ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" червня 2014 р.Справа № 916/996/14

За позовом Державного підприємства
"Білгород-Дністровський морський
торговельний порт";

до Гідрометеорологічного центру
Чорного та Азовського морів

про стягнення 2250,64 грн.;

Суддя Літвінов
С.В.

Представники:

Від позивача: Бойко С.В. - представник за
довіреністю №33 від 15.01.2014р.;

Від відповідача: Лєсковська І.О. по
довіреності № 1 від 09.01.2014р.;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Державне
підприємство "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт" звернувся
до господарського суду з позовною
заявою до Гідрометеорологічного
центру Чорного та Азовського морів про
стягнення 2250,64 грн.

Ухвалою суду від 19.02.2013р. порушено
провадження у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЦКС-Профіль" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "АРСЕЛОРМІТТАЛ
ПЕКЕДЖІНГ УКРАЇНА" про стягнення 52279,77
грн.

10.04.2014р. відповідач надав до суду відзив
на позов в якому проти позовних вимог
заперечує з підстав викладених у
відзиві та просить суд відмовити
позивачу в задоволені позову повністю.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.04.2016р. строк розгляду
справи продовжено згідно ст. 69 ГПК
України.

Відповідач надав заяву, та просить
застосувати строк позовної давності
відповідно до ст. 257 ЦК України.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні матеріали справи,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2007 року між Державним підприємством
«Білгород-Дністровський морський
торговельний порт» (далі - Виконавець)
та Гідрометеорологічним центром
Чорного та Азовського морів (далі -
Замовник) було укладено Договір №9-ХД,
предметом якого є надання Замовнику
Виконавцем судна для виконання
планових робіт з відбору зразків води в
Дністровському лимані.

Договір було пролонговано на суму 4000,00
гривень з НДС відповідно до Додаткової
угоди від 26.03.2008 року до Договору №9-ХД
від 23.03.2007 року

Відповідно до п 4.1 Розділу 4 «Умови
оплати» Договору, за роботу судна
Замовник сплачує Виконавцю згідно
діючих в порту місцевих тарифів. Час
роботи судна визначається по наряду,
підписаному уповноваженим
представником сторін.

Пунктом 4.2 Розділу 4 «Умови оплати»
Договору передбачено, що оплата за
надані послуги повинна бути здійснена
Замовником в українських гривнях на
розрахунковий рахунок Виконавця
впродовж 7 банківських днів після
виставлення рахунку.

Як стверджує позивач, на підставі
Договору та наряду №126 від 26.06.2008р.
Виконавцем були виконані відповідні
роботи, виставлено рахунок №2044 від
26.06.2008р. на суму 2250,64 грн. Зазначений
рахунок Замовник не сплатив.

Позивач вказує, що 25.10.2012 року на адресу
Замовника було надіслано
рекомендованим листом претензію вих.
№2311 про заборгованість на суму 2 250,64
грн. за Договором № 9 від 23.03.2007 року, що
підтверджується реєстром на відправку
кореспонденції ДП
«Білгород-Дністровський морський
торговельний порт» за 26 жовтня 2012 р. До
претензії було надано копію рахунку
№2044 від 26.06.2008р. на суму 2250,64 грн. та
копії наряду № 126 та виконання наряду №
126 від 26 червня 2008 року. Замовник
відповіді на претензію не надав та на
даний час борг не сплатив.

Отже, за захистом своїх прав позивач
звернувся до суду з позовною заявою про
стягнення 2250,64грн.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши представників сторін суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог на підставі
слідуючього:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права і обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цивільними
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

Відповідно ст.. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу , інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 193 Господарського кодексу
України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2. ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. договору за
роботу судна Замовник сплачує
Виконавцю по діючим в порту місцевим
тарифам час роботи судна визначається
за нарядом, підписаному уповноваженим
представником сторін. Виконання роботи
підтверджується актом виконаних робіт,
підписаний обома сторонами. Сплата за
надані послуги повинна бути здійснена
замовником в українських гривнях на
розрахунковий рахунок Виконавця в на
протязі 7 банківських днів після
виставлення рахунку.

Позивач в запереченнях на відзив
посилається на те, що акт наданих
послуг складено та відписано позивачем
на підставі наряду №2 від 15.08.2011р., в
якому зазначено час та об"єм наданих
послуг. Письмового підтвердження
надання акту наданих послуг
відповідачеві немає.

Також, позивач вказує на те, що рахунок
№2044 від 26.06.2008р. на оплату послуг був
виставлений та направлений
відповідачу.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Таким чином, процесуальним
законодавством на позивача покладений
обов'язок доведення суду тих обставин
на які він посилається, у спосіб,
визначений законом.

Суд, в судовому засіданні 14.04.2014р.
оголосив перерву до 01.06.2014р. та
зобов'язав позивача надати належні
докази, щодо правильного та всебічного
розгляду справи, а саме акт виконаних
робіт, підписаний обома сторонами та
докази направлення рахунку
відповідачу.

Позивач не надав витребувані судом
докази необхідні для вирішення спору
по суті, а саме акт виконаних робіт,
підписаний обома сторонами.

Отже, позивач не довів суду виконання
робіт, що передбачено п. 4.1 договору.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідач надав заяву, та просить
застосувати строк позовної давності
відповідно до ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

При цьому, ст.257 ЦК України встановлено,
що загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Одночасно, ст.253 ЦК України визначено,
що перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Згідно із п.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Позивач вказує на те, що рахунок №2044
від 26.06.2008р. на оплату послуг був
виставлений та направлений
відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.10.2012 року на адресу Замовника було
надіслано рекомендованим листом
претензію вих. №2311. До претензії було
надано копію рахунку №2044 від 26.06.2008р. на
суму 2250,64 грн. та копії наряду № 126 та
виконання наряду № 126 від 26 червня 2008
року, що підтверджується реєстром на
відправку кореспонденції ДП
«Білгород-Дністровський морський
торговельний порт» за 26 жовтня 2012 р.
Інших доказів направлення рахунку №2044
від 26.06.2008р. на суму 2250,64 грн. до суду
позивачем не надано. Тобто, позивач на
момент направлення претензії
пропустив строк позовної давності.

Так, позивач не скористався своїм
правом для захисту своїх законних
інтересів пропустивши строк позовної
давності для стягнення боргу в сумі
2250,64грн..

За таких обставин, приймаючи до уваги
вищевикладене, оцінюючи надані
документальні докази та викладені
доводи сторін в їх сукупності суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог
слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору
віднести за рахунок позивача, згідно
ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 04.06.2014р.

.

Суддя
Літвінов С.В.