ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 року
Справа № 904/54/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. (
доповідач)

Суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

При секретарі: Мацекос І.М.

За участю представників:

від позивача та третьої особи-1:
Герасимчук С.С., довіреність № 4/10-104 від
28.02.14;

від відповідача: Сицько О.В.
представник, довіреність № б/н від
05.11.13;

від третьої особи-2: Таслицька В.О.
представник, довіреність № 10/15-9 від
17.01.14

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року у справі № 904/54/14

за позовом Дніпропетровської міської
ради, м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства «Приватна
фірма «Віктор-13», м. Дніпропетровськ

третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: виконавчий комітет
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ;

третя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:
Фінансово-економічний департамент
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

про спонукання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року (суддя Колісник І.І.) у
задоволенні позовних вимог
Дніпропетровської міської радидо
Приватного підприємства «Приватна
фірма «Віктор-13» про спонукання
укласти договір - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
- Дніпропетровська міська рада
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просила рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити заявлені
ними вимоги.

В обґрунтування своєї скарги позивач
посилається на те, що всупереч
положенням ст. 43 ГПК України, суд першої
інстанції виніс рішення без
ґрунтованого дослідження обставин
справи, які мають значення для
правильного вирішення спору.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 14
квітня 2014 року апеляційна скарга була
прийнята до розгляду, розгляд справи
було призначено у судовому засіданні
на 12 травня 2014 року.

В судовому засіданні 12 травня 2014 року
представником відповідача було
заявлено клопотання про відкладення
розгляду справи. Клопотання
відповідача було задоволено, розгляд
справи було відкладено на 26 травня 2014
року, про що було винесено ухвалу.

У відзиві на апеляційну скаргу,
відповідач просить рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

В судовому засіданні представник
позивача та третьої особи-2 підтримали
доводи апеляційної скарги, а
представник відповідача просив
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Звертаючись із позовом до відповідача
про спонукання укласти договір,
позивач посилався на те, що відповідач
у порушення своїх зобов'язань за
договором-зобов'язанням №60 від 10.07.2003
року про передачу виконавчому
комітету міської ради житла під час
введення житлового будинку в
експлуатацію, відмовляється привести
договірні зобов'язання за цим
договором щодо пайової участі у
відповідність до Закону України № 3038-VI
від 17.02.2011 року "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що участь відповідача у розвитку
інфраструктури населеного пункту
врегульована укладеним між ним та
виконкомом Дніпропетровської міської
ради чинним на сьогодні
договором-зобов'язанням № 60 від 10.07.2003
року (із змінами від 08.08.2006 року № 2/47).
Приведення даного договору у
відповідність до вимог пункту 7 розділу
V Закону України №3038-VI "Про регулювання
містобудівної діяльності" позивач не
вимагає, хоча таке право має з
дотриманням порядку, передбаченого
статтею 188 Господарського кодексу
України.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
20.04.2005 року рішенням Дніпропетровської
міської ради (далі - Позивач) № 442/26
Приватній фірмі "Віктор" передана в
оренду земельна ділянка площею 0,0456 га
(кадастровий номер :01:435:0085) за
адресою: шосе Донецьке в районі будинку
№15 (АНД район) для будівництва
житлового будинку (а.с. 57 - 59 том 1).

Пунктом 3.9. зазначеного рішення на
Приватну фірму "Віктор" було покладено
зобов'язання під час введення
житлового будинку в експлуатацію
передати виконавчому комітету міської
ради житло, передбачене
договором-зобов'язанням № 60 від 10.07.2003
року.

Відповідно до договору-зобов'язання №
60 від 10.07.2003 року /із змінами від 08.08.2006
року № 2/47 щодо передачі зобов'язань за
договором Приватному підприємству
"Приватна фірма "Віктор-13" у зв'язку з
перереєстрацією Приватної фірми
"Віктор"/ (далі - Договір), укладеного між
відповідачем та виконкомом
Дніпропетровської міської ради,
відповідачу як замовнику виділена
земельна ділянка для будівництва
житлового будинку, секція в осях 10:14 по
Донецькому шосе в районі будинку № 15,
кадастровий номер :01:435:0085. За
пунктом 1.2. договору на замовника
покладене зобов'язання передати
виконкому 5% від загальної площі
квартир при введенні будинку в
експлуатацію (а.с. 55-56 том 1).

Розрахунки, передбачені у пункті 1.2.
договору, здійснюються шляхом
оформлення права власності на квартири
за територіальною громадою міста (п. 2.1.
договору).

12.03.2011 року набрав чинності Закон
України № 3038-VI "Про регулювання
містобудівної діяльності" (далі - Закон
№ 3038), частинами 2, 3 статті 40 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" передбачено, що замовник,
який має намір щодо забудови земельної
ділянки у відповідному населеному
пункті, зобов'язаний взяти участь у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту, крім
випадків, передбачених частиною
четвертою цієї статті.

Підпунктом 3 пункту 1 розділу V
"Прикінцеві положення" Закону
передбачено, що частина третя, абзац
сьомий частини дев'ятої статті 40 Закону
набирають чинності з 1 січня 2013 року.

Відповідно до ч.3 ст. 40 Закону, пайова
участь у розвитку інфраструктури
населеного пункту полягає у
перерахуванні замовником до прийняття
об'єкта будівництва в експлуатацію до
відповідного місцевого бюджету коштів
для створення і розвитку зазначеної
інфраструктури.

Відповідно до частин 5, 8 вказаної
статті величина пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту визначається у договорі,
укладеному з органом місцевого
самоврядування (відповідно до
встановленого органом місцевого
самоврядування розміру пайової участі
у розвитку інфраструктури), з
урахуванням загальної кошторисної
вартості будівництва об'єкта,
визначеної згідно з будівельними
нормами, державними стандартами і
правилами.

Розмір пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту
визначається протягом десяти робочих
днів з дня реєстрації органом
місцевого самоврядування звернення
замовника про укладення договору про
пайову участь та доданих до нього
документів, що підтверджують вартість
будівництва об'єкта, з
техніко-економічними показниками.

Відповідно до ч. 3 статті 179
Господарського кодексу України
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Оскільки за змістом ст. 40 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" обов'язок замовника взяти
участь у створенні і розвитку його
інфраструктури реалізується шляхом
укладення договору з органом місцевого
самоврядування, то укладання такого
договору є обов'язковим в силу закону.

Участь відповідача у розвитку
інфраструктури населеного пункту
врегульована укладеним між ним та
виконкомом Дніпропетровської міської
ради чинним на сьогодні
договором-зобов'язанням № 60 від 10.07.2003
року (із змінами від 08.08.2006 року № 2/47),
який фактично є договором про пайову
участь у розвитку інфраструктури.

Абзацом 2 п.7 прикінцевих положень
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності»
передбачено, що будь-які рішення
органів місцевого самоврядування про
надання замовником будівництва
будь-яких послуг, передачу активів у
будь-якій формі (матеріальній або
нематеріальній), передачу відсотків
(відсоткової частки) площ, прийнятих в
експлуатацію об'єктів містобудування,
крім пайової участі відповідно до
цього Закону, прийняті до набрання
чинності цим Законом, які на поточний
момент не виконані у повному обсязі
замовниками будівництва, підлягають
приведенню у відповідність із цим
Законом, а саме внесення відповідних
корективів у прийняті рішення та/або
укладені договори, виходячи з норм
вказаного Закону.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування за зверненням
замовника будівництва зобов'язані з
дотриманням строків розгляду таких
звернень, внести відповідні корективи
у прийняті рішення або у укладені
договори, а не спонукати до укладання
нового договору.

Проте, приведення укладеного сторонами
договору - зобов'язання № 60 від 10.07.2003 у
відповідність до вимог пункту 7 розділу
V Закону України №3038-VI "Про регулювання
містобудівної діяльності" позивач не
вимагає, хоча таке право має з
дотриманням порядку, передбаченого
статтею 188 Господарського кодексу
України.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 40
вищевказаного Закону, такий договір
укладається не пізніше ніж через 15
робочих днів з дня реєстрації
звернення замовника про його
укладення, але до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію.

Відповідно до п.п. 2, 11 Порядку прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 р. № 461, прийняття в
експлуатацію об'єктів, що належать до I -
III категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію об'єкта
є дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.

Як вбачається з матеріалів справи,
житловий будинок (секція № 1) по
Донецькому шосе в районі будинку № 15
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська, код об'єкта 1122.1
(відноситься до класу наслідків СС2 3
(третьої) категорії складності)
зареєстрований інспекцією ДАБК у
Дніпропетровській області 17.05.2012 року
№ ДП2, що підтверджується наданою
позивачем відповідною декларацією про
готовність об'єкта до експлуатації
(а.с.28 - 35 том 1).

З наведеного вбачається, що позивач
звернувся до відповідача із
пропозицією про укладення договору
про пайову участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту, вже
після прийняття об'єкта будівництва в
експлуатацію, в той час як
законодавством передбачено, що
договір про пайову участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
укладається не пізніше ніж через 15
робочих днів з дня реєстрації
звернення замовника про його
укладення, але до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію.

Таким чином, процедура укладення
такого договору повинна здійснюватися
до прийняття об'єкта в експлуатацію.

З огляду на вищезазначене, висновки
суду першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог, ухвалені судом на підставі
повного, всебічного і об'єктивного
дослідження всіх обставин справи та їх
належної правової оцінки, що у
відповідності до ст.103 ГПК України є
підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а рішення
господарського суду першої інстанції -
без зміни.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського
процесуального кодексу України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року у справі № 904/54/14-
залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дати її прийняття.

Повний текст виготовлено 27 травня 2014
року.

Головуючий суддя
О.В.
Березкіна

Суддя
О.Г.Іванов

Суддя
І.М.Подобєд