КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Справа№ 910/16984/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - Новікова О.М., від
відповідача - не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу

товариства з обмеженою
відповідальністю «БНК-Україна»

на рішення господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 року

у справі №910/16984/13 (суддя Паламар П.І.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю

«БНК-Україна», м. Київ,

до публічного акціонерного товариства

«Страхова компанія «Українська
страхова група», м. Київ,

про стягнення 155203,52 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ТОВ «БНК-Україна»
(далі - позивач) подало до
господарського суду міста Києва позов
до ПАТ «Страхова компанія «Українська
страхова група» (далі - відповідач) про
стягнення 155203,52 грн. страхового
відшкодування, 3104,07 грн. судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 15.06.2012 року між ним
та відповідачем укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів,
цивільно-правової відповідальності
водія та від нещасного випадку з водієм
та пасажирами на транспорті №28-2840-12-00234,
згідно з яким відповідач застрахував
належний йому автомобіль «Тойота
Авалон», р.н. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

24.10.2012 року на 119-му кілометрі
автодороги Київ-Овруч сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої застрахований
автомобіль було пошкоджено. Розмір
заподіяних збитків склав 168276,78 грн.,
частину яких у сумі 13073,26 грн.
відповідач відшкодував.

Посилаючись на те, що решту суми
страхового відшкодування відповідач
безпідставно не виплатив, позивач на
підставі ст.ст. 9, 16 Закону України «Про
страхування» просив стягнути з
відповідача 155203,52 грн. страхового
відшкодування.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 року у справі №910/16984/13 у
позові відмовлено. При прийнятті
оскаржуваного рішення місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про правомірність відмови
відповідачем у виплаті позивачеві
частини страхового відшкодування в
сумі 155203,52 грн. на підставі п.п. 12.3., 16.1.14.
укладеного договору та ст. 1193 ЦК
України.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ «БНК-Україна» подало до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 року у справі №910/16984/13
та прийняти нове рішення, яким позивні
вимоги задовольнити. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги позивач
посилається на ті ж обставини, що
викладені в позові.

Відповідач не скористався своїм правом
згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав
суду відзив на апеляційну скаргу, що,
згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України, не
перешкоджає перегляду рішення
місцевого господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014 року у
справі №910/16984/13 апеляційну скаргу ТОВ
«БНК-Україна» на рішення
господарського суду міста Києва від
12.03.2014 року у справі №910/16984/13 прийнято
до провадження, розгляд справи
призначений на 21.05.2014 року.

В судовому засіданні 21.05.2014 року
представник позивача підтримала
вимоги апеляційної скарги та просила
їх задовольнити. Представники
відповідача в судове засідання 21.05.2014
року не з'явились, відповідач про дату,
час та місце судового засідання
повідомлений належним чином. 20.05.2014
року від відповідача надійшла
телеграма, в якій викладено клопотання
про розгляд справи у відсутності його
представників. Вказане клопотання
розглянуто в судовому засіданні 21.05.2014
року та задоволено.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 15.06.2012 року між відповідачем
(страховик) та позивачем
(страхувальник) укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів,
цивільно-правової відповідальності
водія та від нещасного випадку з водієм
та пасажирами на транспорті №28-2840-12-00234
(а.с. 6-15), згідно якого відповідач
застрахував належний позивачу
автомобіль «Тойота Авалон», 2012 року
випуску, р.н. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

24.10.2012 року близько 00:00 год. на 119-му
кілометрі автодороги Київ-Овруч
внаслідок зіткнення застрахованого
автомобіля з невідомою дикою твариною
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП), що підтверджується
письмовими поясненнями водія - ОСОБА_3
(а.с. 21), довідкою ВДАІ Іванківського РВ
(з обслуговування Іванківського та
Поліського районів) ГУМВС України в
Київській області від 26.07.2013 року (а.с.
26), висновком інспектора з дізнання
ВДАІ Іванківського РВ (з
обслуговування Іванківського та
Поліського районів) ГУМВС України в
Київській області від 26.07.2013 року від
31.10.2012 року (а.с. 27-28).

Унаслідок зіткнення автомобіль
«Тойота Авалон», р.н. НОМЕР_1, одержав
механічні пошкодження переднього
бампера, решітки радіатора, решітки
бампера, радіатора системи охолодження
автомобіля, а також внаслідок витоку
охолоджуючої рідини з радіатора та
перегріву двигун автомобіля вийшов з
ладу, що підтверджуються, актом огляду
пошкодженого транспортного засобу від
26.10.2012 року (а.с. 23-24), висновком судової
автотехнічної експертизи №11377/11378/13-52
від 25.12.2013 року, проведеної Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз (а.с. 193-196).

Відповідно до рахунків-фактур
товариства з обмеженою
відповідальністю «Саміт моторз
Україна» №СМУ0024431 від 05.11.2012 року та
№СМУ0028058 від 13.12.2012 року (а.с. 34 та 31
відповідно) вартість відновлювального
ремонту переднього бампера, решітки
радіатора, решітки бампера та
радіатора системи охолодження
автомобіля становить 13073,26 грн., ремонту
двигуна - 154843,52 грн.

Відповідач згідно банківської виписки
по особовому рахунку № за 01.07.2013
року (а.с. 39) на підставі страхового акта
№ДККА-21341 від 01.07.2013 року (а.с. 79)
виплатив позивачу страхове
відшкодування в розмірі 13073,26 грн.,
тобто без відшкодування вартості
ремонту двигуна пошкодженого авто.

Як вбачається з листів №№03/3868 від
03.07.2013 року та №03/4755 від 15.08.2013 року (а.с.
41-42 та 47-48 відповідно), відповідач
відмовив позивачеві у виплаті
страхового відшкодування за
рахунком-фактурою №СМУ0028058 від 13.12.2012
року у розмірі 154843,52 грн. за заміну
двигуна застрахованого автомобіля
«Тойота Авалон», р.н. НОМЕР_1, на
підставі п.п. 12.3, 16.1.14 договору, оскільки
поломка двигуна не перебуває у
причинно-наслідковому зв'язку з ДТП, а
викликана неналежним виконанням
водієм позивача своїх обов'язків після
ДТП.

З письмових пояснень водія ОСОБА_3 від
24.10.2012 року, наданих під час оформлення
ДТП, слідує, що після зіткнення він
зупинив автомобіль, оглянув місце
пригоди, перешкоди не виявив, після
огляду автомобіля виявив пошкодження
бампера та двигуна. При цьому, з
пояснень не вбачається, що двигун був
вимкнений ним негайно після зупинки
(а.с. 21).

Згідно з технічною документацією на
автомобіль «Тойота Авалон» (а.с. 125-219) у
разі витікання охолоджувальної рідини
водій повинен негайно вимкнути двигун.

У відповідності до висновку судової
автотехнічної експертизи №11377/11378/13-52
від 25.12.2013 року (а.с. 193-196) причиною
виходу з ладу двигуна автомобіля
«Тойота Авалон», р.н. НОМЕР_1, є
короблення головки блоку циліндрів та
блоку циліндрів із-за перегріву,
зумовленого роботою двигуна певний час
під навантаженням без охолоджуючої
рідини. Водій цього автомобіля не
дотримався правил експлуатації
транспортного засобу, міг своїми діями
запобігти виходу двигуна з ладу.

Відтак, колегія суддів, в підтвердження
висновків суду першої інстанції,
вважає, що якби водій «Тойота Авалон»,
р.н. НОМЕР_1, - ОСОБА_3, належним чином
стежив за технічним станом вказаного
автомобіля та виконав вимоги щодо його
експлуатації, то він міг би запобігти
пошкодженню його двигуна внаслідок
перегріву.

Отже, збитки в сумі 154843,52 грн. пов'язані
з ремонтом двигуна автомобіля «Тойота
Авалон», р.н. НОМЕР_1, не знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку з ДТП.

Відповідно до умов п.п. 12.3., 16.1.14.
договору страхування у розмір
страхового відшкодування по КАСКО не
включаються ремонт і технічне
обслуговування транспортного засобу,
не викликані страховим випадком
(реконструкція, переобладнання, знос,
технічний брак, поломка, тощо).
Підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування або
страхових виплат є випадки,
передбачені чинним законодавством
України, цим договором, а також
невиконання або неналежного виконання
страхувальником (вигодонабувачем,
водієм, довіреними особами
страхувальника, застрахованою особою)
своїх обов'язків та зобов'язань,
обумовлених цим договором, якщо він не
доведе, що виконання (або неналежне
виконання) було неможливим внаслідок
дії непереборної сили.

Частиною 2 ст. 1193 ЦК України
передбачено, що якщо груба
необережність потерпілого сприяла
виникненню або збільшенню шкоди, то
залежно від ступеня вини потерпілого (а
в разі вини особи, яка завдала шкоди, -
також залежно від ступеня її вини)
розмір відшкодування зменшується, якщо
інше не встановлено законом.

Враховуючи наведені вище обставини та
те, що пошкодженню двигуна автомобіля
«Тойота Авалон», р.н. НОМЕР_1, сприяла
необережність водія позивача - ОСОБА_3,
який не дотримався правил експлуатації
автомобіля, на переконання колегії
суддів, відповідач обґрунтовано
відмовив у здійсненні відшкодування
шкоди за договором страхування щодо
витрат на ремонт двигуна в сумі 154843,52
грн., про що судом першої інстанції
зроблено законний висновок.

Поряд із цим, колегія суддів вважає
правомірною відмову судом першої
інстанції у задоволенні вимог позивача
про стягнення з позивача 360,00 грн.
витрат на евакуацію транспортного
засобу, оскільки вказана сума була
відповідачем сплачена до звернення
позивача до суду з позовом у даній
справі, що підтверджується платіжним
дорученням №14305 від 15.08.2013 року (а.с. 76).

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«БНК-Україна» на рішення
господарського суду міста Києва від
12.03.2014 року у справі №910/16984/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 12.03.2014 року у справі
№910/16984/13 залишити без змін.

3. Справу №910/16984/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
С.Г. Рудченко

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз