КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Справа№ 910/86/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Гончарова С.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Мидлик Р.І. - довіреність
№3 від 15.01.2014;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: Пятецький С.В. -
довіреність від 18.12.2013;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк"

на рішення господарського суду м. Києва
від 06.03.2014

у справі № 910/86/14 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізована
інвестиційно-будівельна компанія з
управління активами
"Укрсоц-нерухомість", що діє в інтересах
та за рахунок активів пайового
венчурного інвестиційного фонду
"Бровар" недиверсифікованого виду
закритого типу ТОВ "СІБ КУА
"Укрсоц-нерухомість"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алімпекс-Мертінгер",

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк"

про стягнення 2 397 015,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 у справі № 910/86/14,
повний текст якого складено 11.03.2014, в
позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізована
інвестиційно-будівельна компанія з
управління активами
"Укрсоц-нерухомість", що діє в інтересах
та за рахунок активів пайового
венчурного інвестиційного фонду
"Бровар" недиверсифікованого виду
закритого типу ТОВ "СІБ КУА
"Укрсоц-нерухомість" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Алімпекс-Мертінгер, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: Публічне
акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про
стягнення 2 397 015,60 грн. - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що позивачем належними
засобами доказування не доведено суду
порушення з боку відповідача законних
та охоронюваних інтересів позивача, а
саме, наявність у відповідача обов'язку
сплатити позивачу 2 397 015,60 грн.

Також місцевим господарським судом
залишено без розгляду заяву позивача №
29 від 05.03.2014 "про доповнення позовних
вимог", в якій позивач просив суд:
стягнути з відповідача на користь
позивача 2 397 015,60 грн. та розірвати
договір купівлі-продажу цінних паперів
№ А-2/47/6099 від 29.01.2008, посилаючись на те,
що позивачем окрім первісної вимоги
про стягнення грошових коштів
пред'явлено ще одну вимогу немайнового
характеру про розірвання договору, яку
судом розцінено, як подання ще одного
позову, про що зазначено в рішенні
місцевого господарського суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції третя особа звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
06.03.2014 у справі № 910/86/14 - скасувати та
прийняти нове, яким:

- розірвати договір купівлі-продажу
цінних паперів №А-2/47/6099, укладений
29.01.2008 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізована
інвестиційно-будівельна компанія з
управління активами
"Укрсоц-нерухомість", що діяло в
інтересах та за рахунок активів
пайового венчурного інвестиційного
фонду "Бровар" недиверсифікованого
виду закритого Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізована
інвестиційно-будівельна компанія з
управління активами
"Укрсоц-нерухомість", та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Алімпекс-Мертінгер", від імені якого на
підставі договору про розміщення
цінних паперів (андерайтингу) №А-47/5597
від 17.09.2007 діяв Акціонерно-комерційний
банк соціального розвитку "Укрсоцбанк";

- стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алімпекс-Мертінгер"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізована
інвестиційно-будівельна компанія з
управління активами
"Укрсоц-нерухомість", що діє в інтересах
та за рахунок активів пайового
венчурного інвестиційного фонду
"Бровар" недиверсифікованого виду
закритого типу ТОВ "СІБ КУА
"Укрсоц-нерухомість", грошові кошти в
сумі 2 397 015,60 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алімпекс-Мертінгер"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізована
інвестиційно-будівельна компанія з
управління активами
"Укрсоц-нерухомість", що діє в інтересах
та за рахунок активів пайового
венчурного інвестиційного фонду
"Бровар" недиверсифікованого виду
закритого типу ТОВ "СІБ КУА
"Укрсоц-нерухомість", суму
відшкодування витрат по оплаті
судового збору у розмірі 49 158,31 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що місцевим господарським судом
не прийнято до уваги, що:

- в заяві № 29 від 05.03.2014 "про доповнення
позовних вимог" позивач правомірно
об`єднав кілька зв'язаних між собою
позовних вимог, а саме: вимогу про
розірвання договору та вимогу про
стягнення суми;

- відповідачем істотно порушено умови
договору №А-2/47/6099 від 29.01.2008, що в свою
чергу є підставою для розірвання
такого договору.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" по справі № 910/86/14 передано
на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Станіку С.Р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду для
розгляду апеляційної скарги по справі
№ 910/86/14 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя: Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк на
рішення господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 по справі №910/86/14
прийнято до провадження та порушено
апеляційне провадження. Розгляд справи
призначено на 23.04.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 розгляд
справи відкладено на 21.05.2014.

В судовому засіданні 21.05.2014 представник
третьої особи підтримав апеляційну
скаргу, просив рішення місцевого
господарського суду скасувати та
прийти нове, яким позов - задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні 21.05.2014 апеляційну скаргу
підтримав, просив рішення місцевого
господарського суду скасувати та
прийти нове, яким позов - задовольнити.

Відповідач в судове засідання 21.05.2014
своїх представників не направив, про
день , час та місце проведення судового
засідання повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64
ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представників
відповідача за наявними у справі
матеріалами.

Позивач звернувся до господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з відповідача 2 397 015,60 грн., з
посиланням на приписи ст. 1212 Цивільного
кодексу України, зазначав, що він, на
виконання своїх зобов'язань за
договором сплатив грошові кошти в сумі,
обумовленій договором, і на виконання
умов проспекту емісії облігацій
відповідача, пп. 2 п. 1 акту списав 37 140
штук облігацій відповідача (загальної
номінальної вартості 2 397 015,60 грн.) з
рахунку у цінних паперах позивача на
емітентський рахунок відповідача в
ПрАТ "ВДЦП", але не отримав у
власність частину загальної площі
квартири в житловому будинку в
розмірі 371,40 кв.м, відповідач зберіг у
себе майно за рахунок позивача без
достатньої правової підстави.

06.03.2014 представником позивача було
подано заяву "про доповнення позовних
вимог", в якій останній просив: стягнути
з відповідача на користь позивача 2 397
015,60 грн. та розірвати договір
купівлі-продажу цінних паперів №
А-2/47/6099 від 29.01.2008, зазначену заяву
місцевим господарським судом залишено
без розгляду.

Як зазначав апелянт в апеляційній
скарзі, судом безпідставно залишено
зазначену заяву без задоволення,
оскільки позивачем правомірно в цій
заяві об'єднано дві зв'язані між собою
вимоги.

Однак, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду з
такими доводами апелянта не
погоджується з огляду на
нижчевикладене.

Пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Якщо
в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично також йдеться про подання
іншого позову.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що позивачем окрім первісної вимоги
про стягнення грошових коштів
пред'явлено ще одну вимогу немайнового
характеру про розірвання договору,
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що заява позивача
"про доповнення позовних вимог"
фактично є подання іншого позову, а
тому місцевим господарським судом така
заява правомірно залишена без
розгляду.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 29.01.2008 між відповідачем, як
продавцем, від імені якого на підставі
договору про розміщення цінних паперів
(андеррайтингу) № А-47/5597 від 17.09.2007 діє
Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку "Укрсоцбанк"
(андеррайтер) та позивачем, що діє в
інтересах та за рахунок активів ПВІФ
"Бровар" НЗТ, як покупцем, укладено
договір купівлі-продажу цінних паперів
№ А-2/47/6099, відповідно до п. 1.1 якого
відповідач продає, а позивач купує
наступні цінні папери: найменування,
форма випуску - облігації підприємств
іменні безпроцентні; емітент -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Алімпекс-Мертінгер";
код за ЄДРПОУ емітента - 23535717; державний
реєстраційний номер - 896/2/07-Твід 21.11.2007;
місце і дата публікації Інформації про
випуск - офіційне видання ДКЦПФР Газета
«Бюлетень. Цінні папери України» №267-268
(2197-2198) від 23.11.2007; код ISIN цінних паперів -
11А; форма існування -
бездокументарна; серія -А; загальна
кількість - 522 317 шт.; загальна
номінальна вартість - 33 710 339,18 грн.;
загальна вартість - 33 710 339,18 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна
вартість цінних паперів становить 33 710
339,18 грн.

Згідно з п. 2.2 договору позивач
зобов'язався не пізніше 29.01.2008
перерахувати загальну вартість цінних
паперів, яка вказана в п. 2.1 договору на
рахунок № 5221 в КОФ АКБ
"Укрсоцбанк", МФО 321013, .

Приписами п. 2.3 договору відповідач
зобов'язався не пізніше 29.01.2008 надати до
депозитарію ВАТ "МФС" розпорядження про
списання цінних паперів з рахунку у
цінних паперах відповідача № 302602 на
рахунок у цінних паперах позивача №
013032 у зберігача позивача (ВАТ "ВіЕйБі
Банк", рахунок зберігача позивача в
депозитарії ВАТ "МФС" №1021) з
дотриманням вимог чинного
законодавства.

Строк дії договору сторонами погоджено
п. 6.4 з 29.01.2008. до повного виконання
сторонами зобов'язань за договором.

Відповідно до виписок по поточному
рахунку позивача № 4853 в ВАТ
"ВіЕйБі Банк", МФО 321637, з 29.01.2008 по 30.01.2008
позивач на виконання умов договору
перерахував зі свого поточного рахунку
на поточний рахунок відповідача 33 710
339,18 грн.

Згідно з випискою від 14.10.2013 про
операції з цінними паперами на рахунку
у цінних паперах позивача № 013032 за
період з 29.01.2008 по 02.04.2010, 30.01.2008 на
рахунок у цінних паперах позивача було
зараховано 522 317 штук облігацій
відповідача.

Пунктом 11 проспекту емісії облігацій
відповідача (опублікований в газеті
«Бюлетень. Цінні папери України», №
267-268 (2197-2198) від 23.11.07), джерелом
погашення облігацій відповідача
виступатимуть 9 143,1 кв.м квартир в
багатоповерховому житловому будинку з
вбудовано-прибудованими офісними і
торговими приміщеннями та підземним
паркінгом на вул. Олени Теліги, 25 у
Шевченківському районі міста Києва.

Відповідно до п. 13 проспекту емісії
облігацій відповідача датою початку
погашення облігацій відповідача є
04.01.2010, датою закінчення погашення
облігацій відповідача - 04.04.2010 включно.
Погашення облігацій відповідача
відбувається за умови перерахування
облігацій протягом терміну погашення з
рахунку в цінних паперах власника у
зберігача на рахунок в цінних паперах
емітента в депозитарії ВАТ "МФС". При
погашенні одна облігація серії А дає
право на отримання у власність 0,01
(однієї сотої) квадратного метра
загальної площі квартири в житловому
будинку.

Згідно з актом № 2 пред'явлення
облігацій до погашення від 30.03.2010,
укладеного між позивачем та
відповідачем, позивач пред'явив
відповідачу до погашення 37 140 штук
облігацій (з подальшим їх списанням з
рахунку у цінних паперах позивача на
емітентський рахунок відповідача), а
відповідач при погашенні зазначених
облігацій зобов'язався в термін до
31.12.2010 передати у власність позивача
частину загальної площі квартири в
житловому будинку в розмірі 371,40 кв.м,
яка супроводжується підписанням акту
приймання-передачі частини загальної
площі квартири в житловому будинку.

Вартість облігацій відповідача та
частини загальної площі квартири в
житловому будинку, визначена в акті,
складає 2 397 015,60 грн.

Розпорядженням № 7 від 31.03.2010 облігацій
в кількості 37 140 штук загальною
номінальною вартістю 2 397 015,60 грн. були
списані з рахунку у цінних паперах
позивача на емітентський рахунок
відповідача.

Однак, як зазначав позивач посилаючись
на ст. 1212 Цивільного кодексу України,
оскільки він на виконання своїх
зобов'язань за договором сплатив
грошові кошти в сумі, обумовленій
договором, і на виконання умов
проспекту емісії облігацій списані 37 140
штук облігацій, але не отримано у
власність частину загальної площі
квартири в житловому будинку в
розмірі 371,40 кв.м, то, на думку позивача,
відповідач зберіг у себе майно за
рахунок позивача без достатньої
правової підстави.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки;
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
купівлі-продажу цінних паперів.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 Цивільного
кодексу України до договору
купівлі-продажу на біржах, конкурсах,
аукціонах (публічних торгах), договору
купівлі-продажу валютних цінностей і
цінних паперів застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено законом про ці
види договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Згідно з ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу
України, зазначені положення
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Колегією суддів Київського
апеляційного господарського суду
встановлено, що між відповідачем та
позивачем було укладено договір
купівлі-продажу цінних паперів №
А-2/47/6099 від 29.01.2008, на виконання якого
сторонами вчинялись дії по
перерахуванню грошових коштів та
зарахуванню облігацій відповідача,
зокрема: з 29.01.2008 по 30.01.2008 позивач на
виконання умов договору перерахував зі
свого поточного рахунку на поточний
рахунок відповідача 33 710 339,18 грн.; 30.01.2008
на рахунок у цінних паперах позивача
було зараховано 522 317 штук облігацій
відповідача; позивач пред'явив
відповідачу до погашення 37 140 штук
облігацій вартістю 2 397 015,60 грн. (з
подальшим їх списанням з рахунку у
цінних паперах позивача на
емітентський рахунок відповідача), а
відповідач, в свою чергу, при погашенні
зазначених облігацій зобов'язався в
термін до 31.12.2010 передати у власність
позивача частину загальної площі
квартири в житловому будинку в розмірі
371,40 кв.м.; 31.03.2010 облігації в кількості 37
140 штук загальною номінальною вартістю
2 397 015,60 грн. були списані з рахунку у
цінних паперах позивача на
емітентський рахунок відповідача.

За вказаних обставин та враховуючи
існування між сторонами договірних
правовідносин, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що неналежне виконання
відповідачем умов договору може
слугувати підставою для
відповідальності, однак не підставою
для витребування грошових коштів
відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України, як безпідставне збагачення
(вказану правову позицію викладено в
постанові Вищого господарського суду
України від 20.02.2013 у справі № 5006/18/13/2012
та листі Вищого Господарського суду
України від 24.04.2013 № 01-06/757/2013 "Про
доповнення інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного
суду України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів").

Що ж до доводів апелянта в апеляційній
скарзі, які стосуються вимоги про
розірвання договору купівлі-продажу
цінних паперів №А-2/47/6099 від 29.01.2008,
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
зазначає, що оскільки судом першої
інстанції правомірно було залишено
заяву позивача «про доповнення
позовних вимог» від 06.03.2014, в якій
останній просив окрім стягнення з
відповідача 2 397 015,60 грн. також
розірвати договір купівлі-продажу
цінних паперів № А-2/47/6099 від 29.01.2008 без
розгляду, тобто вимога про розірвання
договору не була предметом розгляду в
суді першої інстанції, то в силу
приписів ч. 3 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, якою
передбачено, що в апеляційній
інстанції не приймаються і не
розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції, колегією суддів Київського
апеляційного господарського суду
зазначені доводи апелянта не
розглядаються.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи третьої особи,
викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків господарського
суду першої інстанції, викладених в
оскаржуваному рішенні, господарський
суд першої інстанції під час вирішення
спору вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, а тому, рішення
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта - Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк».

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на рішення господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 по справі № 910/86/14 -
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 по справі № 910/86/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/86/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

С.А. Гончаров