ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"26" травня 2014 р.
Справа № 917/271/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Медуниця О.Є., суддя Черленяк М.І.

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(вх.№ 1307П/1-6) на рішення господарського
суду Полтавської області від 03 квітня
2014 року у справі № 917/271/14

за позовом Прокурора Решетилівського
району Полтавської області, АДРЕСА_1

до 1. Решетилівської селищної ради
Решетилівському районі Полтавської
області, АДРЕСА_1

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про визнання договору оренди
індивідуально визначеного майна
недійсним та зобов'язання звільнити
його з поверненням власнику,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 03 квітня 2014
року у справі № 917/271/14 (суддя Безрук Т.М.)
позов задоволено повністю; визнано
недійсним договір від 01 квітня 2012 року
оренди індивідуально визначеного
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади,
укладеного між Решетилівською
селищною радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 з моменту
його укладення; встановлено, що
зобов'язання за визнаним недійсним
договором оренди від 01 квітня 2012 року
припиняються на майбутнє; зобов'язано
ФОП ОСОБА_1 звільнити орендоване
приміщення дошкільного навчального
закладу "Лелеченька" площею 40,1 кв. м, що
розташоване у с. Колотії
Решетилівського району Полтавської
області, що було одержане за договором
оренди від 01 квітня 2012 року та передати
вказане приміщення Решетилівській
селищній раді; стягнуто в доход
Державного бюджету України: з
Решетилівської селищної ради
Решетилівського району Полтавської
області 1 827,00 грн. судового збору; - з ФОП
ОСОБА_1 1 827,00 грн. судового збору.

Другий відповідач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, з рішенням
місцевого господарського суду не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
господарського суду Полтавської
області від 03 квітня 2014 року у справі №
917/271/14 та припинити провадження у
справі.

Вирішуючи питання про наявність
правових підстав для прийняття
апеляційної скарги до провадження,
колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач просив суд:

- визнати недійсним договір від 01
квітня 2012 року оренди індивідуально
визначеного майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади, укладеного між Решетилівською
селищною радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 з моменту
його укладення;

- зобов'язати ФОП ОСОБА_1 звільнити
орендоване приміщення дошкільного
навчального закладу "Лелеченька"
площею 40,1 кв. м, що розташоване у с.
Колотії Решетилівського району
Полтавської області, що було одержане
за договором оренди від 01 квітня 2012
року та передати вказане приміщення
Решетилівській селищній раді.

Тобто, позивачем заявлено дві
немайнові вимоги.

Відповідно до пункту 2..11 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про
деякі питання практики застосування
розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України, якщо в
позовній заяві об'єднано дві або більше
вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2
частини 1 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" ставка судового збору за
подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
складає 1 розмір мінімальної
заробітної плати.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 частини 1
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" ставка судового збору за подання
до господарського суду апеляційної
скарги на рішення суду встановлюється
у розмірі 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви, а у разі подання позовної заяви
майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Відповідно до статті 8 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
№ 719-VII від 16 січня 2014 року з 01 січня 2014
року розмір мінімальної заробітної
плати складає 1218,00 грн.

Отже, фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
при оскарженні рішення суду першої
інстанції в повному обсязі, за дві
вимоги немайнового характеру мав
сплатити судовий збір на загальну суму
1218,00 грн.

Перевіркою матеріалів справи та
апеляційної скарги встановлено, що
додана до апеляційної скарги квитанція
№ k2/№/55 від 23 квітня 2014 р. не
підтверджує сплату судового збору у
встановленому розмірі, оскільки
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
було сплачено лише 573,50 грн.

За приписами частини 3 статті 94
Господарського процесуального кодексу
України до апеляційної скарги
додаються докази сплати судового
збору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
97 Господарського процесуального
кодексу України апеляційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
апеляційним господарським судом, якщо
до скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи той факт, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 до
апеляційної скарги не надав доказів
сплати судового збору у встановленому
розмірі, передбаченому Законом України
"Про судовий збір", апеляційна скарга не
приймається до розгляду і підлягає
поверненню.

З урахуванням зазначеного та керуючись
статтями 86, пунктом 3 частини 1 статті 97
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

1. Повернути фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 апеляційну скаргу та додані до
неї матеріали

Додаток: заявнику - матеріали скарги на
7 аркушах, у тому числі оригінал
квитанції № k2/№/55 від 23 квітня 2014 р. та
конверт.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Медуниця О.Є.

Суддя
Черленяк М.І.