КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 910/15874/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання
Марчуку О.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник за
довіреністю Чеботарьова І.Г.;

від відповідача: представник за
довіреністю Святюк С.П.;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

на рішення господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 року

у справі №910/15874/13 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»

до публічного акціонерного товариства
«Київенерго»

про стягнення 492 850,47 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 року у справі №910/15874/13
позов задоволено повністю. Вирішено
стягнути з ПАТ «Київенерго» на користь
ПАТ «НАК «Нафтогаз України» пеню в сумі
314 052,83 грн., інфляційну складову боргу в
сумі 115 987,07 грн. та 3% річних в розмірі 62
810,57 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 року у справі №910/15874/13
та прийняти нове рішення, яким в
позовних вимогах в частині стягнення
штрафних та фінансових санкцій
відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.02.2014 року
апеляційну скаргу ПАТ «Київенерго»
прийнято до провадження та призначено
до розгляду за участю уповноважених
представників сторін.

Представник позивача у судовому
засіданні 12.05.2014 року надав пояснення,
якими заперечив проти доводів
викладених в апеляційній скарзі та
просив скаргу залишити без
задоволення. Представник відповідача у
судовому засіданні 12.05.2014 року надав
пояснення, якими підтримав доводи
викладені в апеляційній скарзі та
просив скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 31.07.2012 року між ПАТ
«НАК «Нафтогаз України» (далі -
продавець) та ПАТ «Київенерго» (далі -
покупець) було укладено договір
купівлі-продажу природного газу
№1476-12-ПР (далі - договір), відповідно до
умов якого продавець зобов'язується
передати у власність покупцю у 2012 році
природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ на умовах цього
договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору продавець
передає покупцеві для ТЕЦ-5 ПАТ
«Київенерго» з 01.08.2012 року по 31.12.2012 року
газ обсягом до 221 000 тис.куб.м.

На виконання умов договору, позивачем
поставлено відповідачу природний газ в
обсязі 93 478,841 тис.куб.м. на загальну суму
435 773 678,33 грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу.

Згідно з п. 5.2. договору сторонами
передбачено, що ціна за 1000 куб.м.
природного газу становить 4 661,74 грн.
разом з ПДВ.

Пунктом 6.1. договору оплата за
природний газ з врахуванням вартості
транспортування територією України
проводиться покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться не пізніше ніж за 5
банківських днів до початку місяця
поставки газу;

- оплата в розмірі по 35% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться до 5 числа та до 15 числа
поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції, відповідачем,
всупереч вимогам п. 6.1. договору, свої
зобов'язання в частині сплати за
поставлений природний газ виконано із
порушенням строків оплати, що
підтверджується платіжними
дорученнями від 17.12.2012 року та від 28.12.2012
року.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
законом або договором.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Отже, враховуючи факт прострочення
відповідачем виконання зобов'язання
щодо своєчасної та повної оплати
поставленого природного газу, колегія
суддів, здійснивши власний
перерахунок, встановила, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня в розмірі 268
251,37 грн.

Разом з тим, колегія суддів дійшла
висновку щодо правомірності стягнення
судом першої інстанції з відповідача
на користь позивача 3% річних в розмірі
62 810,57 грн. При цьому, судом апеляційної
інстанції перевірено розрахунок 3%
річних, здійснений місцевим
господарським судом, та встановлено
його арифметичну правильність.

Щодо стягнення інфляційних нарахувань
в розмірі 115 987,07 грн., колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.1. договору відповідач
повинен був сплатити позивачу за
природний газ до 14 числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу,
проте ПАТ «Київенерго» виконало свої
зобов'язання в цій частині 17.12.2012 року
та 28.12.2012 року.

Отже, із наведеного слідує, що
відповідачем прострочено виконання
покладених на нього зобов'язань по
своєчасній оплаті за поставлений
природний газ на 2 та 10 днів відповідно.
Тобто, період прострочення тривав
менше місяця.

Відповідно до п. 3.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України №14
від 17.12.2013 року «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Відтак, оскільки нарахування
інфляційних здійснюється за повний
місяць прострочення зобов'язань,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача
інфляційних за період з 15.12.2012 року по
16.12.2012 року та з 17.12.2012 року по 27.12.2012
року.

При цьому, слід зазначити, що
відповідно до п. 1.9. вказаної вище
постанови пленуму день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення.

Таким чином, враховуючи все
вищевикладене, колегія суддів дійшла
висновку про стягнення з ПАТ
«Київенерго» на користь ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» пені в сумі 268 251,37
грн. та 3% річних в сумі 62 810,57 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України у справі №910/15873/13 від 10.04.2014
року.

Доводи відповідача в своїй скарзі щодо
зменшення розміру штрафних санкцій,
колегією суддів відхиляються, оскільки
наведені обставини не є винятковими
підставами у розумінні ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
скасувати рішення повністю або
частково та прийняти нове рішення.

Статтею 104 Господарського
процесуального кодексу України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є, зокрема, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про те, що рішення
господарського суду міста Києва від
19.12.2013 року у справі №910/15874/13 підлягає
частковому скасуванню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суд
апеляційної інстанції розподіляє
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
на рішення господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 року у справі №910/15874/13
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 19.12.2013 року у справі
№910/15874/13 скасувати в частині
задоволених позовних вимог щодо
інфляційних нарахувань та пені.

3. В цій частині прийняти нове
рішення, яким стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5,
ідентифікаційний код 00131305) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул.
Богдана Хмельницького, 6,
ідентифікаційний код 20077720) пеню в сумі
268 251,37 грн. В частині стягнення
інфляційних нарахувань відмовити.

4. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5,
ідентифікаційний код 00131305) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул.
Богдана Хмельницького, 6,
ідентифікаційний код 20077720) 6 620,95 грн.
судового збору за подання позову.

5. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ, вул. Богдана
Хмельницького, 6, ідентифікаційний код
20077720) на користь Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5,
ідентифікаційний код 00131305) 3 310,48 грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

6. Доручити господарському суду
міста Києва видати відповідні накази.

7. Справу №910/15874/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

8. Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття.

9. Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ст. 109 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий суддя
Р.В. Федорчук

Судді
О.І. Лобань

А.Г. Майданевич