ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.14р. Справа № 904/9715/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КУБ ЛДФ", с.
Придніпровське,
Нікопольського району,
Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комунальник -
Нікополь", м. Нікополь

про стягнення 96 500,00 грн.

Головуючий колегії Золотарьова Я.С.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Бобиль В.В. -
представник (дов. № 16/14 від 27.01.2014 року)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КУБ ЛДФ" звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комунальник -
Нікополь" про стягнення заборгованості
в розмірі 41 000, 00 грн., розірвання
договору від 01.07.2013 року та повернення
майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
01.07.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "КУБ ЛДФ"
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Комунальник-Нікополь" (орендар) було
укладено договір оренди контейнерів
для розміщення твердих побутових
відходів", відповідно до умов якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
на умовах оренди контейнери для
розміщення твердих побутових відходів
у кількості 268 штук, перелік яких
визначається у Акті прийому-передачі,
який є невід'ємною частиною договору.

На підставі акту приймання-передачі,
складеного між сторонами, позивачем на
адресу ТОВ «Комунальник-Нікополь» було
передано 268 контейнерів у задовільному
стані, із зазначенням інвентарного
номеру кожного контейнера та адресою
його розміщення.

Листом № 981 від 07.08.2013р. ТОВ
«Комунальник-Нікополь» повідомило ТОВ
«КУБ ЛДФ» про проведення обстеження
технічного стану орендованих
контейнерів, в результаті якого
орендарем були визнані непридатними до
експлуатації 62 контейнери. Тобто,
протягом одного місяця з моменту
укладення договору оренди і передачі
орендареві об'єкту оренди за актом
прийому-передачі 62 контейнери стали
непридатними до експлуатації, тобто
має місце факт погіршення стану об'єкту
оренди.

15.10.2013 року комісією у складі
працівників ТОВ «КУБ ЛДФ» була
проведена перевірка наявності та стану
об'єктів оренди по дислокаціям та
виявлено наступні факти: відсутність
окремих контейнерів за адресами їх
розташування; зафарбовування на
орендованих контейнерах інвентарних
номерів ТОВ «КУБ ЛДФ» та маркування
контейнерів іншими позначеннями;
значне погіршення стану окремих
об'єктів оренди, що унеможливлює їх
подальше використання за прямим
призначенням.

18.10.2013р. ТОВ «КУБ ЛДФ» відповідно до ч.2
ст.188 Господарського кодексу України
надіслало на адресу ТОВ
«Комунальник-Нікополь» претензію з
вимогою розірвати договір оренди
контейнерів для і розміщення твердих
побутових відходів від 01.07.2013р.
протягом 10 (десяти) календарних днів з
дня отримання претензії повернути на
адресу орендаря об'єкт оренди, а саме 186
контейнерів для розміщення твердих
побутових відходів, за актом
прийому-передачі; відшкодувати збитки,
спричинені ТОВ «КУБ ЛДФ» внаслідок
погіршення стану (повної або часткової
втрати) об'єктів оренди, у розмірі
вартості 82 контейнерів, що складає 41 000
грн.; погасити заборгованість зі сплати
орендних платежів у сумі 3,00 грн.
Претензія отримана відповідачем
21.10.2013р., що підтверджується відміткою
уповноваженої особи підприємства у
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення №
365. ТОВ «Комунальник-Нікополь»
погасило заборгованість з орендної
плати у сумі 3,00 грн. Щодо інших вимог -
відповідь надана не була.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 13.12.2013
року порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 16.01.2014 року.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
16.01.2014 року на 30.01.2014 року.

30.01.2014 року представник відповідача
надав відзив на позов, в якому просить
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, з огляду на
наступне. Відповідно до п. 3.1 договору
строк дії договору до 31.12.2013 року, тобто,
фактично позивач просить суд розірвати
договір, який на момент винесення
рішення вже не діє. Також, відсутній
предмет спору і в вимозі про
витребування об'єкту оренди, оскільки
ніхто не заважає позивачу самостійно
забрати їх з місць дислокацій.

Відповідач зазначає, що позивач не
надав належних доказів знищення
контейнерів.

Розгляд справи відкладався з 30.01.2014
року на 13.02.2014 року.

13.02.2014 року представник позивача надав
клопотання, в якому просить суд
продовжити строк розгляду справи до
26.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 13.02.2014
року продовжено строк розгляду справи
на 15 днів до 26.02.2014 року та розгляд
справи відкладено на 26.02.2014 року.

26.02.2014 року представник позивача надав
клопотання, в якому просить суд
здійснити колегіальний розгляд справи.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.02.2014
року призначено колегіальний розгляд
справи у складі трьох суддів.

Розпорядженням № 194 від 26.02.2014 року
голови суду колегіальний розгляд
справи призначено у складі: головуючий
колегії - Золотарьова Я.С., суддя
Первушин Ю.Ю, суддя Рудовська І.А.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.02.2014
року прийнято справу № 904/9715/13 до
колегіального розгляду на призначено
на 18.03.2014 року.

18.03.2014 року представник позивача надав
заяву про уточнення позовних вимог, в
якій відмовився від частини позовних
вимог, а саме: від розірвання договору
оренди контейнерів від 01.07.2013 року та
витребування від відповідача об'єктів
оренди та збільшив розмір позовних
вимог в частині стягнення суми збитків
з 41 000,00 грн. до 96 500,00 грн.

Позивач зазначає, що 25.02.2014 року
представники сторін склали та
підписали акт приймання-передачі,
відповідно до якого ТОВ
«Комунальник-Нікополь» повернуло, а
ТОВ «КУБ ЛДФ» прийняло 75 контейнерів
для розміщення твердих побутових
відходів. Враховуючи, що термін строку
оренди закінчився 31.12.2013р.,
відповідачем без належних правових
підстав не повернуто на адресу
позивача 193 контейнери.

Розгляд справи викладався з 18.03.2014 року
на 15.04.2014 року.

15.04.2014 року представник відповідача
надав відзив на заяву про уточнення
позовних вимог, в якому зазначає, що
позовна заява не підлягає задоволенню,
з огляду на наступне. В порушення ст.33
Господарського процесуального кодексу
України позивач не надав доказів
знищення, втрати контейнерів.
Відповідно до п.5.4.3. договору оренди
контейнерів від 01.07.2013р.факт втрати або
пошкодження майна оформлюється актами
за підписами сторін. З незрозумілих
причин позивач складає акт в
односторонньому порядку, а також не
звертається с заявою в правоохоронні
органи відносно крадіжки об'єкта
оренди. Свою позицію орендодавець
мотивує посиланням на акт
прийомки-передачі 75 контейнерів від
25.02.14р. Але зазначений документ
підтверджує тільки те, що під час
судового розгляду, після завершення
терміну дії договору оренди (31.12.2013р)
відповідач почав повертати контейнери
позивачу, крім того в зазначеному акті
сторони прописали, що подальша
передача контейнерів здійснюється
згідно графіка. Таким чином, в акті
прийомки-передачі сторони не
встановлюють відсутність інших
контейнерів, не підтверджують факт
неможливості їх повернути.

Відповідач зазначає, що з 14.03.14 позивач
самостійно почав забирати контейнери,
що було зафіксовано на відео
працівниками відповідача, а також
міліцією, що приїхали по дзвінку
працівників ЖЗКУ. Після отримання
контейнерів в кількості 193 штук позивач
не підписує акт прийомки з метою
отримати крім орендованого майна, ще й
грошові кошти за нього. Дана
неправомірна поведінка представників
ТОВ «Куб ЛДТ» змусило ТОВ
«Комунальник-Нікополь» двічі(24.03.14р та
03.04.14р.) надсилати поштою акт
прийому-передачі 193 контейнерів, при
цьому за цей час від позивача не
надходило мотивованої відмови від
підписання актів прийому-передачі 193
контейнерів чи пропозиція підписати
акт про втрату майна, тобто своїми
діями ТОВ «Куб ЛДТ» визнає факт
отримання всіх орендованих
контейнерів.

В судовому засіданні 15.04.2014 року
представники сторін на питання судової
колегії усно пояснили, що об'єкт оренди
(контейнери) як під час передачі в
оренду, так і під час повернення з
оренди знаходяться за певними
визначеними адресами, і їх
місцезнаходження не змінюється.

15.04.2014 року представник позивача надав
у судовому засіданні клопотання, в
якому просить суд продовжити строк
розгляду справи до 13.05.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.04.2014
року продовжено строк розгляду справи
на 15 днів до 13.05.2014 року та відкладено
розгляд справи на 12.05.2014 року та
зобов'язано позивача та відповідача
створити комісію по прийому - передачі
контейнерів, перелік яких наведено у
акті № 115 від 24.03.2014 року, складеному
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комунальник -
Нікополь"; надати повноваження членам
комісії, які повинні бути підтверджені
відповідними довіреностями;
організувати роботу комісії 23.04.2014 року
та 24.04.2014 року з 09:00 год. за місцем
реєстрації відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комунальник - Нікополь" (53219, м.
Нікополь, вул. Шевченка, 79-а); за
підсумками перевірки зобов'язати
членів комісії скласти відповідний акт
про наявність або відсутність
контейнерів за переліком наведеним у
акті № 115 від 24.03.2014 року та скласти
відповідні акти про передачу наявних
контейнерів від відповідача до
позивача.

12.05.2014 року представник відповідача
надав письмові пояснення, в яких
зазначає, що представник позивача в
порушення вимог ухвали господарського
суду Дніпропетровської області від
15.04.2014 року не з'явився 23.04.2014року в 9:00 на
вул. Шевченка, 79а, м. Нікополь для
прийняття участі в роботі комісії, що
змусило відповідача звернутись до
Комунального підприємства "Міська
житлова-технічна інспекція
Нікопольської міської ради" з
проханням надати свого представника.
Комісія у складі 2-х представників ТОВ
"Комунальник-Нікополь" та 1-го
представника від КП "Міська
житлова-технічна інспекція
Нікопольської міської ради" провела
перевірку наявності контейнерів по
вул. Никитенська, Усова, Шевченко,
Електрометалургів, Карла Маркса,
Першотравнева, Карла Лібнехта в м.
Нікополі та встановила наявність 193
контейнерів, про що було складено
відповідний акт.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 12.05.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "КУБ ЛДФ"
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Комунальник-Нікополь" (орендар) було
укладено договір оренди контейнерів
для розміщення твердих побутових
відходів" (а.с.9).

Відповідно до пункту 1.1 договору
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
на умовах оренди контейнери для
розміщення твердих побутових відходів,
відповідно до якого орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове,
платне користування на умовах оренди
контейнери для розміщення твердих
побутових відходів у кількості 268 штук,
перелік яких визначається у Акті
прийому-передачі, який є невід'ємною
частиною цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 договору термін
оренди починається із моменту
прийняття орендарем об'єктів оренди за
актом прийому-передачі та закінчується
31.12.2013р. Орендар повинен повернути
орендодавцю об'єкти оренди не пізніше
02.01.14р.

Вступ орендаря у користування об'єктом
оренди настає одночасно з підписанням
сторонами акту про їх прийом-передачу
(пункт 2.1 договору).

Відповідно до умов договору оренди від
01.07.2013р., орендодавець передав, а
орендар прийняв у строкове платне
користування на умовах оренди 268
контейнерів для розміщення твердих
побутових відходів, перелік яких
визначений в Акті прийому-передачі
(а.с.12-19).

Згідно з пунктом 2.3 договору об'єкт
оренди підлягає поверненню
орендодавцеві у випадках: закінчення
терміну оренди, припинення дії
договору та оголошення орендаря
банкрутом.

Відповідно до пункту 2.4 договору
орендар зобов'язується повернути
об'єкти оренди орендодавцю не пізніше
3-х календарних днів із моменту, коли
настала одна з подій, визначених п. 2.3.
договору. Майно вважається повернутим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акту повернення.

Пунктом 2.5 договору встановлено, що
обов'язок по складанню акту
прийому-передачі або повернення
покладається на сторону, яка передає
або повертає об'єкти оренди іншій
стороні договору.

Відповідач на адресу позивача направив
лист № 981 від 07.08.2013 року, в якому
відповідач зазначає, що комісією ТОВ
"Комунальник-Нікополь" проведено
обстеження технічного стану баків для
збору твердих побутових відходів, в
результаті якого визнано непридатними
до експлуатації 62 баки про складено
акти (а.с.20).

Позивачем на адресу відповідача був
надісланий лист № 280 від 10.10.2013 року, в
якому позивач повідомляв про
припинення дії договору та просив
терміново підготувати акт
прийому-передачі контейнерів та
здійснити передачу контейнерів на
протязі 3-х календарних днів (а.с.21).

Також, позивачем було направлено на
адресу відповідача лист № 284 від 14.10.2013
року, з якого вбачається, що позивач
пропонував відповідачу 15.10.2013 року до
9-ої години надати відповідальну особу
для здійснення прийому-передачі
контейнерів (а.с.22).

15.10.2013 року комісією у складі
працівників ТОВ «КУБ ЛДФ» була
проведена перевірка наявності та стану
об'єктів оренди по дислокаціям та
виявлено наступні факти: недостача
контейнерів - 47 штук, пошкоджені (не в
задовільному стані) контейнери - 35 штук,
про що складено акт перевірки
наявності, стану, ефективності
використання, умов експлуатації та
цільового використання контейнерів
для збору ТБО від 15.10.2013 року (а.с.23-28).

18.10.2013р. позивач надіслав на адресу
відповідача претензію з вимогою
розірвати договір оренди контейнерів
для і розміщення твердих побутових
відходів від 01.07.2013р. протягом 10 (десяти)
календарних днів з дня отримання
претензії повернути на адресу орендаря
об'єкт оренди, а саме 186 контейнерів для
розміщення твердих побутових відходів,
за актом прийому-передачі;
відшкодувати збитки, спричинені ТОВ
«КУБ ЛДФ» внаслідок погіршення стану
(повної або часткової втрати) об'єктів
оренди, у розмірі вартості 82
контейнерів, що складає 41 000 грн.;
погасити заборгованість зі сплати
орендних платежів у сумі 3,00 грн.

Претензія отримана відповідачем
21.10.2013р., що підтверджується відміткою
уповноваженої особи підприємства у
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення №
365. ТОВ «Комунальник-Нікополь»
погасило заборгованість з орендної
плати у сумі 3,00 грн. (а.с.34), щодо інших
вимог відповідь не надана.

25.02.2014 року представники сторін склали
та підписали акт приймання-передачі,
відповідно до якого ТОВ
«Комунальник-Нікополь» повернуло, а
ТОВ «КУБ ЛДФ» прийняло 75 контейнерів
для розміщення твердих побутових
відходів.

Відповідно до пункту 5.2.2 договору
орендодавець має право вимагати від
орендаря відшкодування збитків,
завданих із його вини внаслідок
порушення умов договору.

Пунктом 5.4.2 договору передбачено, що у
випадках, передбачених п. 2.3. договору у
разі припинення або розірвання
договору оренди повернути
орендодавцеві об'єкти оренди у
належному стані, не гіршому ніж на час
передачі його в оренду, відшкодувати
збитки у разі погіршення або втрати
(повної або часткової) орендованого
майна з вини орендаря.

Згідно з пунктом 5.4.3 договору в разі
втрати з вини орендаря (повної або
часткової) орендованого майна, орендар
зобов'язаний відшкодувати вартість
майна у розмірі 500,00 грн. за один
втрачений або пошкоджений контейнер
для розміщення твердих побутових
відходів у строк не пізніше 10-ти
календарних днів з моменту
встановлення такого факту. Факт втрати
або пошкодження майна оформляються
актами за підписом сторін.

Після припинення чинності цього
договору повернути за актом
прийому-передачі об'єкти оренди (пункт
5.4.4 договору).

Позивач стверджує, що оскільки строк
оренди закінчився 31.12.2013р. орендарем
без належних правових підстав не
повернуто орендодавцю 193 контейнери,
тому позивачем нараховано відповідачу
збитки, заподіяні внаслідок часткового
неповернення об'єкту оренди у сумі 96
500,00 грн., що і є причиною виникнення
спору.

Приймаючи рішення, господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до пункту 5.1.3 договору
орендодавець зобов'язаний прийняти
об'єкти оренди від орендаря після
закінчення строку договору та в інших
випадках передбачених п.2.3 договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач двічінадсилав поштою акт
прийому-передачі від 24.03.14р та від
03.04.14р. про повернення 193 контейнерів,
позивач вищезазначені акти не
підписав, з посиланням на те, що данні
контейнери відсутні на їх місцях
розташування. На підтвердження
наявності 193 контейнерів відповідач
надав суду акт перевірки наявності
контейнерів для збору ТБО від 23.04.2014
року.

Представник позивача вимоги ухвали
господарського суду Дніпропетровської
області від 15.04.2014 року не виконав,
оскільки, не з'явився 23.04.2014 року в 9:00 на
вул. Шевченка, 79а, м. Нікополь для
прийняття участі в роботі комісії, яка
повинна була перевірити наявність або
відсутність 193 контейнерів на місцях їх
розташування.

Відповідач звернувся до Комунального
підприємства "Міська житлова-технічна
інспекція Нікопольської міської ради"
з проханням надати свого представника
для прийняття участі в роботі комісії.
Комісія у складі 2-х представників ТОВ
"Комунальник-Нікополь" та 1-го
представника від КП "Міська
житлова-технічна інспекція
Нікопольської міської ради" провела
перевірку наявності контейнерів по
вул. Никитенська, Усова, Шевченко,
Електрометалургів, Карла Маркса,
Першотравнева, Карла Лібнехта в м.
Нікополі та встановила наявність 193
контейнерів, про що було складено
відповідний акт (а.с.126-130).

З цього акту перевірки наявності
контейнерів для збору ТБО від 23.04.2014
року вбачається наявність 193
контейнерів на вул. Никитенська, Усова,
Шевченко, Електрометалургів, Карла
Маркса, Першотравнева, Карла Лібнехта в
м. Нікополі.

Оскільки, актом перевірки наявності
контейнерів для збору ТБО від 23.04.2014
року встановлено наявність 193
контейнерів на їх місцях розташування,
а та кож враховуючи, що відповідач
двічі направляв на адресу позивача
акти прийому-передачі об'єктів з
оренди, але вищевказані акти позивач не
підписав, тому господарський суд
дійшов висновку, що відповідачем було
повернуто позивачу об'єкт оренди в
повному обсязі.

Позивач не підписав зазначені акти без
поважних причин.

Частинами 1 та 2 статті 16 Цивільного
кодексу України встановлено, що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є, зокрема,
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 статті 779 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
неможливості відновлення речі
наймодавець має право вимагати
відшкодування завданих йому збитків.

Частиною 2 статті 224 Господарського
кодексу України встановлено, що під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобовязання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобовязання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобовязання другою стороною;
матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, в тому числі потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення: 1)
протиправної поведінки; 2) збитків; 3)
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками; 4) вини
та встановлення заходів, вжитих
стороною для одержання такої вигоди.

Відсутність хоча б одного із
вищезазначених елементів, утворюючих
склад цивільного правопорушення,
звільняє боржника від
відповідальності, оскільки його
поведінка не може бути кваліфікована,
як правопорушення.

Пред'явлення вимоги про стягнення
збитків, заподіяних внаслідок
часткового не повернення об'єкту
оренди покладає на кредитора обов'язок
довести, що ці збитки були понесені.

Відповідно частини 2 статті 4-3
Господарського процесуального кодексу
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, обґрунтовують
свої вимоги і заперечення поданими
суду доказами.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Оскільки, позивач не надав суду доказів
того, що об'єкт оренди втрачено або
пошкоджено, господарський суд дійшов
висновку, що позивачем не доведено те,
що ним понесено збитки, заподіяні
внаслідок не повернення об'єкту оренди.

Враховуючи викладене, господарський
суд не знаходить підстав для
задоволення позову.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається при відмові
в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 -
117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 19.05.2014
року.

Головуючий колегії Я.С. Золотарьова
Суддя
Ю.Ю.
Первушин

Суддя
І.А.
Рудовська