Господарський суд
Чернігівської області
РІШЕННЯ

27.05.14.
Справа №
927/610/14.

За позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕГРЕС-АГРО», 16311,
Чернігівська область, Куликівський
район, с. Горбове, вул. Миру, 97.

Предмет спору: про стягнення 71 979,77 грн.

Суддя Ю.В.
Федоренко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 26.05.14.

Від відповідача: Лівак Н.В., дов. від
23.05.14.

С У Т
Ь С П О Р У:

Позивачем заявлено позов про стягнення
з відповідача 71 979,77 грн., з яких: 63 280 грн.
основного боргу, 4 282,24 грн. пені, 2 695,80
грн. - 3% річних та 2 695,80 грн. інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем умов договору
підряду від 03.05.13.

Відповідач у відзиві на позов з
позовними вимогами погоджується
частково і вважає необґрунтованими
вимоги в частині стягнення пені.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін суд встановив таке.

03.05.13 між сторонами було укладено
договір підряду на проведення
сільськогосподарських робіт предметом
якого є проведення робіт з обробки
посівних площ (дискування) Замовника
(відповідача у справі), за допомогою
власної сільськогосподарської техніки
і обладнання Виконавця (позивача).

У п.3.3 договору сторонами було
узгоджено, що оплата послуг
здійснюється Замовником протягом 3
календарних днів із дня підписання
акта приймання-передачі наданих послуг
та виставлення рахунку Виконавцем.

17.05.13 представниками сторін було
підписано акт здачі-приймання
виконаної роботи про те, що роботи по
обробітку ґрунту, а саме дискування 452
га на суму 63 280 грн. виконані якісно і у
повному обсязі. Претензій до виконавця
про предмету договору замовник не має.

В цей же день позивачем виставлено
рахунок №1 від 17.05.13 на суму 63 280 грн.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов'язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В порушення вказаних вище норм
матеріального права та умов договору
щодо строку оплати орендної плати
відповідач не розрахувався за спірний
період.

За таких обставин позовні вимоги про
стягнення боргу у сумі 63 280 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Проценти річних розраховані позивачем
за період з о 16.04.14 і складають 1 721,73 грн.
які слід стягнути на користь позивача.

У іншій частині заявлених вимог по
стягненню процентів річних у сумі 974,07
грн. (2695,80-1721.73) необхідно відмовити за
необґрунтованістю.

Згідно з п.3.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.13
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" розмір боргу з
урахуванням індексу інфляції
визначається виходячи з суми боргу, що
існувала на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції,
визначений названою Державною службою,
за період прострочення починаючи з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж, і за
будь-який місяць (місяці), у якому (яких)
мала місце інфляція. При цьому у
розрахунок мають включатися й періоди
часу, в які індекс інфляції становив
менше одиниці (тобто мала місце
дефляція).

Перевіривши викладений у розрахунку
суми позову розрахунок інфляційних суд
приходить до висновку, що згідно з
викладеного вище порядку нарахування
та наданих доказів витрати від
інфляції складають за період з червня
2013 р. по березень 2014 р. включно 2 103,07 грн.
які підлягають стягненню на користь
позивача.

В іншій частині вимог про стягнення 592,73
грн. інфляційних необхідно відмовити
оскільки позивачем про здійсненні
розрахунку не було враховано липень та
серпень 2013 р. у який мала місце
дефляція.

У розділі 4 договору підряду
відповідальність сторонами було
установлено, що:

у випадку порушення зобов'язання, що
виникає з цього договору, сторона несе
відповідальність, визначену цим
договором та/або чинним в Україні
законодавством;

порушенням договору є його невиконання
або неналежне виконання, тобто
виконання з порушенням умов,
визначених змістом цього договору;

сторона не несе відповідальності за
порушення договору, якщо воно сталося
не з її вини (умислу чи необережності).

Тобто, сторонами не встановлено у
договорі такого виду забезпечення
виконання зобов'язання як сплата пені.

Відповідно до ст.547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений з недодержанням
письмової форми, є нікчемним.

З доданого до позовної заяви
розрахунку суми позову вбачається, що
позивачем розраховано пеню відповідно
до ст.1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.96 N 543/96-ВР.

Статтями 1 та 3 зазначеного вище Закону
установлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня.

Отже, Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», на
підставі якого позивачем нараховано
пеню, не встановлено розміру пені за
порушення виконання зобов'язання.

Також і у договорі підряду сторонами не
було узгоджено розмір пені та не
зазначено закон на підставі якого ця
пеня нараховується.

Відтак у позові про стягнення 4 282,24 грн.
пені необхідно відмовити.

Судові витрати покладаються на
відповідача з вини якого виник спір.

Керуючись ст.49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково і стягнути
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕГРЕС-АГРО», 16311,
Чернігівська область, Куликівський
район, с. Горбове, вул. Миру, 97, код 35493502,
(р/р 669 в ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива»), на користь фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1, (р/р НОМЕР_2 в ПГРУ КБ
«ПриватБанк»), 63 280 грн. боргу, 2 103,07 грн.
витрат від інфляції, 1 721,73 грн.
процентів річних та 1 827 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині позову - відмовити.

Суддя
Ю.В. Федоренко