ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 р.
Справа № 914/962/14

За позовом: Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Брокбізнес», м.Київ,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, с.Добряни
Миколаївського р-ну Львівської
області,

про стягнення коштів у сумі 19' 757,00 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

від позивача: Струсінська М.Р.,

відповідач: ОСОБА_1

На розгляд господарського суду
Львівської області Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Брокбізнес» подано позов до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення коштів у сумі 19' 757,00 грн.

Ухвалою суду від 21.03.2014р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 08.04.2014р. Рух справи
відображено у відповідних ухвалах
суду. 23.04.2014р. у судовому засіданні
оголошувалася перерва. Ухвалою суду
від 20.05.2014р. строк розгляду справи
продовжувався.

У судовому засідання 02.06.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, просить їх задоволити
та стягнути з відповідача 19' 757,00 грн. за
збитки, заподіяні в результаті ДТП.

Відповідач у судовому засіданні
02.06.2014р. проти задоволення позову
заперечив, зазначивши, що він як
власник транспортного засобу
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, а тому не повинен
відповідати за наслідками ДТП.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, повно,
всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі
обставини справи в їх сукупності,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, судом встановлено таке.

28.08.2012р. між Публічним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Брокбізнес» (страховик,
позивач по справі) та ОСОБА_3
(страхувальник) було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту №006-42296/01НТ (надалі по тексту
- договір). Транспортний засіб -
автомобіль TOYOTA RAV4, реєстраційний номер
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3, 2012 р.в. (п.5
договору). Допущеними до керування
транспортним засобом є всі особи, що
керують ним на законних підставах (п.9
договору). Строк дії договору з 28.08.2012р.
по 27.08.2013р.

14.03.2013р. у м.Львові на
вул.Липинського,13а відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний
знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та
автомобіля SCANIA 94B4X2, державний номерний
знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 і яким
керував ОСОБА_4.

18.03.2013р. ОСОБА_3 звернулася до
позивача із заявою про виплату
страхового відшкодування.

Постановою Шевченківського
районного суду м. Львова від 02.04.2013р. у
справі №466/2238/13-п ОСОБА_4 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України, та накладено штраф в
розмірі 450,00 грн.

24.04.2013р. та 17.06.2013 позивачем
затверджено страхові акти №47127/1 про
виплату ОСОБА_3 17' 702,00 грн. та №№47127/2 про
виплату ОСОБА_3 2' 055,00 грн.

На виконання умов договору
страхування позивач виплатив страхове
відшкодування у сумі 19'757,00 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями від
29.04.2013р. та від 19.06.2013р.

22.07.2013 р. позивач звернувся до СТДВ
«Глобус» із заявою про виплату
страхового відшкодування у порядку
регресу у сумі 19' 757,00 грн., оскільки у
довідці ДАІ №9170864 про ДТП зазначено, що
поліс ОСЦПВВНТЗ діяв на момент ДТП і
виданий СТДВ «Глобус».

У листі від 28.08.2013р. СТДВ «Глобус»
повідомило позивачу, що термін дії
полісу №АВ/7874873 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, згідно якого
дійсно був застрахований ТЗ SCANIA 94B4X2, з
31.07.2012р. до 30.01.2013р. включно, тобто, на час
ДТП дія полісу закінчилася, а тому
відсутні підстави для задоволення
заяви про виплату страхового
відшкодування у порядку регресу.

Позивач звертався до Львівського
комунального автотранспортного
підприємства №1 із претензією про
виплату страхового відшкодування у
порядку регресу у сумі 19' 757,00 грн. У
відповіді на дану претензію ЛКАТП №1
повідомило, що підприємство не є
особою, відповідальною за заподіяні
збитки, оскільки власником ТЗ є
підприємець ОСОБА_1

Позивач звертався до відповідача із
претензією про виплату страхового
відшкодування у порядку регресу у сумі
19' 757,00 грн., однак, заява була залишена
останнім без реагування.

08.05.2014р. Моторне (транспортне) страхове
бюро України повідомило відповідача
про наступне. За результатами запиту
отримано інформацію щодо договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/7874873, укладеного ТДВ «СТДВ
«Глобус» по відношенню до
транспортного засобу SCANIA 94B4X2,
державний номерний знак НОМЕР_2, що є
дійсним на 14.03.2013р. Засвідчена копія
даного повідомлення знаходиться у
матеріалах справи, а оригінал
оглядався у судовому засіданні.

Докази відшкодування завданих
позивачу збитків у матеріалах справи
відсутні.

При прийнятті рішення суд виходив
з наступного.

У відповідності до ст.355 ГК
України об'єкти страхування, види
обов'язкового страхування, а також
загальні умови здійснення страхування,
вимоги до договорів страхування та
порядок здійснення державного нагляду
за страховою діяльністю визначаються
ЦК України, цим кодексом, законом про
страхування, іншими законодавчими
актами.

Відповідно до ст.979 ЦК України та ст.354
ГК України за договором страхування
одна сторона (страховик) зобов'язується
у разі настання певної події
(страхового випадку) виплатити другій
стороні (страхувальникові) або іншій
особі, визначеній у договорі, грошову
суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно ст.25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

До страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки (ст.993
ЦК України, ст.27 Закону України «Про
страхування»).

Потерпілий використав своє право на
звернення до позивача з вимогою про
виплату страхового відшкодування у
зв'язку з укладенням з останнім
договору страхування транспортного
засобу №006-42296/01НТ від 28.08.2012р. Тому
позивач набув право на стягнення
розміру шкоди з особи, відповідальної
за її заподіяння.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків (ч.1 ст.1172 ЦК
України).

Вина водія, який керував автомобілем
SCANIA 94B4X2, державний номерний знак
НОМЕР_2, підтверджується постановою
Шевченківського районного суду м.
Львова від 02.04.2013р. у справі №466/2238/13-п.

Позивач зазначає, що договір ОСЦПВ на
момент ДТП не діяв, що підтверджується
долученою ним до матеріалів справи
копією відповіді від СТВД «Глобус» та
копією самого полісу, у якому
зазначено, що термін його дії до
30.01.2013р., однак оригіналу такого полісу
для огляду суду не було представлено.
Відповідач, заперечуючи таке
твердження, зазначає, що термін дії
полісу становить один рік - з 31.07.2012р. по
30.07.2013р., що підтверджується відповіддю
МТСБУ, оригінал якої судом оглядався у
судовому засіданні, та інформацією,
розміщеною на офіційному сайті даної
установи.

З даного приводу суд відзначає
наступне.

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових
інтересів страхувальників (ст.3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», далі - Закон). Страховик подає
інформацію про укладені та
достроково припинені договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
до централізованої бази даних у
порядку, встановленому у положенні
про централізовану базу даних щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
яке затверджується Уповноваженим
органом за поданням МТСБУ (ст.11 Закону).

У ст.55 Закону передбачено, що з метою
організації обміну інформацією про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності та
контролю за його здійсненням
створюється єдина централізована
база даних, яка містить відомості про
чинні та припинені договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
страхові випадки, що мали місце,
транспортні засоби та їх власників.

Наведені положення свідчать, що
інформація, розміщена у базі даних
МТСБУ, є офіційною інформацією про
чинні договори ОСЦПВ. У даному випадку
МТСБУ повідомила, що цивільно-правова
відповідальність власника ТЗ SCANIA 94B4X2,
державний номерний знак НОМЕР_2, на
момент ДТП була застрахована. Також
підтвердженням того, що на момент ДТП
поліс був чинний, є довідка ДАІ, адже
згідно ст.21 та ст.53 Закону відповідні
підрозділи МВС зобов'язані перевіряти
наявність чи відсутність полісу при
складанні протоколів щодо порушень
правил дорожнього руху та оформленні
ДТП.

Згідно ст.22 Закону у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у

встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У п.2.2 постанови «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р.
Пленум Вищого господарського суду
України звертає увагу на те, що якщо
подані копії документів, у тому
числі виготовлені з використанням
технічних засобів, викликають сумніви,
господарський суд може витребувати
оригінали цих документів, у тому числі
для огляду в судовому засіданні з
наступним поверненням цих оригіналів
особі, яка їх подала. Позивач
представив тільки копію полісу і
пояснивши, що оригіналу у нього немає.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» №18
від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України). У ст.36
ГПК України визначено, що письмовими
доказами є документи і матеріали, які
містять дані про обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору. Письмові докази подаються в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії. Якщо для вирішення
спору має значення лише частина
документа, подається засвідчений витяг
з нього. Оригінали документів
подаються, коли обставини справи
відповідно до законодавства мають бути
засвідчені тільки такими документами,
а також в інших випадках на вимогу
господарського суду.

Таким чином, оскільки оригіналу полісу
ОСЦПВВНТЗ позивач не представив, а у
довідці ДАІ про ДТП, єдиній
централізованій базі даних МТСБУ та
відповіді МТСБУ зазначається, що поліс
діяв на момент ДТП, позивач не довів, що
відповідач є особою, яка повинна
відповідати перед позивачем за
заподіяну у результаті ДТП шкоду.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 25, 27 Закону України «Про
страхування», ст.ст.3, 11, 22, 55, Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 979, 993, 1172, 1187 Цивільного
кодексу України, ст.ст.354, 355
Господарського кодексу України та
ст.ст. 3, 12, 22, 33, 34, 36, 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 02.03.2014р. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повний текст
складений та підписаний 04.06.2014р.

Суддя
Яворський Б.І.