ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

22.05.2014р.
Справа № 917/788/14

за позовом Приватного
підприємства "Альянсагротрейд",
юридична адреса: 37750, Полтавська
область, Оржицький район, село
Великоселецьке, вул. Леніна,1/2; адреса
для листування: 37500, м. Лубни, вул.
І.Франка,1

до Селянського фермерського
господарства "Надія", вул. Залізнична 13,
с.Червоні пологи, Лубенський район,
Полтавська область,37531

про стягнення грошових коштів в сумі 23
400 грн.

Суддя
Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Левенко О.П., дов. від
02.03.2014 року; Мамедов Р.І. (договір від
02.03.2014 року, свідоцтво про право на
заняття адвокатською діяльністю № 902
від 25.02.2011 року)

від відповідача: Павліченко П.І., дов.
від 30.12.2013 року

В судовому засіданні 22.05.2014 року
суд оголосив вступну та резолютивну
частини рішення на підставі ст. 85 ГПК
України та повідомив дату виготовлення
повного тексту рішення.

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна
заява про стягнення 23 400 грн.
заборгованості за договором № 20/03 від
20.03.2013 року.

В судовому засіданні представники
позивача виклали зміст позовних вимог
та наполягали на їх задоволенні, також
представники надали суду для огляду
оригінали документів, вказаних як
додатки до позову. Суд оглянув надані
оригінали в судовому засіданні.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував з мотивів, викладених у
відзиві на позов ( арк. справи 16).
Зокрема, відповідач зазначав, що між
сторонами було укладено усну угоду про
на обробіток землі та посів с/г культур
обох господарств, внесення гербіцидів,
яким займався позивач. У травні 2013 року
за рахунок СФГ «Надія» було повністю
оброблено та засіяно поле на площі 27 га
насінням сої в кількості 4 (чотири)
тонни на суму 23 400,00 грн., що була
придбана в ПП «Альянсагротрейд» згідно
договору постачання 20/03 від 20.03.2013 року
та накладної № РН-4 від 22.03.2013 року.
Позивачем, за твердженням відповідача,
було внесено гербіцид, який знищив як
посіви сої, що уже зійшли, так і бур'яни
в повному обсязі на площі 27 га, чим були
принесені збитки СФГ «Надія» на суму 27
618,06 грн. В зв'язку з чим відповідач
просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог повістю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши подані
сторонами докази, суд встановив:

Судом встановлено, що 20.03.2013 року між
ІIIІ «Альянсагротрейд» та СФГ «Надія»
укладено договір постачання товарів №
20/03 ( арк. справи 9). Згідно умов
вказаного договору IIIІ
«Альянсагротрейд» (позивач,
постачальник) зобов'язався поставити, а
СФГ «Надія» (покупець, відповідач)
прийняти і оплатити насіння сої в
кількості 4 тони. Договором встановлено
кінцевий термін поставки 25.03.2013 року.

На виконання взятих на себе зобов'язань
позивач 22.03.2013 р. за видатковою
накладною № РП-0000004 ( арк. справи 11)
поставив відповідачу 4 тони сої на
загальну суму 23 400 грн., яка отримана
представником СФГ «Надія»
Проскуряковим Іваном Григоровичем
згідно довіреності № 22/03 від 22.03.2013 року
( арк. справи 10). Факт отримання товару
не заперечується відповідачем.

Пунктом 2.1. договору постачання товарів
№ 20/03 встановлено, що оплата товару за
договором здійснюється шляхом
перерахування покупцем грошових
коштів на поточний рахунок продавця в
строк до 31.09.2013 року (відстрочка
платежу).

Взяті на себе зобов'язання щодо оплати
товару відповідач не виконав, що й
стало підставою для звернення позивача
до суду із даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами виникли правовідносини з
договору поставки.

Частини перша та шоста статті 265
Господарського кодексу України
передбачають, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частина друга ст. 712 Цивільного кодексу
України встановлює, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконував
зобов'язання за вищезазначеним
Договором щодо здійснення ним поставки
товару. Відповідач в порушення
прийнятих на себе зобов'язань за
вказаним Договором та приписів ст. 692
Цивільного кодексу України не оплатив
отриманий товар у встановлені у
Договорі строки, заборгованість
останнього на момент подання позову та
розгляду даної справи складає 23400 грн..
Дана обставина відповідачем не
спростована.

Між сторонами проводилася звірка
взаєморозрахунків та було складено
відповідний акт, який підписано
сторонами та скріплено їх печатками,
згідно якого станом на 14.05.2014 року за
відповідачем серед іншого рахується
заборгованість за договором від 20.03.2013
року в сумі 23 400 грн.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач не заперечує факт несплати
ним товар по договору від 20.03.2013 року.
Заперечення відповідача стосуються
інших правовідносин між сторонами (
щодо обробітку землі, посіву та
внесення гербіцидів), що виходить за
межі предмету спору у даній справі та
повинні вирішуватись в іншому окремому
провадженні.

Таким чином, враховуючи вищенаведене
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджуються
наявними доказами ( в мат.справи),
відповідачем не спростовані і
підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст. 49 ГПК
України сплата судового збору
покладається на відповідача, оскільки
спір виник з його вини.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 33,43,49,82-85 ГПК України,
суд -

В И Р
І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити .

2. Стягнути з Селянського
фермерського господарства "Надія" ( вул.
Залізнична 13, с.Червоні пологи,
Лубенський район, Полтавська
область,37531, ідентифікаційний код 13957248)
на користь Приватного підприємства
"Альянсагротрейд" ( 37750, Полтавська
область, Оржицький район, село
Великоселецьке, вул. Леніна,1/2,
ідентифікаційний код 34135511) 23 400 грн.
заборгованості за договором № 20/03 від
20.03.2013 року та 1827 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.05.2014 р.

СУДДЯ
Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією