КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р. Справа№ 910/20271/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Чорної Л.В.

при секретарі Дмитрина Д.О.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк"

на рішення господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 року

у справі № 910/20271/13 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Тернопільського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави, в особі Державної екологічної
інспекції у Тернопільській області

до Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк"

про стягнення збитків, заподіяних
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря в розмірі 22 099
гривень 47 копійок

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги
Тернопільського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави, в особі Державної
екологічної інспекції у Тернопілській
області до Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" про стягнення
збитків, заподіяних державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря в розмірі 22 099 гривень 47
копійок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
ході перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк",
державним інспектором з охорони
навколишнього природного середовища
Тернопільської області встановлено
здійснення Тернопільським відділення
№ 770 Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк", відділенням
"Старий ринок" № 771 Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк",
Чортківським відділенням №772
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк", Хоростківським
відділенням № 785 Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк",
Кременецьким відділенням № 791
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря без
отримання відповідного дозволу, що є
порушенням ст. 11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря" та
спричинило державі шкоду в сумі 22 099,47
грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 28.11.2013 р. у справі № 910/20271/13 позов
Тернопільського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави, в особі Державної
екологічної інспекції у
Тернопільській області задоволено
повністю. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 22
099, 47 копійок збитків, заподіяних
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" до Державного бюджету
України 1720, 50 грн.

Вищезазначене рішення місцевого
господарського суду обґрунтовано
доведеністю позивачем наявними в
матеріалах справи доказами факту
завдання шкоди державі шляхом понад
нормованого викиду забруднюючих
речовин в атмосферне повітря.

Не погоджуючись із вищевказаним
рішенням суду, апелянт звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду м. Києва від 28.11.2013
року у справі № 910/20271/13 скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення Господарського суду м. Києва
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, з невідповідністю
висновків, викладених у рішенні
обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.03.2014 року по
апеляційній скарзі порушено
провадження для розгляду у наступному
складі суддів: головуючий суддя -
Тищенко О.В., судді - Іоннікова І.А.,
Смірнова Л.Г. та призначено розгляд
скарг на 23.04.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014р.
враховуючи перебування судді
Смірнової Л.Г. у відпустці склад
колегії суддів, замість судді
Смірнової Л.Г. введено суддю Чорну Л.В.

Представник апелянта в судовому
засіданні апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримав,
просив апеляційну скаргу задовольнити,
рішення Господарського суду м. Києва
від 28.11.2013 р. у справі № 910/20271/13
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити
повністю.

Прокурор та представник позивача в
судове засідання 23.04.2014 року не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Явка в
судове засідання представників сторін
-це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК
України у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті
4 ГПК України, статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" при розгляді справи частину 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
колегія суддів зазначає, що право особи
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
кореспондується обов'язок
добросовісно користуватися наданими
законом процесуальними правами,
утримуватись від дій, що зумовлюють
затягування судового процесу, та
вживати надані процесуальним законом
заходи для скорочення періоду судового
провадження (пункт 35 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Юніон Еліментарія Сандерс
проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від
07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи
є достатніми для всебічного, повного і
об'єктивного розгляду справи, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу у відсутності
прокурора та представника позивача.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу,
також апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представника відповідача,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вірно встановлено судом першої
інстанції Державною екологічною
інспекцією у Тернопільській області з
16 січня 2013 року по 17 січня 2013 року
проведено перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк".

Під час проведення перевірки
державними інспекторами з охорони
навколишнього природного середовища у
Тернопільській області складено Акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, яким, зокрема,
встановлено, що Тернопільське
відділення № 770, відділення "Старий
ринок" № 771, Чортківське відділення №
772, Хоростківське відділення № 785,
Кременецьке відділення №791 Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
не мають дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел викиду
забруднюючих речовин, що є порушенням
частин 5 статті 11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря".

Державними інспекторами з охорони
навколишнього природного середовища у
Тернопільській області видано
Публічному акціонерному товариству
"Укрсоцбанк" Припис № 3-2/304 від 21 січня
2013 року, яким зобов'язано, зокрема, до 01
квітня 2013 року отримати дозвіл на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря від
експлуатаційного побутового котла.

З огляду на викладене, оскільки
відповідач допустив порушення вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
чим завдав державі шкоди, прокурор
звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судових засіданнях з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
є законним і обґрунтованим з наступних
підстав.

Згідно преамбули Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» охорона навколишнього
природного середовища, раціональне
використання природних ресурсів,
забезпечення екологічної безпеки
життєдіяльності людини - невід'ємна
умова сталого економічного та
соціального розвитку України.

З цією метою Україна здійснює на своїй
території екологічну політику,
спрямовану на збереження безпечного
для існування живої і неживої природи
навколишнього середовища, захисту
життя і здоров'я населення від
негативного впливу, зумовленого
забрудненням навколишнього природного
середовища, досягнення гармонійної
взаємодії суспільства і природи,
охорону, раціональне використання і
відтворення природних ресурсів.

Відносини у галузі охорони
навколишнього природного середовища в
Україні регулюються цим Законом, а
також земельним, водним, лісовим
законодавством, законодавством про
надра, про охорону атмосферного
повітря, про охорону і використання
рослинного і тваринного світу та іншим
спеціальним законодавством. (ст. 2
Закону).

Відповідно до статті 38 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" використання природних
ресурсів в Україні здійснюється в
порядку загального і спеціального
використання природних ресурсів.

В порядку спеціального використання
природних ресурсів громадянам,
підприємствам, установам і
організаціям надаються у володіння,
користування або оренду природні
ресурси на підставі спеціальних
дозволів, зареєстрованих у
встановленому порядку, за плату для
здійснення виробничої та іншої
діяльності, а у випадках, передбачених
законодавством України, - на пільгових
умовах.

Статтею 1 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" передбачено, що
атмосферне повітря - життєво важливий
компонент навколишнього природного
середовища, який являє собою природну
суміш газів, що знаходиться за межами
жилих, виробничих та інших приміщень;
викид це надходження в атмосферне
повітря забруднюючих речовин або
суміші таких речовин, а норматив
гранично допустимого викиду
забруднюючої речовини стаціонарного
джерела-гранично допустимий викид
забруднюючої речовини або суміші цих
речовин в атмосферне повітря від
стаціонарного джерела викиду.

У відповідності до ст. 10 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря"
передбачено обов'язки підприємств,
установ, організацій та громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності
щодо охорони атмосферного повітря.

Поряд з цим, статтею 11 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря"
встановлено вимоги щодо регулювання
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарних
джерел.

Нормами ч. 6 ст. 11 Закону встановлено, що
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися на
підставі дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до першої групи, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони навколишнього
природного середовища, за погодженням
з центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

Проте як вбачається з матеріалів
справи Тернопільське відділення № 770,
відділення "Старий ринок" № 771,
Чортківське відділення № 772,
Хоростківське відділення № 785,
Кременецьке відділення №791 Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
здійснювали викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря без
відповідного на те дозволу.

Наведена обставина підтверджується
Протоколом про адміністративне
правопорушення від 17.01.2013 року
складеним відносно спеціаліста
відділу забезпечення ПАТ "Укрсоцбанк"
ОСОБА_2, Постановою про накладення
адміністративного стягнення № 2 від
17.01.2013 року у розмірі 136 гривень 00
копійок, Квитанцією № 9278727 від 17 січня
2013 року про сплату штрафу в розмірі 136
гривень 00 копійок.

Таким чином колегія суддів вважає
доведеним факт наявності
правопорушення вимоги
природоохоронного законодавства
відповідачем з огляду на зазначені
вище обставини.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на необхідність надання
додаткової правової оцінки обставинам
встановленим у адміністративному
процесі, колегія суддів вважає
безпідставними.

Місцевим господарським судом
встановлено, що розрахунок суми
збитків, заподіяні державі в
результаті здійснення викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря за відсутності дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря здійснюється
згідно з Методикою № 639, відповідно до
Законів України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
«;Про охорону атмосферного повітря»,
підпункту 121 пункту 4 Положення про
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02.11.2006 р. N 1524.

Методика № 639 встановлює порядок
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
суб'єктів господарювання (юридичних і
фізичних осіб), поширюється на
державних інспекторів України з
охорони навколишнього природного
середовища та державних інспекторів з
охорони навколишнього природного
середовища відповідних територій (далі
- державні інспектори) при розрахунку
розмірів відшкодування збитків, які
заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря, що
виявлені за результатами державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання вимог
природоохоронного законодавства.

Відповідно до пункту 1.2. Методики,
методика встановлює порядок
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
суб'єктів господарювання (юридичних і
фізичних осіб).

Пунктом 1.5. Методики визначено, що викид
- надходження в атмосферне повітря
забруднюючих речовин або суміші таких
речовин.

Наднормативними викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
вважаються викиди забруднюючих
речовин, на які відсутній дозвіл на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, уключаючи окремі
забруднюючі речовини, викиди яких
підлягають регулюванню відповідно до
законодавства (п.п. 2.1.1 пункту 2.1.
Методики).

Відповідно до пункту 2.2. Методики, факт
наднормативного викиду забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
встановлюється державними
інспекторами при проведенні перевірки
суб'єктів господарювання
інструментально-лабораторними
методами контролю та розрахунковими
методами.

Розрахункові методи визначення
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря та
об'ємної витрати газопилового потоку
застосовуються у випадках викиду
забруднюючих речовин від джерел
викидів, які здійснюються без дозволу
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами суб'єктів господарювання
(п.п. 2.7.1. пункту 2.7. Методики).

Пунктом 3.6. Методики визначено, що
розрахунок маси наднормативного
викиду забруднюючої речовини в
атмосферне повітря від джерела викиду,
який здійснюється без дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, здійснюється за параметрами
джерела викиду (джерела утворення),
зафіксованими у відповідній
документації суб'єкта господарювання
(матеріали інвентаризації
стаціонарних джерел викидів,
технологічні регламенти виробництва,
режимні карти роботи
паливовикористовувального обладнання,
питомі викиди (показники емісії), дані
державних статистичних спостережень з
охорони атмосферного повітря за формою
N 2-ТП (повітря)), або згідно з методиками
для розрахунків маси викидів
забруднюючих речовин за час роботи
джерела без дозволу на викиди.

Пунктом 3.11. Методики визначено, що час
роботи джерела в режимі
наднормативного викиду визначається з
моменту виявлення порушення до моменту
його усунення, з урахуванням фактично
відпрацьованого часу.

Як вбачається з довідок Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільміськгаз" № 559 від 18.04.2013 року,
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз" № 047/2633 від 22.04.2013 року та
Кременецького відділення з постачання
та реалізації газу "Львівтрансгаз" № 259
від 26.06.2013 року, відділеннями № 770, № 771,
№ 772, № 785 та № 791 Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
природний газ використовується даними
суб'єктами починаючи з 01.02.2009 року.

Щодо покликання апелянта на ту
обставину, що позивач визначив період
нарахування майнової шкоди з 01.02.2009р.,
тоді як, в силу вимог п. 3.11 Методики № 639,
період нарахування збитків завданих
державі необхідно було визначати з
дати виявлення порушення - 17.01.2013р. по
дату його усунення, слід зазначити, що у
відповідності до п. 3.11 Методики № 639 час
роботи джерела в режимі
наднормативного викиду визначається з
моменту виявлення порушення до моменту
його усунення, з урахуванням фактично
відпрацьованого часу. Враховуючи те, що
у відповідача від часу створення був
відсутній дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, то зважаючи на п. 3.11 Методики №
639 та до Довідок Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільміськгаз" № 559 від 18.04.2013 року,
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз" № 047/2633 від 22.04.2013 року та
Кременецького відділення з постачання
та реалізації газу "Львівтрансгаз" № 259
від 26.06.2013 року позивачем правомірно
визначено період відшкодування
збитків.

При цьому, за викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря без
дозволу, порядок розрахунку маси
наднормативного викиду забруднюючої
речовини в атмосферне повітря від
джерела викиду визначається
положеннями п.3.6 Методики, який не
містить вимоги чи обмеження щодо
періоду часу, за який має здійснюватись
нарахування шкоди, тому положення п.3.11
Методики до спірних правовідносин не
застосовуються.

Таким чином приймаючи оскаржуване
рішення у справі, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку, що розрахунок маси
наднормативного викиду забруднюючої
речовини в атмосферне повітря від
джерела викиду повинен здійснюватися
згідно з методикою для розрахунків
маси викидів забруднюючих речовин за
час роботи джерела без дозволу на
викиди, тобто з 01.02.2009 р.

Аналогічна правова позиція міститься у
постановах Вищого господарського суду
України № 5002-9/5511-2011 (5002-34/5511-2011) від
30.01.2013 та № 15/5026/1163112 від 04.03.2013.

Приписами статей 33, 34 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря"
передбачено, що особи, винні, зокрема у
викидах забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволу
спеціально уповноважених на те органів
виконавчої влади відповідно до закону
несуть відповідальність згідно з
законом. Шкода, завдана порушенням
законодавства про охорону
атмосферного повітря, підлягає
відшкодуванню у порядку та розмірах,
встановлених законом.

Стаття 41 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
встановлює економічні заходи
забезпечення охорони навколишнього
природного середовища, зокрема,
передбачає відшкодування в
установленому порядку збитків,
завданих порушенням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

У відповідності до приписів статей 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Застосування
заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів. Шкода, заподіяна
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, підлягає компенсації в
повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодування
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди втілено
у статті 1166 ЦК України, відповідно до
якої майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду. Для
відшкодування завданої шкоди
необхідно довести такі факти як
неправомірність поведінки особи; вина
завдавача шкоди; наявність шкоди;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на
позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою. В свою чергу,
відповідач повинен довести, що в його
діях (діях його працівників) відсутня
вина у заподіянні шкоди.

У п. 1.6. роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 27.06.2001 р. N 02-5/744 «Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних із застосуванням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища»
зазначено, що вирішуючи спір про
відшкодування шкоди, заподіяної
навколишньому природному середовищу,
господарському суду слід виходити з
презумпції вини правопорушника (статті
440 та 442 Цивільного кодексу).

Отже позивач не повинен доводити
наявність вини відповідача у
заподіянні шкоди навколишньому
природному середовищу, навпаки,
відповідач повинен довести, що у діях
його працівників відсутня вина у
заподіянні шкоди.

Факт здійснення відділеннями позивача
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без належних
дозволів підтверджується актом
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря
від 17.01.2013, який є джерелом доказової
інформації.

З огляду на викладене, з урахуванням
того, що відповідач, здійснюючи в
процесі своєї діяльності викиди в
атмосферне повітря без відповідного на
те дозволу, спричинив забруднення
атмосферного повітря, місцевий
господарський суд дійшов правомірного
висновку про виникнення у відповідача
зобов'язання з відшкодування завданих
державі збитків.

Судом першої інстанції мотивовано
зазначено, що для визначення розміру
збитків, що підлягають відшкодуванню
державі внаслідок порушення
відповідачем вимог природоохоронного
законодавства, має застосовуватись
Методика № 639, яка встановлює єдині на
території України правила визначення
розмірів відшкодування і стягнення
збитків, заподіяних державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами.

На підставі положень Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища", Закону України "Про
охорону атмосферного повітря" та
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України №639 від 10.12.2008р. (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 21.01.2009р.
за №48/16064)18.01.2012р. інспекторами з
охорони навколишнього природного
середовища Тернопільської області
виконано розрахунок розмірів
відшкодування збитків за
наднормативний викид забруднюючих
речовин в атмосферне повітря ПАТ
"Укрсоцбанк" який склав 22 099, 47грн. за
період фактичні години роботи
технологічного устаткування джерел
викидів з 01.02.2009р. Згідно з пунктами
3.11-3.12 "Методики розрахунку розмірів
відшкодування шкоди, заподіяної
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря", затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України від 10.12.2008р.
№ 639, час роботи джерела в режимі
наднормативного викиду визначається з
моменту виявлення порушення до моменту
його усунення з урахуванням фактично
відпрацьованого часу.

З огляду на встановлений факт
порушення відповідачем норм
природоохоронного законодавства та
здійснену арифметичну перевірку
заявленої до стягнення суми збитків,
колегія суддів оцінює як правомірний
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позову в сумі 22 099,47 грн.

Що стосується Заяви представника
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" збитків, якою останній
просить Суд відмовити в задоволенні
позовних вимог на підставі статті 267
Цивільного кодексу України, Суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

При цьому згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
справі є підставою для відмови у
позові.

Згідно з п. 1.9 Роз'яснень Вищого
арбітражного суду України від 27.06.2001р.
№02-5/744 "Про деякі питання практики
вирішення спорів пов'язаних із
застосуванням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища" перебіг строку позовної
давності у спорах, пов'язаних із
стягненням завданої природної шкоди,
починається з дня складання акта про
відповідне порушення, а у разі
несвоєчасного складання акта - з дня,
коли цей акт відповідно до вимог
законодавства мав бути складений.

Тому обчислення строку позовної
давності необхідно не з дати з якої
почалося порушення законодавства, як
вважає апелянт, а з дати виявлення
такого факту.

Таким чином колегія судді вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для застосування наслідків
пропущення строки позовної давності.

Щодо інших доводів апеляційної скарги
колегія суддів нагадує, що хоча п. 1 ст. 6
Конвенції зобов'язує суди
аргументувати прийняті ними рішення,
це не можна розуміти як вимогу надавати
вичерпну відповідь на кожне питання,
підняте стороною під час судового
розгляду справи.

Згідно постанови Пленуму Верховного
суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні
суду повністю відображені обставини,
що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні, отже рішення відповідає
вимогам чинного законодавства України,
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, підстав для його
скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до
вимог ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір за розгляд апеляційної
скарги покладається на відповідача
(апелянта).

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 99, 101, 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
залишити без задоволення, рішення
Господарського суду м. Києва від 28.11.2013
по справі № 910/20271/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/20271/13 повернути до
Господарського суду м. Києва

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
О.В. Тищенко

Судді
І.А. Іоннікова

Л.В. Чорна