ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.14р. Справа № 904/2780/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРУП ЕСТЕЙТ ЛТД",
м.Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Дніпропетровськ

про стягнення 143 038,12 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Міньков М. Ю., представник
за довіреністю № б/н від 01.04.14р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГРУП ЕСТЕЙТ ЛТД"
(далі - позивач) звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про стягнення 143 038,12 грн.

Ухвалою господарського суду від 28.04.14р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву до розгляду,
призначено судове засідання на 22.05.14р.

21.05.14р. до суду від позивача надійшло
клопотання про долучення до матеріалів
справи докази належного повідомлення
відповідача про день, час та місце
розгляду справи.

22.05.14р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі. Крім того, повноважний
представник позивача надав для огляду
суду всі оригінали первинних
документів на підставі яких виник спір,
а для долучення до матеріалів справи
письмові пояснення по суті заявлених
позовних вимог.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, відзив на позов та інші
витребувані документи до суду не надав.
Жодних пояснень щодо причини неявки
або інших клопотань до господарського
суду не надходило. В матеріалах справи
знаходиться конверт з ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.04.14р. про порушення
провадження у справі, який направлявся
на адресу відповідача та був
повернутий поштою з відміткою "за
закінченням строку зберігання".

Повноважний представник позивача
наполягав на розгляді справи по суті
без участі повноважного представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами, оскільки судом та
позивачем були вчинені всі необхідні
дії щодо своєчасного повідомлення
відповідача про день, час та місце
розгляду справи.

Господарським судом було зроблено
Спеціальний витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, відповідно до якого
адреса відповідача співпадає з адресою
зазначеною у позовній заяві, і на яку
судом та позивачем направлялась
поштова кореспонденція з
повідомленням про день, час та місце
розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що відповідач про день, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, оскільки судом було
належним чином виконано вимоги ч.1 ст.64
та ст. 87 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 22.05.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.13р. між позивачем та Приватним
підприємством "КМ ЕЛІТ" (далі -
суборендар), співвласницею якого є
ОСОБА_2 та відповідно до протоколів
загальних зборів учасників є
директором із правом підпису всіх
документів від підприємства, було
укладено Договір суборенди за №
ХД-11/07/13-055 (надалі - Договір суборенди),
відповідно до умов якого позивач
передає, а суборендар бере в тимчасове
платне користування приміщення для
організації та використання, як
магазину з продажу одягу, протягом
строку суборенди.

30.07.13р. до вищезазначеного
Договору суборенди було укладено
Додатковий договір про заміну сторони
у правовідносинах, на підставі умов
якого всі права та обов'язки сторони
суборендаря за Договором суборенди
переходили від ПП "КМ ЕЛІТ" до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 (далі -
відповідач).

Відповідач почав здійснювати
господарську діяльність в
суборендованому приміщенні 26.08.13р., що
підтверджує відповідний акт (а.с.
зворот 33).

Позивач звертає увагу суду, що
відповідач свої обов'язки щодо
своєчасної та повної оплати за
суборенду належним чином не виконував,
у зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем станом
на 31.01.14р. у розмірі 108 852,05 грн., яку
відповідач визнав у повному обсязі, що
підтверджує Акт звірки
взаєморозрахунків (а.с.65).

Крім того, позивач зазначає про
те, що у лютому місяці 2014р. відповідачу
також були надані послуги з суборенди
приміщення на суму 34 186,07 грн., які
відповідачем також не були сплачені у
строк до 10 лютого 2014 року, як це
передбачено Договором суборенди.

Надані послуги по Договору
суборенди, як зазначає позивач,
підтверджуються Актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
(а.с.35-58, 61).

У зв'язку з неналежним виконання
відповідачем умов Договору суборенди,
позивачем було направлено на адресу
відповідача лист з вих. № 39 від 14.04.14р.
про розірвання Договору суборенди та
звільнення орендованого приміщення
(а.с.64).

Крім того, позивачем 20.02.14р. на
адресу відповідача була направлена
претензія з вих. № 39 від 19.02.14р. про
сплату заборгованості по Договору
суборенди у розмірі 143 038,12 грн. (а.с.62-63).

Як зазначає позивач,
вищезазначена претензія була залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення, у зв'язку з чим позивач був
змушений звернутися з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене,
позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість по Договору суборенди у
розмірі 143 038,12 грн.

В свою чергу, відповідач доказів
належного виконання своїх зобов'язань
по вищезазначеному Договору суборенди
на момент розгляду спору до
господарського суду не надав. Крім
того, відповідач не скористався
наданим йому правом на судовий захист,
наведених позивачем обставин не
спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

В статті 762 Цивільного кодексу України
зазначено про те, що за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Якщо розмір плати не
встановлений договором, він
визначається з урахуванням споживчої
якості речі та інших обставин, які
мають істотне значення. Плата за
користування майном може вноситися за
вибором сторін у грошовій або
натуральній формі. Форма плати за
користування майном встановлюється
договором найму. Договором або законом
може бути встановлено періодичний
перегляд, зміну (індексацію) розміру
плати за користування майном. Наймач
має право вимагати зменшення плати,
якщо через обставини, за які він не
відповідає, можливість користування
майном істотно зменшилася. Плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором. Наймач звільняється від
плати за весь час, протягом якого майно
не могло бути використане ним через
обставини, за які він не відповідає.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено в п. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України, умови
Договору суборенди та обставини
справи, господарський суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими та
доведеними, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином та в установлені строки.

Крім того, господарський суд бере до
уваги той факт, що відповідач
заборгованість за Договором суборенди
у розмірі 108 852,05 грн. визнав у повному
обсязі, що підтверджує Акт звірки
взаєморозрахунків (а.с.65), який був
підписаний відповідачем та скріплений
печаткою без будь-яких зауважень.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530,599, 610, 611, 612,
629, 759, 762, Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського
кодексу України, ст.ст.4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ГРУП
ЕСТЕЙТ ЛТД" (49107, м. Дніпропетровськ,
бульвар Зоряний, буд. 1-А, ) заборгованість по Договору
суборенди у розмірі 143 038,12 грн. (сто
сорок три тисячі тридцять вісім грн. 12
коп.), витрати по сплаті судового збору
у розмірі 2 860,76 грн. (дві тисячі вісімсот
шістдесят грн. 76 коп.).

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Е. Петренко

Повне рішення складено 23.05.14р.