ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 р.
Справа № 923/639/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В., при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до міського комунального підприємства
"Херсонтеплоенерго", м. Херсон

про стягнення 56073,08 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Єршова С.В. - юрисконсульт,
довіреність №14-108 від 18.04.2014р.;

від відповідача: Тайльмайєр А.М. -
юрисконсульт, довіреність №3359-15 від
20.12.2013р.

Суть спору: публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (позивач)
звернулось до суду з позовом, в якому
просить стягнути з міського
комунального підприємства
"Херсонтеплоенерго" (відповідач) суму
інфляційних втрат у розмірі 11236,61 грн.,
суму пені у розмірі 37130,53 грн. та суму 3%
річних у розмірі 7705,94 грн. Судовий збір
позивач просить суд покласти на
відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору №13/3053-БО-33 від 28.12.2012р.,
положення ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК
України та ст. 193 ГК України.

28.05.2014р. відповідачем через
канцелярію суду подано відзив на
позовну заяву, в якому просить суд
зменшити розмір штрафних санкцій. У
відзиві на позовну заяву відповідач
зазначає, що у випадку стягнення
штрафних санкцій на користь позивача в
повному обсязі, це може призвести до
понесення підприємством додаткових
збитків, в результаті яких - примусове
виконання рішення суду виконавчими
службами у вигляді арешту рахунків, що
в свою чергу заблокує господарську
діяльність та унеможливить повне
виконання підприємством боргових
зобов'язань перед кредиторами,
відсутність змоги провести
ремонтно-відновлювальні роботи
обладнання в неопалювальний період, і,
як наслідок, погіршить фінансове
становище, що в майбутньому може
призвести до банкрутства підприємства.
Відповідач також вказує, що
заборгованість державних органів по
своєчасному відшкодуванню різниці в
тарифах за надані відповідачем послуги
з теплопостачання, а також несвоєчасне
надходження компенсацій за поставлену
відповідачем теплову енергію
громадянам, яким надаються пільги та
субсидії, і є однією із тих виняткових
обставин, що заслуговує на об'єктивну
оцінку судом. Даний відзив з додатком
суд прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні позовні вимоги
визнав у повному обсязі, але просить
суд зменшити розмір штрафних санкцій,
надавши аналогічні пояснення, які
містяться у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 28
грудня 2012 року між публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(продавець) та міським комунальним
підприємством "Херсонтеплоенерго"
(покупець) був укладений договір
№13/3053-БО-33 купівлі-продажу природного
газу (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору,
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний
газ, видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 ЗУ "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ, на умовах
цього договору.

Позивач, виконуючи умови договору
№13/3053-БО-33 від 28.12.2012р., поставив
відповідачу протягом січня 2013 року -
грудня 2013 року, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 33968722,19
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
які підписані сторонами та скріплені
їхніми печатками.

Пунктом 6.1. договору, сторони
погодили, що оплата за газ здійснюється
покупцем виключно грошовими коштами,
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки газу. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 14-го числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Відповідачем, у порушення п.6.1.
договору, не виконано зобов'язання з
оплати поставленого природного газу у
встановлені строки, у зв'язку з чим
позивачем було здійснено йому
нарахування пені, інфляційних втрат та
3% річних за прострочення виконання
грошових зобов'язань за договором.

Обґрунтовуючи підстави позову,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем умов спірного
договору, внаслідок чого позивачем
нараховано відповідачу пеню у розмірі
37130,53 грн., інфляційні втрати у розмірі
11236,61 грн. та 3% річних у розмірі 7705,94 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174
Господарського кодексу України,
договір є підставою для виникнення
цивільних прав і обов'язків
(господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання, відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з приписами ст. 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язання є правовідношенням, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші), чи утриматися від
виконання певних дій, а інша сторона
має право вимагати виконання такого
обов'язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Право на нарахування пені сторони
узгодили в п.7.2. договору, яким
передбачили, що у разі невиконання
покупцем умов пункту 6.1. цього договору,
продавець має право не здійснювати
поставку газу покупцю, або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1. умов цього договору,
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов висновку
про його правильність та відповідність
умовам договору.

Разом з тим, суд приймає до уваги
клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафних санкцій, та зменшує
заявлену до стягнення позивачем суму
пені на 25%, з огляду на наступне.

В обґрунтування зменшення
розміру штрафних санкцій, відповідач
посилається на те, що 80% теплової
енергії, яку виробляє МКП
"Херсонтеплоенерго", споживають
громадяни, а тому основним джерелом
доходів відповідача є грошові кошти,
які надходять від населення.
Заборгованість абонентів та бюджетних
установ перед МКП "Херсонтеплоенерго",
станом на 22.05.2014 року, становить 46,8 млн.
грн. Дані обставини, перешкоджають
відповідачеві своєчасно сплачувати
власні борги за отриманий природний
газ, електроенергію, воду, проводити
ремонтні роботи, тощо. Також,
кредиторська заборгованість
відповідача становить 80,3 млн. грн., в
тому числі, станом на 01.05.2014р.,
заборгованість у розмірі 74,1 млн. грн. за
природний газ перед позивачем.
Внаслідок цього підприємство є
збитковим, що підтверджується його
балансом, копію якого надано до
матеріалів справи.

На підставі пункту 3 частини 1
статті 83 ГПК України, господарський
суд, приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Відповідно до підпункту 3.17.4
підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи фактичні обставини справи,
приймаючи до уваги те, що предметом
договору №13/3053-БО-33 від 28.12.2012р. є
постачання газу для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами, організаціями
та іншими споживачами, а також те, що
МКП "Херсонтеплоенерго" є соціально
значимим підприємством, яке забезпечує
централізоване теплопостачання
населення, підприємств і установ
бюджетної сфери в місті Херсоні, що
прострочка з оплати газу за спірним
договором виникла через несвоєчасне
відшкодування різниці в тарифах за
надані відповідачем послуги з
теплопостачання, а також, несвоєчасне
надходження компенсації за поставлену
відповідачем теплову енергію
громадянам, яким надаються пільги та
субсидії і яка, у разі її надходження,
негайно перераховувалась на рахунок
позивача в якості оплати за отриманий
газ за спірним договором, суд вважає за
можливе задовольнити клопотання
відповідача, та відповідно до ст. 233 ГК
України, п.3 ст. 83 ГПК України зменшити
заявлену до стягнення суму пені на 25%.

За таких обставин, вимога
позивача про стягнення з відповідача
пені підлягає частковому задоволенню,
лише у розмірі 27847,90 грн.

Крім того, позивачем за
прострочене відповідачем зобов'язання
нараховано відповідачу інфляційні
втрати за весь час прострочення та 3%
річних, розмір яких складає 11236,61 грн. та
7705,94 грн. відповідно.

Ст. 625 ЦК України допускає, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua).
Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора. Індекс інфляції,
застосований у розрахунку відповідача,
відповідає таким даним.

В разі, якщо сторони в договорі не
передбачили сплату процентів річних та
їх розмір, підлягають сплаті три
проценти річних від простроченої суми
за весь час прострочення. Проценти
річних є самостійною формою
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань та
можуть стягуватися поряд із пенею.

Перевіривши розрахунок сум
інфляційних втрат та 3% річних,
наведений позивачем, суд позовні
вимоги задовольняє повністю.

Доказів сплати нарахованих сум
інфляційних втрат у розмірі 11236,61 грн.
та 3% річних у розмірі 7705,94 грн.,
відповідачем суду не надано, а отже
вони підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги в
частині стягнення суми пені у розмірі
27847,90 грн., суми інфляційних втрат у
розмірі 11236,61 грн. та суми 3% річних у
розмірі 7705,94 грн. підлягають
задоволенню, оскільки вони погоджені
та розраховані у встановленому законом
порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Понесені позивачем витрати зі
сплати судового збору у розмірі 1827,00
грн., відшкодовуються йому за рахунок
відповідача, з вини якого спір доведено
до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представникам сторін про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 44, 49, 82, п.3 ч.1 ст. 83, ст.ст.
84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з міського комунального
підприємства "Херсонтеплоенерго" (73019,
м. Херсон, Острівське шосе, 1, код ЄДРПОУ
- 31653320) на користь публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код
ЄДРПОУ - 20077720) суму пені у розмірі 27847,90
грн., суму інфляційних втрат у розмірі
11236,61 грн., суму 3% річних у розмірі 7705,94
грн. та 1827,00 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Наказ видати стягувачу після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.06.2014р.

Суддя
С.В. Нікітенко