ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

27.05.2014
Справа № 907/206/14

Суддя Русняк В.С., розглянувши
матеріали

за позовною заявою дочірнього
підприємства "Санаторій "Квітка
Полонини" ЗАТ лікувально оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", с.Солочин
Свалявського району

до Солочинської сільської ради ,
с.Солочин Свалявського району

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_2 (яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;
АДРЕСА_1)

про визнання недійсним рішення
Солочинської сільської ради №10 від
24.02.2005р.

Представники, присутні у судовому
засіданні:

від позивача - Ігнатенко С.С.,
довіреність №24 від 26.03.14р.

від відповідача - Туряниця М.І., голова
Солочинської сільської ради

від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_6,
представник за довіреністю №49 від
13.11.13р.

СУТЬ СПОРУ : дочірнє підприємство
"Санаторій "Квітка Полонини" ЗАТ
лікувально оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", с.Солочин
звернулось з позовом до Солочинської
сільської ради , с.Солочин Свалявського
району, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2 (яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1; АДРЕСА_1) про визнання
недійсним рішення Солочинської
сільської ради №10 від 24.02.2005р.

В судовому засіданні 21.05.2014р. за
участі представників: від
позивача - Ігнатенко С.С., довіреність
№24 від 26.03.14р. від відповідача -
Туряниця М.І., голова Солочинської
сільської ради ;від третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_6, представник за довіреністю №49
від 13.11.13р. відповідно до ст.. 77 ГПК
України оголошувалась перерва до
27.05.2014р. на 12:00год.

Представник позивача позовні
вимоги підтримав повністю. В
обґрунтування позовних вимог вказує на
те, що 19 серпня 1999року Дочірнє
підприємство "Санаторій "Квітка
Полонини" ЗАТ лікувально-оздоровчих
закладів профспілок
України"Укрпрофоздоровниця" отримало
спеціальний дозвіл на користування
надрами - ліцензію № 1970, а саме дозвіл
на видобування (експлуатацію)
підземних мінеральних питних
(лікувально-столових ) вод, об'єкт
ліцензування ділянка Голубинського
родовища, де розташована свердловина
№4-р(4-е).

У лютому 2014року позивачу стало
відомо, що 24 лютого 2005року Солочинською
сільською радою було прийнято рішення
№10, яким надано дозвіл ОСОБА_2 ( яка діє
від імені неповнолітньої доньки
ОСОБА_3) на будівництво нового
житлового будинку на власній земельній
ділянці в АДРЕСА_2.

Вищевказане рішення органу
місцевого самоврядування грубо
порушують права та законні інтереси
позивача, прийняті з порушенням
імперативних норм законодавства
України, а тому підлягають визнанню
недійсним з наступних підстав.

Земельна ділянка за адресою
АДРЕСА_2, належна на праві власності
ОСОБА_3 ( згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЗК № 014128 від 17.07.2003р.), знаходиться
в межах зон санітарної охорони
свердловини № 4-р (4-е) Голубинського
родовища мінеральних вод, Вказана
обставина встановлена рішенням
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 15.09.2010р. по
справі № 2-165/2010р. та ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 19.07.2011р. ( залишених без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21.11.2011р.).

Оспорюване рішення прийняте без
жодного погодження з відповідними
територіальними геологічними
підприємствами та органами державного
гірничого нагляду, що прямо суперечить
вимогам ч.1 та ч.2 та ст.58 Кодексу
України про надра та пунктів 1, 2 і 6
постанови Кабінету Міністрів України
від 17.01.1995р. №33 "Про затвердження
Положення про порядок забудови площ
залягання корисних копалин
загальнодержавного значення ". Крім
того зазначає, що відповідачем при
прийнятті оспорюваного рішення
порушено встановлений ч.6 ст. 24 Закону
України " Про планування і забудову
територій" порядок розгляду заяви про
видачу дозволу на будівництво об'єкту
містобудування, оспорюване рішення
прийнято без отримання комплексного
висновку щодо відповідності
запропонованого будівництва
містобудівній документації, державним
будівельним нормам, місцевим правилам
забудови , наявність якого є
обов'язковою передумовою для розгляду
питання про надання дозволу на
будівництво. Крім того у судовому
засіданні 03.04.2014р. представник
позивача подав додаткові письмові
пояснення про обгрунтування позовних
вимог. В зв'язку з чим просить суд
визнати недійсним рішення
Солочинської сільської ради № 10 від
24.02.2005р., яким надано дозвіл гр. ОСОБА_2 (
яка діє від імені неповнолітньої
доньки ОСОБА_3) на будівництво нового
житлового будинку на власній земельній
ділянці в АДРЕСА_2.

Відповідачем було подано заяву
від 27.03.2014р., згідно якої просить
застосувати строки позовної давності,
оскільки позивачем пропущений строк
позовної давності тривалістю у три
роки встановлений ст. 257 Цивільного
кодексу України , що є підставою для
відмови у позові.

Відповідачем під час судового
розгляду подані додаткові матеріали в
підтвердження, що оспорюване рішення
є законним, а саме: лист від 31.03.2014р.
№70/022; висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 28.03.2014р. № 05.03.02-04/21378 на 8 аркушах ,
графічні матеріали.

Відповідачем від 15.04.2014р. подано
клопотання про долучення до матеріалів
справи рішення Солочинської сільської
ради від 10.04.2014р. про погодження
Проекту зон санітарної охорони по
свердловинах №№ 7-ГП, № 9-р, № 4-р
Голубинського родовища мінеральних
вод в межах с.Солочин, Свалявського
району, Закарпатської області . Також
відповідачем згідно клопотання від
21.05.2014р. долучено до матеріалів справи
рішення Солочинської сільської ради 47
сесії IV скликання від 20.05.2014р. про
відмову ДП"Санаторій "Квітка полонини"
у погодженні "Проекту зон санітарної
охорони свердловини 4-е Голубинського
родовища мінеральних вод".

Третьою особою ОСОБА_2 було подано
пояснення по справі згідно якого
вказано на те, що відсутність
погодження органів геології та
гірничого нагляду не свідчать про
незаконність спірного рішення
Солочинської сільської ради №10 від
24.02.2005 р. Зазначено, що видача висновків
для погодження не входить до
компетенції територіального органу
Держгірпромнагляду. Також вказано на
те, що правомірність спірного рішення
вже була предметом дослідження у
справі за позовом прокурора
Свалявського району в інтересах
Держгірпромнагляду та інспекції АБК до
ОСОБА_2 про знесення самочинного
будівництва та встановлена рішенням
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 26.10.2012 p., а
тому додаткових доказів не потребує.

Представником третьої особи
15.04.2014р. долучено до матеріалів справи
копію повідомлення про початок
будівельних робіт; копію витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно; копію ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2013р.;
копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України від 01.06.2011р.; копі. ухвали
Свалявського районного суду від
28.10.2009р. ; копію ухвали апеляційного
суду Закарпатської області від 16.02.2010р.;
копію аерофотознімку.

В судовому засіданні 21.05.2014р.
представником третьої особи було
долучено до матеріалів справи Протокол
наради при Закарпатському ЕТЦ
Держнаглядохоронпраці" від 23.04.2004р. на
1-му аркуші; копію постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 22.11.2010р.; копію листа ДП
"Закарпатгеодезцентр" від 25.04.2014р. №35;
ситуаційний план (ДП) ТОВ "Зодчий І К".

В судовому засіданні 27.05.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи , додаткові матеріали.
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Солочинської сільської ради
№ 10 від 24.02.2005року надано дозвіл
гр.ОСОБА_2 ( що діє від імені
неповнолітньої доньки ОСОБА_3) мешканки
АДРЕСА_1 на будівництво нового
житлового будинку на власній земельній
ділянці в АДРЕСА_2.

Позивач звернувся до суду з
вимогою про визнання недійсним
вищевказаного рішення Солочинської
сільської ради, зважаючи на
необхідність захисту прав, як
ліцензіата , на користування надрами в
межах корисних копалин Голубинського
родовища.

Оцінивши наявні в справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що заявлені позовні вимоги, підлягають
задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1. ст. 74 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.
Відповідно до ч. 10. ст. 59 вказаного
Закону, акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Пунктом 10 ч. 2. ст. 16 Цивільного
кодексу України та п. 2. ч. 2. ст. 20
Господарського кодексу України
визначено, що способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України та ч. З ст. 24 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлено обов'язок органів
місцевого самоврядування діяти тільки
на підставах, у межах повноважень і
способів, які передбачені Конституцією
і законами України.

Статтею 24 Закону України "Про
планування і забудову територій" (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
фізичні та юридичні особи,
заінтересовані в здійсненні
будівництва об'єктів містобудування,
подають письмову заяву про надання
дозволу на будівництво до виконавчого
органу відповідної ради або Київської
чи Севастопольської міської державної
адміністрації. До заяви додається
документ, що засвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою,
або документ про згоду власника
земельної ділянки на забудову цієї
ділянки. Перелік інших документів та
матеріалів, необхідних для отримання
дозволу на будівництво, які додаються
до письмової заяви, порядок їх розгляду
визначаються регіональними правилами
забудови.

Згідно ст. 162 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- ЗК України) охорона земель - це система
правових, організаційних, економічних
та інших заходів, спрямованих на
раціональне використання земель,
запобігання необгрунтованому
вилученню земель
сільськогосподарського і
лісогосподарського призначення,
захист від шкідливого антропогенного
впливу, відтворення і підвищення
родючості ґрунтів, підвищення
продуктивності земель
лісогосподарського призначення,
забезпечення особливого режиму
використання земель
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення.

Голубинське (Лужанське) родовище
мінеральних вод згідно додатку № 2 до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 465 від 07.03.2000 р. яким визначений
перелік родовищ мінеральних підземних
вод за категоріями, відноситься до І
категорії, тобто, є родовищем
унікальних мінеральних підземних вод.
А постановою Кабінету Міністрів
України від 12 грудня 1994 p. N 827 "Про
затвердження переліків корисних
копалин загальнодержавного та
місцевого значення" - мінеральні
підземні води (лікувальні,
лікувально-столові, природні столові)
віднесено до переліку корисних копалин
загальнодержавного значення.

Статтею 93 Водного кодексу України
(в редакції чинній на момент прийняття
оспореного рішення) встановлено, що з
метою охорони водних об'єктів у районах
забору води для централізованого
водопостачання населення, лікувальних
і оздоровчих потреб встановлюються
зони санітарної охорони, які
поділяються на пояси особливого режиму
(ч. 1.). Межі зон санітарної охорони
водних об'єктів встановлюються
місцевими Радами на їх території за
погодженням з державними органами
санітарного нагляду, охорони
навколишнього природного середовища,
водного господарства та геології (ч.2.).
Режим зон санітарної охорони водних
об'єктів встановлюється Кабінетом
Міністрів України (ч.3)

Рішенням облвиконкому
Закарпатської обласної ради № 27 від
22.01.1972 року з метою збереження
Голубинського родовища мінеральних
вод від передчасного псування та
бактеріального забруднення були
встановлені межі округу і зон
гірничо-санітарної охорони санаторію
"Квітка полонини". Так, згідно додатку №
1 до зазначеного рішення встановлено
межі першої зони гірсько-санаторної
охорони, зокрема, в Санаторій "Квітка
Полонини" для охорони свердловини
мінеральних вод № 4-р - прямокутник,
обмежений з північного сходу р. Піня,
площею 1,02 га. Також згідно додатку № 1
було встановлено межі II та III зон
гірничо-санітарної охорони.

Вказане рішення було затверджено
Постановою Ради Міністрів Української
РСР від 20.06.1973 року № 282, чинною на час
існування спірних правовідносин та дія
норм якої на сьогоднішній день не
скасована.

Сам відповідач - Солочинська
сільська рада, рішенням від 15 квітня 2005
року (копія додається) рекомендує
дотримуватись санітарних зон в межах,
затверджених Постановою Ради
Міністрів Української РСР від 20.06.1973
року.

У свою чергу, неконтрольована
забудова площ залягання корисних
копалин в межах зон гірничо-санітарної
охорони та в межах гірничого відводу
Голубинського родовища завдає
непоправної шкоди унікальному
родовищу мінеральних вод
загальнодержавного значення, що
підтверджується висновком
Українського державного
геологорозвідувального інституту від
09.04.2008 року № 436 (копія додається).

Згідно ч. 1. та ч. 2. ст. 58 Кодексу
України про надра (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) забороняється
проектування і будівництво населених
пунктів, промислових комплексів та
інших об'єктів без попереднього
геологічного вивчення ділянок надр, що
підлягають забудові. Забудова площ
залягання корисних копалин
загальнодержавного значення, а також
будівництво на ділянках їх залягання
споруд, не пов'язаних з видобуванням
корисних копалин, допускаються у
виняткових випадках лише за
погодженням з відповідними
територіальними геологічними
підприємствами та органами державного
гірничого нагляду. При цьому повинні
здійснюватися заходи, які б
забезпечували можливість видобування
з надр корисних копалин.

Відповідно до вимог пунктів 1, 2 і 6
постанови Кабінету Міністрів України
від 17.01.1995 p. N 33 "Про затвердження
Положення про порядок забудови площ
залягання корисних копалин
загальнодержавного значення",
зазначене Положення встановлює єдиний
порядок забудови площ залягання
корисних копалин загальнодержавного
значення і є обов'язковим для всіх
підприємств, установ, організацій та
громадян, які здійснюють проектування
і будівництво населених пунктів,
промислових комплексів та інших
об'єктів на території України. Забудова
площ залягання корисних копалин
загальнодержавного значення (надалі -
забудова), а також будівництво на
ділянках їх залягання споруд, не
пов'язаних із видобуванням корисних
копалин, допускається тільки у
виняткових випадках лише за
погодженням із відповідними
територіальними геологічними
підприємствами та органами державного
гірничого нагляду на основі
спеціальних дозволів, що видаються
відповідними Радами народних
депутатів, на території яких
знаходяться ці корисні копалини.
Погоджені матеріали та заяву про
надання спеціального дозволу на
забудову розглядають у місячний термін
відповідні Ради народних депутатів і
повідомляють заявника, інші
заінтересовані підприємства, установи
та організації про своє рішення.
Наявність спеціального дозволу
посвідчується на копи топографічного
плану відміткою у вигляді дозвільного
напису за формою згідно з додатком.
Дозвіл на забудову реєструється
відповідно до чинного законодавства.

Системний аналіз вимог
вищенаведених законодавчих і
нормативних актів у їх сукупності,
свідчить про незаконність рішення
Солочинськоі сільської ради № 10 від
24.02.2005p., яким надано дозвіл ОСОБА_2 (яка
діє від імені неповнолітньої доньки
ОСОБА_3) на будівництво нового
житлового будинку на власній земельній
ділянці в АДРЕСА_2, оскільки таке
рішення прийнято без жодного
погодження з відповідними
територіальними геологічними
підприємствами та органами державного
гірничого нагляду, що прямо суперечить
вимогам ч. 1. та ч. 2. ст. 58 Кодексу України
про надра та пунктів 1, 2 і 6 постанови
Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 p.
N 33 "Про затвердження Положення про
порядок забудови площ залягання
корисних копалин загальнодержавного
значення".

Відповідачем при прийнятті
оспорюваного рішення порушено
встановлений ч. 6. ст. 24 Закону України
"Про планування і забудову територій"
порядок розгляду заяви позивача про
видачу дозволу на будівництво об'єкту
містобудування, зокрема, дане рішення
прийнято без отримання комплексного
висновку щодо відповідності
запропонованого будівництва
містобудівній документації., державним
будівельним нормам, місцевим
правилам-забудови, наявність якого є
обов'язковою передумовою для розгляду
питання про надання дозволу на
будівництво.

Щодо застосування строку
позовної давності.

При зверненні до суду, позивач - ДП
"Санаторій "Квітка Полонини", про
порушення свого права дізнався у
лютому 2014 року з довідки Відділу
містобудування та архітектури
Свалявської РДА № 116/01-17 від 24.02.2014 р.
(копію цієї довідки подано суду в
якості додатку до заяви про
забезпечення позову від 03.04.2014 p.).

У своїй заяві відповідач з
посиланням на рішення судів першої та
апеляційної інстанції у справі №
2-165/2010р. (про заборону відповідачам в
т.ч. ОСОБА_3 здійснювати будівельні
роботи в межах площ залягання корисних
копалин Голубинського родовища)
зазначає, що із даної цивільної справи
позивачу було відомо про спірне
рішення Солочинської сільської ради
№10 від 24.02.2005 p., однак це не відповідає
дійсності, оскільки спірне рішення
Солочинської сільської ради №10 від
24.02.2005 р. у матеріалах зазначеної
судової справи відсутнє, жодним
учасником судового процесу у вказаній
цивільній справі не надавалося та
предметом дослідження судом у межах
цивільної справи № 2-165/2010р. не було.

Отже, рішення судів у справі №
2-165/2010р. не свідчать про те, що позивачу
було відомо про спірне рішення
Солочинської сільської ради №10 від
24.02.2005 р. раніше. Ні відповідач, ні третя
особа жодного належного та допустимого
доказу того, що позивачеві було відомо
або могло бути відомо раніше про
існування спірного рішення №10 від
24.02.2005 р. та відповідно порушення
його права суду не подано, у матеріалах
даної судової справи такі докази
відсутні.

Таким чином, оскільки позивач про
порушення свого права дізнався тільки
у лютому ; 2014 року (це дата початку
перебігу строку позовної давності), то
трирічний строк позовної давності
встановлений ст. 257 ЦК України
позивачем не пропущено.

Крім того слід зазначити, що
предметом оскарження у межах даної
справи є, рішення Солочинської
сільської ради №10 від 24.02.2005 p., тобто
рішення органу місцевого
самоврядування.

У свою чергу, Законом України від
20.12.2011 № 4176-VI "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" виключено п.4 ч. 1 ст. 268 ЦК
України, яким зазначалося, що до вимог
про визнання незаконним правового акта
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або інше
речове право не поширюється строк
позовної давності. Та встановлено до
таких вимог загальну позовну давність
тривалістю 3 роки.

Однак, п. 5 Перехідних положень
вказаного Закону встановлено, що
протягом трьох років з дня набрання
чинності цим Законом особа має право
звернутися до суду з позовом про
визнання незаконним правового акта
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право особи.

Відтак, висновки відповідача та
третьої особи про те, що позивачем
пропущено строки позовної давності є
такими, що не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства.

Доводи викладені у поясненнях
третьої особи від 26.03.14 р. не
спростовують обґрунтованість позовних
вимог позивача та не свідчать про
законність оскарженого у межах даної
справи рішення органу місцевого
самоврядування.

Подані третьою особою ОСОБА_2 суду
листи Закарпатської
геологорозвідувальної експедиції №
5/298 від 11.07.2012 р. та лист Територіального
управління Держгірпромнагляду у
Закарпатській області № 07-05/453 від
06.04.2012 р. жодним чином не спростовують
підстав позову, а навпаки тільки
додатково підтверджують
обґрунтованість позовних вимог ДП
"Санаторій "Квітка Полонини" заявлених
у межах даної справи з огляду на таке.

Фактично підставою позову є те, що
спірне рішення (про надання дозволу
ОСОБА_2 на будівництво) прийняте
відповідачем без жодного погодження з
відповідними територіальними
геологічними підприємствами та
органами державного гірничого нагляду,
що прямо суперечить вимогам ч. 1. та ч. 2.
ст. 58 Кодексу України про надра та
пунктів 1, 2 і 6 постанови Кабінету
Міністрів України від 17.01.1995 р. № 33 "Про
затвердження Положення про порядок
забудови площ залягання корисних
копалин загальнодержавного значення".

Так Закарпатська
геологорозвідувальна експедиція у
листі № 5/298 від 11.07.2012 р. чітко зазначає,
що "Закарпатська ГРЕ не погоджує
фізичним особам земельні ділянки,
розташовані в районі родовища для
будівництва житлових будинків".

Тобто у даному листі зазначається
не про відсутність повноважень щодо
погодження забудови площ залягання
корисних копалин у розумінні ст. 58
Кодексу України про надра (як про це
помилково вважає третя особа), а
зазначається про те, що Закарпатська
ГРЕ не надає погодження для
будівництва в районі Голубинського
родовища.

Зазначена обставина додатково
підтверджується листом Закарпатської
геолого-гідрогеологічного центру № 5/62
від 11.03.2014 р. (копію додано у якості
додатку до клопотання позивача від
03.04.2014 p.), де наголошується: "прийнявши
до увагу слабку природну захищеність
Голубинського родовища від
забруднення, Закарпатський
геолого-гідрогеологічний центр не має
об 'єктивних підстав для
погодження гр. ОСОБА_2 будівництва
будинку на ділянці в межах гірничого
відводу свердловини 4-Е".

Щодо Територіального управління
Держгірпромнагляду у Закарпатській
області, то у поданому третьою особою
листі № 07-05/453 від 06.04.2012 p., орган
гірничого нагляду тільки зазначає, що
до їх компетенції не належить надання
саме "висновків для погодження",
оскільки згідно ст. 58 Кодексу України
про надра орган гірничого нагляду
надають не "висновки для погодження", а
"погодження будівництва".

Зазначена обставина додатково
підтверджується листом
Територіального управління
Держгірпромнагляду у Закарпатській
області № 07-05/251 від 28.02.2014 р. (копію
додано у якості додатку до клопотання
позивача від 03.04.2014 p.), де заначено: "для
отримання погодження будівництва
житлового будинку в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2
до територіального органу не
зверталася".

Зазначене також підтверджується
безпосередньо самим Положенням про
Державну службу гірничого нагляду та
промислової безпеки України
(затверджену указом Президента України
від 06.04.2011, із змінами та доповненнями),
де у пп. 38. п. 4. зазначено, що
Держгірпромнагляд України відповідно
до покладених на неї завдань погоджує
документацію на забудову площ
залягання корисних копалин
загальнодержавного значення.

Стосовно посилання третьої особи
на рішенням Свалявського районного
суду Закарпатської області від 26.10.2012 р.
(справа № 710/34/11 за позовом прокурора
Свалявського району в інтересах
Держгірпромнагляду та інспекції АБК до
ОСОБА_2 про знесення самочинного
будівництва), вказане судове рішення у
зв'язку з його апеляційним оскарженням
не набуло законної сили. а тому не є
преюдиціальним в розумінні ст. 35
Господарського процесувального
кодексу України для даної
господарської справи. В підтвердження
чого представником позивача долучено
клопотанням від 21.05.2014р. копію ухвали
від 30.04.2014р. про відкриття апеляційного
провадження.

Не можуть бути прийняті до уваги
судом доводи ОСОБА_2 стосовно того, що
на сьогоднішній день є чинним рішення
Солочинської сільської ради від 25.07.2000
р. про виділення зазначеної земельної
ділянки під забудову попередньому
власнику ОСОБА_9 та дозвіл на виконання
будівельних робіт, виданий ОСОБА_9
(тобто на ім'я попереднього власника),
оскільки не оскарження зазначених
рішень виданих попередньому власнику
земельної ділянки не свідчить про
безспірну правомірність оскарженого у
межах даної справи рішення №10 від
24.02.2005 р. виданого на ім'я нового
власника. Так само наявність у
власності гр. ОСОБА_3 земельної ділянки
із цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку не спростовує
обов'язку (встановленого ч. 1. та ч. 2. ст.
58 Кодексу України про надра та пунктів
1, 2 і 6 Положення про порядок забудови
площ залягання корисних копалин
загальнодержавного значення) стосовно
отримання попереднього погодження
органів геології та гірничого нагляду
для її забудови.

Таким чином, доводи третьої особи
викладені у поясненнях на позовну
заяву та надані під час розгляду справи
додаткові матеріали зазначені вище не
спростовують законність та
обґрунтованість заявлених у межах
даної судової справи позовних вимог.
Також не можуть бути прийняті до уваги,
як підстави для відмови у позові надані
відповідачем рішення Солочинської
сільської ради від 10.04.2014р. та від
20.05.2014р. Оскільки вказані рішення були
прийняті під час розгляду даної справи
і на момент виникнення оспорюваного
рішення їх не існувало.

Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 35, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України,

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити повністю.

2.Визнати недійсним рішення
Солочинської сільської ради №10 від
24.02.2005р., яким надано дозвіл ОСОБА_2 ( яка
діє від імені неповнолітної доньки
ОСОБА_3) на будівництво нового
житлового будинку на власній земельній
ділянці в АДРЕСА_2.

3.Стягнути з Солочинської сільської
ради ( Закарпатська обл., Свалявський
район, с.Солочин, буд. 241 "А", код 25445006) на
користь дочірнього підприємства
"Санаторій "Квітка Полонини" ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілрк України
"Укрпрофоздоровниця" (Закарпатська
обл., Свалявський район, с.Солочин, код
02649791)суму 1218,00 грн. ( одна тисяча двісті
вісімнадцять грн. 00 коп.) відшкодування
витрат по сплаті судового збору. Видати
наказ.

4.Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України і може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 02.06.2014р.

Суддя
Русняк В.С.