ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.05.2014
Справа № 905/6348/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Риженко Т.М.

при секретарі Куньчик Е.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Метал-Імпекс», м.Дніпропетровськ

до Відповідача: Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м.Краматорськ,
Донецька область

про: стягнення заборгованості у сумі 751
821,51грн.

за участю представників:

від позивача: Єпрем’ян Л.В. - за
довіреністю.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Метал-Імпекс»,
м.Дніпропетровськ (далі - Позивач),
звернувся з позовною заявою до
відповідача Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь»,
м.Краматорськ, Донецька область (далі -
Відповідач) про стягнення
заборгованості у сумі 751 821,51грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
поставки №15/1377 від 29.09.2011р., щодо оплати
за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
договору поставки №15/1377 від 29.09.2011р.,
правоустановчих документів Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Метал-Імпекс» м.Дніпропетровськ,
видаткових накладних, довіреностей на
отримання матеріальних цінностей,
рахунків-фактур, сертифікатів якості,
специфікацій до договору поставки
№15/1377 від 29.09.2011р., актів
приймання-передачі товару та
документів.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст. 525, 526, 625, 655, 666, 692
Цивільного кодексу України, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 12, 54-57 Господарського процесуального
кодексу України.

02.10.2013р. Позивачем через канцелярію
суду надано: витяг з ЄДРПОУ відносно
Відповідача, довідку за підписом
директора та головного бухгалтера, яка
свідчить про те, що з ПАТ
«Енергомашспецсталь» відсутні будь
які правовідносини (договори), окрім
Договору поставки №15/1377 від 29.09.2011 року.

29.10.2013р. Позивачем через канцелярію
суду надано: акт звірки
взаєморозрахунків підписаний з боку
Позивача - ТОВ «Метал-Імпекс»
м.Дніпропетровськ, докази здійснення
часткових оплат.

08.01.2014р. Позивачем через канцелярію
суду надані пояснення до позовної
заяви.

Відповідно до ст.79 Господарського
процесуального кодексу України
провадження по справі зупинялось та
поновлялось.

Представник Позивача у судове
засідання 08.05.2014р. з'явився, підтримав
позовні вимоги у повному обсязі

Представник Відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату та час
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позов та витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

До початку судового засідання надано
до суду усне клопотання про розгляд
справи без застосування технічних
засобів фіксації судового процесу.
Дане клопотання не суперечить чинному
законодавству, інтересам сторін, тому
приймається судом та підлягає
задоволенню.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством
«Енергомашспецсталь» (Покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Метал-Імпекс»
(Постачальник) було укладено договір
поставки №15/1377, відповідно п.1.2 якого
Постачальник зобов'язується передати у
встановлений строк продукцію (товар) у
власність Покупця, а Покупець
зобов'язується у відповідності з
умовами даного договору прийняти
вказаний Товар та оплатити його.

Згідно п.1.3 договору найменування,
номенклатура (асортимент), кількість,
якісні та інші характеристики Товару,
його ціна, строки та умови поставки
зазначаються у специфікаціях, які є
невід'ємними частинами даного
договору.

У пункті 1.4 договору встановлено, що
загальна кількість товару який
поставляється за даним договором
складається з кількості Товару, який
поставляється за усіма специфікаціями,
оформлених до даного договору.

У пункті 5.1. Договору Сторони
встановили, що строки та умови поставки
зазначаються в специфікаціях.

У розділі 9 договору Сторони дійшли
згоди щодо умов оплати:

- оплата здійснюється Покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника в
національній валюті України (п.9.1
Договору);

Постачальник зобов'язується надати
Покупцю одночасно з Товаром наступні
документи: рахунок, сертифікат якості
(паспорт, технічний паспорт, сертифікат
відповідності), накладну (у накладній
обов'язкове посилання на отримувача
Товару); податкову накладну (п.6.1
Договору);

У пункті 13.2 договору Сторони
встановили, що договір вступає в дію з
моменту його підписання та діє до 31.12.2013
року, а в частині розрахунків та
зобов'язань Постачальника до повного
їх виконання.

Між сторонами також були підписані
специфікації до даного договору, де
були визначені асортимент, кількість,
вартість товару, загальну суму, умови
поставки та умови оплати.

На виконання умов договору Позивачем
було здійснено поставку Відповідачу на
суму 827 136,60грн., що підтверджується
видатковими накладними № РН-0000046 від
05.07.2012р. на суму 156043,98грн., № РН-0000056 від
24.07.2012р. на суму 2 367,24грн., № РН-0000061 від
03.08.2012р. на суму 79 047,01грн., № РН-0000062 від
07.08.2012р. на суму 15 644,50грн., № РН-0000071 від
12.09.2012р. на суму 53 410,74грн., № РН-0000072 від
25.09.2012р. на суму 19639,66грн., № РН-0000080 від
01.11.2012р. на суму 36 403,26грн., № РН-0000078 від
23.10.2012р. на суму 180832,92грн., № РН-0000082 від
13.11.2012р. на суму 3840,00грн., № РН-0000086 від
23.11.2012р. на суму 5 488,01грн., № РН-0000087 від
03.12.2012р. на суму 32 674,80грн., № РН-0000088 від
04.12.2012р. на суму 20 148,00грн., № РН-0000092 від
18.12.2012р. на суму 57 485,63грн., № РН-0000093 від
26.12.2012р. на суму 161 309,64грн., № РН-0000094 від
26.12.2012р. на суму 2 801, 21грн.

Вказані накладні підписано з боку обох
сторін без зауважень. Відповідачем
товар отриманий на підставі
довіреностей на отримання
матеріальних цінностей.

Внаслідок цього обов'язок передачі
Постачальником товару Позивач вважає
виконаним.

Відповідачем незважаючи на настання
строку було здійснено лише часткову
оплату за поставлений товар, внаслідок
чого виникла заборгованість у розмірі
751 821,51грн.

За для досудового врегулювання спору
Позивачем на адресу Відповідача було
направлені претензії №137/06 від 06.06.2013р.
та № 177/07 від 10.07.2013р. з вимогою
здійснити оплату за поставлений товар
у сумі 751 821,51грн.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що підлягають частковому
задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у власність у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору поставки №15/1377 від
29.09.2011р. Позивачем було здійснено
поставку Відповідачу на загальну суму
827 136,60грн., але Відповідачем незважаючи
на настання строку оплати не була
здійснена оплата за поставлений товар
в повному обсязі.

В матеріалах справи міститься виписка
з банківського рахунку на суму 175
527,64грн. Проте, як зазначив Позивач у
позовній заяві та не спростовано
Відповідачем, сума яка надійшла в
якості оплати була проведена з
урахуванням оплати за попередні
поставки, а за поставлений Товар
вказана продукція була оплачена лише
частково, внаслідок чого, утворилась
заборгованість у розмірі 751 821,51грн. В
підтвердження поставки Позивачем були
надані наступні видаткові накладні: №
РН-0000046 від 05.07.2012р. на суму 156043,98грн., №
РН-0000056 від 24.07.2012р. на суму 2 367,24грн., №
РН-0000061 від 03.08.2012р. на суму 79 047,01грн., №
РН-0000062 від 07.08.2012р. на суму 15 644,50грн., №
РН-0000071 від 12.09.2012р. на суму 53 410,74грн., №
РН-0000072 від 25.09.2012р. на суму 19639,66грн., №
РН-0000080 від 01.11.2012р. на суму 36 403,26грн., №
РН-0000078 від 23.10.2012р. на суму 180832,92грн., №
РН-0000082 від 13.11.2012р. на суму 3840,00грн., №
РН-0000086 від 23.11.2012р. на суму 5 488,01грн., №
РН-0000087 від 03.12.2012р. на суму 32 674,80грн., №
РН-0000088 від 04.12.2012р. на суму 20 148,00грн., №
РН-0000092 від 18.12.2012р. на суму 57 485,63грн., №
РН-0000093 від 26.12.2012р. на суму 161 309,64грн., №
РН-0000094 від 26.12.2012р. на суму 2 801, 21грн.

Документи, які б свідчили про незгоду
Покупця з неналежністю виконання
Постачальником своїх зобов'язань по
Договору - суду не надавались.

За змістом ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинні
документи для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву
підприємства, установи, від імені яких
складено документ, назву документа
(форми), дату і місце складання, зміст,
обсяг та одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність їх оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

До документів, що підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей
відноситься, зокрема, накладна, форма
якої є типовою формою первинного
обліку, затвердженою відповідними
нормативно-правовими актами.

Окрім того, при здійсненні операції на
одержання матеріальних цінностей має
складатися довіреність, форма якої
затверджена наказом Мінфіну України
від 16.05.96р. № 99 "Про затвердження
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей".

Відповідно до пункту 11 Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості (П-6), приймання товарів мають
право здійснювати робітники
отримувача (покупця), уповноважені на
то керівництвом
підприємства-отримувача, і ці
працівники повинні відноситись до
категорії матеріально-відповідальних
осіб.

Відпуск товарно-матеріальних
цінностей покупцям або передача їх
безоплатно здійснюється
підприємствами тільки на підставі
доручень отримувачів (покупців).

Порядок використання доручень
регулюється, як вже було зазначено
Наказом Мінфіну України № 99 від 16.05.96 р.
"Про затвердження Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
та використаних доручень на отримання
цінностей" (зареєст. у Мін'юсті України
12.06.96 р. №293/1318).

Пунктом 2 Інструкції визначено, що
сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безоплатно
тільки за довіреністю одержувача.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином довіреність на одержання
цінностей є первинним документом, що
фіксує рішення уповноваженої особи
(керівника) підприємства про
уповноваження конкретної фізичної
особи одержати для підприємства
визначені перелік та кількість
цінностей.

Без довіреності не може бути створено
інший первинний документ -
накладну-вимогу, товарно-транспортну
накладну, який є дозволом для
здійснення господарської операції з
відпуску цінностей.

В матеріалах справи міститься
видаткова накладна №РН-0000094 від 26.12.2012р.
на суму разом з ПДВ 2801,21грн., проте з
вказаної накладної не вбачається, що
саме відповідач отримав товар. Також
суду не надано належних та допустимих
доказів, які б підтверджували
повноваження особи на одержання товару
від позивача.

Одночасно слід зазначити, що
відповідно до статей 4-2, 4-3
Господарського процесуального кодексу
України правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом та на засадах
змагальності.

Відповідно до вимог статті 33
Господарсько процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Судовими доказами за
визначенням статей 32-36 Господарсько
процесуального кодексу України слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

Згідно статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» накладні
являються первісними звітними
документами, на підставі яких
проводиться звіт господарської
діяльності.

Системний аналіз Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженому
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 та інших підзаконних
нормативних актів, які регулюють
порядок ведення бухгалтерського
обліку на підприємствах свідчить про
те, що у бухгалтерському обліку повинні
відображатися господарські операції,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів
на підставі первинних документів.
Останні для надання їм юридичної сили
доказовості в розумінні статті 34
Господарського процесуального кодексу
України повинні мати обов'язкові
реквізити.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що Позивач не довів за допомогою
належних та допустимих у розумінні
ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
доказів, факт поставки продукції та
виникнення у Відповідача
заборгованості за видатковою
накладною №РН-0000094 від 26.12.2012р. на суму
разом з ПДВ 2801,21грн., у зв'язку з чим суд
відмовляє у задоволенні позовної
вимоги про стягнення заборгованості у
розмірі 2801,21грн.

Відтак, несплачена сума, наявність якої
кваліфікується судом як порушення
грошових зобов'язань у розумінні ст.610
Цивільного кодексу України, становить
749020,30грн.

За змістом ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідачем доказів погашення суми
боргу у розмірі 749020,30грн., до матеріалів
справи не надано, у зв'язку з чим вимоги
про стягнення суми боргу у сумі
749020,30грн. підлягають задоволенню та
стягненню з Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь».

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Метал-Імпекс», м.Дніпропетровськ до
Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м.Краматорськ,
Донецька область про стягнення
заборгованості у сумі 751 821,51грн.
задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь» (84306,
м.Краматорськ, Донецька область, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Метал-Імпекс» (49051, м.Дніпропетровськ,
вул. Косіора, 66, кв. 76, )
заборгованість у розмірі 749020,30грн.,
судовий збір у сумі 14980,41грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

У судовому засіданні 08.05.14р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Т.М.
Риженко

Повний
текст рішення складено та підписано
08.05.14р.