ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 р.
Справа № 914/1382/14

За позовом:Львівського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України
уповноваженого органу
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова, м. Львів;до
відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кінопалац-Львів», м.
Львів;про:стягнення заборгованості в
розмірі 153 305,12 грн. Суддя - Крупник Р.В.
Секретар - Яслик Н.М.Представники
сторін:від прокуратури:Пандяк М. -
прокурор;від позивача:Яценко А.В. -
представник (довіреність №4 від
08.01.2014р.);від відповідача:Працьовитий
А.В. - представник (довіреність б/н від
17.05.2014р.);від Мін-ва оборони
України:Безушко О.І. - юрисконсульт КЕВ
м. Львова (довіреність №220/760/д від
28.11.2013р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

16.04.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Львівського прокурора з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України уповноваженого органу КЕВ м.
Львова до ТОВ «Кінопалац-Львів» про
стягнення заборгованості в розмірі 153
305,12 грн.

Ухвалою господарського суду від
18.04.2014р. порушено провадження по справі,
її розгляд призначено на 05.05.2014р. Також,
даною ухвалою суд відмовив прокурору в
задоволенні клопотання про
забезпечення позову. 05.05.2014р. розгляд
справи відкладено на 19.05.2014р.

19.05.2014р. представником позивача подано
заяву про збільшення та зміну позовних
вимог. Ухвалою суду від 19.05.2014р. в
задоволенні вказаної заяви відмовлено
з підстав, викладених в даній ухвалі.
19.05.2014р. в судовому засіданні було
оголошено перерву до 26.05.2014р.

В судове засідання 26.05.2014р. прокурор
з'явився, заявлені прокуратурою
позовні вимоги підтримав, через
канцелярію суду подав письмові
пояснення по суті справи та витяги з
ЄДР юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Позовні вимоги мотивує тим, що за
результатами прокурорської перевірки
з питань додержання посадовими особами
КЕВ м. Львова вимог ЗУ «Про правовий
режим майна у Збройних Силах України»
було встановлено, що 04.10.2001р. між
Будинком офіцерів Західного
оперативного командування м. Львова та
ТОВ «Кінопалац-Львів» укладено Договір
оренди №1, відповідно до положень якого
орендодавець передав, а орендар
(відповідач) прийняв у строкове, платне
користування на весь термін дії цього
Договору нежитлове приміщення Будинку
офіцерів, що розташоване за адресою: м.
Львів, вул. Театральна, 22. В подальшому,
Договором 8/1/КЕВ від 28.12.2007р. змінено
орендодавця на КЕВ м. Львова. Крім
цього, 06.12.2012р. між орендодавцем (КЕВ м.
Львова) та орендарем (відповідачем)
укладено додатковий Договір №8-3/2012/КЕВ
до Договору оренди від 04.10.2001р. №1, яким
встановлено орендну плату за базовий
місяць на рівні 61 263,19 грн. Відповідач
зобов'язувався перераховувати орендну
плату щомісячно, не пізніше 10 числа
наступного за звітним, з урахуванням
щомісячного індексу інфляції, однак
належним чином не виконав взяті на себе
зобов'язання за Договором, зокрема, не
вніс орендної плати за лютий-березень
2014р., в результаті чого утворилася
заборгованість в розмірі 143 860,61 грн.
Крім цього, у зв'язку з простроченням
внесення орендної плати, прокурор
просить суд стягнути з відповідача 9
444,51 грн. пені за період з 11.07.2013р. по
20.03.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 26.05.2014р. з'явився, заявлені
прокуратурою позовні вимоги підтримав,
представив суду новий розрахунок пені,
відповідно до якого така становить 526,97
грн.

Представник Міністерства оборони
України в судове засідання 26.05.2014р.
з'явився, заявлені прокуратурою
позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання 26.05.2014р. з'явився, проти
заявлених позовних вимог заперечив з
підстав, викладених у відзиві на
позовну заяву. Зокрема, у відзиві
зазначає про те, що дійсно у
відповідача існувала заборгованість
по орендній платі в розмірі 143 860,61 грн.,
проте станом на день розгляду справи,
заборгованість погашена ТОВ
«Кінопалац-Львів» у повному обсязі.
Крім цього, відмітив, що позивачем
невірно здійснено нарахування пені,
оскільки така розраховувалася за
період з 11.07.2013р. по 20.03.2014р., в той час як
предметом розгляду справи є
заборгованість за Договором

за лютий-березень 2014р. Відтак, на
думку представника відповідача,
підстави для стягнення з відповідача
пені в розмірі 9 444,51 грн. - відсутні.

Заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.10.2001р. між Будинком офіцерів
Західного оперативного командування м.
Львова та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кінопалац-Львів»
(надалі -Відповідач) було укладено
Договір оренди нежитлового приміщення,
розташованого на території
військового містечка №55 в Львівському
гарнізоні за адресою: м. Львів, вул.
Театральна, 22.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.11.2007р. між Будинком офіцерів
Західного оперативного командування м.
Львова, КЕВ м. Львова та ТОВ
«Кінопалац-Львів» укладено Договір
8/1/КЕВ про заміну орендодавця в
Договорі №1 оренди нежитлового
приміщення, розташованого на території
військового містечка №55 в Львівському
гарнізоні за адресою: м. Львів, вул.
Театральна, відповідно до якого КЕВ м.
Львова став новим орендодавцем за
Договором, відповідно всі права та
обов'язки орендодавця за Договором
перейшли до позивача.

Положеннями п.п. 1.1., 1.3.-1.4. Договору
визначено, що згідно із ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна», ЗУ
«Про господарську діяльність у
Збройних Силах», Постановою КМУ «Про
затвердження порядку надання дозволу
військовим частинам Збройних Сил на
передачу закріпленого за ними рухомого
та нерухомого майна в оренду» та на
основі положень цього Договору,
орендодавець передає, а орендар
(відповідач) приймає в строкове платне
користування на весь термін дії цього
Договору нежитлове приміщення -
вбудоване приміщення Будинку офіцерів,
що в цілому розташоване за адресою: м.
Львів, вул. Театральна, 22 (в подальшому -
Майно). Загальна площа та вартість
нежитлових приміщень, яка визначена
відповідно до експертної оцінки
(Додаток №3), складеної станом на
червень 2001р. становить: приміщення
першого поверху площею 363,3 м.кв. - 372,737
грн.; приміщення другого-третього
поверхів площею 918 м.кв. - 1.004,642 грн.
Вказані площі використовуються для
організації роботи кінотеатру
високоякісного світового рівня.

В подальшому, Додатковим договором
№8-3/2012/КЕВ від 06.12.2012р., п.п. 1.1., 1.3.
Договору викладено в наступній
редакції: Орендодавець передає, а
Орендар приймає в строкове платне
користування нерухоме майно -
нежитлові приміщення. Площею 879,3 кв.м. в
будівлі №1 військового містечка №55
(далі - Майно), що знаходиться на балансі
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова, розташоване за адресою: м.
Львів, вул. Театральна, 22, вартість
якого визначена на 31.07.2011р за
незалежною оцінкою та становить згідно
Звіту про експертну оцінку майна - 4 915
955,51 грн. Загальна площа та вартість
нежитлових приміщень, яка визначена
відповідно до експертної оцінки,
складеної станом на серпень 2011р.
становить 879,3 м2 - 4 915 955,51 грн. без ПДВ.

Вступ орендаря у користування майном
настає одночасно з підписанням цього
Договору та Акту прийому-передачі
вказаного майна (Додаток №2) (п. 2.1.
Договору).

На виконання зобов'язань за Договором,
Будинком офіцерів Західного
оперативного командування м. Львова, як
первісним орендодавцем за Договором
було передано відповідачу об'єкт
оренди. Факт передачі об'єкта оренди
підтверджується долученим до
матеріалів справи Додатком №2 до
Договору, а саме - Актом
прийому-передачі нежитлового
приміщення в оренду.

Відповідно до п.п. 3.1.-3.3. Договору,
орендна плата за орендоване майно
(Додаток №4) визначається на підставі
експертної оцінки нерухомого майна та
Методики розрахунку та порядку
використання плати за оренду
державного майна, затв. Постановою КМУ
в редакції від 19.01.2000р. №75 і за рік
становить 68868,95 грн. без ПДВ. Орендна
плата за місяць становить 5 793,07 грн.
Орендна плата перераховується
щомісячно, не пізніше 10 числа
наступного за звітним, з урахуванням
щомісячного індексу інфляції.

Вказаним вище Додатковим договором
№8-3/2012/КЕВ від 06.12.2012р., п. 3.1. Договору
викладено в наступній редакції:
Орендна плата встановлена без ПДВ за
базовий місяць (жовтень 2012р.) на рівні 61
263,19 грн., але не нижче орендної плати,
визначеної на підставі Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорцій її розподілу, затв.
постановою КМУ від 04.10.1995р. № 786 (зі
змінами), яка становить без ПДВ за
базовий місяць розрахунку (жовтень
2012р.) 61 263,19 грн.

Як зазначив в судовому засіданні
прокурор, відповідачу виставлялися
рахунки на оплату, зокрема, рахунок №183
від 12.02.2014р. (за оренду за лютий 2014р.) та
рахунок №350 від 14.03.2014р. (за оренду за
березень 2014р.), однак такі оплачені не
були.

Проте, з долучених представником
відповідача платіжних доручень
вбачається, що заборгованість за лютий
2014р. в розмірі 74 250,43 грн. погашена ТОВ
«Кінопалац-Львів» повністю 03.04.2014р.,
тобто ще до подання цього позову до
суду. Заборгованість за березень 2014р. в
розмірі 74 695,93 грн., частково погашена
відповідачем 24.03.2014р. в розмірі 4 695,93
грн., натомість повне погашення боргу
відбулося 25.04.2014р. після порушення
провадження у справі, що
підтверджується долученими до справи
платіжними дорученнями.

Таким чином, судом встановлено, що до
подання позовної заяви відповідачем
повністю погашено борг за лютий в
розмірі 74 250,43 грн. та частково за
березень 2014р. в розмірі 4 250,43 грн.,
відповідно до сплати залишилося 70 000,00
грн., які ТОВ «Кінопац-Львів» оплачено
після порушення провадження у справі, а
саме - 25.04.2014р., що підтверджується
наявним в матеріалах справи платіжним
дорученням №123 від 24.04.2014р.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму
ВГС України «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18
господарський суд припиняє
провадження у зв'язку з відсутністю
предмета спору (пункт 1-1 частини першої
статті 80 ГПК), зокрема, у випадку
припинення існування предмета спору
(наприклад, сплата суми боргу, знищення
спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає, що провадження у справі в
частині стягнення з відповідача 70 000,00
грн. основного боргу слід припинити.

В задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з відповідача 78 946,36 грн.
основного боргу слід відмовити,
натомість позовні вимоги про стягнення
з відповідача 9 444,51 грн. пені на думку
суду, є такими, що підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконану роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 283 ГК України, які
кореспондуються з положеннями ст. 759 ЦК
України встановлено, що за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві)
за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 286 ГК України передбачено,
що орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна»
орендар зобов'язаний вносити орендну
плату своєчасно і у повному обсязі.
Крім цього, такий же обов'язок
покладається на орендаря п. 5.3.
Договору

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Судом встановлено, що внаслідок
неналежного виконання умов Договору в
частині сплати орендної плати,
відповідач фактично заборгував
позивачу 60 000,00 грн. за лютий 2014р., однак
вказані грошові кошти були сплачені
відповідачем повністю (в період з
17.03.2014р. по 03.04.2014р.) та 70 000,00 грн. за
березень 2014р., які перераховані
відповідачем лише 25.04.2014р. (після
порушення провадження у справі).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно положень п. 3.5. Договору орендна
плата, перерахована несвоєчасно,
стягується відповідно до чинного
законодавства України з урахуванням
пені у розмірі подвійної облікової
ставки, встановленої НБУ на день оплати
від сум заборгованості за кожний день
(включаючи день оплати).

Як вбачається з позовної заяви та
долучених до неї документів, позивач,
крім суми основного боргу, просить
стягнути з відповідача 9 444,51 грн. пені
за період з 11.07.2013р. по 20.03.2014р.

Крім цього, в судовому засіданні
26.05.2014р. позивачем до матеріалів справи
долучено новий розрахунок пені,
здійснений відповідно до періодів, за
які стягується борг. Згідно вказаного
розрахунку, розмір пені складає 390,89
грн. за лютий 2014р. та 136,08 грн. за
березень 2014р., всього 526,97 грн. При цьому,
в матеріалах справи відсутня як заява
прокурора, так і заява позивача (проти б
якої не заперечував прокурор) про
зменшення розміру позовних вимог в
частині зменшення пені до 526,97 грн.

Як зазначив ВГС України в пункті 2
Інформаційного Листа від 13.07.2012р. №
01-06/908/2012 «Про доповнення
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2011
№ 01-06/249 «Про постанови Верховного Суду
України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів» за змістом
частини шостої статті 232 ГК України та
статті 253 ЦК України початком для
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання
буде день, наступний за днем, коли воно
мало бути виконано.

Однак, з позовної заяви вбачається, що
нарахування пені здійснювалося
всупереч вимогам законодавства,
зокрема, не з наступного дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, а це
відповідно 11.03.2014р. (заборгованість по
орендній платі за лютий 2014р.) та 11.04.2014р.
(заборгованість по орендній платі за
березень 2014р.), а з 11.07.2013р. по 20.03.2014р.
Водночас, правомірність нарахування та
стягнення пені за заборгованість, яка
виникла до лютого 2014р. не є предметом
даного розгляду.

Суд, здійснивши перерахунок пені за
період, за який стягується
заборгованість зазначає, що розмір
пені, який підлягає стягненню з
відповідача складає 526,97 грн. В решті
позовних вимог щодо стягнення пені
слід відмовити.

Щодо звернення Львівського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України в інтересах держави з даним
позовом, суд відзначає наступне.

Статтею 121 Конституції України
встановлено, що на органи прокуратури
покладено представництво інтересів
держави в суді у випадках визначених
законом.

Право на звернення прокурора або його
заступника до господарського суду в
інтересах держави передбачено п. 6 ст. 20
ЗУ «Про прокуратуру».

Згідно з абзацом четвертим частини
першої статті 2 ГПК країни
господарський суд порушує справи за
позовами прокурорів, які звертаються
до господарського суду в інтересах
держави.

Частиною другою згаданої статті
передбачено, що у позовній заяві
прокурор самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також вказує орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах, за відсутності ж такого
органу або відсутності у нього
повноважень зазначає про це в позовній
заяві.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини
Рішення Конституційного Суду України
від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за
конституційним поданням Вищого
арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України прокурори та їх заступники
подають до арбітражного суду позови
саме в інтересах держави, а не в
інтересах підприємств, установ і
організацій незалежно від їх
підпорядкування і форм власності.

З Витягу з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців вбачається,
що засновником КЕВ м. Львова виступає
Міністерство оборони України. В
позовній заяві прокурор зазначив, що
КЕВ м. Львова є органом, уповноваженим
державою виконувати відповідні
функції у відносинах, що виникають з її
діяльності. Крім цього, в судовому
засіданні прокурор відзначив, що
держава зацікавлена в належній
поведінці суб'єктів цивільних
правовідносин, які вона закріпила в
законах та інших нормативно-правових
актах. Натомість, невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань призвело до недоотримання
позивачем грошових коштів та
відповідно, до зменшення дохідної
частини бюджету, чим в даному випадку і
порушено інтерес держави.

Оскільки позов був заявлений
прокурором в інтересах держави,
судовий збір відповідно до положень ст.
49 ГПК України слід стягнути з позивача
в розмірі 1 655,69 грн. та відповідача в
розмірі 1 410,41 грн. в дохід державного
бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
2, 4-3, 12, 29, 33, 34, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кінопалац-Львів» (79070, м. Львів, пр.
Червоної Калини, 39; ) на
користь Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Львова (79016, м. Львів, вул.
Шевченка, 3А; ) 526,97 грн.
пені.

3. В частині стягнення з ТОВ
«Кінопалац-Львів» на користь КЕВ м.
Львова 70 000,00 грн. основного боргу -
провадження припинити.

4. В задоволенні позовних вимог
щодо стягнення решти основного боргу
та пені - відмовити.

5. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кінопалац-Львів» (79070, м. Львів, пр.
Червоної Калини, 39; ) 1
410,41 грн. судового збору в дохід
державного бюджету України.

6. Стягнути з
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова (79016, м. Львів, вул. Шевченка, 3А;
) в дохід державного
бюджету України 1 655,69 грн. судового
збору в дохід державного бюджету
України.

7. Накази видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

8. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
30.05.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.