ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа № 915/298/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Атаманюк
В.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот", вул. Електриків, 8, м. Київ,
04071

в особі Філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт", вул. Проектна, 1, м. Миколаїв, 54058

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Евері", вул.
Громадянська, 117, м. Миколаїв, 54017

про стягнення заборгованості в розмірі
2 223 213, 26 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Шевцова Тетяна
Миколаївна, довіреність № 01-02/314 від
23.12.2013 року;

від відповідача Торлопова Вікторія
Олександрівна, довіреність № 15/10 від
08.01.2014 року.

Публічне акціонерне товариство
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" в
особі Філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт" звернулось до господарського
суду Миколаївської області з позовними
вимогами до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Евері" про
стягнення заборгованості в розмірі 2 223
213, 26 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 07.03.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 18.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 18.03.2014 року
розгляд справи відкладено на 03.04.2014
року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 03.04.2014 року
було продовжено строк розгляду справи
на 15 днів та відкладено розгляд справи
на 15.05.2014 року.

В судовому засіданні 15.05.2014 року було
оголошено перерву до 20.05.2014 року.

В судовому засіданні 20.05.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд позов задовольнити. Позивачем
також подано суду письмові пояснення
(арк. справи 127-132). В обґрунтування
заявлених позовних вимог з урахуванням
наданих пояснень позивачем зазначено
наступне.

15.05.2012 року між Публічним акціонерним
товариством "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Евері" було укладено
Договір № 07-05-12, відповідно до п. 1.1
якого виконавець (ПАТ "Судноплавна
компанія "Укррічфлот") взяв на себе
зобов'язання з надання замовнику (ТзОВ
«Евері») послуги, необхідні для
навантаження на водний транспорт
силами та засобами замовника
експортних партій вантажів
сільськогосподарського призначення в
Миколаївському річковому порту в
кількості не менше 200 000, 00 тонн, які
повинні надходити автомобільним та
залізничним транспортом, в кожному
календарному році.

При цьому, замовник зобов'язався
забезпечити надходження гарантованого
об'єму вантажу в кількості не менше 200
000, 00 тонн в кожному календарному році.
Календарний рік починається 01 січня та
закінчується 31 грудня кожного року (п.
2.2 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору до початку кожного
місяця замовник перераховує на
розрахунковий рахунок виконавця в
якості попередньої оплати кошти в
розмірі 279 650, 00 грн. з врахуванням ПДВ.

При цьому, виконавець залишив за собою
право провести перерахунок суми, яка
підлягає оплаті у випадку якщо на день
платежу офіційний курс долару США,
встановлений НБУ на дату платежу, буде
відрізнятись від курсу 7,99 гривень за 1
долар США.

При перевалці менше 200 000, 00 грн.
протягом календарного року, попередня
оплата зараховується у вартість
резервування техніки, інфраструктури
порту та не повертається замовнику (п.
4.6 Договору).

Відповідно до п. 4.8 Договору виконавець
по закінченню календарного року
самостійно оформлює акт виконаних
робіт на вартість резервування техніки
та інфраструктури порту згідно п. 4.6
Договору.

Протягом 2013 календарного року
відповідачем через Філію
«Миколаївський річковий порт» ПАТ
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" було
здійснено перевалку вантажу в обсязі 55
213, 532 тонн.

Розрахунок вартості резервування
техніки, потужностей інфраструктури
порту проводиться за формулою,
передбаченою п. 4.6 Договору.

На підставі викладеного, сума, яка
підлягає сплаті відповідачем за
резервування техніки, потужностей
інфраструктури порту, становить 2 430
675, 23 грн.

В порушення умов чинного договору
станом на 31.12.2013 року на рахунку
позивача знаходилися грошові кошти в
розмірі 207 461, 97 грн., які надійшли від
ТзОВ «Евері» та зараховані позивачем в
якості погашення частини боргу
відповідача по резервуванню
інфраструктури порту.

Таким чином, станом на 07.02.2014 року
сформувався борг відповідача перед
позивачем в розмірі 2 223 213, 26 грн.

Позивачем був сформований акт
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ 567 від 31.12.2013 року та 24.01.2014 року разом
із супровідним листом № 116 від 24.01.2014
року було направлено ТзОВ «Евері».

В письмових поясненнях позивач також
вказує на наступне.

В порушення умов договору відповідач
належним чином надав для перевалки в 2013
році замість 200 000, 00 тонн, 55 213, 532 тонн
вантажу.

Крім не забезпечення надходження
вантажу для перевантаження, відповідач
допустив грубе порушення вимог
договору щодо порядку оплати наданих
послуг, визначеного розділом 3
договору.

Згідно п. 3.1 Договору до початку кожного
місяця Замовник перераховує на
розрахунковий рахунок виконавця в
якості попередньої оплати кошти в
розмірі 279 000 грн. з урахуванням ПДВ.

Позивач вказує, що по-перше, зазначена
заборгованість виникла у зв'язку із
порушенням відповідачем порядку
оплати послуг, визначеного п. 3.1
Договору щодо перерахування до початку
кожного місяця на розрахунковий
рахунок порту в якості попередньої
оплати грошових коштів. Та, по-друге,
відповідальність за незабезпечення
гарантованого об'єму вантажу є за своєю
суттю оперативно-господарською
санкцією (ст. 235-237 ГК України), а не
способом відшкодування збитків, в тому
числі і упущеної вигоди.

Також позивач зазначив, що
відповідачем було в повному об'ємі
сплачено вартість резервування
техніки, потужностей, інфраструктури
порту за невиконання гарантованого
об'єму перевалки протягом 2012 року, без
жодного посилання на
необґрунтованість та безпідставність
так званих «збитків» позивача.

Враховуючи вищевикладене, із
посиланням на приписи ст. 526, 653 ЦК
України, ст. 188, 193, 216, 217, 218, 224, 226, 230, 235, 236,
237 ГК України та умови договору позивач
просив суд позов задовольнити в
повному обсязі та стягнути з
відповідача на користь позивача борг в
розмірі 2 223 213, 26 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні 20.05.2014 року проти позову
заперечував з підстав, зазначених у
відзиві (арк. справи 102-106) та просив суд
в задоволенні позову відмовити з
наступних підстав.

Пунктом 1.3 Договору № 07-05-12 від 15.05.2012
року чітко та однозначно визначено вид
договору - «Договір на надання послуг»

Таким чином, предметом укладеного
договору є надання послуг по
навантаженню на водний транспорт
експортних партій вантажів.

Відповідно до п.п. 2.1.6 п. 2.1 Договору
позивач взяв на себе зобов'язання
оформлювати та надавати відповідачу
акти виконаних робіт (надання послуг)
за підписом обох сторін протягом не
більше ніж 2 днів з моменту надання
документів про кількість вантажу,
перевантаженого силами та засобами
замовника.

Протягом січня-грудня 2013 року на
виконання п. 1.1 Договору позивач надав
відповідачу послуги з перевалки
вантажу в загальній кількості 55 213,532
тонн на загальну суму 926 924, 77 грн.

Надані позивачем послуги з перевалки
вантажу на загальну суму 926 924, 77 грн.
відповідач прийняв в повному обсязі та
здійснив фактичну оплату на користь
позивача в сумі 1 134 386, 74 грн.

Таким чином, відповідач здійснив
переплату за договором № 07-05-12 від
15.05.2012 року в сумі 207 461, 97 грн.

Відповідач зазначає, що в повному
обсязі виконав свої договірні
зобов'язання з оплати фактично наданих
позивачем послуг, необхідних для
навантаження на водний транспорт
експортних партій вантажів
сільськогосподарського призначення,
відповідно до підписаних сторонами
актів виконання робіт (надання послуг).

Що стосується послуг з резервування
техніки, потужностей інфраструктури
порту, то надання таких послуг не
передбачено предметом укладеного між
сторонами договору № 07-05-12 від 15.05.2012
року, отже, позивач необґрунтовано
вимагає стягнення з відповідача боргу
за резервування техніки, потужностей
інфраструктури порту в розмірі 2 223 213,
26 грн., оскільки такі послуги
відповідачем не замовлялись, а
позивачем - не надавались.

Крім того, представник відповідача
зазначив, що укладеним між сторонами
договором передбачено
відповідальність за невиконання
поставки гарантованого об'єму вантажу
в обсязі 200 000, 00 тонн на рік, який
відповідач зобов'язався забезпечити
під навантаження. А саме п. 4.6 Договору
встановлено «при перевалці менш ніж 200
000, 00 тонн протягом календарного року,
попередня оплата зараховується до
вартості резервування техніки,
інфраструктури порту та не
повертається замовнику». Іншими
словами договором передбачена
відповідальність у вигляді
відшкодування ТзОВ «Евері» на користь
ПАТ «Судноплавна компанія
«Укррічфлот» «Миколаївський річковий
порт» збитків у розумінні ст. 224 ГК
України, а саме відшкодування упущеної
вигоди, тобто неодержаного доходу, на
який позивач мав право розраховувати в
разі виконання відповідачем
гарантованого об'єму перевалки в
обсязі 200 000, 00 тонн на рік або ж
внаслідок використання техніки,
потужностей інфраструктури порту у
господарських правовідносинах з
іншими контрагентами.

Представник відповідача зазначив, що
відповідач, розуміючи неможливість
забезпечення гарантованого об'єму
вантажу під навантаження, викликану
перш за все технічною неспроможністю
складу забезпечити такий об'єм, а також
проведенням ремонтних робіт на складі,
здійснив ряд дій, направлених на
своєчасне повідомлення позивача про
такі події з метою надання позивачу
змоги використовувати власну техніку,
потужності інфраструктури порту для
здійснення господарської діяльності з
іншими контрагентами з метою уникнення
збитків.

Відповідач супровідним листом № 473 від
07.06.2013 року надіслав на адресу позивача
проект договору про внесення змін до
договору № 07-05-12 від 15.05.2012 року, проте
позивач відмовився підписати договір
про внесення змін.

В подальшому відповідач направив на
адресу позивача лист № 612 від 16.07.2013
року, яким звернувся з проханням не
здійснювати резервування техніки,
потужностей інфраструктури порту в
зв'язку з закінченням маркетингового
року та проведенням ремонтних робіт на
складі відповідача.

Отже, відповідач здійснив всі
необхідні заходи з метою запобігання
вчинення збитків позивачу.

Із посиланням на приписи ст. 226 ГК
України представник відповідача
вказав на відсутність причинного
зв'язку між порушенням відповідачем
договірних зобов'язань та заподіяних
позивачу збитків, а відтак, відсутній
склад правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
та приписи ст. 224, 226 ГК України, ст. 6, 623,
627 ЦК України, відповідач просив суд
відмовити в задоволенні позовної
заяви.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши усі
подані у справу докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

15.05.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Судноплавна компанія
«Укррічфлот» (далі - виконавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Евері» (далі -
замовник) було укладено Договір № 07-05-12
з урахуванням Додатку № 1 (далі -
договір), відповідно до умов якого
виконавець приймає на себе
зобов'язання з надання замовнику
послуг, необхідних для навантаження на
водний транспорт силами та засобами
замовника експортних партій вантажів
сільськогосподарського призначення
(далі - вантаж) у Миколаївському
річковому порту (далі - порт) у
кількості не менше 200 000, 00 тонн, які
надходять автомобільним і залізничним
транспортом у кожному календарному
році (далі - гарантований об'єм) (п. 1.1
Договору) (арк. справи 10-16).

Відповідно до п. 7.2 Договору договір
вступає в силу з моменту його
підписання обома сторонами і діє до
15.05.2022 року.

Договір підписано та скріплено
печатками сторін.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами на підставі Договору виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

У разі неможливості виконати договір
про надання послуг, що виникла не з вини
виконавця, замовник зобов'язаний
виплатити виконавцеві розумну плату.
Якщо неможливість виконати договір
виникла з вини замовника, він
зобов'язаний виплатити виконавцеві
плату в повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Умовами Договору сторони передбачили
наступне.

Відповідно до п. 1.2 Договору замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
послуги, надані виконавцем, згідно
Додатків, які є невід'ємною частиною
даного Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору вид
договору - договір на надання послуг.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору
виконавець зобов'язується надавати
послуги згідно п. 1.1 даного договору на
підставі письмової заявки замовника,
яка надається виконавцю згідно умов
п.п. 2.2.2, 2.2.4, 2.2.5 даного договору.

Відповідно до п. 2.1.5 Договору
виконавець зобов'язується виставляти
рахунки на внесення 100% попередньої
оплати за передбачуваний для переробки
об'єм вантажу.

Відповідно до п. 2.1.6 Договору
виконавець зобов'язується оформляти і
надавати замовнику акти наданих послуг
(виконаних робіт) підписаних обома
сторонами протягом не більше 2 днів з
моменту надання документів про
кількість вантажу, перевантаженого
силами та засобами замовника.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору замовник
зобов'язується забезпечити
надходження гарантованого об'єму
вантажу, у кількості не менше 200 000, 00
тонн у кожному календарному році.
Календарний рік починається з 01 січня і
закінчується 31 грудня кожного року.
Гарантований об'єм вантажу у 2012 році
становить 125 000, 00 тонн.

Відповідно до п. 2.2.7 Договору замовник
зобов'язується своєчасно оплачувати
виставлені виконавцем рахунки.

Відповідно до п. 3.1 Договору до початку
кожного місяця замовник перераховує на
розрахунковий рахунок виконавця у
якості попередньої оплати кошти в сумі
233 041, 67 грн. без врахування ПДВ, ПДВ - 46
608, 33 грн., всього з ПДВ - 279 650, 00 грн.

Відповідно до п. 3.6 Договору остаточний
розрахунок за надані послуги замовник
проводить після навантаження суднової
партії протягом 5 банківських днів з
моменту передачі відповідного рахунку
виконавцем замовнику і підписання акту
виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1 Договору виконавець
та замовник несуть один перед одним
відповідальність за невиконання чи
неналежне виконання своїх зобов'язань
по даному Договору у відповідності з
діючим законодавством України, якщо
інше не передбачено Договором.

Відповідно до п. 4.3 Договору замовник
компенсує всі збитки, понесені
виконавцем у зв'язку з невиконанням чи
неналежним виконанням умов договору, у
тому числі несвоєчасною оплатою
рахунків.

Відповідно до п. 4.5 Договору замовник
несе відповідальність за порушення
умов, вказаних у п.п. 2.2.10-2.2.16 та
компенсує виконавцю всі збитки,
понесені в результаті сплати штрафних
санкцій, виставлених державними
органами при наявності вини замовника.

Відповідно до п. 4.6 Договору при
перевалці менш ніж 200 000 тонн протягом
календарного року, попередня оплата
зараховується у вартість резервування
техніки, інфраструктури порту і не
повертається замовнику. Розрахунок
вартості резервування техніки,
потужностей інфраструктури порту
проводиться за наступною формулою (без
врахування ПДВ):

Р=(200 000 - О)*1,75*К

Де

Р - вартість резервування техніки,
інфраструктури порту,

О - загальна кількість вантажу, який
було надано замовником для перевалки у
кожному календарному році згідно умов
даного договору, у тоннах

К - офіційний обмінний курс долара США,
встановлений Національним банком
України на дату платежу/остаточного
розрахунку

Відповідно до п. 4.8 Договору виконавець
після закінчення календарного року
самостійно оформлює акт виконаних
робіт на вартість резервування техніки
та інфраструктури порту згідно з п. 4.6
Договору.

Відповідно до п. 4.9 Договору у випадку
несплати замовником грошових коштів у
строки, згідно п. 3.1 Договору,
виконавець має право призупинити в
односторонньому порядку виконання
умов договору. У такому випадку
виконавець звільняється від будь-якої
відповідальності.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що у 2013 році на
виконання умов Договору № 07-05-12 від
15.05.2012 року відповідачем було здійснено
перевалку вантажу в обсязі 55 213, 532 тонн,
що підтверджується підписаними актами
виконання робіт (надання послуг) на
загальну кількість навантаженого
вантажу 55 213, 532 тонн на суму 926 924, 77
грн. (з врахуванням ПДВ), а саме:

- акт виконання робіт (надання послуг) №
7 від 07.01.2013 року на загальну кількість
вантажу 5 454, 166 тонн та на суму 91 564, 54
грн. (арк. справи 53);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
10 від 12.01.2013 року на загальну кількість
вантажу 3 157,920 тонн та на суму 53 015, 16
грн. (арк. справи 54);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
76 від 13.02.2013 року на загальну кількість
вантажу 3 114, 514 тонн та на суму 52 286, 46
грн. (арк. справи 55);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
89 від 23.02.2013 року на загальну кількість
вантажу 2 621, 022 тонн та на суму 44 001, 72
грн. (арк. справи 56);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
127 від 13.03.2013 року на загальну кількість
вантажу 5 980, 28 тонн та на суму 100 396, 94
грн. (арк. справи 57);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
136 від 20.03.2013 року на загальну кількість
вантажу 5 415, 411 тонн та на суму 90 913, 92
грн. (арк. справи 58);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
204 від 23.04.2013 року на загальну кількість
вантажу 5 918, 615 тонн та на суму 99 361, 70
грн. (арк. справи 59);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
292 від 08.06.2013 року на загальну кількість
вантажу 2 999, 76 тонн та на суму 50 359, 97
грн. (арк. справи 60);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
406 від 27.08.2013 року на загальну кількість
вантажу 3 409, 12 тонн та на суму 57 232, 31
грн. (арк. справи 61);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
529 від 26.10.2013 року на загальну кількість
вантажу 5 471, 48 тонн та на суму 91 855, 21
грн. (арк. справи 62);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
547 від 30.10.2013 року на загальну кількість
вантажу 3 050 тонн та на суму 51 203, 40 грн.
(арк. справи 63);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
627 від 27.11.2013 року на загальну кількість
вантажу 3 076, 113 тонн та на суму 51 641, 78
грн. (арк. справи 64);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
650 від 08.12.2013 року на загальну кількість
вантажу 3 050, 031 тонн та на суму 51 203, 92
грн. (арк. справи 65);

- акт виконання робіт (надання послуг) №
712 від 31.12.2013 року на загальну кількість
вантажу 2 495, 100 тонн та на суму 41 887, 74
грн. (арк. справи 66).

Факт перевалки відповідачем в 2013 році
вантажу в обсязі 55 213, 532 тонн на
загальну суму 926 924, 77 грн. не
заперечується сторонами.

Судом також встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що позивачем
протягом 2013 року було виставлено
відповідачу рахунки на попередню
оплату послуг на загальну суму 3 357 060
грн. (арк. справи 23-42).

В період з 03.01.2013 року по 21.11.2013 року
відповідачем було сплачено на користь
позивача 1 134 386, 74 грн., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями банківських виписок
(арк. справи 43-44, 46-51).

Отже, надані позивачем послуги з
перевалки вантажу на загальну суму 926
924, 77 грн. відповідач прийняв в повному
обсязі та здійснив фактичну оплату на
користь позивача в сумі 1 134 386, 74 грн.

Грошові кошти в розмірі 207 461, 97 грн. (1 134
386, 74 грн. - 926 924, 77 грн.), які надійшли
від ТзОВ "Евері" в якості попередньої
оплати за Договором, зараховані
позивачем АСК "Укррічфлот" на підставі
п. 4.6 Договору.

Вказаний факт також не заперечується
сторонами.

Судом також встановлено наступне.

На підставі п. 4.8 Договору позивачем був
сформований Акт здачі-приймання
(надання послуг) № 567 від 31.12.2013 року на
загальну суму 2 430 675, 23 грн., де в
графі послуги зазначено "вартість
резервування техніки, обладнання та
інфраструктури порту", який направлено
на адресу ТзОВ «Евері» для підписання
(арк. справи 17-19).

Крім того, позивачем був сформований
Акт здачі-приймання (надання послуг) №
725 від 31.12.2013 року на загальну суму 207 461,
97 грн., де в графі послуги зазначено
"вартість резервування техніки,
обладнання та інфраструктури порту",
який також направлено на адресу ТзОВ
«Евері» для підписання (арк. справи 21-22).

Листом № 72 від 27.01.2014 року відповідач із
посиланням на п.п. 2.2.9, п.п. 2.1.1 Договору
повідомив позивача про відсутність
підстав для підписання вказаних Актів,
оскільки ним не було отримано послуг в
обсязі, зазначеному в Акті (арк. справи
20).

Матеріалами справи підтверджується
також наступне.

Листом вих. № 473 від 07.06.2103 року
відповідач ТзОВ «Евері» звернувся до
позивача ПАТ "СК "Укррічфлот" з
пропозицією про внесення змін до умов
Договору, направивши для підписання
екземпляр Договору про внесення змін
до Договору № 07-05-12 від 15.05.2012 року (арк.
справи 109-111).

Однак, позивач ПАТ "СК "Укррічфлот"
листом вих. № 5-01-02/564 від 27.06.2013 року
відмовився від внесення змін до
Договору (арк. справи 112).

В подальшому листом вих. № 612 від 16.07.2013
року відповідач ТзОВ «Евері» звернувся
до позивача з проханням не здійснювати
резервування техніки, інфраструктури
порту згідно умов Договору № 07-05-12 від
15.05.2012 року у зв'язку із закінченням
маркетингового року та проведенням
ремонтних робіт на складі підприємства
(арк. справи 52, 114).

Предметом спору у даній справі є вимога
про стягнення з відповідача ТзОВ
«Евері» на користь позивача ПАТ "СК
"Укррічфлот" 2 223 213, 26 грн. - коштів за
резервування техніки, потужностей,
інфраструктури порту. Підставою позову
є укладений між сторонами Договір №
07-05-12 від 15.05.2012 року, зокрема, п. 4.6, 4.8.

При цьому, судом враховано наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 217 ГК України
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Крім зазначених у частині другій цієї
статті господарських санкцій, до
суб'єктів господарювання за порушення
ними правил здійснення господарської
діяльності застосовуються
адміністративно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у
встановленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин, а
адміністративно-господарські санкції -
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Відповідно до ст. 235 ГК України за
порушення господарських зобов'язань до
суб'єктів господарювання та інших
учасників господарських відносин
можуть застосовуватися
оперативно-господарські санкції -
заходи оперативного впливу на
правопорушника з метою припинення або
попередження повторення порушень
зобов'язання, що використовуються
самими сторонами зобов'язання в
односторонньому порядку.

До суб'єкта, який порушив господарське
зобов'язання, можуть бути застосовані
лише ті оперативно-господарські
санкції, застосування яких передбачено
договором.

Оперативно-господарські санкції
застосовуються незалежно від вини
суб'єкта, який порушив господарське
зобов'язання.

Відповідно до ст. 236 ГК України у
господарських договорах сторони
можуть передбачати використання таких
видів оперативно-господарських
санкцій:

1) одностороння відмова від виконання
свого зобов'язання управненою
стороною, із звільненням її від
відповідальності за це - у разі
порушення зобов'язання другою
стороною;

відмова від оплати за зобов'язанням,
яке виконано неналежним чином або
достроково виконано боржником без
згоди другої сторони;

відстрочення відвантаження продукції
чи виконання робіт внаслідок
прострочення виставлення акредитива
платником, припинення видачі
банківських позичок тощо;

2) відмова управненої сторони
зобов'язання від прийняття подальшого
виконання зобов'язання, порушеного
другою стороною, або повернення в
односторонньому порядку виконаного
кредитором за зобов'язанням (списання з
рахунку боржника в безакцептному
порядку коштів, сплачених за неякісну
продукцію, тощо);

3) встановлення в односторонньому
порядку на майбутнє додаткових
гарантій належного виконання
зобов'язань стороною, яка порушила
зобов'язання: зміна порядку оплати
продукції (робіт, послуг), переведення
платника на попередню оплату продукції
(робіт, послуг) або на оплату після
перевірки їх якості тощо;

4) відмова від встановлення на майбутнє
господарських відносин із стороною,
яка порушує зобов'язання.

Перелік оперативно-господарських
санкцій, встановлений у частині першій
цієї статті, не є вичерпним. Сторони
можуть передбачити у договорі також
інші оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 237 ГК України
підставою для застосування
оперативно-господарських санкцій є
факт порушення господарського
зобов'язання другою стороною.
Оперативно-господарські санкції
застосовуються стороною, яка потерпіла
від правопорушення, у позасудовому
порядку та без попереднього
пред'явлення претензії порушнику
зобов'язання.

Порядок застосування сторонами
конкретних оперативно-господарських
санкцій визначається договором. У разі
незгоди з застосуванням
оперативно-господарської санкції
заінтересована сторона може
звернутися до суду з заявою про
скасування такої санкції та
відшкодування збитків, завданих її
застосуванням.

Оперативно-господарські санкції
можуть застосовуватися одночасно з
відшкодуванням збитків та стягненням
штрафних санкцій.

Оперативно-господарські санкції є
різновидом договірної
відповідальності. Вони як засіб
забезпечення виконання зобов'язань є
додатковим заходом впливу на
недобросовісну сторону за договором і
застосовуються з метою спонукання
контрагента до їх належного виконання.
Крім того, якщо штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми, то
оперативно-господарські санкції
являють собою заходи випливу (дію).
Особливістю оперативно-господарських
санкцій є те, що на відміну від
штрафних, до яких вдаються виключно за
рішенням суду, вони застосовуються
самими сторонами зобов'язання в
односторонньому порядку, тобто без
попередження заздалегідь.

Головною умовою застосування
оперативно-господарських санкцій є,
по-перше, вказівка про це у договорі,
тобто можливість застосування таких
санкцій має бути узгоджена обома
сторонами. По-друге, сторони можуть
застосувати лише ті санкції, які вони
закріпили у договорі. По-третє, порядок
застосування оперативно-господарських
санкцій регулюється виключно
договором.

Як вказано вище, підставою для
стягнення коштів позивачем зазначено
п. 4.6, 4.8 Договору.

Умови п. 4.6, 4.8 Договору викладені
сторонами в Розділі 4 "Відповідальність
сторін".

Відповідно до п. 4.6 Договору при
перевалці менш ніж 200 000 тонн протягом
календарного року, попередня оплата
зараховується у вартість резервування
техніки, інфраструктури порту і не
повертається замовнику.

Відповідно до п. 4.8 Договору виконавець
після закінчення календарного року
самостійно оформлює акт виконаних
робіт на вартість резервування техніки
та інфраструктури порту згідно з п. 4.6
Договору.

Системний аналіз положень умов
договору надає суду підстави
стверджувати, що відповідальність
замовника, передбачена п. 4.6, 4.8
Договору, є в розумінні ст. 235-237 ГК
України саме оперативно-господарською
санкцією. Крім того, в письмових
поясненнях (арк. справи 127-132) позивач
також визначає правову природу
вказаної відповідальності як
оперативно-господарську санкцію за
неналежне виконання умов договору.

При цьому, умови п. 4.6 Договору є
оперативно-господарською санкцією з
огляду на наступне:

- застосовуються за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язання (при
перевалці вантажу менш ніж 200 000 тонн
протягом календарного року, що має
місце в спірному випадку, оскільки
відповідачем здійснено перевалку
вантажу в меншому обсязі);

- застосовується захід оперативного
впливу на правопорушника, тобто дія
(зарахування попередньої оплати у
вартість резервування техніки,
інфраструктури порту);

- вказана санкція застосовується в
односторонньому порядку (позивачем
самостійно здійснено зарахування у
вартість резервування техніки,
інфраструктури порту коштів в розмірі
207 461, 97 грн., сплачені відповідачем в
якості попередньої оплати, і не
повернуто замовнику, що не
заперечується сторонами).

Суд також звертає увагу, що умовами п. 4.6
Договору не передбачено стягнення,
відшкодування, сплата тощо грошових
коштів (відповідне право виконавця та
обов'язок замовника). Відтак, в суду
відсутні правові підстави для
стягнення коштів.

Суд дійшов висновку, що факт зазначення
в договорі формули, на підставі якої
здійснюється розрахунок вартості
резервування техніки (п. 4.6 Договору), а
також зазначення права виконавця
складати акт виконаних робіт на
вартість резервування техніки (п. 4.8
Договору), без жодного зазначення та
передбачення умовами договору права
виконавця (позивача) на стягнення
коштів, не надає суду підстав для
стягнення заявлених позивачем коштів в
судовому порядку. Дослідивши подані
докази, суд також дійшов висновку, що
позивач скористався наданим йому п. 4.6
Договору правом, зарахувавши сплачені
в якості попередньої оплати кошти в
розмірі 207 461, 97 грн.

Щодо посилань позивача на порушення
відповідачем вимог договору щодо
порядку оплати наданих послуг, то слід
зазначити, що відповідальність за
порушення порядку оплати послуг
передбачена іншими умовами договору та
не є предметом спору.

Щодо посилань позивача на те, що у
попередньому 2012 році відповідачем було
добровільно оплачено кошти за
резервування техніки потужностей,
інфраструктури порту, що
підтверджується Актом здачі-приймання
робіт (надання послуг) № 8 від 09.01.13 року,
рахунком на оплату № 8 від 09.01.13 року,
копією банківської виписки (арк. справи
45, 88-89), то слід зазначити, що сам лише
факт добровільної оплати відповідачем
вказаних коштів не може бути підставою
для стягнення коштів по даному спору,
оскільки при вирішенні спору суд
керується умовами Договору та чинним
законодавством, а не діями відповідача.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
необгрунтованими та безпідставними. В
позові слід відмовити.

Судовий збір відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК
України слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 11, 16, 202, 509, 525, 526, 629, 901, 903 ЦК України,
ст. 193, 216-218, 235-237 ГК України, ст. 33, 34, 43, 49,
82-84 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

відмовити в позові Публічного
акціонерного товариства "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" ()
в особі Філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт" () до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Евері" () про стягнення заборгованості в
розмірі 2 223 213, 26 грн.

Судовий збір в розмірі 44 464, 27 грн.
(сорок чотири тисячі чотириста
шістдесят чотири грн. 27 коп.) покласти
на позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.05.2014 року.

Суддя
Е.М.Олейняш