ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.Справа № 922/271/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання
Лобові Р.М.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи ОСОБА_2, м.
Харків до 1.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік", м.
Харків; 2. Харківське міське управління
юстиції в особі відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції; 3-я особи , на стороні першого
відповідача, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору: 1.
ОСОБА_3, с. Петрівське, 2. ОСОБА_4, м.
Харків 3. ОСОБА_5, м. Харків про
визнання недійсним рішення за участю
представників сторін:

Представник позивача - Халабурдін С.В.
за довіреністю № 206 від 29.01.2014р.;

Представник 1-го відповідача - Летючий
В.П. за довіреністю № б/н від 12.02.2014р.;

Представник 2-го відповідача - не
з"явився;

1-ї 3-ї особи - Летючий В.П. за
довіреністю;

2-ї 3-ї особи - Летючий В.П. за
довіреністю;

3-ї 3-ї особи - Летючий В.П. за
довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_2, м. Харків
(позивач) звернулася до господарського
суду Харківської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік", м. Харків
(перший відповідач), Харківського
міського управління юстиції в особі
відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції (другий відповідач), згідно
якого просить суд:

- визнати недійсним рішення загальних
зборів засновників Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Антік", оформлене протоколом № 5
від 18 квітня 2011 року про виключення
ОСОБА_2 зі складу учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік", про
зміну часток учасників товариства,
перерозподіл часток учасників у
статутному капіталі, про затвердження
нової редакції статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Антік";

- визнати недійсною нову редакцію
статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік",
затверджену рішенням загальних зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік",
оформленого протоколом № 5 від 18 квітня
2011 року;

- зобов'язати Харківське міське
управління юстиції в особі відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції скасувати
державну реєстрацію нової редакції
статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік",
затверджену рішенням загальних зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік",
оформленого протоколом № 5 від 18 квітня
2011 року.

Ухвалою господарського суду від
03.02.2014р. прийнято вказану позовну заяву
до розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд на
17.02.2014р. (суддя Доленчук Д.О.).

Відповідно до витягу з автоматизованої
системи документообігу суду від 14.03.2014
року, у зв'язку з хворобою судді
Доленчука Д.О., справу призначено до
розгляду судді Аюповій Р.М.

Ухвалою господарського суду від
17.03.2014р. залучено до участі у справі в
якості другого відповідача -
Харківське міське управління юстиції в
особі відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції.

Ухвалою господарського суду від
12.05.2014р., за клопотанням представника
першого відповідача, продовжено строк
розгляду даного спору за межами
двомісчного строку, в порядку статті 69
ГПК України.

У призначеному судовому засіданні
20.05.2014р. представник позивача позов
підтримав, наполягав на його
задоволенні. Через канцелярію суду
надав додаткові докази по справі (вх. №
16623), які судом долучені до матеріалів
справи.

Представник першого відповідача,
присутній в судовому засіданні 20.05.2014р.
проти позову заперечував, через
канцелярію суду надав додаткові докази
по справі (вх. № 16622), які судом долучені
до матеріалів справи.

Представник третіх осіб, присутній в
судовому засіданні 20.05.2014р. проти
позову заперечував, просив суд
відмовити в його задоволенні.

Представник другого відповідача у
судове засідання 20.05.2014р. не з"явився,
про причину неявки суд не повідомив.
Про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Представники присутніх в судовому
засіданні 20.05.2014р. позивача, першого
відповідача та третіх осіб пояснили, що
ними надані всі необхідні для розгляду
справи письмові докази та вважають за
можливе розглянути справу по суті в
даному судовому засіданні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
представників сторін, судом
встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи, 20.11.2009р.
було проведено державну реєстрацію
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Антік»(надалі -
Товариство), засновниками якого
виступили: ОСОБА_8 з часткою 15% від
статутного капіталу, ОСОБА_3 - 50% від
статутного капіталу, ОСОБА_9 - 15% від
статутного капіталу, ОСОБА_4 - 20% від
статутного капіталу.

Зі статуту ТОВ «Агро-Антік», в редакції
2009 року вбачається, що ОСОБА_8 вніс до
статутного капіталу нежитлову будівлю
виробничої лабораторію за адресою:
АДРЕСА_1, комплекс заводу по
виробництву соняшникової олії за
адресою: АДРЕСА_2, нежитлове приміщення
складу для зберігання масляничних
культур площею 1115,8 кв. м АДРЕСА_2.

ОСОБА_9 внесла нежиле приміщення складу
для зерна площею 1634 кв. м за адресою:
АДРЕСА_3, нежиле приміщення вагової
площею 102 кв. м за адресою: АДРЕСА_3,
нежитлове приміщення складу для
зберігання сільськогосподарських
культур площею 294,8 кв. м за адресою:
АДРЕСА_2.

Вкладом ОСОБА_3 слугували грошові кошти
в розмірі 500 000,00 грн.

ОСОБА_4 вніс до статутного капіталу
нежитлову будівлю складу для
зберігання сільськогосподарських
культур площею 1320 кв. м за адресою:
АДРЕСА_2.

Розмір статутного капіталу ТОВ
«Агро-Антік» складав 2 000 000,00 грн.

На підставі договору купівлі-продажу
частки у статутному капіталі ТОВ
«Агро-Антік», укладеного 29 січня 2010
року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з однієї
сторони та ОСОБА_2 (позивач) з іншої
сторони, позивач прийняла у власність
частку у статутному капіталі ТОВ
«Агро-Антік», що становить 30% від
статутного капіталу.

Як свідчить протокол № 3 загальних
зборів учасників ТОВ «Агро-Антік» від 29
січня 2010 року, ОСОБА_2 була прийнята до
складу учасників із часткою в сумі 600
000,00 грн., що складає 30% статутного
капіталу.

Державну реєстрацію змін до статуту
ТОВ «Агро-Антік» проведено 19 лютого 2010
року.

Таким чином, відповідно до п. 1.3. Статуту
Товариства, затвердженого загальними
зборами учасників Товариства (протокол
від 29.01.2010р.) учасниками Товариства є:
ОСОБА_2 - 30% статутного капіталу; ОСОБА_3 -
50% статутного капіталу; ОСОБА_4 - 20%
статутного капіталу.

Відповідно до матеріалів справи, 18
квітня 2011 року рішенням загальних
зборів засновників ТОВ «Агро-Антік»,
оформлених протоколом № 5, позивача
було виключено зі складу учасників ТОВ
«Агро-Антік» за систематичне
невиконання обов'язків учасника
Товариства.

У загальних зборах брали участь
учасники ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які у
сукупності володіли 70% статутного
капіталу Товариства.

З протоколу № 5 від 18 квітня 2011 року
вбачається, що рішення загальних
зборів про виключення позивача зі
складу засновників було обґрунтовано
неодноразовою неявкою позивача на
загальні збори учасників Товариства та
неучастю в іншій діяльності Товариства
з 29 січня 2010 року.

Представник першого відповідача та
третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
заперечуючи проти позову, вказував на
те, що позивачу направлялося
повідомлення про проведення загальних
зборів, та, оскільки вона не з'явилася
на загальні збори учасників, то, на
думку першого відповідача, суттєво
ускладнила діяльність Товариства.
Враховуючи повторну неявку позивача на
загальні збори, на думку представника
першого відповідача, були всі законні
підстави для виключення ОСОБА_2 зі
складу учасників ТОВ «Агро-Антік».

Натомість, як зазначає представник
позивача, ОСОБА_2 повідомлень про
проведення вищезазначених зборів не
отримувала та про час, місце їх
проведення та порядок денний
повідомлена не була.

Дані обставини і стали підставою для
звернення позивача до господарського
суду Харківської області з відповідним
позовом, про визнання недійсним
рішення загальних зборів засновників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік",
оформлене протоколом № 5 від 18 квітня
2011 року про виключення ОСОБА_2 зі
складу учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Антік", про зміну часток учасників
товариства, перерозподіл часток
учасників у статутному капіталі, про
затвердження нової редакції статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік"; та про
визнання недійсною нову редакцію
Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік",
затверджену рішенням загальних зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік",
оформленого протоколом № 5 від 18 квітня
2011 року.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до п. 4 ст.12 ГПК України,
господарським судам підвідомчі справи,
що виникають з корпоративних відносин
у спорах між господарським товариством
та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Справи, що виникають з корпоративних
відносин, - це спори між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), в тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами),
що пов'язані зі створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства. Предметом
відповідних позовів можуть бути вимоги
про визнання недійсними актів органів
управління господарського товариства,
визнання недійсними установчих
документів товариства або договорів
про відчуження майна тощо. Виняток
становлять трудові спори за участю
господарського товариства;

Згідно з Рекомендаціями Президії
Вищого господарського суду України від
28.12.2007р. № 04-5/14 "Про практику
застосування законодавства у розгляді
справ, що виникають з корпоративних
відносин" (Із змінами і доповненнями,
внесеними рекомендаціями президії
Вищого господарського суду України
від 18 червня 2009 року N 04-06/83, від 28 грудня
2009 року N 04-06/190), до корпоративних спорів
належать спори між учасниками
(акціонерами) господарського
товариства з приводу створення,
припинення товариства та управління
його діяльністю. Оскільки установчі
документи господарського товариства
затверджуються під час створення
товариства, подаються для державної
реєстрації товариства та в подальшому
регулюють відносини з приводу
управління господарським товариством,
спори за позовами учасників товариства
про визнання недійсними установчих
документів товариства або їх частини,
змін до них належать до корпоративних і
вирішуються господарськими судами за
місцезнаходженням відповідних
господарських товариств.

Регулювання корпоративних відносин
здійснюється Господарським кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України „Про господарські
товариства", іншими
нормативно-правовими актами, і
безпосередньо установчими документами
товариства.

В розумінні ст. ст. 1, 4 Закону України
„Про господарські товариства" (далі -
Закон) господарськими товариствами
визнаються підприємства, установи,
організації, створені на засадах угоди
між юридичними особами і громадянами
шляхом об'єднання їх майна та
підприємницької діяльності з метою
одержання прибутку. До господарських
товариств належить, зокрема,
товариство з обмеженою
відповідальністю, яке діє на підставі
статуту.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону, товариством з
обмеженою відповідальністю визнається
товариство, що має статутний капітал,
розділений на частки, розмір яких
визначається установчими документами.

Засновниками та учасниками товариства
можуть бути підприємства, установи,
організації, а також громадяни, крім
випадків, передбачених законодавчими
актами (стаття 3 Закону ).

Права та обов'язки учасників
товариства встановлені ст. ст. 10,11
Закону.

Статтею 11-1 вищезазначеного закону
встановлено, що законодавство про
господарські товариства ґрунтується
на нормах, установлених Конституцією
України, і складається із Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України, цього Закону, інших
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до цих законодавчих актів.

Товариством з обмеженою
відповідальністю є засноване одним або
кількома особами товариство, статутний
капітал якого поділений на частки,
розмір яких встановлюється статутом
(ст.80 ГК України,ст. 140 ЦК України, ст. 50
Закону).

З матеріалів справи вбачається, що
перший відповідач за своєю
організаційно-правовою формою
господарювання є Товариством з
обмеженою відповідальністю

Відповідно до ч. 2. ст. 143 Цивільного
кодексу України, статут товариства з
обмеженою відповідальністю зі всіма
наступними змінами зберігається в
органі, що здійснив державну
реєстрацію товариства, і є відкритим
для ознайомлення.

Таким чином, статут є основним доказом
участі учасника в господарському
товаристві.

Як свідчать матеріали справи,
відповідно до п. 1.3. до Статуту
Товариства, затвердженого загальними
зборами учасників Товариства (протокол
від 29.01.2010р.) учасниками Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Антік" є: ОСОБА_2 - 30% статутного
капіталу; ОСОБА_3 - 50% статутного
капіталу; ОСОБА_4 - 20% статутного
капіталу.

Статтею 97 ЦК України встановлено, що
управління товариством здійснюють
його органи. Органами управління
товариством є загальні збори його
учасників і виконавчий орган, якщо інше
не встановлено законом.

Згідно приписів ст. 98 Цивільного
кодексу України загальні збори
учасників товариства мають право
приймати рішення з усіх питань
діяльності товариства, у тому числі і з
тих, що передані загальними зборами до
компетенції виконавчого органу (ч. 1).
Рішення загальних зборів може бути
оскаржене учасником товариства до суду
(ч. 5).

Таким чином, вказана норма права
передбачає можливість оскарження
рішення загальних зборів учасником
товариства до суду.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про
господарські товариства" та ст. 145 ЦК
України вищим органом товариства з
обмеженою відповідальністю є загальні
збори учасників. Вони складаються з
учасників товариства або призначених
ними представників. Учасники мають
кількість голосів, пропорційну розміру
їх часток у статутному капіталі.

Відповідно до п. 7.4. Статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агро-Антік", Вищим органом управління
Товариства є - загальні збори його
учасників.

Згідно з п. 7.5. Статуту Товариства, до
виключної компетенції загальних
зборів, зокрема, належать наступні
повноваження:

- визначення основних напрямків
діяльності Товариства, затвердження
його планів та зівітів про їх
виконання;

- прийняття та затвердження Статуту
Товариства, Статутів його дочірніх
підприємств, положень про його філії та
представництва, внесення змін до
Статуту, зміна розміру його статутного
капіталу,

- створення та відкликання виконавчого
органу Товариства;

-призначення та звільнення директора
Товариства, директорів філій,
прелдставництв, обрання та відкликання
голову та членів ревізійної комісії,
визначення умов оплати праці осадових
осіб Товариства, його його дочірніх
підприємств, філій та представництв;

- вирішення питання про придбання
Товариством частки (її частини)
учасника Товариства;

- виключення учасника з Товариства,
прийняття нових учасників.

Відповідно до ст. 61 Закону України "Про
господарські товариства", загальні
збори учасників товариства з обмеженою
відповідальністю скликаються не рідше
двох разів на рік, якщо інше не
передбачено установчими документами.
Позачергові загальні збори учасників
скликаються головою товариства при
наявності обставин, зазначених в
установчих документах, у разі
неплатоспроможності товариства, а
також у будь-якому іншому випадку, якщо
цього потребують інтереси товариства в
цілому, зокрема, якщо виникає загроза
значного скорочення статутного
(складеного) капіталу. Загальні збори
учасників товариства повинні
скликатися також на вимогу виконавчого
органу. Учасники товариства, що
володіють у сукупності більш як 20
відсотками голосів, мають право
вимагати скликання позачергових
загальних зборів учасників у будь-який
час і з будь-якого приводу, що
стосується діяльності товариства. Якщо
протягом 25 днів голова товариства не
виконав зазначеної вимоги, вони вправі
самі скликати загальні збори
учасників. Про проведення загальних
зборів товариства учасники
повідомляються передбаченим статутом
способом із зазначенням часу і місця
проведення зборів та порядку денного.
Повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів. Будь-хто з учасників
товариства вправі вимагати розгляду
питання на загальних зборах учасників
за умови, що воно було ним поставлено не
пізніш як за 25 днів до початку зборів.
Не пізніш як за 7 днів до скликання
загальних зборів учасникам товариства
повинна бути надана можливість
ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів. З питань, не
включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою
всіх учасників, присутніх на зборах.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 13 від 24.10.2008 року „Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" передбачено, що
рішення загальних зборів учасників
(акціонерів) та інших органів
господарського товариства є актами,
оскільки ці рішення зумовлюють
настання правових наслідків,
спрямованих на регулювання
господарських відносин, і мають
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин. У зв'язку з цим підставами для
визнання недійсними рішень загальних
зборів акціонерів (учасників)
господарського товариства можуть бути
: - порушення вимог закону та/або
установчих документів під час
скликання та проведення загальних
зборів товариства; - позбавлення
акціонера (учасника) товариства
можливості взяти участь у загальних
зборах; - порушення прав чи законних
інтересів акціонера (учасника)
товариства рішенням загальних зборів.

Відповідно до п. 2.16. Рекомендації
президії Вищого господарського суду
України від 28.12.2007р. №04-5/14 "Про практику
застосування законодавства у розгляді
справі, що виникають з корпоративних
відносин", господарським судам у
вирішенні спорів зі справі про
визнання недійсними рішень загальних
зборів за позовами акціонерів, яких не
було повідомлено про проведення
загальних зборів, необхідно давати
оцінку всіх обставин справи в їх
сукупності та з"ясовувати, чи порушує
оспорювань рішення права та
охоронювані законом інтереси позивача.

Для визнання недійсним рішення
загальних зборів товариства необхідно
встановити факт порушення цим рішенням
прав та законних інтересів учасника
(акціонера) товариства; якщо за
результатами розгляду справи факт
такого порушення не встановлено,
відсутні правові підстави для
задоволення позову (п. 19 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" від 24.10.2008р. №
13).

За змістом положень ст. ст. 1, 2 ГПК
України, правом на пред'явлення позову
до господарського суду наділені,
зокрема, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності
(в спорах, пов'язаних з порушенням
корпоративних прав), а суд, шляхом
вчинення провадження у справах,
здійснює захист осіб, права і
охоронювані законом інтереси яких
порушені або оспорюються.

Вирішуючи переданий на розгляд
господарського суду спір по суті, суд
повинен встановити наявність у особи,
яка звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист якого
подано позов, тобто встановити, чи є
особа, за позовом якої (або в інтересах
якої) порушено провадження у справі,
належним позивачем. Відсутність права
на позов в матеріальному розумінні
тягне за собою прийняття рішення про
відмову в задоволенні позову,
незалежно від інших встановлених судом
обставин, оскільки лише наявність
права обумовлює виникнення у інших
осіб відповідного обов'язку перед
особою, якій таке право належить і яка
може вимагати виконання такого
обов'язку (вчинити певні дії або
утриматись від їх вчинення) від
зобов'язаних осіб. Отже, лише
встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист яких подано
позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорення і відповідно приймає рішення
про захист порушеного права або
відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог, у
зв'язку з відсутністю факту порушення
відповідного права.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 під
поняттям "охоронюваний законом
інтерес", що вживається в законах
України, треба розуміти як прагнення до
користування матеріальним та/або
нематеріальним благом, так і
зумовлений загальним змістом,
об'єктивний і прямо не опосередкований
у суб'єктивному праві простий
легітимний дозвіл, що є самостійним
об'єктом судового захисту та інших
засобів правової охорони з метою
задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і Законом України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України,
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
капіталі (майні) господарської
організації, що включають
правомочність на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

При цьому, виходячи зі змісту вказаної
норми закону, учаснику товариства
надається однакова сукупність прав,
включаючи, зокрема, право на участь в
управлінні товариством, тобто право,
яким охоплюється участь в роботі
загальних зборів, можливість бути
обраним до складу інших органів
товариства та брати участь в їх
діяльності, вносити пропозиції, тощо.
Отже, фактично, право на управління
товариством має складну структуру,
оскільки складається з низки
правомочностей. Вказане право за
наявності встановлених законом умов
повинно реалізуватися учасником
товариства, як управненою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 100 ЦК України учасник
товариства у випадках та в порядку,
встановлених законом, може бути
виключений з товариства.

У відповідності до ч. 1 ст. 64 Закону
України «Про господарські товариства»
учасника товариства з обмеженою
відповідальністю, який систематично не
виконує або неналежним чином виконує
обов'язки, або перешкоджає своїми діями
досягненню цілей товариства, може бути
виключено з товариства на основі
рішення, за яке проголосували учасники,
що володіють у сукупності більш як 50
відсотками загальної кількості
голосів учасників товариства.

Як свідчать матеріали справи, 18.04.2014р.
відбулись загальні збори учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік", з
порядком денним, відповідно до
протоколу №5:

-Про стан додержання учасниками
Товариства вимог Статуту, Закону
України "Про господарські товариства",
та заходт щодо його поліпшення;

-Про зміни у складі Товариства;

-Про внесення змін до Статуту
Товариства.

В загальних зборах прийняли участь:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, які в сукупності
володіють 70% статутного капіталу.

Відповідно до протоколу загальних
зборів від 18.04.2011р., за систематичне
невиконання обов"язків учасника
Товариства, ОСОБА_2 одностайною
кількістю голосів була виключена зі
складу Товариства.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про господарські товариства»,
що також передбачено ст. 7.6. Статуту
Товариства, загальні збори учасників
вважаються повноважними, якщо на них
присутні учасники (представники
учасників), що володіють у сукупності
більш як 60 відсотками голосів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 59 Закону
України «Про господарські товариства»
з питань, зазначених у пунктах "а", "б"
статті 41 цього Закону, а також при
вирішенні питання про виключення
учасника з товариства рішення
вважається прийнятим, якщо за нього
проголосують учасники, що володіють у
сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників
товариства. З решти питань рішення
приймається простою більшістю голосів.

Крім того, у відповідності до п. 7.12.
статуту ТОВ «Агро-Антік», в редакції
чинній на момент прийняття спірного
рішення, про проведення чергових
загальних зборів не менш ніж за 30 днів
директор товариства письмово
повідомляє кожного учасника
товариства персонально. У
повідомленні, яке надсилається поштою
або іншими засобами зв'язку,
зазначається час, місце проведення
зборів та порядок денний загальних
зборів учасників.

Як зазначає позивач, в порушення вимог
статті 61 Закону України „Про
господарській товариства",
персонального повідомлення про
скликання загальних зборів учасників
Товариства на адресу ОСОБА_2 не
надсилалось, оголошення в засобах
масової інформації про скликання
загальних зборів із зазначенням про
порядок денний, час та місце проведення
загальних зборів учасників не
розміщувалося.

На підтвердження даного факту, суд
зазначає, що матеріали справи не
містять жодних доказів отримання
позивачем повідомлення про проведення
загальних зборів учасників ТОВ
«Агро-Антік», в тому числі й тих, що
відбулися 18.04.2011р., в зв"язку з чим, суд
не може погодитися з твердженням
представника відповідача про
систематичне порушення ОСОБА_2
обов'язків учасника товариства щодо
неявки на загальні збори учасників
Товариства.

Пленум Верховного суду України в п. 29
Постанови «Про практику розгляду
судами корпоративних спорів» від 24
жовтня 2008 року N 13 роз'яснив, необхідно
встановити причинний зв'язок між діями
(бездіяльністю) учасника товариства та
негативними наслідками для товариства,
а також дослідити мотиви поведінки
учасника, форму вини тощо.

Відповідно до п. 9.4. Статуту Товариства,
учасники зобов"язані:

-дотримуватись вимог Статуту
Товариства і виконувати рішення
загальних зборів учасників інших
органів управління Товариством;

-виконувати свої зобов"язання перед
Товариством, в тому числі ті, які
пов"язані з майновою участю;

- вносити внески в розмірі, порядку і
засобами, передбаченими Статутом
Товариства та іншими документами
Товариства;

-не розголошувати комерційну таємницю
і конфедеційну інформацію про
діяльність Товариства;

-сприяти Товариству в здійсненні його
діяльності.

У п. 29 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про практику розгляду
судами корпоративних спорів» від 24
жовтня 2008 року N 13 зазначено, що при
вирішенні спорів, пов'язаних з
виключенням учасника з товариства,
господарські суди, як випливає зі
змісту статті 64 Закону про
господарські товариства, повинні
дослідити всі обставини, пов'язані з
виключенням учасника з товариства,
дати оцінку його поведінці, встановити
наявність негативних для товариства
наслідків у зв'язку з діями
(бездіяльністю) учасника. Якщо
негативні наслідки ще не настали,
потрібно правильно визначити
вірогідність їх настання. Необхідно
встановити причинний зв'язок між діями
(бездіяльністю) учасника товариства та
негативними наслідками для товариства,
а також дослідити мотиви поведінки
учасника, форму вини тощо.

Вирішуючи питання про наявність факту
перешкоджання учасником своїми діями
досягненню цілей товариства, необхідно
встановити, що поведінка учасника
суттєво ускладнює діяльність
товариства чи робить її практично
неможливою.

Господарські суди повинні враховувати
як фактичні обставини, що були
підставою для виключення учасника з
товариства, так і дотримання вимог
законодавства та установчих
документів при скликанні та проведенні
відповідних загальних зборів.

Отже, дослідивши поведінку позивача, що
має правове значення, суд не знаходить
в її діях перешкоджання досягненню
цілей товариства або ж систематичного
невиконання нею обов'язків учасника
господарського товариства.

Представник відповідача у судовому
засіданні не надав суду жодних доказів
настання негативних наслідків для ТОВ
"Агро-Антік" через неявку позивача на
загальні збори учасників, матеріали
справи не містять будь-яких доказів
того, що така неявка створила ризик
настання негативних наслідків для ТОВ
«АГРО-АНТІК».

Дослідивши дотримання вимог
законодавства та установчих
документів при скликанні та проведенні
відповідних загальних зборів, суд
також зазначає наступне.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про практику розгляду
судами корпоративних спорів» від 24
жовтня 2008 року N 13 роз'яснено, що
безумовною підставою для визнання
недійсними рішень загальних зборів у
зв'язку з прямою вказівкою закону є
прийняття загальними зборами рішень з
питань, не включених до порядку денного
загальних зборів товариства (частина
четверта статті 43 Закону про
господарські товариства).

З протоколу № 5 від 18 квітня 2011 року
вбачається, що питання про примусове
виключення ОСОБА_2 до порядку денного
загальних зборів учасників ТОВ
«Агро-Антік» внесено не було.

Крім того, статтею 10 Закону України
«Про господарські товариства»
визначено, що учасники товариства
мають право брати участь в управлінні
справами товариства в порядку,
визначеному в установчих документах,
за винятком випадків, передбачених цим
Законом; одержувати інформацію про
діяльність товариства.

За приписами частин 4, 5 статті 61 цього
Закону учасники товариства, що
володіють у сукупності більш як 20
відсотками голосів, мають право
вимагати скликання позачергових
зборів учасників у будь-який час і з
будь-якого приводу, що стосується
діяльності товариства. Якщо протягом 25
днів голова товариства не виконав
зазначеної вимоги, вони вправі самі
скликати збори учасників. Про
проведення загальних зборів
товариства учасники повідомляються
передбаченим статутом способом з
зазначенням часу і місця проведення
зборів та порядку денного.
Повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів. Будь-хто з учасників
товариства вправі вимагати розгляду
питання на зборах учасників за умови,
що воно було ним поставлено не пізніш
як за 25 днів до початку зборів. Не
пізніш як за 7 днів до скликання
загальних зборів учасникам товариства
повинна бути надана можливість
ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів. З питань, не
включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою
всіх учасників, присутніх на зборах.

З матеріалів справи вбачається, що
внаслідок порушення встановленого
законом і Статутом Товариства порядку
скликання і проведення позачергових
зборів учасників товариства були
порушені права та охоронювані законом
інтереси ОСОБА_2, як учасника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік", зокрема,
встановлені статтями 10, 61 Закону
України "Про господарські товариства",
а відтак рішення, прийняті товариством
на спірних зборах, суперечать статтям
61, 64 Закону, що є підставою для визнання
їх недійсними.

Що ж стосується позовних вимог про
визнання недійсною нової редакції
Статуту Товариства та зобов'язання
Харківського міського управління
юстиції в особі відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції скасувати державну реєстрацію
нової редакції статуту, то суд вважає,
що вони підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Зі ст. 29 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» вбачається, що зміни
до установчих документів юридичної
особи підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» відомості,
які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

За змістом положень ч. 1 ст. 82 ГК України
та ст. 4 Закону України "Про
господарські товариства" (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) установчим документом
товариства з обмеженою
відповідальністю є статут. Установчі
документи повинні містити відомості
про вид товариства, предмет і цілі його
діяльності, склад засновників та
учасників, найменування та
місцезнаходження, розмір та порядок
утворення статутного (складеного)
капіталу, порядок розподілу прибутків
та збитків, склад та компетенцію
органів товариства та порядок
прийняття ними рішень, включаючи
перелік питань, по яких необхідна
кваліфікована більшість голосів,
порядок внесення змін до установчих
документів та порядок ліквідації і
реорганізації товариства. Відсутність
зазначених відомостей в установчих
документах є підставою для відмови у
державній реєстрації товариства.

Відповідно до ст. 7 зазначеного Закону
зміни, які сталися в установчих
документах товариства і які вносяться
до державного реєстру, підлягають
державній реєстрації за тими ж
правилами, що встановлені для
державної реєстрації товариства.

Товариство зобов'язане у п'ятиденний
строк повідомити орган, що провів
реєстрацію, про зміни, які сталися в
установчих документах, для внесення
необхідних змін до державного реєстру.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи на зборах товариства
18 квітня 2011 року одним із прийнятих
рішень було рішення про внесення змін
до Статуту товариства шляхом його
затвердження в новій редакції. Дана
редакція Статуту товариства не
підписана ОСОБА_2, та остання відсутня в
ній як учасник Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік".

Проте, як було встановлено вище,
рішення прийняті на позачергових
зборах товариства 18.04.2011, в тому числі
про внесення змін до статуту шляхом
викладення його в новій редакції, були
прийняті товариством з порушенням
статей 61, 64 Закону України "Про
господарські товариства", та прав
ОСОБА_2, передбачених статтями 10, 61
зазначеного Закону, а відтак і нова
редакція статуту, прийнята на спірних
зборах підлягає визнанню недійсною,
оскільки також суперечить статтям 61, 64
Закону України "Про господарські
товариства" та статті 8 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців".

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК
та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", будь-які подані
учасниками процесу докази (в тому
числі, зокрема, й стосовно інформації у
мережі Інтернет) підлягають оцінці
судом на предмет належності і
допустимості. Вирішуючи питання щодо
доказів, господарські суди повинні
враховувати інститут допустимості
засобів доказування, згідно з яким
обставини справи, що відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Що ж до належності
доказів, то нею є спроможність
відповідних фактичних даних містити
інформацію стосовно обставин, які
входять до предмета доказування з
даної справи. Суд обґрунтовує своє
рішення лише тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Подані докази не можуть бути відхилені
судом з тих мотивів, що вони не
передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

У Постанові пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
23.03.2012р. "Про судове рішення" зазначено,
що рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі. Рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого, зокрема,
чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються. Рішення може
ґрунтуватись лише на тих доказах, які
були предметом дослідження і оцінки
судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач
документально та нормативно довів
обґрунтованість позовних вимог,
водночас відповідач та треті особи не
надали будь-яких доказів наявності
підстав для примусового виключення
ОСОБА_2 зі складу учасників товариства,
дотримання вимог чинного
законодавства України про порядок
скликання та проведення загальних
зборів, в зв"язку з чим позов підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що вимоги до другого
відповідача є похідними від первісних
та другий відповідач - є органом, який
здійснює реєстраційні дії, а даний спір
виник з вини першого відповідача, суд
вважає, що судові витрати, відповідно
до ст. 49 ГПК України, слід покласти на
першого відповідача.

Керуючись Конституцією України,
Законом України "Про господарські
товариства", ст. ст. 97, 98, 203, 216, 236
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2,
12, 15, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Визнати недійсним рішення загальних
зборів засновників Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агро-Антік» (м. Харків, пров. Метизний,5,
) оформлене протоколом
№ 5 від 18 квітня 2011 року про виключення
ОСОБА_2 (АДРЕСА_4, ИНН НОМЕР_1) зі складу
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Антік», про
зміну часток учасників товариства,
перерозподілом часток учасників у
статутному капіталі, про затвердження
нової редакції статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агро-Антік».

Визнати недійсною нову редакцію
Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Антік» (м.
Харків, пров. Метизний,5, ), затверджену рішенням загальних
зборів Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Антік»,
оформленого протоколом № 5 від 18 квітня
2011 року.

Зобов'язати Харківське міське
управління юстиції в особі відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції скасувати
державну реєстрацію нової редакції
Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Антік» (м.
Харків, пров. Метизний,5, ), затверджену рішенням загальних
зборів Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Антік»,
оформленого протоколом № 5 від 18 квітня
2011 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Антік» (м.
Харків, пров. Метизний,5, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_4, ИНН
НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору
у розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 26.05.2014 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/271/14