ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року Справа № 5027/864/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючогоПолянського
А.Г.,суддівКравчука Г.А., Мачульського
Г.М. (доповідач),розглянувши у
відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуКабінету
Міністрів Українина
постановуЛьвівського апеляційного
господарського судувід04.02.2014р.у
справі№ 5027/864/2012Господарського
судуЧернівецької областіза
позовомПрокурора міста Чернівці в
інтересах держави в особі Кабінету
Міністрів УкраїнидоЧернівецької
міської радитреті особи1.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інвест Альянс" 2.
Публічне акціонерне товариство
"Сведбанк"провизнання недійсним рішень
органу місцевого самоврядуванняза
участю

- позивача:Кравчук А.С. (довіреність від
15.04.2014р.)- прокурора:Козакова І.М.
(посвідчення № 018008 від 01.07.2013р.), -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Чернівецької області від 06.02.2013р. було
задоволено позов прокурора в особі
Кабінету Міністрів України (далі -
позивач) повністю, визнано недійсним
рішення сесії Чернівецької міської
ради (далі - відповідач) від 25.10.2007р. в
частині надання Товариству з обмеженою
відповідальністю "Інвест Альянс" (далі -
третя особа-1) дозволу на підготовку
документів для викупу земельної
ділянки під будівництво та
обслуговування торговельних та
допоміжних будівель, споруд, готелю та
автостоянок та визнано недійсним п.3
додатку 1 рішення сесії Чернівецької
міської ради, яким вирішено затвердити
третій особі-1 проект відведення і
продажу земельної ділянки.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.03.2013р., яку
постановою Вищого господарського суду
України від 09.10.2013р. було залишено без
змін, це рішення суду скасовано,
прийнято нове, яким в позові
відмовлено, стягнуто з позивача на
користь відповідача, третьої особи-1,
третьої особи-2, на користь Державного
бюджету України суми судового збору.

На виконання вказаної постанови
апеляційного суду Господарським судом
Чернівецької області було видано наказ
від 10.04.2013р. про стягнення з позивача в
доход Державного бюджету судовий збір
в сумі 2294,00 грн.

Державною податковою інспекцією у
Печерському районі м. Києва -
стягувачем у виконавчому провадженні
було подано заяву про внесення даних у
виконавчий лист, а саме код ЄДРПОУ
Господарсько-фінансового департаменту
Секретаріату Кабінету Міністрів
України.

Ухвалою Господарського суду
Чернівецької області від 09.12.2013р. (суддя
Тинок О.С.), залишеною без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014р.
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя - Гнатюк Г.М., судді Кравчук Н.М.,
Мирутенко О.Л.), вказану вище заяву
задоволено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати вищевказані ухвалу суду
першої інстанції та постанову
апеляційного суду та відмовити у
задоволенні заяви стягувача,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права.

Переглянувши у касаційному порядку
оскаржені судові акти, колегія суддів
Вищого господарського суду України,
приймаючи до уваги межі перегляду
справи в касаційній інстанції,
виходить з наступного.

Задовольняючи заяву стягувача -
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва місцевий
господарський суд, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що оскільки при
оформлені наказу суду від 10.04.2013р. було
допущено помилку, а саме не вказано код
ЄДРПОУ боржника, то належить внести до
нього виправлення.

У касаційній скарзі позивач зазначає,
що суди припустились порушення
процесуальних норм, оскільки внесли в
наказ про примусове виконання рішення
код ЄДРПОУ боржника -
Господарсько-фінансового департаменту
Секретаріату Кабінету Міністрів
України, який не брав участі у справі.
Крім того, на думку позивача, оскільки в
рішенні суду не було вказано коду
ЄДРПОУ, суд вніс нові відомості в наказ,
тим самим змінивши суть рішення.

Суд касаційної інстанції не
погоджується з такими доводами
позивача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 117 Господарського
процесуального кодексу України наказ
має відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України "Про виконавче провадження".

В п.3 частини першої статті 18 Закону
України "Про виконавче провадження"
вказано, що у виконавчому документі
зазначається, зокрема, повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб), а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню.

Згідно частини другої статті 117
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, який видав
наказ, може за заявою стягувача або
боржника виправити помилку, допущену
при його оформленні або видачі, чи
визнати наказ таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за наказом.

Відповідно до статті 37 Закону України
"Про Кабінет Міністрів України" Кабінет
Міністрів України може бути позивачем
та відповідачем у судах загальної
юрисдикції. Інтереси Кабінету
Міністрів України у судах загальної
юрисдикції представляє Міністерство
юстиції України, якщо інше не
передбачено законами України або
актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 47 вказаного Закону
встановлено, що Секретаріат Кабінету
Міністрів України здійснює
організаційне, експертно-аналітичне,
правове, інформаційне та
матеріально-технічне забезпечення
діяльності Кабінету Міністрів України.
Секретаріат Кабінету Міністрів
України є юридичною особою і діє на
підставі цього Закону та Положення про
Секретаріат Кабінету Міністрів
України, що затверджується Кабінетом
Міністрів України.

В пункті 1 Положення про Секретаріат
Кабінету Міністрів України,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.2009р. N850,
визначено, що Секретаріат Кабінету
Міністрів України (далі - Секретаріат) є
постійно діючим органом, що забезпечує
діяльність Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 16 зазначеного Положення
структурні підрозділи Секретаріату
забезпечують діяльність Кабінету
Міністрів України з питань, що належать
до їх компетенції, та виконують функції
відповідно до цього Положення і
положень про структурні підрозділи.

Відповідно до пункту 18 Положення
Господарсько-фінансовий департамент
Секретаріату є його структурним
підрозділом, юридичною особою,
основними завданнями якого є:

1) фінансове, матеріально-технічне та
господарсько-побутове забезпечення
діяльності Кабінету Міністрів України
та Секретаріату;

2) здійснення в установленому порядку
управління майном, закріпленим за
Секретаріатом, та майном підприємств,
установ і організацій, що віднесені до
сфери управління Департаменту;

3) здійснення організаційних заходів
щодо проведення закупівлі товарів,
робіт і послуг за державні кошти та
підготовки відповідних документів для
розгляду на тендерному комітеті
Секретаріату.

Департамент має печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням, інші печатки, штампи і
бланки встановленого зразка.

З аналізу вищевказаних норм
вбачається, що Кабінет Міністрів
України є органом державної влади,
матеріально-технічне забезпечення
якого здійснюється через Секретаріат
Кабінет Міністрів України, який в свою
чергу складається зі структурних
підрозділів з відповідними
повноваженнями. Фінансове,
матеріально-технічне та
господарсько-побутове забезпечення
діяльності Кабінету Міністрів України
та Секретаріату забезпечується
Господарсько-фінансовим департаментом
Секретаріату, який є юридичною особою.

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції про те, що
судом першої інстанції не було
порушено норм права при внесенні в
наказ про примусове виконання рішення
суду, за яким з Кабінету Міністрів
України передбачено стягнення
судового збору, відомостей про код
ЄДРПОУ боржника.

Оскільки доводи, викладені в
касаційній скарзі, не спростовують
законність винесених судами і
оскаржених позивачем ухвали та
постанови, підстави їх скасовувати
відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кабінету Міністрів
України залишити без задоволення, а
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014р. у
справі Господарського суду
Чернівецької області №5027/864/2012,
залишити без змін.

Головуючий суддя
А.Г. Полянський

Судді
Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський