КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р. Справа№ 911/281/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

секретар Джужа Р.Є.

за участю представників:

від позивача - Шемберко Т.М.
(представник за довіреністю)

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Київобленерго"

на рішення господарського суду
Київської області

від 18.03.2014 р.

у справі №911/281/14 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Київобленерго"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
гумовотехнічних виробів "Еласт"

про стягнення 17001,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Київобленерго" звернулося до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
гумовотехнічних виробів "Еласт" про
стягнення 17001,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення оплати за
використану електроенергію згідно
умов договору про постачання
електричної енергії №220042935 від 8 жовтня
2010 року, спожиту за період з травня 2012 р.
по липень 2012 р., внаслідок чого і
виникла заборгованість в розмірі 13230,54
грн. За прострочення виконання
зобов'язання позивач нарахував
відповідачу пеню в розмірі 3091,85 грн., 3%
річних в розмірі 679,22 грн. та інфляційні
втрати у розмірі 173,70 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 18.03.2014 р. у справі
№911/281/14 в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, Публічне акціонерне товариство
"Київобленерго" звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 18.03.2014 р. у справі №911/281/14 та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 р.
прийнято апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Київобленерго" до провадження, розгляд
справи призначено на 27.05.2014 р.

В судове засідання апеляційної
інстанції представник відповідача не
з'явився.

Оскільки явка представників сторін у
судове засідання не була визнана судом
обов'язковою, а також зважаючи на
наявні в матеріалах справи докази
належного повідомлення сторін про
місце, дату та час судового розгляду,
апеляційний суд визнав можливим
розглядати справу у відсутність
представника відповідача.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив її
задовольнити, скасувати рішення
господарського суду Київської області
від 18.03.2014 р. у справі №911/281/14 та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

08.10.2010 р. між позивачем, як
постачальником, та відповідачем, як
споживачем, було укладено договір про
постачання електричної енергії за
№220042935, відповідно до умов якого
постачальник продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 2*1000 кВА, а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої) ним
електричної енергії та здійснює інші
платежі за умовами цього договору (п.1.1
договору).

Згідно пункту 2.1 договору, під час
виконання умов договору, а також
вирішення всіх питань, що не обумовлені
цим договором, сторони зобов'язуються
керуватися чинним законодавством
України та правилами користування
електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Пунктом 2.2.2 договору передбачено, що
постачальник зобов'язується продавати
(постачати) споживачу електричну
енергію, як товар, з врахуванням його
особливих споживчих якостей та
фізико-технічних характеристик: в
межах 1600 кВт дозволеної потужності, в
обсягах, визначених відповідно до
розділу 5, та з урахуванням умов розділу
6 цього договору (Додаток №2 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу"); згідно з
категорією струмоприймачів споживача
відповідно до ПУЕ та гарантованого
рівня надійності електропостачання
схем електропостачання, визначених у
додатку №3 "Режими постачання
електричної енергії"; із дотриманням
граничних показників якості
електричної енергії, визначених
державними стандартами України
(Додаток №10 "Узгоджені показники
якості електричної енергії на межі
балансової належності").

Відповідно до пункту 2.3.3 договору
споживач зобов'язаний оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатку №4
"Порядок розрахунків за активну
електроенергію" та додатку №6 "Порядок
зняття показників розрахункових
приладів обліку електричної енергії та
форма звіту споживача про покази
приладів обліку".

Виходячи зі змісту пункту 4.2.1 договору,
за внесення платежів, передбачених
пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з
порушенням термінів, визначених в
додатку №4 "Порядок розрахунків за
активну електроенергію", споживач
сплачує постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати. Сума
пені зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

Відповідно до пункту 1.1 додатку №4 до
договору №220042935 "Порядок розрахунків
за активну електроенергію",
розрахунковий період споживачу
встановлено з 10 числа календарного
місяця по 10 число наступного місяця.

Пунктом 7 додатку №6 до договору №220042935
"Порядок зняття показів розрахункових
приладів обліку електричної енергії та
форма звіту Споживача про покази
приладів обліку" встановлено, що
споживач зобов'язаний протягом 10 годин
з моменту зняття показів лічильників
довести їх значення до постачальника
електричної енергії (спосіб передачі
звіту про зняті показники - в
Макарівський РП).

Позивач звернувся до суду з даним
позовом про стягнення з відповідача
13230,54 грн. основного боргу за спожиту
теплову енергію, 3091,85 грн. - пені, 679,22
грн. - 3 % річних., 173,70 грн. - інфляційних
втрат, у зв'язку з невиконанням
зобов'язань щодо оплати електричної
енергії за договором та додатками до
нього.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Умови договору свідчать про те, що за
своєю правовою природою він є
договором енергопостачання.

За договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується (ч.1
ст. 275 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, тоді як
відповідач порушив зобов'язання щодо
строків та порядку розрахунку за
спожиту електричну енергію за період з
травня 2012 р. по липень 2012 р., в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість в розмірі 13230,54 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.11.2012 року господарським судом
Київської області порушено
провадження у справі про банкрутство
за №Б8/122-12 за заявою фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
гумовотехнічних виробів "Еласт".

Відповідно до пункту 6 резолютивної
частини ухвали господарського суду
Київської області від 14.11.2012 року у
справі №Б8/122-12 введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів,
відповідно до ст. 12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, чинній на момент порушення
провадження у справі №Б8/122-12) конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, протягом тридцяти днів
від дня опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Частиною 2 ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено, що вимоги конкурсних
кредиторів, що заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, - не
розглядаються і вважаються погашеними,
про що господарський суд зазначає в
ухвалі, якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Враховуючи те, що заборгованість
відповідача у розмірі 13230,54 грн. виникла
у період з травня 2012 року по липень 2012
року, тобто термін виконання вимог
позивача до відповідача настав до дня
порушення провадження у справі про
банкрутство відповідача (№Б8/122-12), а
тому зазначені вимоги є конкурсними.

Колегією суддів встановлено, що
оголошення про порушення справи про
банкрутство було надруковано в газеті
"Урядовий кур'єр" за №33 (4919) 19.02.2013 року.

Також судом встановлено, а позивачем не
заперечується, що у тридцятиденний
строк після розміщення у офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення справи про банкрутство
відповідача, позивач не звертався із
заявою про визнання його вимог до
відповідача у справі про банкрутство
№Б8/122-12.

Відповідно до ч. 2 п. 54 постанови пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року за №15 "Про судову практику в
справах про банкрутство" Закон і ГПК не
містять приписів стосовно заборони
прийняття судом позовної заяви до
боржника, щодо якого вже порушено
справу про банкрутство, а також
стосовно вирішення спору за цим
позовом по суті. Порушення справи про
банкрутство не віднесено статтею 62 ГПК
до підстав для відмови судом у
прийнятті позовної заяви. Тому суди
мають у встановленому ГПК порядку
приймати позовні заяви до особи, щодо
якої порушено справу про банкрутство і
вирішувати спір за цією вимогою по суті
за правилами позовного провадження до
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення справи про банкрутство.
Після публікації оголошення
господарський суд на підставі частини
першої статті 79 ГПК ухвалою суду
зупиняє позовне провадження і
роз'яснює позивачу зміст і наслідки
частини другої статті 14 Закону. Якщо
позивач не звернувся у місячний строк з
дня публікації із заявою про визнання
його вимог до боржника у справі про
банкрутство, господарський суд
поновлює позовне провадження та
відмовляє у задоволенні позову на
підставі частини другої статті 14
Закону.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку щодо відмови
в задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача суми
заборгованості у розмірі 13230,54 грн.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає
про те, що позивача було позбавлено
можливості приймати участь у зборах
кредиторів з метою включення вимог
позивача щодо стягнення
заборгованості за використану
електроенергію до реєстру вимог
кредиторів, посилаючись при цьому на
те, що в порушення норм Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
зокрема ст.ст. 6, 7, 16 вказаного закону,
письмових повідомлень на адресу
позивача щодо проведення загальних
зборів кредиторів здійснено не було.

Колегією суддів не приймаються до
уваги вказані твердження скаржника,
оскільки позивач посилається на норми
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції,
прийнятій вже після порушення
провадження у справі про банкрутство
відповідача №Б8/122-12, та які стосуються
порядку проведення санації боржника до
порушення провадження у справі про
банкрутство, рішення про проведення
якого стосовно відповідача не
приймалося.

Оскільки судом відмовлено в
задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення з відповідача 13230,54 грн.
заборгованості, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача пені, 3%
річних та інфляційних втрат також не
підлягають задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків місцевого господарського
суду не спростовують.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийняв рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Київобленерго" залишити без
задоволення, рішення господарського
суду Київської області від 18.03.2014 р. у
справі №911/281/14 - без змін.

2. Матеріали справи №911/281/14 повернути до
господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун