ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.06.14 № 910/10654/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Приватного підприємства
"Укрполіграфсервіс"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГАТ ПРІНТ"

про стягнення 80 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № б/н від 20.05.2014 р. і
додані до неї документи повертаються
заявникові без розгляду з наступних
підстав:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано.

У відповідності до ч. 1 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином-суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Частиною 3 статті 57 ГПК України
передбачено, що до позовної заяви,
підписаної представником позивача,
додається довіреність чи інший
документ, що підтверджує повноваження
представника позивача.

Відповідно ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі,
або в належним чином засвідченій
копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізиту
"підпис". Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

Позовну заяву № б/н від 20.05.2014 р. від
імені Приватного підприємства
"Укрполіграфсервіс" підписано
"Представником ПП "Укрполіграфсервіс"
ОСОБА_1.

При цьому до позовної заяви № б/н від
20.05.2014 р. в якості додатку № 8 додано
довіреність від 24.12.2013 р., яка жодним
чином не засвідчена та фактично подана
у вигляді ксерокопії. Оскільки копія
наведеної довіреності належним чином
не засвідчена, у суду відсутні підстави
вважати її у якості належного доказу
виконання позивачем приписів ч. 3 ст. 57
ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Таким чином, у позивача наявний
обов'язок направити іншим учасникам
саме копію позовної заяви, поданої до
суду, а також копії доданих до цієї
заяви документів.

Позивачем до позовної заяви № б/н від
20.05.2014 р. додано фіскальний чек № 3512 від
27.12.2013 р. та опис вкладення у цінний лист
№ 318 від 27.12.2013 р.

Наведені фіскальний чек та опис
вкладення у цінний лист не можуть
вважатися належними доказами на
підтведження надіслання копії поданої
до суду позовної заяви та доданих до
неї документів відповідачу, а рівно
виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2
ч. 1 ст. 57 ГПК України, з причини того, що
не можуть фактично свідчити про
відправлення відповідачу копії
позовної заяви № б/н від 20.05.2014 р. і
доданих до неї документів (не можна
відправити копію позовної заяви 27.12.2013
р., яка буде створена у майбутньому, а
саме 20.05.2014 р.). Таким чином,
вищенаведене свідчить, що на адресу
відповідачів надіслано іншу позовну
заяву, ніж та, яка подана до
Господарського суду міста Києва.

Також, відповідно до ст. 93 Цивільного
кодексу України місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 Цивільного
кодексу України, дані про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до єдиного державного
реєстру.

Як зазначено самим позивачем та
встановлено судом на підставі даних
Єдиного державного реєстру
інформаційного ресурсу
http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html,
місцезнаходженням (юридичною адресою)
відповідача є: м. Київ, вул. Бастіонна,
буд. 15, оф. 6, проте позивачем відповідно
до фіскального чек у № 3512 від 27.12.2013 р.
та опису вкладення у цінний лист №
318 від 27.12.2013 р. надіслані
документи за наступною адресою: 04655, м.
Київ, вул. Аляб'єва, 3.

Тобто, позивачем не подано доказів
надсилання відповідачеві вказаних у
описі документів у встановленому
законом порядку, а саме за адресою
місцезнаходження відповідача.

Дані обставини є суттєвими, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на подану до
суду позовну заяву, з урахуванням усіх
обставин, на які посилається позивач.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК України.

За таких обставин, позовна заява № б/н
від 20.05.2014 р. підлягає поверненню
позивачеві без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України,
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Крім того, при можливому повторному
зверненні до господарського суду з
відповідним позовом, слід звернути
увагу на порядок засвідчення копій
документів, а саме: відповідно до
пункту 5.27 Національного стандарту
України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії і проставляють нижче
реквізиту "підпис". Така відмітка
проставляється на кожному аркуші
засвідченої копії документа.

Проте додані до позовної заяви № б/н
від 20.05.2014 р. копії документів не
відповідають зазначеним вище вимогам,
оскільки не містять зазначення назви
посади, ініціалів та призвища особи,
яка засвідчувала копії, а також дати їх
засвідчення. Більш того, деякі з
додатків до позовної заяви взагалі
жодним чином не засвідчені та подані у
вигляді ксерокопій (додаток № 7 "копія
повідомлення про вручення", додаток № 8
"довіреність на ім'я ОСОБА_1В.").

Слід також звернути увагу, що лист -
вимога № 5 про повернення коштів у сумі
80000,00 грн., на яку позивач посилається в
абз. 6 стор. 1 позовної заяви, фактично до
позовної заяви не додана, а рівно до
позовної заяви не додано і "Пропозицію,
відповідно до якої повідомив
відповідача про односторонню відмову
від усного договору на надання послуг з
друку листівок та вимагав ... повернути
кошти в розмірі 80000,00 грн.", на яку
позивач посилається в абз. 7 стор. 1 - абз.
1 стор. 2 позовної заяви).

Крім того, в абз. 1 стор. 3 позовної заяви
позивач стверджує, що "із повідомлення
про вручення поштового відправлення
вбачається, що Пропозицію про
розірвання договору та повернення
коштів Відповідач отримав 18.12.2013 року",
втім такі твердження позивача не є
підставними, так як рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення підтверджує сам факт
вручення поштового відправлення, втім
вміст такого відправлення
безпосередньо підтверджується описом
вкладення у цінний та саме останній
разом з документом, що підтверджує
надання поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо), може
підтвердити направлення адресату того
чи іншого документа.

Керуючись п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без
розгляду.

Суддя
О.В. Гумега