ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р.Справа № 916/902/14

За позовом Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси"

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про розірвання договору оренди,
виселення та стягнення 29797,69 грн.

Суддя Панченко О.Л.

Представники:

від позивача Романюк Г.С

від відповідача не з'явився

Суть спору: Комунальне підприємство
"Теплопостачання міста Одеси"
звернулося до суду з позовною заявою та
заявою про уточнення позовних вимог, в
якій просить розірвати договір оренди
№ ТГО-111/10 від 30.03.2010р., укладений між
Комунальним підприємством
"Теплопостачання міста Одеси" та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
виселити відповідача з приміщення
площею 60,8 кв. м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, стягнути з
відповідача заборгованість з орендної
плати у сумі 28208,72 грн., пеню у сумі 749,53
грн. та 3% річних у сумі 839,44 грн.

Відповідач заперечень щодо позову не
подав. Справа розглядається відповідно
до ст. 75 ГПК України за наявними в ній
документами.

Беручи до уваги, що:

30.03.2010р. між Комунальним підприємством
"Теплопостачання міста Одеси" (надалі -
"Орендодавець") та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
"Орендар") був укладений договір №
ТГО-111/10 оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до комунальної власності,
згідно з яким Орендодавець передає, а
Орендар приймає у строкове платне
користування окреме індивідуально
визначене майно у вигляді приміщень на
першому та другому поверху загальною
площею 60,8 кв. м, розташоване за адресою:
АДРЕСА_2 (надалі - "Майно"), що
знаходиться на балансі Орендодавця,
вартість якого визначена згідно зі
звітом про незалежну оцінку нежитлових
приміщень від 12.02.2010р. і становить 58375
грн. Згідно з п. 1.2 зазначеного
договору оренди майно передається в
оренду для розміщення офісних
приміщень. Орендар вступає у строкове
платне користування Майном у термін,
вказаний у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами договору та акта
приймання-передачі Майна (п. 2.1
договору). Відповідно до п. 2.5 договору
Майно вважається поверненим
Орендодавцю з моменту підписання
сторонами акта приймання-передачі.
Розмір орендної плати передбачений п.
3.1, п. 3.2 договору. Орендна плата
перераховується Орендарем на
розрахунковий рахунок Орендодавця не
пізніше 20 числа місяця, наступного за
розрахунковим (п. 3.3 договору). Орендна
плата, перерахована несвоєчасно або в
неповному обсязі, підлягає індексації
і стягується до Орендодавця відповідно
до чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням індексу
інфляції, за кожний день прострочення,
включаючи день оплати (п. 3.4 договору).
Договір вважається укладеним з моменту
підписання сторонами акту
приймання-передачі орендованого Майна
та діє протягом одного року. У разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору, він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, але за
ставкою орендної плати, яка діяла на
дату припинення договору (п. 10.1, п. 10.7
договору). За ініціативою однієї із
сторін договір може бути розірвано
рішенням господарського суду у
випадках, передбачених чинним
законодавством (п. 10.4 договору).

Позивач виконав зобов'язання за
договором. Посилаючись на те, що
відповідач не виконав зобов'язання за
договором щодо своєчасної сплати
орендної плати, що є істотним
порушенням договору, позивач просить
розірвати договір оренди № ТГО-111/10 від
30.03.2010р., укладений між Комунальним
підприємством "Теплопостачання міста
Одеси" та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, виселити відповідача з
приміщення площею 60,8 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
стягнути з відповідача заборгованість
з орендної плати у сумі 28208,72 грн., пеню у
сумі 749,53 грн. та 3% річних у сумі 839,44 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України від 16.01.2003р. № 435-1У (зі змінами
та доповненнями) підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу
України від 16.01.2003р. № 436-1У (зі змінами
та доповненнями)
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" від 14.03.1995р. № 98/95-ВР (зі змінами
та доповненнями) передбачено, що на
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірвано за
рішенням суду у разі, зокрема,
невиконання сторонами своїх
зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Статтею 10 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
передбачено, що орендна плата є
істотною умовою договору оренди.

Приймаючи до уваги несплату фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 орендної
плати за договором оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності від 30.03.2010р. № ТГО-111/10, що є
істотним порушенням умов договору, суд
доходить висновку щодо наявності
правових підстав для задоволення
позову в частині розірвання договору
оренди від 30.03.2010р. № ТГО-111/10.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана.

У разі розірвання договору оренди,
закінчення строку його дії та відмови
від його продовження або банкрутства
орендаря він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди (ч. 1 ст. 27
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна").

Враховуючи розірвання судом договору
оренди від 30.03.2010р. № ТГО-111/10, позовні
вимоги позивача в частині виселення
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
приміщення площею 60,8 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Орендар зобов'язаний вносити орендну
плату своєчасно і у повному обсязі (ч. 3
ст. 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"). За
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму (ч. 1 ст.
762 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Представлені матеріали засвідчують
обґрунтованість позовних вимог про
стягнення заборгованості з орендної
плати у сумі 28208,72 грн., пені у сумі 749,53
грн., 3% річних у сумі 839,44 грн. та
підтверджуються договором оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності від 30.03.2010р. № ТГО-111/10,
розрахунками та іншими доказами.

Враховуючи наведене, відповідно до
ст.ст. 525, 526, 610, 611, 625, 629, ч. 2 ст. 651, ч. 1
ст. 759, ч. 1 ст. 762, ст. 785 Цивільного
кодексу України, ст. 175, ч. 2 ст. 202, ст. 218
Господарського кодексу України, ст. 10,
ч. 3 ст. 18, ч. 3 ст. 26, ст. 27 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" позов підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України
судовий збір у сумі 3045 грн. підлягає
стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49,
82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Розірвати договір оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності від 30.03.2010р. № ТГО-111/10,
укладений між Комунальним
підприємством "Теплопостачання міста
Одеси" та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1.

3. Виселити фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 (65076, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ
НОМЕР_1) з приміщення площею 60,8 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (65076, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ
НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства "Теплопостачання міста
Одеси" (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-б,
) заборгованість з
орендної плати у сумі 28208 (двадцять
вісім тисяч двісті вісім) грн. 72 коп., 3%
річних у сумі 839 (вісімсот тридцять
дев'ять) грн. 44 коп., пеню у сумі 749
(сімсот сорок дев'ять) грн. 53 коп.,
судовий збір у сумі 3045 (три тисячі сорок
п'ять) грн.

Накази видати згідно зі ст. 116 ГПК
України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили згідно зі ст. 85 ГПК
України.

Повне рішення складено 19.05.2014р.

Суддя
Панченко О.Л.