ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
УХВАЛА

22 травня 2014 р. Справа № 909/1062/13

Господарський суд
Івано-Франківської області у складі
судді Максимів Т. В. , при секретарі
судового засідання Конашенко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Украгроком" на дії відділу державної
виконавчої служби Тисменицького
районного управління юстиції у справі

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроком", вул.
Бориспільська, 7,м. Київ, 02660, адреса для
листування: м.Київ, вул.Голосіївська,
буд.7, корп.2, офіс 5-1

до відповідача: Фермерське
господарство "Персей Агро", Калуське
шосе, 2А, с.Угринів, Тисменицький район,
Івано-Франківська область,77423

про стягнення 866969,65 грн.

за участю представників сторін:

від позивача (заявника): представник
Вознюк І.В, (довіреність № б/н від 28.02.14 ),

від відповідача: представник Бакун
А.Ю., (довіреність № 17/09/13 від 17.09.13 )

від ДВС: представник Коржак Б.Б.,
(посвідчення НОМЕР_1 ), довіреність №
б/н від 23.04.14

ВСТАНОВИВ:

14.04.14 товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгроком" подано
скаргу вх.№5279/14 на дії відділу
державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції щодо виконання рішення суду
від 14.11.13.

Подана скарга мотивована порушенням
органом ДВС приписів ч.5ст.47 Закону
України "Про виконавче провадження".

В судовому засіданні представник
скаржника заявлені вимоги підтримав з
підстав, викладених у скарзі та
додаткових поясненнях (вх.№7887/14 від
22.05.14).

Представники відповідача та органу ДВС
щодо скарги заперечили, вказали на те,
що згідно статті 50 Закону України "Про
виконавче провадження" завершене
виконавче провадження не може бути
розпочате знову, крім випадків,
визначених статтею 51 вказаного Закону,
однак згідно з цією правовою нормою
підстави для відновлення виконавчого
провадження відсутні.

Розглянувши матеріали скарги, всебічно
і повно з"ясувавши всі обставини, на
яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
вислухавши представників сторін, суд
вважає за правильне взяти до уваги
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Украгроком
звернулося до господарського суду з
позовом до фермерського господарства
"Персей Агро" про стягнення
заборгованості у сумі 866969,65грн.

Рішенням суду від 14.11.13 позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроком" до
фермерського господарства "Персей
Агро" задоволено частково - стягнуто з
фермерського господарства "Персей
Агро" на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроком"
666029,77грн. основного боргу, 5287,86грн. пені
, 83253,72 грн. штрафу, 23856,72грн. 30% річних та
17339,40грн. судового збору; в решті позову
відмовлено.

29.11.13 на виконання вказаного рішення
судом видано наказ №1337 та направлено
його стягувачеві.

11.12.13 відділом Державної виконавчої
служби Тисменицького районного
управління юстиції винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання зазначеного
наказу.

На підставі заяви стягувача про
повернення без виконання спірного
наказу органом ДВС 31.01.14 прийнято
постанову про повернення стягувачу
наказу суду на підставі пункту 1 ч.1 ст.47
Закону України "Про виконавче
провадження".

14.03.14 стягувач (позивач) повторно
пред'явив наказ суду до виконання,
однак згідно постанови відділу
Державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції товариству з обмеженою
відповідальністю "Украгроком"
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження (відмовлено в прийнятті до
провадження виконавчого документа) з
посиланням на п.7 ч. 1 ст.26 Закону України
"Про виконавче провадження".

За змістом ст.4-5 ГПК України,
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов.

В силу ст.124 Конституції України, ст.115
ГПК України, рішення господарського
суду, що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 12 вказаного закону надано
право сторонам виконавчого
провадження оскаржувати рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця з питань виконавчого
провадження.

В силу положень ст.121-2 ГПК України
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

Приписами п.7ч.1 статті 26 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлено, що державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження, якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів.

Разом з тим, частиною 5 статті 47
названого Закону встановлено, що
повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених
цією статтею ( зокрема, за письмовою
заявою стягувача - п.1 ч.1ст.47 Закону), не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.
Отже, наведений у статті 47 Закону
припис не містить обмежень для
повторного пред'явлення виконавчого
документу до виконання, крім випадку,
коли строк для пред'явлення документу
до виконання, встановлений ст.22 Закону,
пропущений.

Матеріалами справи підтверджується, що
стягувач повторно подав заяву про
прийняття до провадження виконавчого
документу в межах строку,
встановленого ст.22 Закону України "Про
виконавче провадження".

Згідно постанови від 31.01.14 відділом ДВС
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження з посиланням на п.7 ч.1 ст.26
Закону України "Про виконавче
провадження", якою передбачено, що
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження,
якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою.

Однак, суд констатує, що приписи ст.47
Закону України "Про виконавче
провадження" є спеціальними по
відношенню до положень ст.26 Закону
стосовно можливості відкриття
виконавчого провадження за повторним
пред'явленням виконавчого документу до
виконання, а стаття 49 Закону не
визначає такої підстави закінчення
виконавчого провадження, як повернення
виконавчого документа стягувачу за
його заявою. Положення пункту 7
частини 1 ст.26 Закону (відмова у
відкритті виконавчого провадження,
якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою)
кореспондується з положеннями пункту 1
частини 1 ст.49 Закону, якою встановлено,
що виконавче провадження підлягає
закінченню у разі визнання судом
відмови стягувача від примусового
виконання рішення суду.

Системний аналіз положень статей 26, 49
Закону України "Про виконавче
провадження" свідчить про те, що
підставою для закінчення виконавчого
провадження є заява стягувача про
відмову від примусового виконання
рішення суду, яка має бути визнана
судом, і яка, відповідно, виключає
можливість повторного пред'явлення
виконавчого документу до виконання,
оскільки за приписами частини 1 ст. 50
Закону, завершене виконавче
провадження з наведених підстав не
може бути розпочате знову.

Згідно п.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №9
від 17.10.12 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судуів України", у
розгляді скарг на дії органів
Державної виконавчої служби,
пов'язаних з відмовою у відкритті
виконавчого провадження на підставі
пункту 7 частини першої статті 26 Закону
України "Про виконавче провадження",
господарському суду слід мати на увазі,
що за змістом пункту 1 частини першої і
частини п'ятої статті 47 та положень
статті 26 в сукупності цих норм
повернення виконавчого документа
стягувачу за його заявою не означає
закриття виконавчого провадження, не
тягне за собою наслідків у вигляді
неможливості розпочати його знову та
не позбавляє стягувача права повторно
звернутися до органу Державної
виконавчої служби за виконанням
судового рішення.

Зважаючи на те, що стягувач не
звертався до суду із заявою в порядку,
визначеному ст.49 Закону України "Про
виконавче провадження", а суд,
відповідно, не визнавав відмови
стягувача від примусового виконання
рішення, відсутні правові підстави
вважати виконавче провадження
закритим.

З огляду на встановлення судом факту
порушення органом ДВС вимог закону при
виконанні наказу суду №1337 від 29.11.13,
скарга товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроком" вх.№5279/14
на дії Відділу державної виконавчої
служби Тисменицького районного
управління юстиції щодо виконання
рішення суду від 14.11.13 підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 26, 47, 49, 50 Закону України
"Про виконавче провадження", ст.86, ч. 3
ст. 121-2 Господарського процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроком" вх.№5279/14
на дії відділу державної виконавчої
служби Тисменицького районного
управління юстиції щодо виконання
рішення суду від 14.11.13 задовольнити.

Постанову відділу державної
виконавчої служби Тисменицького
районного управління юстиції від 26
березня 2014 року (ВП №42693962) про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) визнати
недійсною.

Зобов"язати відділ державної
виконавчої служби Тисменицького
районного управління юстиції вчинити
виконавчі дії, згідно Закону України
"Про виконавче провадження" по
виконанню наказу господарського суду
№1337 від 29.11.13.

Суддя
Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 26.05.14