ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.
Справа № 920/173/14

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя
Россолов В.В. , суддя Тихий П.В.

при секретарі - Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Петрівний Д.М. (довіреність
б/н від 29.01.2014 року);

відповідача - Цимбал Б.П. (довіреність
б/н від 09.08.2013 року);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
відповідача (вх. №1005С/1-43) на рішення
господарського суду Сумської області
від 25 березня 2014 року у справі № 920/173/14

за позовом Обєднання співвласників
багатоквартирного будинку "МРІЯ-3", м.
Суми

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"Нотехс", м. Суми

про стягнення 153121,42 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовними вимогами до відповідача про
стягнення коштів в сумі 153121,42 грн.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 25 березня 2014 року у справі
№ 920/173/14 (суддя Левченко П.І.) позов
задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"Нотехс" на користь Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Мрія-3" частку у спільних
витратах на придбання газу в сумі 90775,50
грн. та витрати по судовому збору в сумі
1815,51 грн. В іншій частині позову
відмовлено.

Відповідач з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права.
Просить рішення господарського суду
Сумської області від 25 березня 2014 року
у справі № 920/173/14 скасувати в частині
задоволення позову про стягнення з
відповідача на користь позивача
спільних витратах на придбання газу в
сумі 90775,50 грн. та витрат по сплаті
судового збору в сумі 1815,51 грн., та
відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014 року
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 13.05.2014 року.

Розпорядженням В.о. голови
Харківського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014 року,
зв'язку з відпусткою судді Івакіної
В.О., для розгляду даної справи
сформовано колегією суддів у складі:
головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя
Россолов В.В., суддя Тихий П.В.

12.05.2014 року представник позивача подав
відзив на апеляційну скаргу (вх.№3666), в
якому вважає її необґрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

13.05.2014 року в судовому засіданні
оголошено перерву до 20.05.2014 року.

В судове засідання 20.05.2014 року з'явились
представник відповідача, який
підтримує свою апеляційну скаргу, та
представник позивача, який заперечує
проти апеляційної скарги відповідача
та просить залишити її без задоволення,
а рішення суду першої інстанції без
змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги в межах вимог, передбачених ст.
101 Господарського процесуального
кодексу України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про наявність підстав
для задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

27 грудня 2010 року між Дочірньою
компанією "Газ України" Національної
компанії "Нафтогаз України"
(постачальником) та Об'єднанням
співвласників багатоквартирного
будинку "Мрія-3" (покупцем, позивачем у
даній справі) був укладений договір №
06/10-3111/ТЕ-29 поставки природного газу для
надання населенню та релігійним
організаціям послуг з опалення та
гарячого водопостачання (далі - договір
поставки), за умовами пункту 1.1 якого
постачальник зобов'язався поставити
покупцеві (позивачеві) імпортований
природний газ, а покупець (позивач)
зобов'язався прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у
пункті 1.2 цього договору (т. 1, а.с. 15-19).

Згідно актів передачі-приймання
природного газу від 31 січня 2011 року, від
28 лютого 2011 року та від 31 березня 2011
року, протягом січня-березня 2011 року
постачальник передав, а покупець
(позивач) прийняв імпортований
природний газ, згідно договору
поставки, на загальну суму 153121,42 грн. (т.
1, а.с. 19-21).

Оскільки сторонами вищезгаданого
договору поставки є постачальник і
позивач, то саме для постачальника і
позивача як покупця природного газу
цей договір є обов'язковим в силу
статті 625 Цивільного кодексу України, а
відтак саме позивач зобов'язаний
оплатити постачальнику вартість
прийнятого ним як кінцевим споживачем
природного газу в загальній сумі 153121,42
грн. і це підтверджується, зокрема,
рішенням Господарського суду Сумської
області від 29.08.2013 року у справі №
920/1221/13 за позовом ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" до позивача про
стягнення 139899,72 грн., яке набрало
законної сили 13.11.2013 року, оскільки
залишене без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 13.11.2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Мрія-3" до
ТОВ "ВКП "Нотехс" в сумі 90775,50 грн. суд
першої інстанції виходив з того
позивач не є власником квартир, не має
повноважень щодо володіння,
розпорядження чи користування
квартирами будинку. Він є об'єднанням
співвласників багатоквартирного
будинку, що керується у своїй
діяльності, зокрема, Законом України
"Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку". Замовником
(забудовником) та генпідрядником
об'єкта будівництва - будинку є
відповідач. Також судом враховано
сплачені відповідачем позивачеві
кошти за газ в сумі 8500,00 грн., яка
підтверджена належними доказами
(платіжними дорученнями № 1565 від 25.10.2010
року та № 124 від 27.01.2011 року, т. 3 а.с. 115,
116).

Однак колегія суддів не може
погодитись с таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 статті 331 ЦК України, право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Між ТОВ ВКП «НОТЕХ» та 132-ма інвесторами
були укладені договори про
інвестування в будівництво житла, які
за своїм змістом є змішаними та мають
ознаки договору підряду у будівництві
та договору, який регулює
взаємовідносини між суб'єктами
інвестиційної діяльності, можливість
укладення якого передбачено Законом
України «Про інвестиційну діяльність».

Згідно зі статтею 628 ЦК України сторони
мають право укласти договір, в якому
містяться елементи різних договорів
(змішаний договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

В грудні 2010 року було введено в
експлуатацію останню III секцію
155-квартирного будинку №3/1 по вул.
Харківській, що підтверджується
Сертифікатом відповідності №СМ000666 від
30.12.2010 року. (т.1 а.с. 50).

11.08.2010 року було прийнято рішення про
створення Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Мрія-3"
(протокол № 1 зборів мешканців буд № 3/1
по вул. Харківській у м. Суми) і 12.08.2010
року здійснено державну реєстрацію
цього Об'єднання, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи Серії АО1 № 184535, а також
Статутом Об'єднання (позивача). (т.1 а.с.
8-14, 22-23).

З наведеного вбачається, що державний
реєстратор зареєстрував Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку, яке може створити лише власник
житлового приміщення, відповідно до
Закону України Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку". Отже на момент державної
реєстрації 12.08.2010 року власники квартир
будинку №3/1 по вул. Харківській не
заперечували факту, що саме вони є
власниками квартир, відповідно до
укладених угод про інвестування житла.

В протоколі № 2 від 16.09.2010 року
загальних зборів ОСББ "Мрія-3" (т. 1, а.с.
72-73), ухвалено заключити договір з
газопостачальною організацією та
розпочати опалювальний період в
будинку не пізніше 15.10.2010 року. На
виконання рішення зборів позивач уклав
договір з ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" від 27.12.2010 року № 06/10-3111/ТЕ-20 на
поставку природного газу, за яким
протягом січня-березня 2011 року було
поставлено 116,958 тис.куб.м. газу на
загальну суму 153121,42 грн., що
підтверджується актами
передачі-приймання природного газу (т. 1
а.с. 19-21).

Крім того, в зазначеного протоколу № 2
від 16.09.2010 року, що загальними зборами
ОСББ "Мрія-3" ухвалено заключити договір
на оплату за теплопостачання
непроданих квартир, в кількості 25 шт., з
ТОВ «ВКП Нотехс».

З балансу ТОВ «ВКП Нотехс» на баланс
ОСББ "Мрія-3" була передана дахова
котельня, про що складено акт
прийому-передачі дахової котельні від
17.09.2010 року (т.2 а.с.241-242).

Відповідно до частини статті 22 ЗУ "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" За
наявності технічної можливості
проведення поквартирного обліку
споживання водо-, тепло-, газо-,
електропостачання, гарячого
водопостачання та інших послуг
власники жилих і нежилих приміщень
можуть перераховувати кошти
безпосередньо на рахунки підприємств,
організацій, які надають ці послуги, за
відповідними тарифами для кожного виду
послуг у порядку, встановленому
законом.

Власники нежилих приміщень сплачують
надані послуги за тарифами, що
встановлені для відповідних видів
діяльності.

Кошти, що сплачуються власниками
приміщень за надані їм комунальні
послуги, можуть згідно з укладеними
договорами надходити на рахунок
об'єднання для накопичення і
наступного перерахунку підприємствам,
організаціям, які надають ці послуги.
Перерахування коштів підприємствам,
організаціям, які надають послуги,
здійснюється щомісячно у визначений
день відповідно до договору між
об'єднанням і цими підприємствами,
організаціями.

У разі, якщо правління об'єднання
самостійно здійснює функції
управителя, воно за договором з
постачальниками комунальних послуг
може бути колективним замовником
(абонентом) таких послуг. У цьому
випадку об'єднання несе повну
відповідальність за своєчасну сплату
вартості фактично спожитих членами
об'єднання комунальних послуг.

Власники квартир, приміщень, що не
обладнані приладами обліку,
зобов'язані укласти договір про
обслуговування та оплату комунальних
послуг з управителем незалежно від
членства в об'єднанні.

Власники несуть відповідальність за
своєчасність здійснення платежів на
рахунок управителя незалежно від
використання приміщень особисто чи
надання належних їм приміщень в оренду,
якщо інше не передбачено договором.

Між позивачем та відповідачем 01.10.2010 р.
був укладений договір № 149 про надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території. Згідно з
пунктом 1.2. зазначеного договору, мета
договору: забезпечення
кваліфікаційного, якісного,
гарантованого обслуговування та
ремонту житла, його технічного
обладнання, надання
житлово-комунальних послуг, дотримання
санітарного стану прибудинкової
території для створення мешканням
будинку належних умов проживання. (т.2
а.с. 238-239).

Тобто витрати позивача на газ для
опалення будинку та гарячого
водопостачання входять до щомісячної
оплати за надані послуги по договору.

В додатку №1 до договору № 149 про
надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території від 01.10.2010 р.
зазначено, що відповідачу належать 23
квартири загальною площею 2308,63 грн. у
житловому будинку у місті Суми по вул.
Харківській, 3/1. (т.2 а.с. 240).

З наведеного вбачається, що
відповідачу належать 23 квартири, а отже
стягнення коштів за придбання
природного газу для опалення всього
будинку за період з 01.01.2011 року по 01.03.2011
року є неправомірним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
надані позивачем акти
передачі-приймання природного газу (т. 1
а.с. 19-21) не містять підписів та печаток
з боку постачальника ДК «Газ України»,
а отже вказані акти не можуть бути
прийняті судом як належний доказ, у
розумінні ст. 34 ГПК України.

У відповідності до статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до вимог статті 34
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

В пункті 2.5 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що
будь-які подані учасниками процесу
докази (в тому числі, зокрема, й
стосовно інформації у мережі Інтернет)
підлягають оцінці судом на предмет
належності і допустимості. Вирішуючи
питання щодо доказів, господарські
суди повинні враховувати інститут
допустимості засобів доказування,
згідно з яким обставини справи, що
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Що ж до належності
доказів, то нею є спроможність
відповідних фактичних даних містити
інформацію стосовно обставин, які
входять до предмета доказування з
даної справи. Суд обґрунтовує своє
рішення лише тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Подані докази не можуть бути відхилені
судом з тих мотивів, що вони не
передбачені процесуальним законом.

Суд першої інстанції, приймаючи
оскаржуване рішення, порушив норми
матеріального права, а тому колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що вказане рішення підлягає
скасуванню з прийняттям нового
судового рішення, а апеляційна скарга
-задоволенню.

З огляду на зазначене та керуючись ст.
ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
задовольнити.

Рішення господарського суду
господарського суду Сумської області
від 25 березня 2014 року у справі № 920/173/14
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити повністю.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст постанови складений та
підписаний 23.05.2014 р.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Россолов В.В.

Суддя
Тихий П.В.