Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6889/13 21.05.14 р.

За позовом Приватного
підприємства "ВДК "Дім Вина "СКАЛА"

до Головного управління
Міндоходів у місті Києві

про захист честі, гідності,
ділової репутації та стягнення 253 706,35
грн. збитків та

154 512,00 грн. моральної шкоди.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Цімейко Б.А. -
генеральний директор;

від відповідача: Дрозд І.С. за
довіреністю № 35/26-15-10-02-05 від 03.09.2013 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємства "ВДК "Дім Вина
"СКАЛА" звернулось до господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів ДПС України у місті Києві про
захист честі, гідності, ділової
репутації та стягнення 253 706,35 грн.
збитків та 154 512,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано
спричиненням незаконними рішеннями
відповідача шкоди у розмірі 44 760,00 грн.,
упущеної вигоди у розмірі 208 946,35 грн.
та моральної шкоди у розмірі 154 512,00 грн.

Ухвалою від 12.04.2013 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 25.04.2013 р.

25.04.2013 р. від позивача надійшли
додаткові документи та письмові
пояснення по справі.

Розпорядженням В.о. голови
господарського суду міста Києва від
25.04.2013 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою від 25.04.2013 р. суддею Ярмак О.М.
справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 29.05.2013 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
23.05.2013 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 14.05.2013 р. справу прийнято до
провадження суддею Зеленіною Н.І.

В судовому засіданні 29.05.2013 р.
оголошувалась перерва до 19.06.2013 р.

19.06.2013 р. від позивача надійшло
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.

Ухвалами суду від 19.06.2013 р. у справі
призначено судову економічну
експертизу та зупинено провадження у
справі.

27.11.2013 р. до суду від київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшло повідомлення про
неможливість надання висновку
експерту та матеріали справи.

Ухвалою від 02.12.2013 р. поновлено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 10.12.2013 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
10.12.2013 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 10.12.2013 р. суддею Лиськовим
О.М. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 24.12.2013 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
17.12.2013 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою суду від 17.12.2013 р. справу
прийнято до провадження суддею
Зеленіною Н.І.

24.12.2013 р. від позивача надійшло
клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні 24.12.2014 р. оголошено
перерву до 20.01.2014 р.

20.01.2014 р. від позивача надійшло
клопотання про долучення доказів.

В судовому засіданні 20.01.2014 р.
оголошувалась перерва до 04.02.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
04.02.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 04.02.2014 р. суддею Лиськовим
О.М. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 19.02.2014 р.

05.02.2014 р. від позивача надійшли
додаткові документи по справі.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
17.02.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою суду від 17.02.2014 р. справу
прийнято до провадження суддею
Зеленіною Н.І.

Ухвалою від 19.02.2014 р. розгляд справи
відкладено на 20.03.2014 р.

24.02.2014 р. від позивача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
20.03.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. у відпустці справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 20.03.2014 р. суддею Лиськовим
О.М. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 09.04.2014 р.

Розпорядженням В.о. голови
господарського суду міста Києва від
07.04.2014 р. у зв'язку з виходом з відпустки
справу передано для розгляду судді
Зеленіній Н.І.

Ухвалою суду від 07.04.2014 р. справу
прийнято до провадження суддею
Зеленіною Н.І.

09.04.2014 р. від позивача надійшло
клопотання про долучення доказів по
справі.

У судовому засіданні 09.04.2014 р.
оголошувалась перерва до 23.04.2014 р.

В судовому засіданні 23.04.2014 р.
представником позивача подано
пояснення по справі.

Представником відповідача у судовому
засіданні 23.04.2014 р. подано заперечення
на позовну заяву.

В судовому засіданні 23.04.2014 р.
оголошувалась перерва до 29.04.2014 р.

29.04.2014 р. від позивача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи та пояснення по справі.

Ухвалою від 29.04.2014 р. розгляд справи
відкладено на 21.05.2014 р.

В судовому засіданні 21.05.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 21.05.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
співробітниками Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України у м. Києві з метою
здійснення контролю за дотриманням
норм чинного законодавства, на
підставі наказу від 19.01.2012 року №10 і
направлення на проведення фактичної
перевірки від 19.01.2012 року №32-131/0010, з
19.01.2012 року по 24.01.2012 року проведено
фактичну перевірку магазину, що
розташований за адресою: м. Київ, вул.
Луначарського, 24, та належить суб'єкту
приватного підприємства "ВДК "Дім Вина
"Скала".

Перевіркою встановлено, що позивачем
здійснювався продаж напої винних, а
саме: пакет напою винного виноградного
десертного «Чарівний бостардо» за
ціною 18,00 грн. за пакет; пакет напою
винного виноградного міцного білого
«Мускатний феєрверк» за ціною 18,00 грн.
за пакет; пакет напою винного
виноградного білого « 7777 фортові» за
ціною 18,00 грн. за пакет; пакет напою
винного виноградного рожевого « 7777
фортові» за ціною 18,00 грн. за пакет;
пакет напою винного виноградного
червоного « 7777 фортові» за ціною 18,00
грн. за пакет, тобто за цінами нижчими
від мінімально роздрібних цін
встановлених державою, що є порушенням
Постанови Кабінету Міністрів України
від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв»

Також перевіркою встановлено
знаходження та зберігання з метою
подальшої реалізації алкогольні напої
марковані марками акцизного податку на
яких зазначено суму акцизного податку
сплаченого за одиницю маркованої
продукції, що не відповідає сумі,
визначеній з урахуванням чинних на
дату розливу продукції ставок
акцизного податку, міцності продукції
та місткості тари, чим порушено норми
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2010 року № 1251 «Про
затвердження положення про
виготовлення, зберігання, продаж марок
акцизного податку та маркування
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів».

За наслідками перевірки складено Акт
про результати фактичної перевірки з
питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами від 24.01.2012 року №
0012/01/36972343.

На підставі Акту перевірки № 0012/01/36972343
від 24.01.2012 року, Регіональним
управління винесені Рішення про
застосування фінансових санкцій.

Рішення про застосування фінансових
санкцій № 260257/32-129/0135 від 03.03.2012р. у
вигляді штрафу в розмірі 5 994,00 грн.
винесено у зв'язку з порушенням
позивачем статті 11 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" від 19.12.1995р. № 481/95, а
саме, зберігання алкогольних напоїв
без марок акцизного податку
встановленого зразка.

Рішення про застосування фінансових
санкцій № 260258/32-129/0136 від 03.03.2012р. у
вигляді штрафу в розмірі 30 000,00 грн.
винесено у зв'язку з порушенням
позивачем Постанови Кабінету
Міністрів України від 30 жовтня 2008 року
№ 957 «Про встановлення розміру
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв», а саме, за продаж
алкогольних напоїв за цінами, що нижче
мінімальних роздрібних цін на
алкогольні напої.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26.07.2012 р. у справі № 2а-6215/12/2670 визнано
протиправними та скасовано рішення РУ
Департаменту САТ ДПС України у м. Києві
про застосування фінансових санкцій
від 03.03.2012 року № 260257/32-129/0135 та рішення
про застосування фінансових санкцій
від 03.03.2012 року № 260258/32-129/0136.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.09.2012 р. у
справі № 2а-6215/12/2670 апеляційну скаргу
Регіонального управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у місті Києві залишено без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
липня 2012 року - без змін.

24.01.2012 р. РУ Департаменту САТ ДПА
України у місті Києві було складено акт
фактичної перевірки від № 0012/01/36972343 при
перевірці магазину (адреса: м. Київ, вул.
Луначарського, 24), що належить ПП «ВДК»
Дім Вина «СКАЛА», встановлено
порушення п. 2.6. Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 р. № 637 (далі-Положення),
а саме - 14 січня 2012 року у книзі ОРО не
відображено оприбуткування готівкових
коштів у сумі 4 314,75 грн. на підставі
наявного звітного чеку (7 звіт РРО) № 0526
від 14.01.2012.

На підставі цього акту перевірки та
абзацу 2 п. 1 Указу Президента України
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки», ДПІ у Дніпровському районі
міста Києва ДПС (де обліковується
позивач) 27.03.2012 р. прийнято податкове
повідомлення - рішення № про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 21 573,75
грн., що складає п'ятикратний розмір
суми звітного чеку № 0526, а саме готівки
у розмірі 4 314,75 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19.12.2012 р. у справі № 2а-16281/12/2670 визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва від 27.03.2012
р. № .

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2013 р. у
справі № 2а-16281/12/2670 апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва
Державної податкової служби залишено
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
грудня 2012 року - без змін.

04 жовтня 2012 року начальником
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у м. Києві винесено наказ № 504
про проведення фактичної перевірки
Приватного підприємства
«Виробничо-дистрибьюторська компанія
«Дім Вина «Скала».

У наказі зазначено, що фактична
перевірка проводиться з метою
здійснення контролю за дотриманням
норм законів України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Правил
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 30 липня
1996 року № 854, Правил роздрібної
торгівлі тютюновими виробами,
затверджених наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України від 24 липня 2002 року
№ 218, Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15 червня 2006 року
№ 833, запобігання незаконному
виробництву та обігу алкогольних
напоїв та тютюнових виробів та
відповідно до наданих повноважень
регіональному управлянню на підставі
підпунктів 80.2.5, 80.2.6 пункту 80.2 статті 80
Податкового кодексу України, постанови
Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №
1251 «Про затвердження Положення про
виготовлення, зберігання, продаж марок
акцизного податку та маркування
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів», статті 16 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного та
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», Положення про
Департамент контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 13 жовтня 2011 року №
1289.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31.10.2012 р. у справі № 2а-13869/12/2670 визнано
протиправним та скасовано наказ
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у місті Києві від 04 жовтня 2012
року № 504 про проведення фактичної
перевірки Приватного підприємства
«ВДК» Дім Вина «Скала».

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2013 р. у
справі № 2а-13869/12/2670 апеляційну скаргу
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України в м. Києві залишено без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
листопада 2012 року - без змін.

Посадовими особами Регіонального
управління Департаменту САТ ДПС
України у м. Києві на підставі наказу
про проведення фактичної перевірки від
04.10.2012 № 504 року та направлення на
проведення фактичної перевірки від
04.10.2012 року № 21-131/0426, здійснено фактичну
перевірки магазину, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Луначарського 24,
та належить суб'єкту господарювання
Приватному підприємству
«Виробничо-дистрибьюторська компанія
«Дім Вина «Скала», .

Під час допуску до перевірки,
посадовими особами РУ Департаменту САТ
ДПС України у м. Києві, на підставі
матеріалів ВКМСД Дніпровського РУ ГУ
МВС України в м. Києві, а також листа ГУ
УБЕЗ МВС України в м. Києві від 10.10.2012
року № 7/7-5/59 про встановлення
правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156
КУпАП, було встановлено факт
реалізації споживачеві ОСОБА_6, дата
народження ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за
адресою: АДРЕСА_1, навчається у
Київському ліцеї транспорту, однієї
пляшки вина «Масандра мускат рожеве»
місткість 0,75 л., міцність 16 % дата
виробництва 15.12.2011 р., виробник ДК
Національне виробниче Аграрне
об'єднання «Масандра» за ціною 58,50 грн.

Таким чином, відповідачем було
встановлено продаж позивачем
алкогольних напоїв особі, яка не
досягла 18 років, та відповідно зроблено
висновок про порушення позивачем ст.
ст.1533 Закону України від 19.12.1995 року №
481/95-ВР «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (зі
змінами і доповненнями). Факт продажу
алкогольного напою особі, яка не
досягла 18 років.

Зазначений факт продажу алкогольних
напоїв особі, що не досягла 18 років було
зафіксовано працівниками ВКМСД
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, у зв'язку із чим на продавця
магазину позивача ОСОБА_7 було складено
протокол про адміністративне
правопорушення.

На підставі зазначеного посадовими
особами РУ Департаменту САТ ДПС
України у м. Києві, керуючись ст. 15
Закону № 481 було прийнято
розпорядження від 11.10.2012 р. № 3034/10/21-213
про анулювання ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями серії АД № 901196 з терміном дії з
15.08.2012 по 14.08.2013 рр. та направлено таке
розпорядження на юридичну адресу ПП
"Дім Вина "СКАЛА", яке отримано
позивачем 17.10.2012 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.12.2012 р. у справі № 2а-14341/12/2670 визнано
протиправним та скасовано
розпорядження Департаменту САТ ДПС
України у м. Києві від 11.10.2012 р. №
3034/10/21-213 про анулювання ліцензії на
право здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями Приватного
підприємства «ВДК» Дім Вина «Скала»,
доказів оскарження цієї постанови до
Київського апеляційного
адміністративного суду сторонами не
надано.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Кодексу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 35 ГПК встановлено підстави
звільнення від доказування, відповідно
до якої обставини, які визнаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, можуть не доказуватися
перед судом, якщо в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання. Обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини. Вирок суду в
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, в межах розгляду даної
справи не потребують доказування
протиправність прийняття відповідачем
рішення РУ Департаменту САТ ДПС
України у м. Києві про застосування
фінансових санкцій від 03.03.2012 року №
260257/32-129/0135, рішення про застосування
фінансових санкцій від03.03.2012 року №
260258/32-129/0136, податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва від 27.03.2012
р. № , наказу Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України у
місті Києві від 04 жовтня 2012 року № 504
про проведення фактичної перевірки
Приватного підприємства «ВДК» Дім Вина
«Скала», розпорядження Департаменту
САТ ДПС України у м. Києві від 11.10.2012 р. №
3034/10/21-213 про анулювання ліцензії на
право здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями Приватного
підприємства «ВДК» Дім Вина «Скала».

Як зазначає позивач, ним протягом 2001-2012
років у м. Києві по вул. Луначарського,
24, у приміщенні «Торговий дім вина
«СКАЛА» щороку проводиться
національна спеціалізована постійно
діюча виставка-ярмарок алкогольних
напоїв та фестиваль вина «Україна
виноробна «СКАЛА».

У 2012 р. позивачем у період з 13.11.2012 р. по
17.11.2012 р. було заплановано проведення
щорічної виставки-ярмарку алкогольних
напоїв та фестивалю вина.

Проте, у зв'язку з незаконним
позбавленням позивача ліцензії на
право здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями у період з 18.10.2012
р. по 18.12.2012 р. відбувся зрив зазначеного
фестивалю та виставки-ярмарку,
оскільки запрошені учасники
відмовились від участі у вказаних
заходах, а постачальники алкогольних
напоїв почали вимагати повернути їм
залишки нереалізованих напоїв та
припинили їх поставку позивачу.

При цьому, матеріалами справи
підтверджується, що позивачем було
здійснено витрати у розмірі 44 760,00
грн. на підготовку проведення
фестивалю та виставки-ярмарки.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу
України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1175 Кодексу, шкода,
завдана фізичній або юридичній особі в
результаті прийняття органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування
нормативно-правового акта, що був
визнаний незаконним і скасований,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини
посадових і службових осіб цих органів.

Враховуючи те, що позивачем належним
чином та у встановленому порядку
доведено, а відповідачем жодним чином
не спростовано завдання відповідачем
шкоди у розмірі 44 760,00 грн., що були
сплачені позивачем для підготовки
вищевказаних заходів, суд вважає
позовні вимоги в цій частині законними
та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача збитки у вигляді упущеної
вигоди в розмірі 208 946,35 грн.

В обґрунтування цієї вимоги позивач
зазначає, що, у зв'язку з незаконним
позбавленням позивача ліцензії на
право здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями у період з 18.10.2012
р. по 18.12.2012 р., позивач не зміг
здійснювати свою господарську
діяльність та отримувати від цього
прибуток протягом 61 робочого дня,
внаслідок чого ним не було отримано
дохід у розмірі 208 946,35 грн.

На підтвердження розміру упущеної
вигоди позивачем надано
оборотно-сальдові відомості по рахунку
702 за періоди з 04.09.2011 р. по 03.10.2011 р. та з
04.09.2012 р. по 03.10.2012 р., з яких вбачається,
що середня щоденна виручка позивача
складала 3 425,35 грн., тож упущена
вигода за 61 день склала 208 496,35 грн.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог про стягнення з відповідача
упущеної вигоди у розмірі 208 496,35 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення 154
512,00 грн. моральної шкоди, суд зазначає
наступне.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала: якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки; якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту або
виправних робіт; в інших випадках,
встановлених законом.

У постанові Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 р. № 4 (п. 3 постанови)
зазначено, що під немайновою шкодою,
заподіяною юридичній особі, слід
розуміти втрати немайнового характеру,
що настали у зв'язку з приниженням її
ділової репутації, посяганням на
фірмове найменування, товарний знак,
виробничу марку, розголошенням
комерційної таємниці, а також
вчиненням дій, спрямованих на зниження
престижу чи підрив довіри до її
діяльності.

При розрахунку розміру моральної шкоди
позивачем було використано методику
ОСОБА_5 оцінки розміру компенсацій
моральної шкоди, спричиненої фізичним
особам.

При здійсненні розрахунку було взято
за основу такі види правопорушення, як
розповсюдження недостовірних ганебних
відомостей; те ж саме, у засобі масової
інформації; те ж саме, поєднане з
обвинуваченням у вчинення тяжкого
злочину.

При цьому, суд вважає застосування
зазначених видів правопорушення до
спірних правовідносин некоректним та
недопустимим, оскільки відповідач при
оприлюдненні рішень про застосування
санкцій до позивача діяв у межах своїх
повноважень, встановлених законом.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем починаючи з 19.01.2012
р. і до 18.10.2012 р. систематично виносились
протиправні рішення стосовно
відповідача. При чому, протиправність
таких рішень неоднократно
встановлювалась Окружним
адміністративним судом міста Києва та
Київським апеляційним
адміністративним судом.

Позивач, задля відновлення його прав,
порушених відповідачем, змушений був
постійно звертатись до суду із
відповідними позовними заявами, нести
судові витрати та направляти
представників для участі у судових
засіданнях.

Крім того, як зазначає позивач,
внаслідок неправомірних дій
відповідача постраждала його ділова
репутація, що виражається у небажанні
контрагентів продовжувати договірні
відносини з позивачем.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95
р. (зі змінами та доповненнями),
встановлене Конституцією та законами
України право на відшкодування
моральної (немайнової) шкоди є важливою
гарантією захисту прав і свобод
громадян та законних інтересів
юридичних осіб. Тому суди повинні
забезпечити своєчасне, у повній
відповідності із законом, вирішення
справ, пов'язаних з відшкодуванням
такої шкоди.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95
р. (зі змінами та доповненнями) при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинового зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача, вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Як зазначено у п. 9 цієї ж постанови,
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості. У
випадках, коли межі відшкодування
моральної шкоди визначаються у
кратному співвідношенні з мінімальним
розміром заробітної плати чи
неоподатковуваним мінімумом доходів
громадян, суд при вирішенні цього
питання має виходити з такого розміру
мінімальної заробітної плати чи
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, що діють на час розгляду
справи. Визначаючи розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд повинен наводити в рішенні
відповідні мотиви.

Дослідивши обставини справи, суд
дійшов висновку про те, що позивачу
дійсно було завдано моральної шкоди
незаконними діями та рішеннями
відповідача, що приймались останнім
систематично протягом 2012 року, у
матеріалах справи наявна ділова
переписка позивача з контрагентами, з
якої вбачається зниження ділової
репутації позивача внаслідок
прийняття відповідачем незаконних
рішень. При цьому, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає
обґрунтованим стягнення на користь
позивача суми моральної шкоди у
розмірі 17 000,00 грн.

Заперечення відповідача до уваги судом
не приймаються у зв'язку з їх
необґрунтованістю.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ст. 1 Господарського процесуального
кодексу України, підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 12 ГПУ України,
господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

- спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та
міжнародних договорів України
віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між юридичною особою
та її учасниками (засновниками,
акціонерами, членами), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами,
членами) юридичної особи, пов'язаними
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності такої особи,
крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із
земельних відносин, в яких беруть
участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами
до боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України;

8) справи за заявами про затвердження
планів санації боржника до порушення
справи про банкрутство.

Таким чином, оскільки предметом спору у
справі являється стягнення з
відповідача грошових коштів та тим, що
вирішення вказаного спору не віднесено
до компетенції Конституційного Суду
України та адміністративних судів,
справа розглянуто господарським судом
міста Києва з дотриманням правил
підвідомчості та підсудності.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
відповідача упущеної вигоди у розмірі
208 946,35 грн., 44 760,00 грн. шкоди та 17 000,00 грн.
моральної шкоди обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
законом порядку відповідачем, а відтак
такими, що підлягають задоволенню. У
задоволенні решти вимог належить
відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
встановлено, що якщо господарський
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Оскільки спір у даній справі виник
внаслідок протиправних дій
відповідача, суд покладає на
відповідача судовий збір у повному
обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління
Міндоходів у місті Києві (04655, м. Київ,
вул. Шолуденка, 33/19; ) на
користь Приватного підприємства "ВДК
"Дім Вина "СКАЛА" (02002, м. Київ, вул.
Луначарського, 24; ) 44 760
(сорок чотири тисячі сімсот шістдесят)
грн. 00 коп. збитків, 208 946 (двісті вісім
тисяч дев'ятсот сорок шість) грн. 35 коп.
упущеної вигоди, 17 000 (сімнадцять тисяч)
грн. 00 коп. моральної шкоди та 6 221 (шість
тисяч двісті двадцять одну) грн. 14 коп.
судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 26.05.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна