ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.05.2014
Справа № 905/7595/13

Господарський суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Осадчої
А.М.

судді Сич Ю.В.

судді Уханьової
О.О.

за участю секретаря судового засідання
Мітронової А.Р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду матеріали
справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 м.Краматорськ Донецької області

до відповідача: Донецької обласної
організації профспілки працівників
освіти і науки України м.Донецьк

про стягнення заборгованості у
розмірі 288582,25грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Дучал О.Ф. за
довіреністю від 18.10.2012р.

СУТЬ СПРАВИ:

23.10.2013року Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 м.Краматорськ Донецької області
(далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Донецької обласної
організації профспілки працівників
освіти і науки України м.Донецьк (далі -
ДООППОН) про стягнення
заборгованості у розмірі 288582,25грн.

Ухвалою господарського суду від
31.10.2013року за вказаним позовом порушено
провадження у справі №905/7595/13.

Ухвалою суду від 23.12.2013року строк
розгляду справи продовжено на
п'ятнадцять днів по 15.01.2014року.

Розгляд справи неодноразово
відкладався на підставі ст.77
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвалами від 13.01.2014року господарський
суд призначив судову
будівельно-технічну експертизу у
справі №905/7595/13, проведення якої
доручив Донецькому науково-дослідному
інституту судових експертиз та зупинив
провадження у справі.

06.03.2014р. на адресу господарського суду
за супровідним листом Донецького
Науково-дослідного інституту судових
експертиз №326/24 від 03.03.2014р. справа
№905/7595/13 повернута без виконання
експертизи.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 28.04.2014року
для розгляду справи призначено колегію
суддів у складі: Осадча А.М.(головуюча),
судді Уханьова О.О., Сич Ю.В.

Ухвалою від 28.04.2014року провадження у
справі поновлено, розгляд справи
призначено на 20.05.2014року.

Позивач в обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на те, що договір №5
від 21.04.2009року визнано недійсним у
судовому порядку, обсяг та вартість
виконаних робіт за договором
встановлено судовою експертизою від
10.01.2012року, яка проведена в ході
розгляду кримінальної справи №1-56/11,
якою, зокрема, встановлено, що, окрім
заактованих, за договором №5 виконано
робіт на суму 288582,25грн., дані роботи є
неоплаченими, як наслідок, відповідачу
позивачам направлено вимоги та акт
приймання будівельних робіт, який
відповідачем не підписаний, роботи не
оплачені.

На підтвердження зазначених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору №5 від
08.06.2009року, постанови
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 12.07.2013року у
справі №1-56/11, акту приймання виконаних
будівельних робіт на 2009рік, постанови
Донецького апеляційного
господарського суду від 02.04.2012року у
справі №5006/4/15/2012, рішення
господарського суду Донецької області
від 07.06.2011року у справі №18/90пд; листів
б/н від 02.04.2012року, б/н від 30.09.2013року,
доказів їх направлення; висновку №49/3
будівельно- технічної експертизи.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує статтями 526 - 530, 625, 874 - 886
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), статтею 317 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
статтями 2, 54, 56, 66,67Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Супровідним листом від 22.11.2013року
позивач надав суду письмові пояснення
по суті спору та докази фактичного
виконання робіт, а саме належним чином
засвідчені копії: банківських виписок
від 05.05.2009року, 15.05.2009року, акту
перевірки СЕС від 25.05.2009року;
видаткової накладної №35/09 від
21.04.2009року, податкової накладної №35
від 2104.2009року, касового ордеру №015 від
21.04.2009року.

У відзиві на позовну заяву ДООППОН
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог, оскільки відповідно
наданого позивачем акту роботи не
виконувались, докази, на які
посилається позивач, не підтверджують
факту виконання робіт, тому роботи не
підлягають прийняттю та оплаті;

У письмових поясненнях від 09.12.2013року
позивач зазначає, що між позивачем та
ДОТ «Ластівка» було укладено два
договори №4 від 08.06.2009року,
підтвердженням виконання якого є акт
№1199 за червень 2009року, №5 від
08.06.2009року, підтвердженням виконання
якого є акти №8090 за квітень - травень
2009року, №1910 за червень 2009року. Крім
вищевикладеного, в якості доказів на
підтвердження факту виконання робіт
посилається на акт перевірки СЕС від
25.05.2009року, факт закупівлі
будівельного матеріалу, укладання
договорів підряду з робітниками,
належним чином засвідчені копії яких
залучено до матеріалів справи. Крім
того, позивач надав суду належним чином
засвідчені копії: рішення
господарського суду Донецької області
від 28.01.2011року у справі №43/274, постанови
Донецького апеляційного
господарського суду від 10.03.2011року у
справі №43/274, ухвали Донецького
апеляційного господарського суду про
повернення апеляційної скарги від
04.08.2011року у справі №18/90пд, рішення
господарського суду Донецької області
від 15.02.2012року у справі №5006/4/15/2012,
постанови Донецького апеляційного
господарського суду від 08.08.2012року у
справі №5006/9/26/2012, договору підряду №, 4
від 08.06.20109року, акту виконаних робіт за
червень 2009року, звітної відомості
ресурсів до нього; цивільно -правових
договорів підряду.

У клопотанні, яке отримано судом
23.12.2013року, відповідач просить суд
залучити до матеріалів справи належним
чином засвідчені копії: листа №01/15-251
від 10.12.2013року, фіскального чеку ДП
«Укрпошта» №2407 від 11.12.2013року, що
свідчать про відмову відповідача у
підписанні акту, листа б/н від
28.09.2010року, в якому позивач перелічує на
дату направлення листа суму
заборгованості, не вказуючи про
наявність спірної суми. Крім того,
просить застосувати до спірних
правовідносин строк позовної давності.

13.01.2014року відповідач надав суду докази
виконання будівельних робіт, зокрема,
звіт щодо ремонтно - будівельних робіт
по підготовці дитячої установи
оздоровлення та відпочинку «Ластівка»
до літнього оздоровчого сезону 2012року,
копії актів з виконання робіт за
період 2010 -2012роки, переліку проведених
робіт за 2013рік.

Представник позивача у судове
засідання 20.05.2014року не з'явився, у
заяві просив суд здійснювати розгляд
справи за його відсутності, на підставі
наявних у справі доказів, просить
вважає доказом виконання робіт
проведену у 2011році експертизу.

Представник відповідача у судовому
засіданні 20.05.2014року просив відмовити у
задоволенні позовних вимог, вважає їх
необґрунтованими та недоведеними
належними доказами у справі.

Вищезазначене клопотання позивача
судом задовольняється, розгляд справи
здійснюється за відсутності
представника підприємства за наявними
у справі доказами згідно приписів ст.75
ГПК України.

Відповідно до положень статті 811 ГПК
України судом складено протокол, який
долучено до матеріалів справи. З
клопотаннями щодо фіксування судового
процесу за допомогою технічних засобів
сторони до суду не зверталися.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши представлені в
порядку статті 43 ГПК України докази,
вивчивши матеріали справи, суд у межах
заявлених позовних вимог встановив
наступне.

Згідно ст.35 ГПК України обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Вирок суду в кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

21.04.2009р. між Відокремленим структурним
підрозділом дитячим оздоровчим
табором "Ластівка" Донецької обласної
організації профспілки працівників
освіти і науки України (замовником) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(виконавцем) укладено договір №5 про
виконання робіт з поточного ремонту
корпусів та будівель табору.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 07.06.2011р. по справі
№18/90пд зазначений договір було визнано
недійсним у зв'язку з підписанням від
імені замовника не уповноваженою
особою без наявності на те
передбачених Положенням повноважень
та без довіреності на вчинення
відповідних дій.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 02.04.2012року у
справі №5006/4/15/2012 стягнуто на користь
ДООППОН безпідставно перераховані
грошові кошти в сумі 20000,00грн.

Як виходить з мотивувальної частини
вказаної постанови, між сторонами
укладені й інші договори, а саме - №5 від
08.06.09р., №6 від 08.06.09р. та існувала усна
домовленість про виконання робіт у 2010р.

Як вбачає суд, у позовній заяві позивач
посилається на договір №5, як на
підставу виконання робіт,
заборгованість за які просить стягнути
згідно заявленого позову.

При цьому, обсяг робіт та їх вартість,
за ствердженням позивача згідно з
приписами ст. 35 ГПК України не
потребують доведення внаслідок того,
що встановлені у постанові
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 12.07.2013року у
справі №1-56/11.

У даному документі, зокрема, визначено,
що згідно висновку №49/3 будівельно -
технічної експертизи від 10.01.2012 року по
об'єкту ДОЛ "Ластівка", розташованого
ст. Брусино, р. Червоний Лиман Донецької
області, вартість виконаних ФОП ОСОБА_1.
ремонтних робіт, які не включені в акт
виконаних робіт за договором №4 від
08.06.2009 р. і в акт виконаних ремонтних
робіт за червень 2009 року за договором
№5 от 08.06.2009 року складає 288582, 25грн.

Як наслідок, позивач підготував та
підписав акт приймання виконаних
будівельних робіт на 2009рік, зазначивши
в графі найменування будівництва та
його адреса: поточний ремонт (корпус
№№1,2,3,4,5,6 медпункт, штаб, баня, їдальня)
дитячого оздоровчого табору
«Ластівка» м.Брусіно на загальну суму
288582, 25грн. Дата підписання акту з боку
позивача не зазначена.

Листом б/н від 02.04.2012року позивач
направив на адресу відповідача вимогу
щодо оплати фактичних витрат, які
поніс позивач при виконанні договору
№5, який у наступному був визнаний
недійсним, в сумі 288582, 25грн. з
посиланням на приписи ст.208 ГК України
та ст.216 ЦК України.

Листом б/н від 30.09.2013року позивач
повторно з тих же підстав просив
відповідача відшкодувати фактичні
витрати за виконаними роботами в
означеній сумі. Додатком до останнього
листа був акт приймання виконаних
будівельних робіт на 2009рік.

Докази направлення та отримання
відповідачем листів містяться в
матеріалах справи. Факт їх отримання
відповідачем не оспорюється.

Листом №01/15-251 від 10.12.2013року, факт
направлення якого на адресу позивача
підтверджується копією фіскального
чеку ДП «Укрпошта» №2407 від 11.12.2013року,
відповідач повідомив позивача з
посиланням на приписи ст. 882 ЦК України
про відмову від підписання акту,
оскільки роботи, які зазначені в акті,
позивачем не виконувались та оплаті не
підлягають.

Предмет позовних вимог - стягнення з
ДООППОН заборгованості у розмірі
288582,25грн.

Суд, оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Виходячи з приписів ст.124 Конституції
України, ч.2 ст.13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», ч.2 ст.35 ГПК
України, якщо договір та обставини його
укладення, виконання були предметом
дослідження по одній справі між тими ж
сторонами, за результатом розгляду
якої винесено рішення, що набрало
законної сили, то суд не має знов
розглядати обставини його укладення та
виконання.

Це положення узгоджується із
міжнародною Конвенцією про захист прав
і основних свобод людини, до якої
Україна приєдналась у 1997 році, а відтак,
у відповідності із ст.10 ЦК України
норми цієї Конвенції є частиною
національного цивільного
законодавства України з пріоритетом
саме норм Конвенції, згідно з якою
одним із основних елементів права є
принцип правової впевненості, який
серед іншого передбачає, що в
будь-якому спорі рішення суду, яке
набрало законної сили, не може бути
поставлено під сумнів.

Як встановлено у рішенні
господарського суду Донецької області
від 07.06.2011року у справі №18/90пд, договір
№5 від 08.06.2009року є недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного
кодексу України замовник зобов'язаний
сплатити підрядникові обумовлену ціну
після остаточної здачі роботи за умови,
що роботу виконано належним чином і в
погоджений строк.

Таким чином, зобов'язання замовника із
оплати виконаних робіт за договором
підряду виникає на підставі сукупності
правових підстав: договору, в тому
числі узгодженого сторонами кошторису,
дій відповідача із виконання робіт та
прийняття замовником виконаних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу
України у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 844 Цивільного
кодексу України ціна у договорі
підряду може бути визначена у
кошторисі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 844 Цивільного
кодексу України кошторис на виконання
робіт може бути приблизним або твердим.
Кошторис є твердим, якщо інше не
встановлено договором. Зміни до
твердого кошторису можуть вноситися
лише за погодженням сторін.

Позивач не надав суду будь-яких
доказів, які б свідчили про укладання
на виконання робіт на суму 288582,25грн.
договору, зокрема, у спрощеній формі, як
то шляхом, обміну листами, підписання
кошторису, договірної ціни, з яких б
вбачалось, що сторони дійшли згоди щодо
істотних умов договору - видів робіт та
їх вартості, строку виконання робіт.

Посилання на факт виконання робіт за
умовами договору №5 від 08.06.2009року, який
у подальшому визнано недійсним, є
неспроможним, так як недійсний договір
не може бути правовою підставою для
виникнення у сторін у справі будь-яких
прав та обов'язків.

Таким чином, позивачем не доведено
факту укладання договору підряду на
виконання робіт, за які він просить
стягнути заборгованість в сумі
288582,25грн.

Відповідно до ст.853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

За приписами частини четвертої статті
882 ЦК України передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може
бути визнаний судом недійсним лише у
разі, якщо мотиви відмови другої
сторони від підписання акта визнані
судом обґрунтованими.

Виходячи з приписів ст.882 ЦК України, що
наведені вище, відповідно до норм
чинного законодавства підрядник не
повинен вчиняти жодних дій щодо
спонукання замовника до підписання
акта виконаних робіт, а має лише
констатувати факт відмови від
підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти
виконані роботи, а у випадку виявлення
недоліків робіт негайно про них
заявити (у тому числі шляхом
мотивованої відмови від підписання
акта виконаних робіт) законом
покладений саме на замовника, як то
передбачено, у ст.853 ЦК України.

Отже, відповідно до норм чинного
законодавства підрядник не повинен
вчиняти жодних дій щодо спонукання
замовника до підписання акта виконаних
робіт, а має лише констатувати факт
відмови від підписання акта.

Відмова замовника від підписання акта
виконаних робіт за договором підряду
за відсутності своєчасно наданих
зауважень до виконаних робіт не
звільняє замовника від обов'язку щодо
їх оплати (п.6 оглядового листа Вищого
господарського суду України від
18.02.2013р. №01-06/374/2013 «Про практику
вирішення спорів, пов'язаних із
виконанням договорів підряду (за
матеріалами справ, розглянутих у
касаційному порядку Вищим
господарським судом України)»).

Як вбачається з листів б/н від
02.04.2012року, б/н від 30.09.2013року (до
останнього листа в якості додатку був
наданий акт приймання виконаних
будівельних робіт на 2009рік) позивач
направив на адресу відповідача вимогу
щодо оплати фактичних витрат, які
поніс позивач при виконанні договору
№5, який у наступному був визнаний
недійсним, в сумі 288582,25грн. з посиланням
на приписи ст.208 ГК України та ст.216 ЦК
України.

У даних листах позивач не просив
відповідача підписувати безпосередньо
акт, лише констатував факт понесення
витрат, пов'язаних з виконанням
договору №5, та просив їх відшкодувати
в сумі 288582,25грн.

При цьому, мова йшла саме щодо правових
наслідків недійсності правочину, які
передбачені ст.208 ГК України та ст.216 ЦК
України, а не оплати за виконані роботи
за актом.

Таким чином, вимоги, які позивач
висував у листах б/н від 02.04.2012року, б/н
від 30.09.2013року за своєю правовою
природою не є тотожними заявленим
позовним вимогам.

З листами, які б містили вимогу
підписати акт та сплатити вартість
виконаних робіт в сумі 288582,25грн. саме в
якості заборгованості, позивач до
відповідача не звертався.

Однак, отримавши акт в якості додатку
до листа б/н від 30.09.2013року, відповідач
відмовився його підписувати, оскільки,
на його думку, роботи, які зазначені в
акті, позивачем не виконувались та
оплаті не підлягають.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, як
зазначається в частині 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За приписами ст.35 ГПК України вирок
суду в кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Фактам, встановленим іншими судовими
рішеннями, крім зазначених у статті 35
ГПК України, не надано
преюдиціального значення для
господарських судів, але вони мають
враховуватися судами у розгляді
справ з урахуванням загальних правил
статті 43 названого Кодексу щодо
оцінки доказів.

Тобто, з огляду на те, що ОСОБА_1
звільнено від кримінальної
відповідальності в зв'язку з перебігом
строків давності постановою
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 12.07.2013року у
справі №1-56/11, вирок щодо нього не
виносився, тому приписи ст.35 ГПК
України судом не застосовуються, суд
виходить з загальних правил оцінки
доказів.

Суд вважає, що докази, на які
посилається ФОП ОСОБА_1, не
підтверджують факт виконання
позивачем робіт, вказаних в акті,
виходячи з наступного.

Згідно, висновку №49/3 будівельно -
технічної експертизи від 10.01.2012 року по
об'єкту ДОЛ "Ластівка", розташованого
ст. Брусино, р. Червоний Лиман Донецької
області, вартість виконаних ФОП ОСОБА_1
ремонтних робіт, які не включені в акт
виконаних робіт за договором №4 від
08.06.2009 р. і в акт виконаних ремонтних
робіт за червень 2009 року за договором
№5 от 08.06.2009 року складає 288582, 25грн.

Дана судова експертиза була проведена
в рамках кримінальної справи та
безпосередньо не стосується заявлених
позовних вимог.

Дослідивши зміст висновку, суд вбачає,
що судовий експерт, при її проведенні
не досліджував безпосередньо первісні
документи, які б підтверджували факт
проведення робіт, зокрема, акти
прихованих робіт, в яких був би
визначений первісний обсяг проведення
робіт, бухгалтерські документи, які б
могли свідчить про витрати по'вязані з
нарахуванням заробітної плати чи
витрат пов'язаних з укладанням та
виконанням договорів субпідряду, інші
витрати, понесені позивачем, зокрема,
щодо вартості матеріалів.

Судовому експерту на дослідження
надані виключно договори, локальні
кошториси, договірна ціна та дефектні
акти, які складались при укладанні
договорів, а не відповідні первісні
документи, які складались за
наслідками виконання робіт. Висновки,
які визначив експерт, базуються
виключно на співвідношенні даних
означених документів та зовнішньому
огляді приміщень, що ремонтувались.

Первісні документи, які б
підтверджували факт виконання робіт,
які вказані в акті приймання виконаних
будівельних робіт на 2009рік та їх
вартість, у належному обсязі позивачем
суду не були надані.

В матеріалах справи наявні
цивільно-правові договори з
будівельниками, в яких зазначено
виключно обсяг робіт, які покладаються
на даних будівельників, докази
виконання даних договорів відсутні.

Згідно видаткової накладної №35/09 від
21.04.2009року та касового ордеру №015 від
21.04.2009року підтверджується факт
здійснення закупівлі позивачем
певного обсягу витратних матеріалів,
обладнання, яке необхідне для
виконання робіт, що також не
підтверджує безпосередньо факт
виконання певного виду робіт та
використання останніх саме при їх
виконанні.

Акт перевірки СЕС від 25.05.2009року не є
належним доказом у справі, оскільки
свідчить взагалі про факт проведення
ремонту у спірний період, до
компетенції даної служби не
відноситься визначення обсягу робіт.

Відповідно до ст.41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

У зв'язку з суперечливістю правових
позицій сторін у справі, враховуючи, що
при розгляді справи №905/7595/13 виникли
питання, які потребують спеціальних
знань, зокрема, щодо обсягу фактично
виконаних позивачем у 2009 році
будівельних робіт, вирішення яких має
істотне значення для розгляду спору по
суті, суд ухвалою від 13.01.2014року
призначив у справі судову
будівельно-технічну експертизу та
доручив її проведення експертній
установі за зоною регіонального
обслуговування - Донецькому
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

На вирішення судового експерту було
поставленно питання: «Чи
підтверджується виконання ФОП ОСОБА_1 у
2009 році робіт, зазначених в Акті
приймання виконаних будівельних робіт
за 2009 рік за формою №КБ-2в? Якщо так, яка
вартість зазначених робіт?»

06.03.2014р. на адресу господарського суду
за супровідним листом Донецького
Науково-дослідного інституту судових
експертиз №326/24 від 03.03.2014р. справа
№905/7595/13 повернута без виконання
експертизи, оскільки позиваечм не
сплачено рахунок за її проведення,
обовязок чого на нього було покладено
ухвалою суду.

З огляду на викладене, належними та
допустимими доказами у справі, не
доведено факту наявності діючого
договору на виконання спірного обсягу
робіт; факту виконання робіт, їх обсягу
та вартості, факту направлення акту
виконаних робіт відповідачу з вимогою
щодо його підписання та оплати суми
288582,25грн. в якості заборгованості, що
унеможливлює задоволення позовних
вимог щодо стягнення заборгованості.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб
захисту права, у даному випадку є
неналежним, доцільно б було
застосувати реституцію за наслідками
визнання договору недійсним.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Заява відповідача щодо застосування
позовної давності по даній справі не
підлягає розгляду, оскільки судом не
встановлено порушення прав позивача з
боку відповідача за мотивами
викладеними у даному рішенні.

У відповідності до ст.49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про
повну відмову у задоволенні позовних
вимог витрати по оплаті судового збору
покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 11, 843, 844, 853, 882 Цивільного кодексу
України; ст. 193 Господарського кодексу
України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 м.Краматорськ
Донецької області до відповідача:
Донецької обласної організації
профспілки працівників освіти і науки
України м.Донецьк про стягнення
заборгованості у розмірі 288582,25грн.
відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні 20.05.2014року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду.

Повний текст рішення суду
складено 26.05.2014року.

Головуючий суддя
А.М. Осадча

Суддя
О.О.
Уханьова

Суддя
Ю.В. Сич