Крім того, Конституція України
закріплює положення, що відображають
сутність презумпції невинуватості (ст.
62): "Особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду". Загалом нормативне
опесередкування презумпції
невинуватості при розгляді справ про
адмістративні правопорушеня має
фрагментарний характер - особа
вважається невинуватою у вчиненні
адміністративного правопорушення,
доки її вина не буде доведена у
передбаченому законом порядку і
зафіксована постановою, що набула
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.
За ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Статтею 1 Закону України "Про
страхування" передбачено, що
страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів громадян та юридичних осіб у
разі настання певних подій (страхових
випадків), визначених договором
страхування або чинним законодавством,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати громадянами
та юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187
Цивільного кодексу України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Згідно з положеннями ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.
Як вбачається з матеріалів справи,
29.08.2012 в м. Харків по вул. Гончарівська
сталася дорожно-транспортна пригода за
участі транспортного засобу «КІА»
державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, та транспортного
засобу «Мазда» державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.
У відповідності до постанови
Жовтневого районного суду м. Харкова по
адміністративній справі №2012/7536/2012,
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини водія ОСОБА_3, який керував
транспортним засобом автомобілем
марки «КІА» державний номерний знак
НОМЕР_1. Згідно з вказаною постановою
ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП та
накладено на нього стягнення у виді
Як відомо, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 застрахована
ВАТ НАСК «Оранта» згідно Полісу
страхування №АВ/0645800.
У відповідності до ст. 5 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.
Таким чином, на підставі зазначених
вище норм та у зв'язку з укладенням
відповідачем з ОСОБА_3 Полісу
страхування цивільно-правової
відповідальності №АВ/0645800, відповідач
прийняв на себе обов'язок
відшкодовувати завдану ОСОБА_3 шкоду,
заподіяну майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу
«КІА» державний номерний знак НОМЕР_1.
У відповідності до вищевказаних норм,
ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.
27 Закону України "Про страхування" до
позивача перейшло право вимоги, яке
Страхувальник мав до відповідача, як
страхувальника цивільної
відповідальності за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації ОСОБА_3
транспортного засобу «КІА» державний
номерний знак НОМЕР_1.
За ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідності до Страхового акту
відшкодування складає 5 693,60 грн.
У відповідності до платіжного
доручення №ДП00005350 від 11.09.2012 позивачем
виплачено страхове відшкодування на
користь страхувальника у сумі 5 693,60 грн.
(копія вказаного доручення наявна в
матеріалах справи).
З матеріалів справи відомо, що з метою
досудового врегулювання спору позивач
звертався до відповідача із претензією
збитків в порядку регресу у сумі 5 693,60
грн. Однак, станом на час розгляду
справи доказів сплати грошових коштів
до суду не надано.
Як вбачається з листа Моторного
(транспортного) страхового бюро
України №7/2-28/9056 від 27.03.2014 «Про
страхове покриття», Полісом №АВ/645800
ВАТ НАСК «Оранта» передбачено ліміт по
майну у сумі 50 000,00 грн., та франшизу - 0
грн. Крім того, з вказаного листа
вбачається, що Поліс №АВ/645800 діяв
станом на час скоєння ДТП, а саме 29.08.2012.
Положеннями статті 9 Закону України
"Про страхування" визначено, що
страхова сума - це грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов"язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку, а страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку, розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
Наведеною статтею також визначено, що
при страхуванні майна страхова сума
встановлюється в межах вартості майна
за цінами і тарифами, що діють на момент
укладання договору, якщо інше не
передбачено договором страхування.
При цьому, страхове відшкодування - це
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Також
зазначена стаття визначає, що страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
Згідно статті 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.
Слід також зазначити, що за приписами ч.
2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
Враховуючи викладене, з урахуванням
положень ст. 1191 Цивільного кодексу
України, сума страхового
відшкодування, що підлягає виплаті
відповідачем за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації ОСОБА_3
транспортного засобу «КІА» державний
номерний знак НОМЕР_1 складає 5 693,60 грн.
враховуючи, що за Полісом №АВ/645800
франшиза дорівнює нулю.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
Враховуючи вищевикладене,
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували відсутність
заборгованості перед позивачем. Крім
того, у відзиві на позовну заяву
відповідач не надав пояснень, які б
спростовували обставини, викладені у
позовній заяві. Також, в силу приписів
ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого. Таким чином,
беручи до уваги те, що відповідач не
довів факт того, що шкоду транспортному
засобу «Мазда», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу його водія, то особою,
відповідальною за збитки є саме
Окрім того, відповідно до рішення
Конституційного суду України №15-рп/2002
від 09.07.2002 захист судом прав і свобод
людини і громадянина, а також прав
юридичної особи, встановлюють юридичні
гарантії їх реалізації, надаючи
можливість кожному захищати права і
свободи будь-якими не забороненими
законом засобами (частина п'ята статті
55 Конституції України). Тобто кожна
особа має право вільно обирати не
заборонений законом засіб захисту прав
і свобод, у тому числі судовий захист.
З огляду на вищезазначене, позивачем
належними та допустими доказами
доведено наявність заборгованості
відповідача перед позивачем, а позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі у сумі 5 693,60 грн.
Судові витрати позивача по сплаті
судового збору у сумі 1 827,00 грн.
відповідно до положень ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача з
урахуванням задоволення позовних
вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 25, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» -
задовольнити повністю.
2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
00034186) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» (04070, м.
Київ, вул. Іллінська, 8, ,
р/р 0300, в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005)
на будь-який рахунок, виявлений
державним виконавцем під час виконання
рішення суду борг в порядку регресу у
розмірі 5 693,60 грн. (п'ять тисяч шістсот
дев'яносто три гривні 60 копійок) та
витрати по сплаті судового збору в сумі
1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім гривень 00 копійок). Видати
наказ.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення
- 26.05.2014.

Суддя
Ю.В. Цюкало