ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

20 травня 2014 р.

Справа № 902/489/14

Господарський суд Вінницької області у
складі:

Головуючий суддя В.В. Білоус

Секретар судового засідання Д.Нестеров

за участю представників:

позивача : не з"явився;

відповідача : ОСОБА_2 - ФОП, згідно
свідоцтва.

Місце розгляду справи : приміщення
суду,кімн.№1114

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ваврик і Компанія"
ЛТД (вул. Гранична, 14 А, м. Чортків,
Чортківський район, Тернопільська
область, 48500) до:Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про
стягнення 2649, 96 грн., з яких: 1457, 80 грн. -
основного боргу, 991, 56 грн. - 20% штрафу, 163,
38 грн. - пені за період з 19.11.2013 р. по
14.04.2014 р., 37, 22 грн. - 3% річних за період з
19.11.2013 р. по 14.04.2014 р., згідно договору №
136/13-Д від 24.10.2013р., -

ВСТАНОВИВ :

Відповідач в заяві від 20.05.2014 р. та в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково в сумі 1457, 80 грн. боргу.
Проти решти вимог заперечив, тому що
поставлений товар не відповідає
вимогам терміну придатності.

Позивач вимог ухвали від 17.04.2014 р. про
явку в судове засідання представника
не виконав. Вказана ухвала направлена
позивачу рекомендованим листом на
адресу вказану в позовній заяві. Дана
ухвала вручена позивачеві 28.04.2014 р., що
стверджується поштовим повідомленням.
Це розцінюється судом як вручення
рекомендованого листа із ухвалою
позивачу та, як належне повідомлення
останнього про час і місце судового
розгляду справи за його участю. Суд
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення позивача про час і місце
судового розгляду справи за його
участю.

В клопотаннні № 94/05 від 06.05.2014 р. позивач
просить суд, у разі неприбуття його
представника у судове засідання,
призначену справу до розгляду на 20.05.2014
р. розглядати без його участі.

З огляду на подані в справу докази, суд
приходить до висновку про те, що неявка
представника позивача в судове
засідання не перешкоджає вирішенню
спору, тому клопотання позивача про
розгляд справи у відсутність його
представника підлягає задоволенню.
Спір відповідно положень ст.75 ГПК
України підлягає вирішенню за наявними
в справі матеріалами.

Заслухавши пояснення відповідача,
повно, всебічно, об'єктивно дослідивши
в сукупності надані в справу докази,
оглянувши оригінали документів,
надавши їм юридичну оцінку суд, на
підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 549, 550, 551, 655,
712 ЦК України, 233 ГК України, п.3 ч.1 ст.83
ГПК України, прийшов до висновку про
зменшення штрафу із суми 991, 56 грн. до 495,
78 грн., і про задоволення позову в сумі
2154,18 грн., з яких: 1457, 80 грн. - основного
боргу, 495,78 грн. - штрафу, 163, 38 грн. - пені
за період з 19.11.2013 р. по 14.04.2014 р., 37, 22 грн.
- 3% річних за період з 19.11.2013 р. по 14.04.2014
р., згідно договору № 136/13-Д від 24.10.2013р.

До такого висновку суд прийшов з огляду
на таке.

24.10.2013 р. між позивачем (в договорі -
"Фірма") та відповідачем(в договорі -
"Дистриб"ютор") було укладено
Дистриб'юторський договір № 136/13-Д
(надалі - Договір).

Згідно п.2.1. Договору Фірма на умовах,
визначених даним Договором, постачає
Товар Дистриб»ютору, а Дистриб»ютор
здійснює його пряму дистриб»юцію в
межах цін та націнок, вказаних у
прайс-листах Фірми, а також здійснює
своєчасну оплату отриманого від Фірми
Товару.

Відповідно до пункту 4.2. Договору,
оплата за кожну отриману партію Товару
здійснюється Дистриб»ютором у
безготівковій формі протягом 21
календарного дня з моменту отримання
Товару.

В п. 6.3. Договору передбачено, що за
порушення термінів розрахунків,
Дистриб»ютор сплачує Фірмі пеню у
розмірі діючої подвійної облікової
ставки НБУ від несплаченої суми за
кожен день прострочення. Крім того, у
разі прострочення оплати більше, ніж на
20 календарних днів Дистриб"ютор, окрім
пені, сплачує Фірмі також штраф у
розмірі 20% від суми простроченого
платежу.

Сторони домовилися (п.12.4. Договору), що
договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє на протязі
одного року, але в будь - якому випадку
до повного виконання сторонами своїх
зобов"язань.

Позивач на виконання умов договору
передав відповідачу товар на загальну
суму 6957, 80 грн., що стверджується,
видатковою накладною № ВН-1000226 від
28.10.2013 року.

Оплата відповідачем за отриманий товар
мала бути здійснена до 19.11.2013 р.

На виконання умов договору
відповідачем здійснено часткову
оплату на загальну суму 5 500 грн., що
стверджується платіжними дорученнями
№ 226 від 02.12.2013 р. на суму 2 000 грн., № 255
від 24.12.2013 року на суму 1 000 грн., № 281
від 14.01.2014 року на суму 500 грн., № 304 від
28.01.2014 року на суму 1 000 грн., № 324 від
11.02.2014 року на суму 1 000 грн.

Таким, чином борг відповідача перед
позивачем за отриманий товар становить
1 457,80 грн., що і стало причиною
виникнення спору.

04.02.2014 року позивач відповідачу
надіслав претензію № 20/02 від 03.02.2014 р. з
вимогою оплати існуючої
заборгованості протягом семи днів,
однак, відповідач частково перерахував
кошти після її отримання, що
стверджується фіскальним чеком від
04.02.2014 р.

Зміст договору, взятих в ньому
зобов'язань свідчать про те, що між
сторонами виникли правовідносини з
поставки, купівлі-продажу товару, які
регулюються ст. 712, ст.655 ЦК України.

Згідно ст. 655, ст. 712 ЦК України за
договором купівлі-продажу, положення
якого застосовуються до договорів
поставки згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України
одна сторона (продавець) зобов'язується
передати у власність другій стороні
(покупцеві) товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ст. 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 691 ЦКУ встановлено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно ст. 692 ЦКУ Покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. У разі прострочення оплати
товару продавець має право вимагати
оплати товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 33, 43 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.
Господарський суд оцінює доказ за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи те, що позовні вимоги щодо
стягнення заборгованості в розмірі 1457,
80 грн. підтверджуються наявними у
справі первинними документами, суд
вважає суму боргу в розмірі 1457, 80 грн.
доведеною, що дає підстави для
задоволення позову в цій частині.

Також судом розглянуто вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 991, 56 грн. -
20% штрафу, 163, 38 грн. - пені за період з
19.11.2013 р. по 14.04.2014 р., 37, 22 грн. - 3% річних
за період з 19.11.2013 р. по 14.04.2014 р., згідно
договору № 136/13-Д від 24.10.2013р., в
результаті чого суд дійшов наступних
висновків.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що за
порушення термінів розрахунків,
Дистриб»ютор, тобто Відповідач сплачує
Фірмі (Позивачу) пеню у розмірі діючої
подвійної облікової ставки НБУ від
несплаченої суми за кожен день
прострочення. Крім того, у разі
прострочення оплати більше, ніж на 20
календарних днів Відповідач
зобов»язався сплатити також штраф у
розмірі 20% від суми простроченого
платежу.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до
п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.
230 Господарського кодексу України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, крім іншого,
неустойкою.

Частиною першою ст. 548 Цивільного
кодексу України встановлено, що
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1, 2, 3 ст.549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України, встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського
кодексу України передбачено, що у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому, розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконання частини
зобов'язання, або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо
стягнення пені, штрафу, 3% річних є
правомірними, оскільки відповідають
умовам Договору та чинному
законодавству.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд
бере до уваги вимоги п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.13,
ч.3 ст.16, ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК
України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, згідно
яких загальними засадами цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність, розумність. Не
допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а
також зловживання правом в інших
формах. Суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи у
разі порушення нею положень частин
другої - п"ятої статті 13 ЦК України.
Розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. У разі якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов"язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов"язанні, не тільки майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов"язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. Господарський суд
приймаючи рішення має право зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони що порушила зобов"язання.

Загальна сума пред"явлених позовних
вимог в частині штрафу становить 991, 56
грн.

Відповідачу передано товару на суму 6957,
80 грн., оплатив - на суму 5500 грн.,
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 1457, 80 грн.

Позивач не надав доказів понесення
збитків, окрім суми боргу.

Беручи до уваги ступінь виконання
відповідачем грошових зобов"язань,
неспіврозмірність (надмірно великий)
штрафу із залишком суми боргу, суд, на
підставі ст.233, ч.3 ст.551, п.3 ч.1 ст.83 ГПК
України, прийшов до висновку про
зменшення підлягаючого до стягнення
штрафу із суми 991, 56 грн. до 495,78 грн.

Таке зменшення судом сум штрафних
санкцій узгоджується із правовою
позицією Вищого господарського суду
України, висловленою в п.2.4 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 р. № 14.

Таким чином, підлягають задоволенню
позовні вимоги в сумі 2154,18 грн., з яких:
1457, 80 грн. - основного боргу, 495,78 грн. -
штрафу, 163, 38 грн. - пені за період з 19.11.2013
р. по 14.04.2014 р., 37, 22 грн. - 3% річних за
період з 19.11.2013 р. по 14.04.2014 р., згідно
договору № 136/13-Д від 24.10.2013р., як такі, що
відповідають вимогам Закону,
підтверджені належними доказами в
справі.

В зв"язку із доведенням спору до
розгляду в суді внаслідок неправильних
дій (бездіяльності) відповідача,
зменшенням судом неустойки
підлягаючої до стягнення, судові
витрати на судовий збір в сумі 1827 грн.,
на підставі ч.2 ст.49 ГПК України,
підлягають відшкодуванню позивачеві
за рахунок відповідача.

Керуючись ст.4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, ч.2 ст.49,
ст.82, п.3 ч.1 ст.83, ст.84, 85, 87, 115, 116, 117 ГПК
України, -

ВИРІШИВ :

1. Зменшити позовні вимоги щодо штрафу
із суми 991,56 грн. до 495, 78 грн.

2. Позов задовольнити частково в сумі
2154,18 грн., з яких: 1457, 80 грн. - основного
боргу, 495, 78 грн. - штрафу, 163, 38 грн. - пені
за період з 19.11.2013 р. по 14.04.2014 р., 37, 22 грн.
- 3% річних за період з 19.11.2013 р. по 14.04.2014
р. Судові витрати на судовий збір в сумі
1827 грн. покласти на відповідача.

3. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 (АДРЕСА_1)
на користь Товариства з обмеженою
відповідаьністю "Ваврик і Компанія"
ЛТД, (вул. Гранична, 14 А,
м. Чортків, Чортківський район,
Тернопільська область, 48500) 1457, 80 грн. -
основного боргу, 495, 78 грн. - штрафу, 163, 38
грн. - пені за період з 19.11.2013 р. по 14.04.2014
р., 37, 22 грн. - 3% річних за період з 19.11.2013
р. по 14.04.2014 р. та судових витрат на
судовий збір в сумі 1827 грн. Видати наказ
в день набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати позивачеві
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення
або вручити його повноважному
представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено 20.05.2014 р. Повний текст рішення
відповідно до ст.84 ГПК України
оформлено і підписано 26.05.2014 р. Рішення
набирає законної сили на протязі 10-ти
днів з дня повного його оформлення і
підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Гранична, 14 А, м.
Чортків, Чортківський район,
Тернопільська область, 48500)