КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 922/4946/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Агрикової О.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали № 2-2543 від 12.03.2014
року публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» на
рішення господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 року

у справі № 922/4946/13 (суддя -
Курдельчук І. Д.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр передових
технологій будівництва та ремонту
автомобільних доріг»

до Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» в
особі філії ГПУ
«Шебелинкагазвидобування»

про стягнення 204 556, 49 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Поліщук О.Л. - дов. № 379 від
26.12.2013 року,

від відповідача: Грищенко А.А. - дов. №
2-202д від 17.12.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2013 року до господарського суду
Харківської області звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю «Центр передових
технологій будівництва та ремонту
автомобільних доріг» з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» в особі філії ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» про
стягнення 204 556, 49 грн., що становить 201 770,
40 грн. боргу по оплаті вартості
поставленого товару та 2 786, 09 грн.
річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
№ 07/05 від 07.05.2013 року, оскільки
відповідачем не в повному обсязі
здійснено оплату вартості
поставленого товару.

09.01.2014 року ухвалою господарського суду
Харківської області справу № 922/4946/13
направлено за підсудністю до
господарського суду міста Києва (а.с.81).

21.01.2014 року господарський суд міста
Києва прийняв справу № 922/4946/13 до свого
провадження (а.с.85).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 року позовні вимоги
позивача задоволено повністю. Стягнуто
з публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр передових
технологій будівництва та ремонту
автомобільних доріг» заборгованість у
розмірі - 201 770, 40 грн., три відсотка
річних у розмірі - 2 786, 09 грн. та витрати
по сплаті судового збору в розмірі - 4 091,
13 грн.

Не погодившись з прийнятим рішення, ПАТ
«Укргазвидобування» 14.03.2014 року
надіслало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення місцевого
господарського суду та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи. Апелянт
стверджує, що видаткова накладна № 208/05
від 16.05.2013 року не має юридичного
значення, так як вона підписана не
уповноваженою особою відповідача,
також апелянт не погоджується з
визначеним судом першої інстанції
періодом нарахування 3 % річних.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014 року
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» прийнято до
провадження та призначено до розгляду
у судовому засіданні за участю
представників сторін на 14.04.2014 року.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014 року, у зв'язку з відпусткою судді
Мальченко А.О., склад суду змінено та
визначено наступний склад колегії
суддів: головуючий суддя - Жук Г.А.,
судді - Агрикова О.В., Руденко М.А.

В судовому засіданні 14.04.2014 року
оголошувалася перерва до 12.05.2014 року.

Апелянт у судовому засіданні 12.05.2014
року підтримав вимоги апеляційної
скарги.

Позивач у судовому засіданні 12.05.2014
року та у відзиві на апеляційну скаргу
заперечив доводи скаржника, просив
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

07 травня 2013 року між товариством з
обмеженою відповідальністю «Центр
передових технологій будівництва та
ремонту автомобільних доріг» (позивач
у справі, постачальник за договором) та
публічним акціонерним товариством
«Укргазвидобування» в особі філії ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» (відповідач
у справі, покупець за договором)
укладено Договір № 07/05, згідно умов
якого постачальник зобов'язався
поставити покупцеві товар, зазначений
в специфікації № 1, що додається до
Договору і є його невід'ємною частиною,
а покупець зобов'язався в порядку та на
умовах, визначених цим Договором,
прийняти та оплатити товар (п.1.1.
договору).

Договором сторони обумовили, що
найменування, асортимент товару,
одиниця, кількість, ціна за одиницю
товару та загальна вартість договору
вказується у Специфікації № 1.

За умовами договору покупець проводить
оплату по факту поставки товару на
підставі рахунку або видаткової
накладної, шляхом перерахування коштів
на рахунок постачальника, з
урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених
у Специфікації (п.4.1. договору).

Згідно умов п. 4.2. договору до рахунка
додаються підписаний уповноваженими
представниками сторін акт
приймання-передачі товару або
видаткова накладна.

Відповідно до п.10.1 договору даний
договір набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє до 31.12.2013
року, а в частині взаєморозрахунків - до
повного виконання зобов'язань.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання які мають ознаки
договору поставки, згідно якого в силу
вимог ст. 712 ЦК України, продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки
є консенсуальним, двостороннім і
оплатним. Як консенсуальний договір
він вважається укладеним з моменту
досягнення сторонами згоди щодо всіх
істотних умов. Двосторонній характер
договору поставки зумовлює взаємне
виникнення у кожної сторони прав та
обов'язків.

У відповідності до вимог частини 2
статті 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Оплата
проводиться у строки визначені умовами
договору.

Підписанням Специфікації № 1 до
договору № 07/05 від 07.05.2013 року, яка є
невід'ємною частиною договору, сторони
погодили, що загальна вартість товару,
що поставляється по цій специфікації,
складає 974 922, 00 грн., в т.ч. ПДВ - 162 487, 00
грн.

Пунктом 4 Специфікації № 1 до договору
№ 07/05 від 07.05.2013 року визначено умови та
строки оплати - оплата по факту
поставки протягом 10 календарних днів з
дати поставки (п.4).

Місцевий господарський суд правомірно,
посилаючись на норми ст. 193 ГК України,
ст. ст. 509, 526 ЦК України зазначив, що
підставою виникнення зобов'язання є
договір укладений між сторонами,
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до вимог
закону, умов договору. Статтею 525 ЦК
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов Договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 224 164,20 грн., що підтверджується
видатковими накладними: № 208/05 від
16.05.2013 р. - 8,23 тони на суму 9 308,13 грн.; №
206/05 від 16.05.2013 р. - 10,31 тони на суму 11 660,61
грн.; № 207/05 від 16.05.2013 р. - 10,3 тони на суму
11 649,3 грн.; № 247/05 від 17.05.2013 р. - 8,01 тони на
суму 9 059,31 грн.; № 254/05 від 17.05.2013 р. - 10,05
тони на суму 11 366,55 грн.; № 256/05 від 17.05.2013
р. - 9,94 тони на суму 11 242,14 грн.; № 308/05 від
20.05.2013 р. - 7,74 тони на суму 8 753,94 гри.; №
313/05 від 20.05.2013 р. - 10 тон на суму 11 310 грн.;
№ 314/05 від 20.05.2013 р. - 9,8 тони на суму 11 083,80
грн.; № 317/05 від 20.05.2013 р. - 8,02 тони на суму
9 070,62 грн.; № 343/05 від 21.05.2013 р. - 7,6 тони на
суму 8 595,60 грн.; № 344/05 від 21.05.2013 р. - 2,37
тони на суму 2 680,47 грн.; № 346/05 від 21.05.2013
р. - 9,97 тони на суму 11 276,07 грн.; № 354/05 від
21.05.2013 р. - 10,34 тони на суму 11 694,54 грн.; №
370/05 від 22.05.2013 р. - 8,38 тони на суму 9 477,78
грн.; № 378/05 від 22.05.2013 р. - 9,78 тони на суму
11 061,18 грн.; № 379/05 від 22.05.2013 р. - 9,64 тони на
суму 10 902,84 грн.; № 412/05 від 23.05.2013 р. - 9,92
тони на суму 11 219,52 грн.; № 418/05 від 23.05.2013
р. - 9,88 тони на суму 11 174,28 грн.; № 457/05 від
24.05.2013 р. - 9,98 тони на суму 11 287,38 грн.; №
459/05 від 24.05.2013 р. - 9,92 тони на суму 11 219,52
грн. № 472/05 від 24.05.2013 р. - 8,02 тони на суму
9070,62 грн., які підписані представниками
сторін без будь-яких зауважень.

Позивач поставив, а відповідач прийняв
товар на суму 224 164,20 грн. відповідно
довіреностей № 494 від 15.05.2013 року та № 498
від 20.05.2013 року на право отримання ТМЦ
виданої на ім'я Лещенко В.І. (а.с.30, 31),
(належним чином засвідчені копії
наявні в матеріалах справи), відтак,
згідно приписів ст. 692 ЦК України, з
моменту отримання товару у відповідача
(покупця за договором) виникло
зобов'язання оплатити товар в строк,
встановлений договором.

Відповідач частково оплатив вартість
отриманого товару на суму 22 393,80 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 11612 від 05.08.2013 року (а.с.44).

Позивач, 23.08.2013 року та 18.10.2013 року,
направив на адресу відповідача
претензії № 243 та № 302 з вимогою сплати
боргу в сумі 201 770, 40 грн. (а.с.35, 36). Факт
направлення претензій підтверджується
поштовими чеками та повідомленням
поштової установи про вручення
кореспонденції (а.с.34).

Відповідач, листами від 20.11.2013р № 2-03-13351
та від 05.09.2013 року № 2-03-10441, зазначив, що
оскільки договором не передбачено
досудове врегулювання спору, претензії
залишаються без розгляду (а.с.46, 47),
повністю вартість отриманого товару не
оплатив, що спричинило звернення
позивача до суду за захистом свого
порушеного права з позовом про
стягнення заборгованості в сумі 201 770, 40
грн. та 2 786, 09 грн. - 3 % річних.

Враховуючи, що на час розгляду справи
відповідачем не надано належних
доказів оплати вартості отриманого за
договором № 07/05 від 07.05.2013 року товару,
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що факт наявності
боргу у відповідача перед позивачем в
сумі 201 770, 40 грн. належним чином
доведений, документально
підтверджений та відповідачем не
спростований належними чи допустимими
доказами, тому вимога про його
стягнення є правомірною.

Твердження апелянта про те, що
видаткова накладна № 208/05 від 16.05.2013
року на суму 9308,12 грн. не має юридичного
значення, так як вона підписана не
уповноваженою особою відповідача,
оскільки довіреність № 498 від 15.05.2013
року не була чинною на момент
підписання накладної, спростовується
наявними в матеріалах доказами та
поясненнями.

Так, з представлених в матеріалах
справи пояснень представника позивача
(а.с.97, 98) вбачається, що долучена до
позовної заяви копія спірної накладної
від 16.05.2013 року за № 208/05 не відповідає
оригіналу, оригінали видаткових
накладних досліджено в судових
засіданнях, в тому числі і оригінал
спірної накладної № 208/05, копію
оригіналу долучено до матеріалів
справи (а.с.112), в якій значиться, що
товар 16.05.2013 року отримувався за
довіреністю № 494 від 15.05.2013 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що видаткові
накладні, які наявні в матеріалах
справи, відповідають вимогам, які
ставляться до первинних та зведених
облікових документів згідно ст. 1, 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність», а тому
підтверджують отримання скаржником
товару на підставі договору. До того ж,
всі видаткові накладні підписані
уповноваженими представниками сторін
без будь-яких зауважень та застережень.
Оскільки наявні в матеріалах справи
первинні бухгалтерські документи
містять всі обов'язкові реквізити,
фіксують факт здійснення
господарської операції, а тому є всі
підстави для покладення на відповідача
обов'язку по проведенню розрахунків за
отриманий товар.

Позивачем заявлені вимоги щодо
стягнення з відповідача 2 786, 09 грн. - 3 %
річних, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК
України за період з 01.06.2013 року по 15.11.2013
року.

Інфляційні збитки та проценти згідно
зі статтею 625 ЦК України нараховуються
за неправомірне користування чужими
коштами, а отже, є платою за
користування чужими коштами, що не
носить, на відміну від неустойки,
штрафного характеру, а має
компенсаційний характер заходів
впливу.

Таким чином у цивільно-господарських
відносинах кредитор вправі вимагати
компенсації збитків, що виникають у
випадку неправомірного використання
його коштів боржником, з урахуванням
приписів статті 625 ЦК України, тобто у
розмірі 3 % річних у поєднанні з
інфляційними втратами, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних,
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до умов договору та
специфікації нарахування 3 % річних
повинно відбуватися за період з 27.05.2013
року по 15.11.2013 року, однак оскільки
позивачем зменшено, а судом першої
інстанції прийнято до уваги період
нарахування 3 % річних з 01.06.2013 року по
15.11.2013 року, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача про
стягнення 3 % річних в сумі 2 786, 09 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи та
надано цим обставинам відповідну
правову оцінку, тому рішення
господарського суду міста Києва від
04.03.2014 року у справі № 922/4946/13 відповідає
фактичним обставинам справи та не
суперечить чинному законодавству
України, а відтак передбачених законом
підстав для скасування оскаржуваного
рішення місцевого господарського суду
не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати із сплати судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на відповідача у справі
(апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на рішення
господарського суду міста Києва від
04.03.2014 року у справі № 922/4946/13 залишити
без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 року у справі № 922/4946/13
залишити без змін.

3.Справу № 922/4946/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
О.В. Агрикова

М.А. Руденко