ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.14р. Справа № 904/2450/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ДНІПРОТРАКТОР",
м.Дніпропетровськ

до дочірнього підприємства "КОЛОСИСТЕ"
товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРОПЛАЗА", с. Веселе,
Нікопольський район, Дніпропетровська
область

про стягнення 23 909,84 грн.

Суддя Петренко І.В.

Представники:

Від позивача: представник Голубенко
Н.Л. - довіреність № б/н від 19.03.14р.

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дніпротрактор",
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
позивач) звернулося до господарського
суду з позовною заявою до дочірнього
підприємства "Колосисте" товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агроплаза", с.Веселе, Нікопольський
район, Дніпропетровська область (далі
по тексту - відповідач) про стягнення
23909,89грн.

Судові витрати по справі позивач
просить суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між
сторонами укладено договір поставки
товарів на умовах відстрочки оплати
№03/01-4-16 від 03.01.2013р. Позивач належним
чином виконував умови укладеного
договору та поставляв відповідачу
товар, який останній оплатив частково,
у зв'язку з чим станом на час звернення
позивача до суду з даною позовною
заявою утворилася заборгованість у
розмірі 23909,89грн., яку позивач просить
суд в примусовому порядку стягнути з
відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. №331 від 13.04.2014р. ухвалою
суду від 16.04.2014р. порушено провадження
по справі та призначено слухання на
08.05.2014р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується відповідним штампом
суду з відміткою про відправлення
ухвал суду від 16.04.2014. та від 08.05.2014р., які
містять вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату
відправлення, підпис працівника, який
її здійснив. Господарський суд
констатує, що повідомив відповідача
про час та місце розгляду справи
належним чином шляхом виконання вимог
частини першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України і з додержанням вимог
Інструкції з діловодства в
господарських судах України, яка
затверджена наказом державної судової
адміністрації України 20.02.2013р. у м.
Києві за № 28.

В якості додаткового доказу
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи позивач надав
суду фіскальні чеки за №9708 від 14.05.2014р.
та за №9709 від 14.05.2014р. з описами
вкладень (лист-повідомлення про
розгляд справи №904/2450/14 призначеної на
11:00 22.05.2014р.). Господарський суд з сайту
Укрпошти отримав інформацію, що
особисто відповідачу вручено
відправлення позивача 19.05.2014р., що є
додатковим доказом належності
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи.

Відповідач вимоги суду не виконав,
відзив на позов не надав, позовні
вимоги не спростував.

Суд розгляд справи відкладав з 08.05.2014р.
на 22.05.2014р.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
22.05.2014р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2013р. між сторонами укладено договір
поставки товарів на умовах відстрочки
оплати №03/01-4-16 (далі по тексту -
договір). Відповідно до пункту 1.1
договору продавець зобов'язується
передати покупцеві товар згідно з
накладною, що є невід'ємною частиною
договору. Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити отриманий товар.

Пунктом 3.4 договору визначено, що
покупець зобов'язується оплатити
вартість отриманого товару у термін
тридцять днів, з дати отримання товару
за накладною, шляхом перерахування на
поточний рахунок / внесення коштів до
каси продавця.

На виконання умов договору відповідачу
було передано у власність товар на
умовах надання позивачем відповідачу
товарного кредиту з відстрочкою
платежу, що підтверджується
видатковими накладними (а.с.9-38), які
долучені до матеріалів справи.

Відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань отриманий від позивача
товар у повному обсязі не оплатив, у
зв'язку з чим існує заборгованість у
розмірі 23909,89грн.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

У відповідності до п. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати товару
(ч.1). Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу
(ч.2). У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами
(ч.3). Якщо покупець відмовився прийняти
та оплатити товар, продавець має право
за своїм вибором вимагати оплати
товару або відмовитися від договору
купівлі-продажу (ч.4). Якщо продавець
зобов'язаний передати покупцеві крім
неоплаченого також інший товар, він має
право зупинити передання цього товару
до повної оплати всього раніше
переданого товару, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства (ч.5).

В силу ст. 627 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги, слід
визнати обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже
такими, що підлягають задоволенню.

Господарський суд вважає, що
відповідач визнав себе зобов'язаною
особою по відношенню до позивача,
оскільки до дій які свідчать про
визнання боргу може відноситися
часткове погашення самим боржником
основного боргу (а.с.39-54).

Доказів оплати спірної суми, а саме
23909,89грн. відповідач не надав, доводи
позивача, наведені в обґрунтування
позову, не спростував.

Додатковим доказом вини відповідача є
акт звірки взаєморозрахунків між
сторонами станом на 01.01.2014р., який
підписано повноважними представниками
сторін та скріплено печатками
підприємств і в якому зокрема
відповідач визнав заборгованість
перед позивачем у розмірі 23909,82грн.

Судові витрати по справі покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 509, 530, 536, 625, 627, 692,
712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173,
174, 193, 265 Господарського кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Колосисте" товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроплаза" (53245,
Дніпропетровська область,
Нікопольський район, с.Веселе;
вул.Центральна, 21; ідентифікаційний код
32328792) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпротрактор" (49051,
м.Дніпропетровськ, вул.Журналістів, 5-а;
ідентифікаційний код 25523816) 23909,89грн.
(двадцять три тисячі дев'ятсот дев'ять
грн. 89 коп.) - основної заборгованості;
1827,00грн. (одна тисяча вісімсот двадцять
сім грн. 00 коп.) - судовий збір, видати
наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

26.05.14р.

Суддя І.В. Петренко