РІШЕННЯ

"23" квітня 2014 р.Справа №
14/55/5022-915/2012Господарський суд
Тернопільської області

у складі головуючого судді Руденка О.В.
, судді Андрушків Г.З. , судді Хоми С.О.

розглянув справу

за позовом Державного агентства
резерву України, вул. Пушкінська, 28, м.
Київ, 01601

до відповідача: Відкритого
акціонерного товариства "Чортківський
завод "Агромаш", вул. В. Великого, 29, м.
Чортків, Тернопільська область, 48500

про стягнення 40763.23 грн.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився.

відповідача: Журба Я. Є.,
постанова правління № 12 від
06.09.12 р.

Суть справи:

Державне агентство резерву України
звернулось в господарський суд
Тернопільської області з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Чортківський завод "Агромаш" про
стягнення 40763.23 грн., в т. ч.: 15720.00 грн.
вартості матеріальних цінностей, 15720.00
грн. штрафу та 9323.23 грн. пені.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання акціонерним товариством
зобов'язань, покладених на нього
Цивільним кодексом України та Законом
України "Про державний матеріальний
резерв" щодо збереження матеріальних
цінностей мобілізаційного резерву, а
саме сталі сортової холоднотягнутої в
кількості 2 тонни, загальною вартістю 15
720 грн., вартість якої просить
відшкодувати в судовому порядку, із
врахуванням штрафних санкцій.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, при цьому зазначає, що
господарюючому суб'єкту передано на
зберігання сталь листову
холоднокатану в кількості 2 тонни, яка і
на час вирішення спору знаходиться на
підприємстві. Вказує товариство і на
порушення, що допущені позивачем при
визначенні ринкової вартості спірних
матеріальних цінностей та, як наслідок,
невірне визначення ним суми позову.

Повноважний представник позивача в
судове засідання не з'явився, причин
неявки суду не повідомив, хоча про час
та місце слухання справи повідомлявся
належним чином, в порядку ст.64 ГПК
України.

Розгляд справи неодноразово
відкладався із підстав, викладених у
відповідних ухвалах.

Строк вирішення спору продовжувався, в
порядку ст.69 ГПК України.

Крім того, ухвалами суду від 06.06.2013р. та
29.07.2013р. у справі призначалася судова
експертиза до закінчення проведення
якої провадження було зупинене.

Однак, зважаючи на повернення
матеріалів справи без проведення
експертного дослідження та надання
відповідного висновку, ухвалою суду
від 26.03.2014р. провадження у справі
поновлене та справу призначено до
судового розгляду.

Для дачі пояснень по суті справи, за
викладеними у ст.30, пунктах 8 та 11 ст.65
ГПК України правилами, викликався
кандидат технічних наук, доцент
кафедри матеріалознавства
Тернопільського національного
технічного університету ім. І.Пулюя
Ковальчук Я.О.

З урахуванням того, що дана справа
належить до категорії складних,
розпорядженням голови господарського
суду Тернопільської області від
25.03.2014р. призначено судову колегію у
складі суддів: головуючого судді
Руденка О.В., суддів: Андрушків Г.З. та
Хоми С.О

В процесі розгляду справи, учасникам
судового процесу належні їм права та
обов'язки, передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК
України, роз'яснено.

За ініціативи суду, відповідно до ст.81-1
ГПК України, здійснюється технічна
фіксація судового процесу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників учасників спору, судом
встановлено наступне.

Відносини сторін, що виникають при
зберіганні матеріальних цінностей
державного резерву регулюються
Законом України "Про державний
матеріальний резерв" (далі - Закон), який
є спеціальним до даних правовідносин
та визначає загальні принципи
формування, розміщення, зберігання,
використання, поповнення та освіження
запасів державного матеріального
резерву

В розумінні статті 1 названого
законодавчого акту, державний резерв є
особливим державним запасом
матеріальних цінностей, призначених
для використання в цілях і в порядку,
передбачених цим Законом.

Згідно ст. 2 цього Закону відповідальне
зберігання матеріальних цінностей
державного резерву - це зберігання
закладених до державного резерву
матеріальних цінностей у
постачальника або одержувача без
надання йому права користуватися цими
матеріальними цінностями до прийняття
у встановленому порядку рішення про
відпуск їх з державного резерву.

Відповідно ж до п. 3 ст. 11 даного
нормативно-правового акту, перелік
підприємств, установ і організацій
усіх форм власності, що виконують
відповідальне зберігання матеріальних
цінностей державного резерву,
номенклатура та обсяги їх накопичення
визначаються мобілізаційними та
іншими спеціальними планами.
Підприємства, установи і організації
всіх форм власності, яким встановлені
мобілізаційні та інші спеціальні
завдання, зобов'язані забезпечити
розміщення, зберігання, своєчасне
освіження, заміну, а також відпуск
матеріальних цінностей із державного
резерву згідно із зазначеними
завданнями власними силами.

Статтею 5 Закону встановлено, що
номенклатура матеріальних цінностей
державного резерву і норми їх
накопичення, в тому числі
незнижуваного запасу, затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Чортківським ремонтно-механічним
заводом, правонаступником якого
являється ВАТ "Чортківський завод
"Агромаш", відповідно до номенклатури
накопичення, затвердженої наказом
Державного агропромислового комітету
Української ССР від 26.09.1990р. здійснено
накопичення матеріальних цінностей до
мобілізаційного резерву. Закладка
вказаних цінностей (всього 20
найменувань) здійснена 24.02.1998р. (копія
накладної №36 знаходиться в матеріалах
справи).

При цьому, судом встановлено, що між
учасниками даного спору договір
відповідального зберігання укладено
не було. Однак, за приписами
спеціального законодавства,
мобілізаційне завдання, доведене до
відома підприємства, є
адміністративним актом, на підставі
якого виникають правовідносини, які
хоч і містять цивільно-правовий
характер, але являються специфічними
правовідносинами в силу специфіки
мобілізаційного резерву.

Відповідно до Положення про Державне
агентство резерву України,
затвердженого Указом Президента
України №463/2011 від 13 квітня 2011р.,
Державне агентство є центральним
органом виконавчої влади, основним
завданням якого є реалізація державної
політики у сфері державного
матеріального резерву.

З метою виконання покладених на нього
завдань Держрезерв України, поряд з
іншим організовує відповідальне
зберігання матеріальних цінностей
державного, в тому числі
мобілізаційного, резерву відповідно до
встановлених мобілізаційних та інших
спеціальних завдань, а також
повноваженнями щодо контролю за
виконанням підприємствами -
відповідальними зберігачами
зобов'язань щодо зберігання, освіження
(поновлення) матеріальних цінностей
державного резерву, за дотриманням
порядку їх відпуску, своєчасного
повернення позичених матеріальних
цінностей, а також за відповідністю
даних цінностей затвердженій
номенклатурі.

На виконання наданих повноважень,
згідно до службового завдання,
представниками Контрольно-ревізійного
відділу Західного регіону
Держкомрезерву була проведена
перевірка наявності, якісного стану,
умов зберігання, обліку та звітності
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву, які
знаходяться на відповідальному
зберіганні ВАТ "Чортківський завод
"Агромаш" за період з 28.01.2004р. по 20.05.2009р.,
за наслідками якої складено акт від
20.05.2009 року.

У результаті проведеної перевірки
посадовими особами контролюючого
органу встановлено, що розбронювання
матеріальних цінностей мобрезерву,
проведене згідно розпорядження
Кабінету Міністрів України від 26.11.2003р.
№702-р; відпуск розброньованих
матеріальних цінностей мобрезерву по
нарядах Держкомрезерву України не
проводився. Водночас, перевіряючими
зафіксований факт самовільного
відчуження акціонерним товариством
ТМЦ мобілізаційного резерву, а саме
сталі сортової холоднотягнутої
кількістю 2 тонни товщиною 100 мм та
встановлено порушення ведення обліку
та подання звітності в Держкомрезерв
України.

Враховуючи, що господарюючим суб'єктом
у добровільному порядку матеріальні
цінності мобілізаційного резерву не
повернуті, позивач звернувся в
господарський суд із позовом про
відшкодування їх вартості та стягнення
нарахованих штрафних санкцій.

Оцінивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представників
сторін та посадової особи наукової
установи, суд прийшов до висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити, з
наступних міркувань.

Акціонерне товариство, заперечуючи
закладення до мобілізаційного резерву
саме сталі сортової холоднотягнутої
товщиною 100 мм. зазначає, що на
відповідальному зберіганні у
господарюючого суб'єкта знаходиться
інший виріб із металу, а саме сталь
листова холоднокатана товщиною 100 мм.,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями накладної
№36 від 24.02.1998р , журналу обліку
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву (інвентарний
номер 24.02.1998р.), тощо.

Дослідивши надані учасниками спору з
даного приводу докази суд констатує, що
з часу закладення спірних ТМЦ до
мобілізаційного резерву і до моменту
проведення перевірки контролюючим
органом, даний виріб із металу у
документах зазначався під різними
найменуваннями : в одних випадках як
сталь сортова холоднотягнута товщиною
100 мм. кількістю 2 тонни, в інших - сталь
сортова холоднокатана аналогічної
кількості та розмірів.

Так, факт закладення відповідних
матеріальних цінностей засвідчується
номенклатурою накопичення,
затвердженою Держагропромом УРСР №5
від 12.10.1990р., якою поряд з іншим,
передбачено накопичення відповідачем
саме сталі сортової холоднотягнутої.

Натомість, у долучених до матеріалів
справи Державним агентством резерву
України довідок, які йому ж 26.01.2007 року
надіслані акціонерним товариством (
а.с.52 -61 т.1 ), аналогічної інформації за
2002, 2004, 2005 роки ( а.с.114 -132 т.1) журналі
обліку матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву ( а.с.74 т.1)
листі державного підприємства
"Укрспецпостач" від 17.01.2005 року , листі
самого позивача від 29.01.2004 року № 10-2/552
дск (а.с. 151-152 т.1) зазначено що на
зберіганні на ВАТ "Агромаш" знаходиться
сталь листова холоднокатана а не
-тягнута.

У пункті 15 накладної №36 від 24.02.1998р.,
за якою спірні ТМЦ були передані до
мобілізаційного резерву ( а.с. 70 т.1)
вказана назва "лист 100" без будь-якої
іншої деталізації цього виробу.

Таким чином, встановлення фактичних
обставин щодо виду закладеної до
державного матеріального резерву
продукції, має суттєве значення для
правильного вирішення спору по суті.

Із аналізу законодавства, що діяло на
час виникнення та існування спірних
правовідносин (в тому числі, Порядку
організації проведення конкурсу на
право постачання і відпуску
матеріальних цінностей державного
резерву, в тому числі мобілізаційного,
затвердженого наказом Державного
комітету України по матеріальних
резервах N 86 від 18.06.98р.) слідує, що
закладені до держрезерву матеріальні
цінності повинні відповідативимогам
стандартів, інструкцій Держкомрезерву,
правил сертифікації та іншої чинної
нормативної документації.

У свою чергу, інструкцією "Про порядок
проведення контролю за станом роботи з
матеріальними цінностями державного
резерву", яка затверджена наказом
Державним комітетом України з
Державного матеріального резерву
08.09.2009 № 239, передбачена
відповідальність за відповідність
зазначених цінностей затвердженій
номенклатурі, встановленим
стандартам і технічним умовам.

Таким чином, на переконання суду, до
державного резерву можуть бути
закладені не будь-які матеріальні
цінності, а виключно ті, що
відповідають діючим державним
стандартам, технічним умовам та іншій
нормативній документації (ГОСТ ам,
ДСТУ, ТУ та ін.).

Натомість, затвердження уповноваженим
державою органом державних стандартів
чи технічних умов відповідності на
виріб із металу - сталь листова
холоднотягнута товщиною 100 мм. судом не
встановлено.

На відсутність таких стандартів
вказала і посадова особа ТДТУ ім. І.
Пулюя, доцент кафедри
матеріалознавства Ковальчук Я.О. який
викликався в судове засідання для дачі
пояснень з даного приводу в порядку
ст.30 ГПК України.

Зокрема, фахівець пояснив, що
технології виготовлення сталі
листової холоднотягнутої товщиною 100
мм в Україні немає, як не було її і до 1990
року. Науковець вказав на відсутність
на території України і нормативної
бази для такого виду продукції,
зазначивши, що технологія виготовлення
сталі листової холоднотягнутої
заданої товщини застосовується в
окремих випадках лише за кордоном.

В Україні ж такий вид обробки металів
використовується при виготовлення
дроту різного призначення, труб,
каліброваної сталі, тощо, а не
стального листа.

Поряд з цим, посадова особа вищого
навчального закладу зазначає, що
нерідко в науковій літературі та серед
ряду фірм зустрічається ототожнення
понять "холоднотягнута листова сталь"
та "холоднокатана листова сталь", що з
огляду на їх технічні характеристики є
некоректним, оскільки якісні
показники, механічні властивості та
технологія виробництва у них суттєво
відрізняється.

На відсутність відповідних ГОСТів,
ДСТУ, технічних умов та нормативної
документації, за якими виготовлялась
дана продукція вказав і судовий
експерт у повідомленні про
неможливість надання висновку від
04.02.2014 р. №12726/13-53.

Отже, із наведеного в сукупності, суд
констатує, що за відсутності в Україні
налагодженого виробництва, на
відповідальному зберіганні у ВАТ
"Чортківський завод "Агромаш" сталь
листова холоднотягнута товщиною 100 мм
знаходитись не могла, а тому посилання
контролюючого органу на її самовільне
відчуження відповідачем є
безпідставними.

Водночас, позивачем не надано, а судом
не здобуто будь-яких доказів на
підтвердження факту відчуження
відповідачем сталі листової товщиною
100 мм у кількості 2 тонни. Посилання
позивача з цього приводу, виключно на
акт перевірки, не може вважатись
достатнім доказом, оскільки останній
не є первинним документом в розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність", яким має
засвідчуватись факт здійснення
господарської операції.

Більше того, відповідач неодноразово
повідомляв контролюючий орган , що
сталь листова холоднотягнута товщиною
100мм в кількості 2 тонни, яка була
закладена до державного матеріального
резерву знаходиться на складі
господарського товариства на протязі
всього спірного періоду ( а.с.52 -61, а.с.114
-132 т.1). Наведена обставина також
контролюючим органом у встановленому
порядку не спростована.

Не враховані державним агентством
фактичні обставини та приписи
законодавства і при визначені
ринкової ціни спірних матеріальних
цінностей.

Так, відповідно до п.10 ст.14 Закону, у
разі незабезпечення збереження
матеріальних цінностей державного
резерву, в тому числі самовільного
відчуження, з юридичних осіб, на
відповідальному зберіганні яких
перебувають ці цінності, стягується
штраф у розмірі 100 відсотків вартості
виходячи з їх ринкової ціни на день
виявлення факту відсутності
(самовільного відчуження), а також пеня
з вартості відсутнього їх обсягу за
кожний день до повного повернення
матеріальних цінностей.

При цьому, п.21 п.5 "Порядку формування,
розміщення та проведення операцій з
матеріальними цінностями державного
резерву", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1129 від
08.10.1997р., ціни на матеріальні цінності,
що закладаються та відпускаються з
державного резерву, визначаються
Держкомземом виходячи з оптових цін, що
діють на час закладення або відпуску,
кон'юнктури ринку, термінів зберігання,
якості продукції, а в разі проведення
конкурсу - за цінами конкурсу на кожну
партію конкретної продукції.

У разі недоцільності закладення і
зберігання зазначених матеріальних
цінностей або виключення їх з
номенклатури, скасування
мобілізаційного чи іншого
спеціального завдання зазначені
юридичні особи за рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного матеріального резерву,
відшкодовують вартість відсутніх
матеріальних цінностей державного
резерву, виходячи з їх ринкової ціни на
день виявлення факту відсутності
(самовільного відчуження) із сплатою
пені до повного відшкодування вартості
матеріальних цінностей.

За приписами п. 16 ст. 14 Закону розмір
пені обчислюється, виходячи з
подвійної ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня, з вартості
відсутнього обсягу матеріальних
цінностей за кожний день до повного
повернення матеріальних цінностей.

Згідно з поданим позивачем розрахунком
за період з 20.05.2009р. по 29.10.2012р.
нараховані пеня в розмірі 9 323,23 грн. та
штраф в сумі 15 720 грн.

Як слідує із матеріалів справи, а саме
службової записки №0.81/795 від 01.06.09р.,
ринкова ціна за одиницю виміру - 1 тонну
сталі сортової холоднотягнутої
визначена в розмірі 7 860 грн. При цьому
до службової записки долучено
інформацію з рекламного щотижневика
"Металический Весник" №21/268 від 25.05.2009р.,
з якого в довільній формі вибрано круг
калібрований діаметром 7 мм, марка
сталі 35 за ціною 7860 грн. за тонну. Однак,
дані вироби з металу не є аналогічними
із тими, що контролюючим органом
зазначені як протиправно відчужені.

Натомість, на відсутність будь - якої
цінової інформації стосовно сталі
холоднотягнутої вказав судовий
експерт Київського НДІСЕ у
повідомленні про неможливість надання
висновку від 04.02.2014р. №12726/13-53.

Зважаючи на наведене, безпідставними є
вимоги позивача про стягнення
заявлених штрафних санкцій, з огляду на
відсутність підстав для такого
стягнення, оскільки факт самовільного
відчуження матеріальних цінностей
Державним агентством не доведено, а
розмір штрафних санкцій належним чином
не обґрунтовано.

У відповідності до ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, господарський суд оцінює за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, позовні вимоги Державного
агентства резерву України про
стягнення 40763.23 грн., в т. ч.: 15720.00 грн.
вартості матеріальних цінностей, 15720.00
грн. штрафу та 9323.23 грн. пені до
задоволення не підлягають.

Згідно ст.ст.44,49 ГПК України та п. 4.5
постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" якщо
позов залишено без задоволення -
судовий збір не стягується.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 4-5,4-7,33-34,43-44,49,82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Головуючий суддя
О.В. Руденко

Суддя
Г.З.Андрушків

Суддя
С.О.Хома

Повний текст
рішення

складено та
підписано 14.05.2014р.