ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.Справа № 915/2356/13 Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

головуючого судді: О.Л. Воронюка

суддів: Г.А. Єрмілова, В.В. Лашина

при секретарі: Т.М.Філончук

склад колегії суддів сформований
розпорядженням №426 від 25.03.2014р.

За участю представників сторін:

від ПАТ «Миколаївобленерго» - Тюнін
М.В., довіреність № 01/53-01 від 09.01.2014р.

від Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України -
Войтенкова І.О., довіреність № 2 від
09.01.2014р.

від ПАТ «Миколаївобленерго» - Волик
В.М., довіреність № 01/53-05 від 14.01.2014р.

від ПАТ «Миколаївобленерго» - Клис Н.А.,
довіреність № 01/53-239 від 07.12.2013р.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 25.02.2014р.

у справі №915/2356/13

за позовом ПАТ «Миколаївобленерго»

до Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії
Миколаївської обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
130-ріш від 30.09.2013р. у справі № 1-26.213/118-2013

Відповідно до ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні 13.05.2014р.
оголошувалась перерва до 27.05.2014р.

Відповідно до ст.ст. 44, 811 ГПК України
здійснювалась фіксація судового
процесу технічними засобами

В судовому засіданні 27.05.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Встановила:

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 25.02.2014р. по
справі № 915/2356/13 (суддя - С.М. Коваль)
позовні вимоги ПАТ
«Миколаївобленерго» задоволено у
повному обсязі. Визнано недійсним
рішення Адміністративної колегії
Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
130-ріш від 30.09.2013р.

Стягнуто з Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України на
користь ПАТ «Миколаївобленерго»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1147,00 грн. Повернуто ПАТ
«Миколаївобленерго» надмірно
сплачений судовий збір у розмірі 573, 50
грн.

Рішення господарського суду
мотивовано обґрунтованістю позовних
вимог, а також тим, що відповідачем не
доведено належними та допустимими
доказами факту порушення Публічним
акціонерним товариством
„Миколаївобленерго" законодавства про
захист економічної конкуренції.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Миколаївське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України звернулося з апеляційною
скаргою та додатковими поясненнями до
неї, в якій просить його скасувати
повістю та прийняти нове рішення, яким
повністю відмовити ПАТ
«Миколаївобленерго» в позові про
визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії
Миколаївської обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
130-ріш від 30.09.2013р. у справі № 1-26.213/118-2013,
оскільки при прийнятті оскаржуваного
рішення, суд першої інстанції
припустив неправильного застосування
норм матеріального права, а саме:
неповне з'ясував обставини, що мають
значення для справи, а також, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, що відповідно до ст. 104 ГПК
України є підставою для його
скасування або зміни.

Представники ПАТ «Миколаївобленерго»
в усних запереченнях не погоджується
із доводами наведеними в апеляційній
скарзі та вважають судове рішення
таким, що прийнято відповідно до
обставин справи, вимог чинного
законодавства, а тому просить його
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України без
задоволення. При цьому, позивачем було
зазначено про порушення оспорюваним
рішенням територіального відділення
Антимонопольного комітету України
статті 61 Конституції України, яка
закріплює, що ніхто не може бути
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
обставин та їх юридичну оцінку, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК
України апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
відповідно до приписів ст. 33, 34 ГПК
України, кожна сторона повинна
належними і допустимим доказами
довести ті обставини, на які вона
посилається в обґрунтування своїх
вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» від
11.01.2001р., розгляд справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції починається з прийняттям
розпорядження про початок розгляду
справи та закінчується прийняттям
рішення у справі.

Статтею 48 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» передбачено,
що за результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, зокрема, про:
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; накладення штрафу.

Отже, вирішення питання про наявність
або відсутність факту порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та зайняття суб'єктом
господарювання монопольного
(домінуючого) становища на ринку
вирішується виключно за наслідками
розгляду відповідної справи органами
Антимонопольного комітету України, що
включає в себе послідовність
проведення певних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
визначено, що рішення та розпорядження
органів Антимонопольного комітету
України, голів його територіальних
відділень є обов'язковими до виконання.
Особа, на яку накладено штраф за
рішенням органу Антимонопольного
комітету України, сплачує його у
двомісячний строк з дня одержання
рішення про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»,
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
Розпорядженням Адміністративної
колегії Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
27.08.2013р. №119-р розпочато розгляд справи
№ 1-26.213/118-2013 за ознаками вчинення ПАТ
«Миколаївобленерго» порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченого п.2 ст. 50,
частиною 1 ст. 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції», а
саме - зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку у
вигляді дій, що можуть призвести до
ущемлення інтересів споживачів, які
були б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Підставою для початку розгляду справи
була власна ініціатива Миколаївського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України. У
зв'язку із здійсненням контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції Миколаївським
обласним територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
запитувалась інформація у ПАТ
«Миколаївобленерго» з питань стосовно
надання енергопостачальником
додаткових платних послуг, пов'язаних
із ліцензованою діяльністю, зокрема,
відключення та підключення до
електропостачання, здійснення
технічної перевірки електроустановок
споживачів. Одержана інформація
свідчить про наявність ознак
зловживання монопольним становищем у
діях Товариства, вчинених стосовно
споживача ОСОБА_5, з якої
необґрунтовано було стягнуто плату за
технічну перевірку електроустановки,
яку вона не замовляла у
енергопостачальника.

Рішенням Адміністративної колегії
Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
30.09.2013р. №130-ріш по справі №1-26.213/118-2013
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладання
штрафу, визнано, що ПАТ
«Миколаївобленерго» займало
монопольне становище у 2011-2012 роках на
ринку постачання електричної енергії
за регульованим тарифом населенню у
межах території Миколаївської області,
на які розташовані власні електричні
мережі ПАТ «Миколаївобленерго», як
таке, що на цьому ринку не мало жодного
конкурента.

Визнано дії ПАТ «Миколаївобленерго»,
які полягали у неправомірному
зобов'язувані гр. ОСОБА_5, здійснити
оплату за послугу технічної перевірки
електроустановки без належних на те
правових підстав, порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п.2 ст. 50,
частиною першою ст. 13 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»,
а саме: зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку у
вигляді дій, що призвели до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку.

За вчинене порушення, наведене у п. 2
цього рішення, накладено на ПАТ
«Миколаївобленерго», штраф відповідно
до абзацу другого частини першої,
абзацу другого частини другої ст. 52
Закону України «Про захист
економічної конкуренції» у розмірі 68 000
грн.

Зобов'язано ПАТ «Миколаївобленерго»
оприлюднити за власні кошти пункти 1-3
резолютивної частини зазначеного
рішення в офіційному друкованому
виданні Миколаївської обласної ради у
місячний строк з дня набуття ним
законної сили, про що повідомити
територіальне відділення з наданням
усіх підтверджуючих документів у
п'ятиденний строк з дня розміщення
публікації.

У оскаржуваному рішенні зазначено, що
ПАТ «Миколаївобленерго» є юридичною
особою і діє як суб'єкт господарювання
на підставі Статуту, затвердженого
загальними зборами акціонерів ВАТ ЕК
«Миколаївобленерго» 06.04.2011р. (протокол
№20) та зареєстровано за № 0001203,
14.04.2011р. виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради.

Згідно з пунктом 1.1 статуту ПАТ
«Миколаївобленерго», останній є
правонаступником всіх прав та
зобов'язань відкритого акціонерного
товариства енергопостачальна компанія
«Миколаївобленерго», створеного
шляхом перетворення з державної
акціонерної енергопостачальної
компанії «Миколаївобленерго»
відповідно до Закону України «Про
господарські товариства» та рішенням
загальних зборів акціонерів; відкрите
акціонерне товариство
«Енергопостачальна компанія
«Миколаївобленерго» відповідно до
вимог Закону України «Про акціонерні
товариства» було перейменовано на
публічне акціонерне товариство
«Миколаївобленерго».

Крім того, в обґрунтування своїх
висновків, викладених в оскаржуваному
рішенні, відповідачем були покладені
такі обставини:

- ПАТ «Миколаївобленерго»
здійснює діяльність з постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом;

- товаром є постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом, споживачами є населення
Миколаївської області, товарними
межами ринку є постачання електричної
енергії за регульованим тарифом
населенню, територіальними
(географічними) межами ринку, який
досліджувався, є межі території
Миколаївської області, на якій
розташовані власні електричні мережі
позивача;

- ПАТ «Миколаївобленерго» є
єдиним суб'єктом господарювання, який
постачає електричну енергію за
регульованим тарифом населенню в межах
території Миколаївської області, на
якій розташовані власні місцеві
(локальні) електричні мережі позивача
відповідно до отриманих ліцензій НКРЕ
від 18.08.2005р. № 177322, від 18.08.2005р. № 177323, від
28.04.2011р. № 500343, від 28.04.2011р. № 500344;

- часовими межами ринку визначено
2011 - 2012 роки - проміжок часу, протягом
якого залишились незмінні структура
ринку, співвідношення попиту та
пропозиції на ньому;

- за визначенням ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» ПАТ «Миколаївобленерго»
у 2011 - 2012 роках займав монопольне
(домінуюче) становище на ринку
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом населенню у межах
території Миколаївської області, на
якій розташовані власні електричні
мережі позивача, як такий, що на цьому
ринку не мав жодного конкурента;

- між ПАТ «Миколаївобленерго» та
споживачем (гр. ОСОБА_5.) укладено
договір № НОМЕР_1 від 17.12.2009р. про
користування електричною енергією, за
яким енергопостачальник бере на себе
зобов'язання надійно постачати
споживачем за адресою - АДРЕСА_1,
електричну енергію у необхідних йому
обсягах відповідно до умов цього
договору, а споживач зобов'язується
сплачувати одержану електроенергію за
діючими тарифами у термін, передбачені
даним договором;

- споживач - гр. ОСОБА_5 не
замовляла у ПАТ «Миколаївобленерго»
послугу з технічної перевірки
електроустановки. У своїй заяві
споживач від 25.10.2012р. чітко сформулював
прохання про закриття особового
рахунку, її заява не містила замовлення
провести технічну перевірку
електроустановки;

- за визначенням термінів,
наведених у пункті 17 статті 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
послуга розглядається як діяльність
виконавця з надання (передачі)
споживачеві певного визначеного
договором матеріального чи
нематеріального блага, що здійснюється
за індивідуальним замовленням
споживача для задоволення його
особистих потреб.

На підставі наведених обставин
відповідач дійшов висновків про те, що:

- ПАТ «Миколаївобленерго» у 2011 - 2012
роках займало монопольне (домінуюче)
становище на ринку постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом населенню в межах території
Миколаївської області, на якій
розташовані власні електричні мережі
ПАТ «Миколаївобленерго», як таке, що не
мало жодного конкурента на цьому ринку;

- всупереч вимогам пунктів 1.2, 3.33, 6.37, 10.8
Правил користування електричною
енергією, затверджених постановою НКРЕ
від 31.07.1996 № 28, пункту 17 ПКЕЕн, пункту 3.6.6
Умов та Правил здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 13.06.1996 №15/1 (із змінами),
Методики розрахунку вартості робіт з
підключення електроустановок
споживачів до електричних мереж
ліцензіата та інших додаткових робіт і
послуг, пов'язаних із ліцензованою
діяльністю (із змінами), затвердженої
постановою НКРЕ від 25.12.2008 № 1522
(далі-Методика), ПАТ
«Миколаївобленерго» пропонувало
споживачу оплатити вартість
додаткової послуги, зокрема,
позачергової технічної перевірки
правильності роботи засобу обліку за
відсутності як встановленого факту
пошкодження, втрати або неправильної
роботи приладу обліку з вини споживача,
так і за відсутності укладеного між
ними договору щодо надання відповідних
послуг, або разового замовлення чи
згоди Заявника щодо проведення
позапланової технічної перевірки
лічильника;

- дії ПАТ «Миколаївобленерго» , які
полягали у неправомірному зобов'язанні
гр. ОСОБА_5, яка мешкала за адресою:
АДРЕСА_1, здійснити оплату за послугу
технічної перевірки електроустановки,
без належних на те правових підстав, є
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
п.2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції».

Задовольняючи позов у даній справі
господарський суд Миколаївської
області виходив з того, що в рішенні
адміністративної колегії
Миколаївського обласного
територіального відділення №130-ріш від
30.09.2013р. не доведено того, що позивач
якимось чином нав'язував гр. ОСОБА_5
оплачувати послугу з проведення
технічної перевірки електроустановки
та що дії позивача, які полягали у
пропонуванні гр. ОСОБА_5 додаткової
послуги по оплаті послуги з технічної
перевірки електроустановки були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку, адже
неможливість вчинення дій, що
визнаються порушенням за даною
кваліфікацією, є предметом доказування
у цій справі.

Такі висновки місцевого
господарського суду колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду вважає помилковими з огляду на
таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«Миколаївобленерго» є юридичною
особою і діє як суб'єкт господарювання
на підставі статуту, затвердженого
загальними зборами акціонерів ВАТ ЕК
"Миколаївобленерго" 06.04.2011р. (протокол
№20) та зареєстрованого виконавчим
комітетом Миколаївської міської ради
14.04.2011р. за №0001203.

ПАТ «Миколаївобленерго» здійснює
діяльність з постачання електричної
енергії за регульованим тарифом.

Закон України «Про ліцензування певних
видів господарської діяльності»
визначає види господарської
діяльності, що підлягають
ліцензуванню, порядок їх ліцензування,
встановлює державний контроль у сфері
ліцензування, відповідальність
суб'єктів господарювання та органів
ліцензування за порушення
законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 названого Закону,
ліцензія є єдиним документом
дозвільного характеру, який дає право
на зайняття певним видом господарської
діяльності, що відповідно до
законодавства підлягає обмеженню.

Статтею 9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» визначено
види господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню. Вказаною
нормою визначено, що відповідно до
спеціальних законів ліцензуванню
підлягає, зокрема, діяльність у сфері
електроенергетики.

Згідно приписів ст. 8 зазначеного вище
Закону, визначено, що суб'єкт
господарювання зобов'язаний провадити
певний вид господарської діяльності,
що підлягає ліцензуванню, відповідно
до встановлених для цього виду
діяльності ліцензійних умов.

Правові, економічні та організаційні
засади діяльності в електроенергетиці,
правовідносини, пов'язані з
виробництвом, передачею, постачанням і
використанням електроенергії
регулюються, зокрема, Законом України
«Про електроенергетику», Законом
України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності», Правилами
користування електричною енергією,
затвердженими постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України (НКРЕ) від
31.07.1996р. №28 (далі - ПКЕЕ), Правилами
користування електричною енергією для
населення, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р.
№1357 (далі - ПКЕЕн) тощо.

Згідно з частиною першою статті 11
Закону України «Про
електроенергетику» державне
регулювання діяльності в
електроенергетиці провадиться шляхом
надання ліцензій на здійснення окремих
видів діяльності в електроенергетиці.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про електроенергетику» діяльність з
виробництва, передачі та постачання
електричної енергії в Україні
здійснюється за умови отримання
відповідної ліцензії. Ліцензія на
здійснення діяльності з виробництва,
передачі та постачання електричної
енергії видається національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики.
Ліцензійні умови провадження
господарської діяльності з постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом визначені постановою НКРЕ від
13.06.1996р. №15/1, якою затверджені Умови і
Правила здійснення підприємницької
діяльності з постачання електричної
енергії за регульованим тарифом (далі -
Умови та Правила за регульованим
тарифом).

У відповідності до пунктів 2.1 та 2.2 Умов
та Правил за регульованим тарифом
ліцензіат повинен мати тільки одну
ліцензію на право здійснення
діяльності з постачання електричної
енергії за регульованим тарифом та
здійснювати ліцензовану діяльність
лише на закріпленій території.

Згідно з пунктом 1.4 Умов та Правил за
регульованим тарифом закріплена
територія- це територія
адміністративно-територіальної
одиниці, де розташовані місцеві
(локальні) електричні мережі, що
перебувають у власності ліцензіата, та
електричні мережі споживачів, які
живляться від мереж ліцензіата або від
приєднаних до мереж ліцензіата інших
власників електричних мереж, які не
мають ліцензії на постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом.

Отже, системний аналіз вищезазначених
норм чинного законодавства України
свідчить про те, що у сфері
електроенергетики ліцензуванню
підлягають такі види господарської
діяльності: діяльність з виробництва,
передача та постачання електричної
енергії. При цьому, постачання
електричної енергії може
здійснюватися лише на закріпленій
території, географічними межами якої є
територія, де розташовані місцеві
(локальні) електричні мережі, що
перебувають у власності ліцензіата.

З огляду на наведене, на території, де
розташовані електричні мережі ПАТ
«Миколаївобленерго», не може
здійснювати діяльність з постачання
електроенергії за регульованим
тарифом інший суб'єкт господарювання,
крім позивача. Тому, у споживачів ПАТ
«Миколаївобленерго» відсутні
альтернативні джерела постачання
електроенергії за регульованим
тарифом.

Відповідно до отриманих ліцензій НКРЕ
від 18.08.2005р. №177322, від 18.08.2005р. №177323, від
28.04.2011р. №500343, від 28.04.2011р. №500344 ПАТ
«Миколаївобленерго» є єдиним суб'єктом
господарювання, який постачає
електричну енергію за регульованим
тарифом населенню в межах території
Миколаївської області, на якій
розташовані власні місцеві (локальні)
електричні мережі ПАТ
«Миколаївобленерго».

Згідно пункту 1.1 ПКЕЕ норми розділів,
зокрема, «Загальні положення»
поширюються на всіх споживачів без
винятку.

Відповідно до пункту 1.2. розділу 1
«Загальні положення» ПКЕЕ постачання
електричної енергії - це надання
електричної енергії споживачу за
допомогою технічних засобів передачі
та розподілу електричної енергії на
підставі договору; постачальник
електричної енергії - суб'єкт
господарювання, який отримав ліцензію
НКРЕ на право здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії.

Згідно пункту 38 ПКЕЕн, зокрема,
енергопостачальник зобов'язується
забезпечувати надійне постачання
електричної енергії згідно з умовами
ліцензій та договором.

Статтею 26 Закону України «Про
електроенергетику» передбачено, що
постачання електроенергії
здійснюється на підставі договору про
постачання електроенергії, який
укладається між споживачем та
постачальником електроенергії.

Отже, відповідно до Статуту Позивача та
отриманих ним ліцензій НКРЕ (на право
здійснення підприємницької діяльності
з передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами; на право здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом), Позивач
здійснює діяльність з передачі
електричної енергії та постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом на території Миколаївській
області в межах власних місцевих
(локальних) електромереж.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.12.2009р. між гр. ОСОБА_5 (споживач) та ПАТ
«Миколаївобленерго»
(«енергопостачальник») укладено
договір про користування електричною
енергією № НОМЕР_1, за умовами якого
енергопостачальник бере на себе
зобов'язання надійно постачати
споживачеві за адресою: Миколаївська
область, АДРЕСА_1, електричну енергію у
необхідних йому обсягах відповідно до
потужності електроустановок споживача
, згідно з технічними характеристиками
його електричної мережі з гарантованим
рівнем надійності, безпеки і якості, а
споживач зобов'язується сплачувати
одержану електричну енергію за діючими
тарифами (цінами) у терміни,
передбачені цим договором.

25.10.2012р. споживач звернувся до ПАТ
«Миколаївобленерго» із заявою про
закриття особового рахунку № НОМЕР_1.
Позивачем було надано споживачеві для
оплати повідомлення на послуги
технічної перевірки електроустановки
на суму 70,78 грн., яке споживачем було
оплачено 24.10.2012р. за квитанцією №2586.772.2
у відділенні МФ КБ ПриватБанку.

За визначенням термінів, які надані у
пункті 1.2 ПКЕЕ, технічна перевірка - це
виконання комплексу робіт з метою
визначення відповідності стану засобу
обліку електричної енергії та схеми
його підключення, а також
відповідності стану електропроводки
та електроустановок від межі
балансової належності до точки обліку
«Правилам устройства
електроустановок» та іншим
нормативно-технічним документам;
контрольний огляд засобу обліку -
виконання комплексу робіт з метою
візуального обстеження цілісності
засобу обліку (корпусу, скла, кріплення
тощо), цілісності встановлених згідно з
актом про пломбування пломб та
наявності відбитків їх тавр, зняття
показів засобів обліку, а також з
метою виявлення без використання
спеціальних технічних засобів
та/або часткового демонтажу
будівельних конструкцій або
оздоблювальних матеріалів самовільних
підключень.

Відповідно до пункту 3.33 ПКЕЕ
електропередавальна організація
(постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом) не рідше одного
разу на шість місяців має здійснювати
контрольний огляд засобу обліку.
Технічна перевірка здійснюється
електропередавальною організацією
(постачальником електричної енергії
за регульованим тарифом) не рідше
одного разу на три роки.

Отже, поняття контрольного огляду
засобу обліку не є тотожнім поняттю
технічної перевірки.

Засоби обліку - засоби вимірювальної
техніки, у тому числі лічильники,
трансформатори струму та напруги, кола
обліку, які використовуються для
визначення обсягу електричної енергії
та величини споживання електричної
потужності; електроустановка -
комплекс взаємопов'язаних
устаткування і споруд, призначених для
виробництва або перетворення,
передачі, розподілу чи споживання
електричної енергії (пункт 1.2 ПКЕЕ).

Пунктом 17 ПКЕЕн передбачено, що у разі
пошкодження, втрати або неправильної
роботи приладу обліку з вини споживача
він відшкодовує вартість перевірки,
ремонту або встановлення нового
приладу обліку. В інших випадках
перевірка, ремонт або зміна
пошкодженого чи втраченого приладу
обліку здійснюється за рахунок
енергопостачальника або організації,
яка відповідає за збереження приладу
обліку.

У відповідності до пункту 37 ПКЕЕн
енергопостачальник має право, зокрема,
пропонувати споживачам додаткові
послуги, пов'язані з постачанням
електричної енергії; перевіряти
справність приладів обліку, знімати
показання відповідно до умов договору,
проводити обстеження електроустановок
споживачів щодо виявлення споживання
електричної енергії поза приладами
обліку.

Пунктом 40 ПКЕЕн визначено, що
енергопостачальник безплатно здійснює
планову повірку, обслуговування та
ремонт приладів обліку (крім випадків,
передбачених абзацом пункту 17 цих
Правил, тобто коли з вини самого
споживача пошкоджено, втрачено або
неправильно працює прилад обліку
електроенергії).

Відповідно до пункту 6.37 ПКЕЕ у разі
виникнення сумніву з боку
постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації) у
роботі розрахункових засобів обліку
постачальник електричної енергії
(електропередавальна організація)
виконує позапланову технічну
перевірку розрахункових засобів
обліку.

Згідно пункту 10.8 ПКЕЕ за рахунок
споживача здійснюється ремонт, заміна
і технічна перевірка розрахункових
засобів електричної енергії лише у
разі порушення схеми розрахункового
обліку електроенергії, пошкодження
або викрадення цих засобів внаслідок
дій (бездіяльності) самого споживача.

Відповідно до пункту 3.6.6 Умов та Правил
за регульованим тарифом ліцензіат може
отримувати додатковий прибуток шляхом
виконання додаткових робіт і послуг, що
пов'язані з ліцензованою діяльністю.

До таких додаткових послуг, згідно з
додатком №1 Методики розрахунку
вартості робіт з підключення
електроустановок споживачів до
електричних мереж ліцензіата та інших
додаткових робіт і послуг, пов'язаних
із ліцензованою діяльністю,
затвердженої постановою НКРЕ від
25.12.2008р. №1522, відноситься, зокрема,
позачергова технічна перевірка
правильності роботи засобу обліку.

Перелік додаткових робіт і послуг ПАТ
«Миколаївобленерго», пов'язаних із
ліцензованою діяльністю, узгоджено
Миколаївським територіальним
представництвом НКРЕ та введено в дію
наказом товариства від 31.05.2011р. №599.

Підпунктами 5.1.1 - 5.1.2 пункту 5.1 цього
Переліку визначено вартість
позачергової технічної перевірки
засобів обліку (електроустановок) за
заявою побутових споживачів -
однофазних, трифазних, при цьому
вартість встановлено у залежності від
роботи одного контролера чи бригади
контролерів із трьох чоловік, а також
залежно від типу населеного пункту
(місто, СМТ) та відстані - з виїздом до 20
км, 20-40 км, з виїздом 40 км та більше.

Виконання додаткових робіт (послуг),
відповідно до вимог пункту 1.4 вказаної
Методики, має здійснюватися на
підставі договору, який укладається
між замовником і виконавцем згідно з
чинним законодавством України.

Договір на надання послуг з технічної
перевірки засобу обліку між ПАТ
«Миколаївобленерго» та споживачем не
укладався. Споживач гр. ОСОБА_5 не
зверталося до позивача для надання
послуги позачергової технічної
перевірки правильності роботи засобу
обліку. У своїй заяві до ПАТ
«Миколаївобленерго» від 25.10.2012р. вона
чітко сформулювала своє прохання про
закриття належного їй особового
рахунку № НОМЕР_1, при цьому вказана
заява не містила замовлення провести
технічну перевірку електроустановки.
ПАТ «Миколаївобленерго» надало
рахунок гр. ОСОБА_5 на оплату послуги з
технічної перевірки без встановлення
факту пошкодження, втрати або
неправильної роботи приладу обліку з
вини споживача.

Отже, виконання робіт з технічної
перевірки не має ознак послуги, у якій
споживач мав потребу. Ці роботи можна
віднести до послуг при їх замовленні
споживачами, тобто при наявності
попиту на вказані послуги.

Наслідком наведених вище дій
товариства позивача є ущемлення
інтересів споживача, оскільки на нього
покладаються додаткові фінансові
витрати, яких він, згідно
законодавства, не зобов'язаний нести.

Згідно з частиною п'ятою статті 1 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» монополізація -
досягнення суб'єктом господарювання
монопольного (домінуючого) становища
на ринку товару, підтримання або
посилення цього становища.

Стаття 27 Господарського кодексу
України зазначає, що монопольним
визнається домінуюче становище
суб'єкта господарювання, яке дає йому
можливість самостійно або разом з
іншими суб'єктами обмежувати
конкуренцію на ринку певного товару
(робіт, послуг). Монопольним є становище
суб'єкта господарювання, частка якого
на ринку певного товару перевищує
розмір, встановлений законом.
Монопольним може бути визнано також
становище суб'єктів господарювання на
ринку товару за наявності інших умов,
визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 12
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» суб'єкт господарювання
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку товару, якщо: на
цьому ринку у нього немає жодного
конкурента; не зазнає значної
конкуренції внаслідок обмеженості
можливостей доступу інших суб'єктів
господарювання щодо закупівлі
сировини, матеріалів та збуту товарів,
наявності бар'єрів для доступу на ринок
інших суб'єктів господарювання,
наявності пільг чи інших обставин.

При дослідженні ринку територіальним
відділенням було дотримано вимоги
Методики визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання на ринку, затвердженої
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 05.03.2002 р. №49-р та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 01.04.2002 р. за №317/6605, та визначено,
що товаром, який не має замінників, є
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом, а його
споживачами є населення Миколаївської
області; товарними межами ринку за
показниками взаємозамінності,
подібності призначення, споживчих
властивостей, умов використання товару
є постачання електричної енергії за
регульованим тарифом населенню;
територіальними (географічними) межами
ринку є межі території Миколаївської
області, на якій розташовані власні
електричні мережі ПАТ
«Миколаївобленерго»; часовими межами
ринку визначено 2011-2012р. - проміжок часу,
протягом якого залишались незмінні
структура ринку, співвідношення попиту
та пропозицій на ньому.

Обов'язок з доведення в суді факту
зайняття суб'єктом господарювання
монопольного (домінуючого) становища
на ринку покладається на
Антимонопольний комітет України або
його територіальне відділення, яке є
стороною у справі. Водночас за змістом
приписів статті 12 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
суб'єкт господарювання, який заперечує
зайняття ним монопольного
(домінуючого) становища на ринку
товару, має довести, що він зазнає
значної конкуренції (про що також
роз'яснено пунктом 15.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №15 «Про деякі
питання практики застосування
конкурентного законодавства»).

ПАТ «Миколаївобленерго» не надало
належних в розумінні статті 34
Господарського процесуального кодексу
України доказів на підтвердження того,
що його підприємство зазнає значної
конкуренції на ринку послуг з
постачання електричної енергія за
регульованим тарифом населенню; не
доведено наявність фактів, які б
підтверджували надання протягом 2011-2012
р.р. послуг з постачання електричної
енергії іншими суб'єктами
господарювання.

Основоположним та спеціальним законом,
який регулює та визначає правові
засади підтримки та захисту
економічної конкуренції, обмеження
монополізму в господарській
діяльності і спрямований на
забезпечення ефективного
функціонування економіки України на
основі розвитку конкурентних відносин
є Закон України «Про захист
економічної конкуренції».

Частина перша статті 1 Закон України
«Про захист економічної конкуренції»
визначає, що економічна конкуренція
(конкуренція) - це змагання між
суб'єктами господарювання з метою
здобуття завдяки власним досягненням
переваг над іншими суб'єктами
господарювання, внаслідок чого
споживачі, суб'єкти господарювання
мають можливість вибирати між кількома
продавцями, покупцями, а окремий
суб'єкт господарювання не може
визначати умови обороту товарів на
ринку.

Частиною першою статті 13 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» передбачено, що
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є дії чи
бездіяльність суб'єкта господарювання,
який займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, що призвели або
можуть призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції, або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які були
б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

У статті 29 Господарського кодексу
України наведено перелік дій, які
вважаються зловживанням монопольним
становищем.

Між тим наведений у статті 29
Господарського кодексу України
перелік дій, що визнаються таким
зловживанням, не можна вважати
вичерпним.

Саме таку правову позицію викладено в
пункті 16 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. №15 «Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства».

Виконання робіт з технічної перевірки
засобу обліку, встановленого у
помешканні споживача, немає ознак
послуги, у якій споживач мав потребу.
Всупереч вимогам пунктів 1.2, 3.33, 6.37, 10.8
ПКЕЕ, пункту 17 ПКЕЕн, пункту 3.6.6 Умов та
Правил здійснення підприємницької
діяльності з постачання електричної
енергії за регульованим тарифом,
Методики розрахунку вартості робіт з
підключення електроустановок
споживачів до електричних мереж
ліцензіата та інших додаткових робіт і
послуг, пов'язаних із ліцензованою
діяльністю, товариство позивача
пропонувало споживачу оплатити
вартість додаткової послуги, зокрема,
позачергової технічної перевірки
правильності роботи засобу обліку за
відсутності як встановленого факту
пошкодження, втрати або неправильної
роботи приладу обліку з вини споживача,
так і за відсутності укладеного між
ними договору щодо надання відповідних
послуг, або разового замовлення чи
згоди споживача щодо проведення
позапланової технічної перевірки
лічильника.

Врахувавши наведені вимоги чинного
законодавства, відповідач дав належну
оцінку встановленим обставинам в
Рішенні Адміністративної колегії
Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
30.09.2013р. №130-ріш по справі №1-26.213/118-2013 та
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність в діях ПАТ
"Миколаївобленерго" ознак складу
правопорушення, передбаченого пунктом
2 статті 50, частиною першою статті 13
Закону України «Про захист від
недобросовісної конкуренції", у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку у
вигляді дій, що призвели до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку.

Аналогічну правову позицію викладено в
постанові Вищого господарського суду
України від 01.04.2014 р. по справі №915/1480/13.

Посилання позивача на порушення
оспореним рішенням територіального
відділення Антимонопольного комітету
України статті 61 Конституції України,
яка закріплює, що ніхто не може бути
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, є помилковим,
оскільки зазначена норма міститься у
розділі «Права, свободи та обов'язки
людини і громадянина» і стосується
безпосередньо фізичних осіб. ПАТ
«Миколаївобленерго» є юридичною
особою і діє як суб'єкт господарювання
на підставі Статуту, затвердженого
загальними зборами акціонерів ВАТ ЕК
«Миколаївобленерго» 06.04.2011р. (протокол
№20) та зареєстровано за № 0001203,
14.04.2011р. виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради.

Крім того, стаття 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» не
містить обмежень щодо кількості
фактів (подій), необхідних для
кваліфікації дій суб'єктів
господарювання як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем.
Отже, й одноразове порушення, належним
чином встановлене і доведене, може бути
підставою для здійснення такої
кваліфікації (пункт 3 оглядового листа
Вищого господарського суду України від
04.04.2012 р. №01-06/418/2012).

Рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі (пункт 1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
р. №6 «Про судове рішення»).

Таким чином, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення у рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що
господарським судом Одеської області в
порядку статті 43 Господарського
процесуального кодексу України не
розглянуто всебічно та повно в
судовому процесі всі обставини справи
в їх сукупності.

Вищенаведене свідчить про неповне
з'ясування судом першої інстанції
фактичних обставин справи, що мають
значення для правильного вирішення
спору, що призвело до неправильного
застосування до спірних правовідносин
норм матеріального права, та
відповідно до ст. 104 ГПК України є
підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин та з огляду на
вищезазначені приписи чинного
законодавства, судова колегія вважає,
що апеляційну скаргу Миколаївського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
слід задовольнити, рішення
господарського суду Миколаївської
області від 25.02.2014р. у справі №915/2356/13
скасувати, в задоволенні позовних
вимог відмовити, з відповідним
розподілом судових витрат, згідно із
ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 103-104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу Миколаївського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
задовольнити.

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 25.02.2014р. у
справі №915/2356/13 скасувати.

Головному управлінню Державної
казначейської служби України в
Миколаївській області повернути
публічному акціонерному товариству
"Миколаївобленерго" (вул. Громадянська,
40, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код
23399393) з Державного бюджету України
надмірно сплачений за платіжним
дорученням №35693 від 23.12.2013р. судовий
збір у сумі 573,50 грн.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Миколаївобленерго" (вул.
Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017,
ідентифікаційний код 23399393) в доход
державного бюджету України 609 грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Доручити господарському суду
Миколаївської області видати
відповідний наказ.

Повний текст постанови складено та
підписано 29.05.2014р.

Головуючий суддя
О.Л. Воронюк

Суддя
Г.А. Єрмілов

Суддя
В.В. Лашин