ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 р.
Справа № 914/1046/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гарант», смт. Павлиш
Онуфріївського району Кіровоградської
області

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лев-Транс», с.
Сокільники Пустомитівського району
Львівської області

про: стягнення 27618,79 грн. заборгованості

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Емха Л.М.

Представники сторін:

від позивача: Кутаєв В.В. (довіреність №
28/02/14 від 28.02.2014 року)

від відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснено його
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Заяв про відвід судді не
подавалось. У судовому засіданні 20.05.2014
року оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору: Господарським судом
Львівської області розглядається
справа за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гарант»
до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лев-Транс» про
стягнення 27618,79 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 31.03.2014 року позовну
заяву прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 15.04.2014 року.
Ухвалою суду від 15.04.2014 року розгляд
справи відкладено до 20.05.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються
невиконанням відповідачем умов
Договору №11/12/12 НВ від 11.12.2012 року в
частині оплати вартості наданих
позивачем послуг перевезення,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість перед позивачем.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав, просив позов задоволити
повністю з підстав, наведених у
позовній заяві.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, вимог попередніх ухвал
суду не виконав, проти задоволення
позову у встановленому законом порядку
не заперечив, причин неявки не
повідомив, хоча про час та місце
судового засідання був належним чином
повідомлений.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача за
наявними у справі матеріалами, яких
достатньо для встановлення обставин і
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, повно та об'єктивно
дослідивши докази в їх сукупності, суд
встановив наступне.

11.12.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лев-Транс»
(Експедитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Гарант» (Перевізник)
укладено Договір № 11/12/12 НВ про надання
послуг з організації перевезень
вантажів автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні і
транспортно-експедиторське
обслуговування (Договір).

За умовами укладеного Договору за
транспортним замовленням № 11/12/2012 від
11.12.2012 року Перевізник здійснив
міжнародне автомобільне перевезення
Україна-Іспанія, що підтверджується
міжнародною товарно-транспортною
накладною CMR А№872268. Експедитором
послуги прийнято.

В січні 2013 року Перевізник направив
Експедитору комплект документів:
Рахунок № 496 від 24.12.2012 р., Акт № 496 від
24.12.2012 р., Податкову накладну № 496 від
24.12.2012 р. та копію товарно-транспортної
накладної CMR А№872268.

Експедитор своєчасної оплати за
отримані послуги не провів.

30.04.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лев-Транс»
(Експедитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Гарант» (Перевізник)
укладено Додаткову Угоду № 1 до
Договору № 11/12/12 НВ від 11.12.2012 року, за
умовами якої Експедитор зобов'язався
повністю погасити заборгованість в
сумі 25867,00 грн. до 27.06.2013 року.

З метою досудового вирішення спору
12.02.2014 року позивач направив
відповідачу лист-претензію вих.№12/02/14-1
про погашення заборгованості на суму
25867,00 грн. протягом семи днів з моменту
пред'явлення вимоги. Також позивачем
надіслано рахунок №496 від 24.12.2012 р., Акт
№ 496 від 24.12.2012 р., Податкову накладну №
496 від 24.12.2012 р., копію
товарно-транспортної накладної CMR
А№872268, копію заявки № 11/12/2012
від 11.12.2012 р., копію додаткової угоди № 1
від 30.04.2013 р.

Відповідач вказані документи отримав
17.02.2014 р., що підтверджується
повідомленням про вручення
рекомендованого поштового
відправлення №289 від 13.02.2014 р.

Як зазначив позивач у позовній заяві,
станом на 27.03.2014 року заборгованість
відповідача становила 25867,00 грн.

Відповідач проти задоволення позову не
заперечив, доказів погашення
заборгованості не подав.

Дослідивши представлені суду докази,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, підставними та такими,
що підлягають до задоволення частково
з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського Кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання виникають, зокрема,
безпосередньо з господарського
договору, інших угод, передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 307 ГК України
передбачено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Договір перевезення вантажу
укладається в письмовій формі.
Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства (ч. 2
ст. 307 ГК України).

Між сторонами виникли договірні
зобов'язання на підставі Договору №
11/12/12 НВ про надання послуг з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні і
транспортно-експедиторське
обслуговування від 11.12.2012 року.

Відповідно до п.1.1. Договору цей договір
регулює взаємини Сторін при виконанні
Перевізником доручень Експедитора по
плануванню, організації перевезень і
транспортно-експедиторському
обслуговуванню вантажів в
міжнародному сполученні, а також при
розрахунках за виконані послуги.

Згідно з п.4.1. Договору Експедитор
оплачує рахунки Перевізника шляхом
безготівкового переказу протягом 20
банківських днів з дати отримання
оригіналу рахунку, податкової
накладної, акту виконаних робіт,
CMR-накладної з відміткою про отримання
вантажу, якщо інше не обумовлене в
заявці. Розрахунки, що виконуються за
перевезення вантажів, проводяться
безпосередньо шляхом банківського
переказу з рахунку Експедитора на
рахунок Перевізника. Грошовою
одиницею, яку використовують сторони
при встановленні розміру ставки і
розрахунках, є національна валюта
України - гривня.

Матеріалами справи підтверджено
належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за Договором.

10.01. 2013 року Перевізником були
надіслані Експедитору відповідні
рахунок № 496 від 24.12.2012 р., Акт № 496 від
24.12.2012 р., Податкова накладна № 496 від
24.12.2012 р. та копія товарно-транспортної
накладної CMR А№872268, що підтверджується
долученою до матеріалів справи копією
фіскального чеку №6566 від 10.01.2013 р.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З урахуванням зазначеного, суд вважає
підставними та обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення з відповідача
25867,00 грн.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що
Перевізник і Експедитор у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань за даною угодою несуть
взаємну матеріальну відповідальність
в межах, передбачених чинним
законодавством України, КДМПВ і цим
договором.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, перевіривши правильність
здійсненого позивачем розрахунку
розміру штрафних санкцій, дійшов
висновку, що нарахування 76,48 грн.
інфляційних втрат та 391,19 грн. 3 % річних
здійснено вірно та у відповідності із
вимогами законодавства.

Вимога позивача про стягнення з
відповідача пені в сумі 1284,12 грн. до
задоволення не підлягає, виходячи з
наступного.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

У відповідності до ч.4. ст. 231 ГК України
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Договором № 11/12/12 НВ від 11.12.2012 року не
передбачено відповідальності за
несвоєчасне виконаного грошового
зобов'язання у формі пені.

Відтак, вимога позивача в частині
стягнення з відповідача пені в сумі
1284,12 грн. є необґрунтованою і такою, що
не підлягає до задоволення.

З урахуванням зазначеного, суд вважає
підставними та обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення з відповідача
25867,00 грн. основного боргу за Договором
№11/12/12 НВ від 11.12.2012 року, 12,93 грн.
інфляційних нарахувань та 391,19 грн. 3 %
річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
судовий збір слід покласти на сторони
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, ст.ст. 526, 530, 610, 625
Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175,
193, 230, 231, 307 Господарського кодексу
України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лев-Транс» (81130, Львівська область,
Пустомитівський район, с. Сокільники,
вул. Кривоноса, 3; р/р 2545
ЗГРУ КБ «Приватбанк», МФО 325321; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гарант»
(28110, Кіровоградська область,
Онуфріївський район, смт. Павлиш,
провулок Садовий, 28; р/р 305 в ОПЕРВ
ОУ АТ «Ощадбанк» м. Кировоград, МФО 323475;
) 25867,00 грн. основного
боргу за Договором №11/12/12 НВ від 11.12.2012
року, 76,48 грн. інфляційних нарахувань,
391,19 грн. 3 % річних та 1742,05 грн. судового
збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

4. У решті позовних вимог у позові
відмовити.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 26.05.2014 р.

Суддя
Кидисюк Р.А