ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2014
Справа №905/1485/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Уханьової О.О., при
секретарі судового засідання
Федоренко Р.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи:

за позовом - Державного
підприємства "Вугілля України" м. Київ

до відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
Банк

"Промекономбанк" м.
Донецьк

про зобов'язання ПАТ "КБ
"Промекономбанк" припинити дії з
утримання (заволодіння) коштів ДП
"Вугілля України" у сумі 4727366,89грн., що
порушує право позивача на вільне
розпорядження власними коштами та
повернення коштів у сумі 4727366,89грн. на
рахунок позивача, що відновить
становище позивача, яке існувало у
нього до порушення,

за участю представників сторін:

від позивача - не явився,

від відповідача - Немченко І.А. за
довіреністю №547 від 26.06.2014р.

СУТЬ СПРАВИ:

ДП "Вугілля України" м. Київ звернулось
до господарського суду з позовом до ПАТ
"Комерційний Банк "Промекономбанк" м.
Донецьк про зобов'язання останнього
припинити дії з утримання (заволодіння)
коштів ДП "Вугілля України" у сумі
4727366,89грн., що порушує право позивача на
вільне розпорядження власними коштами
та повернення коштів у сумі 4727366,89грн.
на рахунок позивача, що відновить
становище позивача, яке існувало у
нього до порушення.

Правовою підставою звернення є
посилання позивача на приписи ст. 41
Конституції України, ст.ст. 387,612
Цивільного кодексу України, оскільки
відповідач за твердженням позивача,
незаконно, без відповідної правової
підстави заволодів його майном
(коштами) в сумі 4727366,89грн., що обумовлює
необхідність відновити становище
позивача, яке існувало у нього до
порушення шляхом звернення із
зазначеним вище позовом.

В підтвердження позовних вимог до
позовної заяви додано копії
генерального договору про
факторингове обслуговування з
регресом №01 від 18.11.2013р., угоди №2 від
22.11.2013р., додаткової угоди №2/1 від
22.11.2013р., угоди №3 від 22.11.2013р. до
договору №01 від 18.11.2013р., виписок по
особовим рахункам ДП "Вугілля України"
з 01.12.2013р. по 31.12.2013р., листа-вимоги №2044/06
від 20.12.2013р., вимоги №0074/06 від 23.01.2014р. з
доказами її направлення, акту звірки
взаємних розрахунків станом на 28.01.2014р.,
реєстру платіжних доручень ДП "Вугілля
України" рах.№320 від 15.01.2014р.,
платіжних доручень №111 від 12.02.2014р. та
№261 від 28.02.2014р.

24.03.2014р. до канцелярії господарського
суду від відповідача надійшов відзив
на позовну заяву, в якому останній
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог та припинити
провадження у справі. Обґрунтовуючи
свою правову позицію ПАТ "КБ
"Промекономбанк" посилається на той
факт, що кошти, зараховані від
дебіторів ДП "Вугілля України" на
транзитний рахунок за правовим
статусом йому не належать і не можуть
бути перераховані на користь клієнта
внаслідок встановлення обмежень
нормативними документами НБУ щодо
використання коштів, зарахованих на
транзитні рахунки. На думку
відповідача, зазначені кошти
відповідно до умов п.2.1. генерального
договору можуть бути перераховані
банком тільки за їх призначенням. Крім
того, у своєму відзиві ПАТ "КБ
"Промекономбанк" визначив певний
перелік документів, які всупереч
умовам договору позивачем надані не
були, у зв'язку з чим банком не було
здійснено перерахування авансу за
генеральним договором. Також
відповідач зазначає, що внаслідок
зміни виду забезпечення виконання
зобов'язань за генеральним договором (в
редакції підписаної додаткової угоди
№2/2 від 26.11.2013р.) ДП "Вугілля України"
зобов'язано погодити перелік дебіторів
(права вимоги грошових коштів від яких
приймаються на умовах факторингу) з
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України та надати банку
належним чином засвідчену копію цього
погодження.

09.04.2014р. в судовому засіданні
оголошувалась перерва до 24.04.2014р. до
11-20години, про що належним чином
повідомлені представники сторін.

24.04.2014р. позивачем надано суду письмові
пояснення до прохальної частини
позовної заяви.

В той же день представниками позивача
та відповідача надані додаткові
документи, які залучені до матеріалів
справи.

24.04.2014р. розгляд справи продовжений на 15
днів на підставі ст.69 ГПК України за
клопотанням сторін.

24.04.2014р. в судовому засіданні
оголошувалась перерва до 14.05.2014р. до
11-20години, про що належним чином
повідомлені представники сторін.

Представник позивача після перерви в
судове засідання 14.05.2014р. не явився, про
причини неявки не повідомив,
додаткових документів не надав.
Представник відповідача наполягав на
відмові у позові, додаткових
документів не надав.

Господарський суд вирішує спір за
наявними в матеріалах справи
документами, оскільки обмежений
термінами розгляду справи по суті,
визначеними у ст. 69 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є зобов'язання ПАТ "КБ
"Промекономбанк" припинити дії з
утримання (заволодіння) коштів ДП
"Вугілля України" у сумі 4727366,89грн., що
порушує право позивача на вільне
розпорядження власними коштами та
повернення коштів у сумі 4727366,89грн. на
рахунок позивача, що відновить
становище позивача, яке існувало у
нього до порушення..

Правовою підставою звернення є
посилання позивача на приписи ст. 41
Конституції України, ст.ст. 387,612
Цивільного кодексу України, оскільки
відповідач за твердженням позивача,
незаконно, без відповідної правової
підстави заволодів його майном
(коштами) в сумі 4727366,89грн., що обумовлює
необхідність відновити становище
позивача, яке існувало у нього до
порушення шляхом звернення із
зазначеним вище позовом.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності,
виконуються на підставі договорів.

Господарським судом при дослідженні
матеріалів прави у сукупності
встановлено, що 18.11.2013р. ПАТ "КБ
"Промекономбанк" (далі - банк) та ДП
"Вугілля України" (далі - клієнт)
підписали договір №01 (далі - договір),
який за своєю правовою природою є
договором факторингу та підпадає під
правове регулювання Глави 73 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до п.2.1 цього договору
клієнт відступає, а фактор здійснює
придбання відповідно до умов цього
договору права наявних грошових вимог,
які належать клієнту на підставі
документів, підтверджуючих такі права
до дебіторів, а також право майбутніх
грошових вимог, які виникнуть у
майбутньому. Для здійснення
факторингового обслуговування клієнт
подає фактору заяву на факторингове
обслуговування (додаток №4 до договору)
та сторони підписують перелік
дебіторів, права вимог до яким
передаються з правом регресних вимог
до клієнта (додаток №2 до договору) у
відповідності до умов цього договору.
Загальний ліміт на клієнта по
факторингу, розмір лімітів на
дебіторів та розмір авансу, що
виплачується фактором, вказуються в
переліку дебіторів, визначаються
фактором самостійно та узгоджуються з
клієнтом (п.2.2. договору). При цьому,
згідно п.2.3. договору (в редакції угоди
№2 від 22.11.2013р. до цього договору),
грошова вимога до дебітора вважається
придбаною фактором у клієнта з моменту
підписання сторонами «Переліку сум
надходжень від дебіторів право вимоги
на отримання яких приймаються на
умовах факторингу з регресом», який
щомісячно погоджується сторонами у
вигляді додаткових угод до договору.
Так, на виконання цього пункту договору
сторони підписали Додаткові угоди,
якими вони затвердили цей перелік.
Відповідно до цих угод загальний ліміт
клієнта по факторингу з регресом
складає 25000000,00грн.

Згідно умов договору фактор
зобов'язався, зокрема, для проведення
факторингового обслуговування за цим
договором відкрити клієнту в Київській
філії ПАТ «КБ «Промекономбанк» (МФО
380032) транзитний рахунок №4320 та
рахунок №4320 (п.3.1.2. договору в
редакції угоди №3 від 22.11.2013р.),
одержувати права вимог грошових коштів
від дебіторів клієнта у відповідності
до умов цього договору (п.3.1.3. договору),
перераховувати кошти з рахунку 2909 в
такій черговості: 1) на рахунок 2039 для
погашення простроченої нарахованої
комісії (дисконту), 2) на рахунок 2038 для
погашення нарахованої комісії
(дисконту), 3) на рахунок 2037 для
погашення простроченої заборгованості
за факторингом, 4) на рахунок 2030 для
погашення заборгованості за
факторингом, 5) в погашення штрафних
санкцій, 6) залишкову частину (при
наявності) - на поточний рахунок
клієнта (п.3.1.6. договору).

Відповідно до п.3.1.9. договору фактор
також зобов'язався здійснювати
управління дебіторською
заборгованістю, а саме, зокрема,
щомісячно надавати клієнту виписки по
рахунках, що стосуються факторингового
обслуговування клієнта.

За невиконання чи неналежне виконання
своїх зобов'язань за цим договором
сторони несуть відповідальність
відповідно до чинного законодавства
України (п.5.1. договору).

Положення договору, що стосуються
відступлення клієнтом на користь
фактора права вимоги коштів від
конкретного дебітора, так само як і
оплати фактором авансу клієнту,
набирають сили з моменту підписання
сторонами відповідного реєстру
переданих документів по угоді. Договір
набирає сили з моменту його підписання
сторонами і діє до 17 листопада 2014р. (п.9.1.
договору).

Дослідивши цей договір (з укладеними
угодами та додатковими угодами до
нього), господарський суд вважає його
укладеним та обов'язковим для
виконання сторонами.

За умовами ст.193 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.ст.525-526 Цивільного
Кодексу України (далі - ЦК України)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи документи господарський суд
зазначає наступне:

Відповідно до ст.174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору. Між сторонами зобов'язання
виникли з генерального договору про
факторингове обслуговування з
регресом №01 від 18.11.2013р.

Згідно ч.2 ст.350 Господарського кодексу
України загальні умови та порядок
здійснення факторингових операцій
визначаються Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України, іншими законодавчими актами, а
також нормативно-правовими актами
Національного банку України та
національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг.

За змістом частини 1 статті 1077
Цивільного кодексу України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

За приписами ч.1 ст.1078 Цивільного
кодексу України предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога). Крім того, частиною другою цієї
статті встановлено й момент переходу
права вимоги за договором факторингу,
за яким відступлення вимоги обумовлене
певною подією - за таким договором
право вимоги переходить до фактора з
моменту настання цієї події. Так,
зокрема, відступлення права вимоги за
договором факторингу може
здійснюватися в якості забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором. У такому правочині
невиконання клієнтом своїх зобов'язань
зумовлює перехід права вимоги до
фактора.

Законом України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг" факторинг
вважається фінансовою послугою
(підпункт 11 пункту 1 статті 4 Закону).
Так, за умовами укладеного договору,
фактор здійснював придбання грошових
вимог, які належать клієнту, або
виникнуть у майбутньому.

Як зазначає позивач в позовній заяві та
вбачається з наданих ним банківських
виписок, протягом 21.11.2013р. по 03.01.2014р.
відповідач на виконання умов договору
з відкритого рахунку №4320
здійснив фінансування витрат клієнта
на суму 245872800,17грн. При цьому, дебітори
за цей період перерахували на
транзитний рахунок №4320 суму у
розмірі 250600167,06грн. Отже, станом на час
пред'явлення позову різниця між сумою,
що надійшла від дебіторів на
транзитний рахунок №4320 та сумою,
яка перерахована відповідачем з
рахунку №4320 для фінансування
витрат складає 4727366,89грн.

Розділом 8 договору сторони встановили
порядок врегулювання можливих спорів
при виконанні цього договору. Так
пунктом 8.1. передбачено, що у зв'язку з
виконанням положень цього договору між
сторонами виникають спірні питання, то
вони підлягають рішенню шляхом
переговорів, а у випадку недосягнення
згоди - в господарському суді по
місцезнаходженню фактора. Внаслідок
порушення умов договору, на думку
позивача, останній звернувся до
відповідача з листом-вимогою №2044/06 від
20.12.2013р. (який наявний в матеріалах
справи), в якому вимагав ПАТ "КБ
"Промекономбанк" профінансувати
витрати у сумі 5072024,43грн. по оплаті
вартості послуг перевезення вугілля,
відповідно наданого позивачем реєстру
платіжних доручень від 13.12.2013р. Після
чого, відповідачем було здійснено
часткове фінансування витрат на
загальну суму 344657,54грн. Враховуючи той
факт, що ПАТ "КБ "Промекономбанк" не було
здійснено фінансування витрат у
повному обсязі, позивач звернувся до
нього з вимогою №0074/06 від 23.01.2014р., в
якій вимагав у семиденний строк від дня
пред'явлення цієї вимоги перерахувати
кошти у сумі 4727366,89грн. в рахунок
виконання реєстру платіжних доручень
ДП "Вугілля України" від 15.01.2014р. або
повернути на рахунок дебітора - ПАТ
"Центренерго". Зазначена вимога
відповідачем розглянута не була, кошти
не повернуті, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, позивач зазначає, що між ним
та відповідачем було підписано акт
звірки, відповідно якого останній
визнає, що утримає на своєму рахунку
суму у розмірі 4727366,89грн.

Правовою підставою звернення з позовом
є посилання позивача на приписи ст. 41
Конституції України, ст.ст. 387,612
Цивільного кодексу України, оскільки
відповідач, за твердженням позивача,
незаконно, без відповідної правової
підстави заволодів його майном
(коштами) в сумі 4727366,89грн., що обумовлює
необхідність відновити становище
позивача, яке існувало у нього до
порушення шляхом звернення із
зазначеним вище позовом.

Таким чином, позивач у позовній заяві
посилається на порушення відповідачем
статті 387 Цивільного кодексу України,
якою передбачено право власника
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним. Господарським
судом встановлено, що спірні
правовідносини виникли з генерального
договору про факторингове
обслуговування з регресом №01 від
18.11.2013р., що спростовує твердження
позивача про незаконне, без
відповідної правової підстави
заволодіння коштами відповідачем.

Як вбачається із вимог позивача, ним
було заявлено віндикаційний позов,
який є способом захисту речового права
власності, що застосовується тоді, коли
у власника зберігається право
власності, але він не може його
здійснювати, оскільки річ вибула із
його володіння і перебуває в
неправомірному (незаконному) володінні
іншої особи. Особливістю даного позову
є те, що його предметом може бути лише
індивідуально визначене майно та
наявність спірного майна в натурі у
особи, яка без законних підстав володіє
ним.

Згідно прохальної частини позовної
заяви позивач просить суд зобов'язати
ПАТ "КБ "Промекономбанк" припинити дії з
утримання (заволодіння) коштів ДП
"Вугілля України" у сумі 4727366,89грн., що
порушує право позивача на вільне
розпорядження власними коштами та
повернення коштів у сумі 4727366,89грн. на
рахунок позивача, що відновить
становище позивача, яке існувало у
нього до порушення. Протягом розгляду
справи позивачем в обґрунтування своїх
вимог та відповідачем в обґрунтування
заперечень надані документи, які
виключно стосуються їх відносин як
фактора та клієнта за генеральним
договором про факторингове
обслуговування з регресом №01 від
18.11.2013р., у зв'язку з чим суд прийшов до
висновку, що позивачем помилково
заявлено віндикаційний позов про
захист речового права.

Заперечення відповідача, зокрема, з
підстав неправильного застосування
позивачем ст.612 Цивільного кодексу
України судом до уваги не приймаються з
огляду на вищевикладене, а що
стосуються заперечень в частині
непогодження з Міністерством
енергетики та вугільної промисловості
України зміненого переліку дебіторів,
права грошової вимоги до яких клієнт
відступає, то умовами договору не
передбачена необхідність даного
погодження. Крім того, договір є діючим
та не визнавався недійсним, а тому
обов»язковим для виконання сторонами.
При цьому, згідно п.2.3. договору (в
редакції угоди №2 від 22.11.2013р. до цього
договору), грошова вимога до дебітора
вважається придбаною фактором у
клієнта з моменту підписання сторонами
«Переліку сум надходжень від дебіторів
право вимоги на отримання яких
приймаються на умовах факторингу з
регресом», який щомісячно погоджується
сторонами у вигляді додаткових угод до
договору, а матеріалами справи
доведено, що на виконання цього пункту
договору сторони підписали додаткові
угоди, якими вони затвердили цей
перелік.

З урахуванням викладеного,
господарський суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог ДП "Вугілля
України" м. Київ в повному обсязі.

Крім того, господарський суд вважає
необхідним зазначити, що згідно умов
договору факторингу фактор
зобов'язався, зокрема, перераховувати
кошти з рахунку 2909 в такій черговості: 1)
на рахунок 2039 для погашення
простроченої нарахованої комісії
(дисконту), 2) на рахунок 2038 для
погашення нарахованої комісії
(дисконту), 3) на рахунок 2037 для
погашення простроченої заборгованості
за факторингом, 4) на рахунок 2030 для
погашення заборгованості за
факторингом, 5) в погашення штрафних
санкцій, 6) залишкову частину (при
наявності) - на поточний рахунок
клієнта (п.3.1.6. договору).

Відповідно до Плану рахунків
бухгалтерського обліку банків України,
який затверджений постановою
Правління НБУ від 17.06.2044р. №280
вищезазначені рахунки відносяться до
ІІ класу рахунків, зокрема, 29 -
кредиторська заборгованість та
транзитні рахунки за операціями з
клієнтами банку, 2909 - інша кредиторська
заборгованість за операціями з
клієнтами банку, а 203 - вимоги, що
придбані за операціями факторингу із
суб»єктами господарювання, 2030 - вимоги,
що придбані за операціями факторингу
із суб»єктами господарювання.

Господарським судом встановлено, що на
рахунку №4320 по дебету - 0,00грн., а
на рахунку №4320 обліковуються
кошти в розмірі 4727366,89грн., що свідчить
про право позивача в подальшому
здійснити захист своїх прав, у разі їх
порушення, з урахуванням п. 3.1.6
договору факторингу та положень ст. 16
ЦК України та ст. 20 ГК України.

Таким чином, позивач повинен
здійснювати захист своїх порушених
прав із застосування відповідного у
співвідношенні до порушеного права
способу їх захисту та з урахуванням
умов тих договірних відносин, що
склались між сторонами.

Що стосується клопотання відповідача
про припинення провадження по справі,
господарський суд відмовляє у його
задоволенні, оскільки діючим
законодавством передбачений вичерпний
перелік підстав для припинення
провадження по справі.

Враховуючи, що у задоволенні позову
відмовлено, на позивача покладається
сплачений ним судовий збір в повному
обсязі, відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі ст. 41 Конституції України,
ст.ст.16,387,525-526,612,629,1077,1078 Цивільного
кодексу України, ст.ст.20,67,174,193,350
Господарського кодексу України,
ст.ст.4-5,33,49,81-1,82,82-1,84,85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в повному обсязі у
задоволенні позовних вимог Державного
підприємства "Вугілля України" м. Київ
про зобов'язання ПАТ "КБ
"Промекономбанк" припинити дії з
утримання (заволодіння) коштів ДП
"Вугілля України" у сумі 4727366,89грн., що
порушує право позивача на вільне
розпорядження власними коштами та
повернення коштів у сумі 4727366,89грн. на
рахунок позивача, що відновить
становище позивача, яке існувало у
нього до порушення

Судові витрати покласти на позивача.

Повний текст рішення підписаний
16.05.2014р.

Рішення господарського суду може бути
оскаржено до Донецького апеляційного
господарського суду через місцевий
господарський суд у десятиденний
термін з дня підписання повного тексту
рішення.

Суддя
О.О. Уханьова