Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2014 р. Справа № 906/363/13-г.

Господарський суд Житомирської
області у складі:

Судді: Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання
Смиковського В.П.

Розглядаючи заяву Комунального
підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради за №683/16 від
10.02.2014р. про надання відстрочки
виконання рішення суду у справі
№906/363/13-г

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія"Нафтогаз України" (м. Київ)

До: Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"

про стягнення 29 351 526, 97 грн.

ВСТАНОВИВ:

На виконання постанови Рівненського
апеляційного господарського суду від
16.07.2013р. про зміну рішення
господарського суду Житомирської
області від 13.05.2013р. у справі №906/363/13-г в
частині стягнення пені та 3% річних
господарським судом 22.08.13р. видано
наказ.

10 лютого 2014р. до господарського суду
Житомирської області надійшла заява
боржника Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго" про
відстрочку виконання рішення суду до
31.12.2014р.

Ухвалою від 11.02.2014р. господарським
судом прийнято до розгляду заяву КП
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради за №683/16 від
10.02.2014р. про надання відстрочки
виконання рішення суду, витребувано
додаткові докази згідно резолютивної
частини ухвали суду.

В засіданнях суду 20.02.14р., 04.03.14р.
представник боржника вимоги заяви від
10.02.14р. за №683/16 підтримав з підстав, у
них наведених, просить суд їх
задовольнити, на вимогу суду надав
письмові докази та усні пояснення, про
що зафіксовано в протоколах судового
засідання.

В обгрунтування поданої заяви боржник
посилається, зокрема, на таке:

- тариф на послуги з теплопостачання
для бюджетної сфери покриває витрати
підприємства на їх виробництво на 92%,
що призводить до збиткової діяльності
останнього;

- підприємство не є кінцевим споживачем
природного газу, а є виробником
теплової енергії та здійснює її
постачання бюджетним установам та
організаціям м. Житомира;

- станом на 03.03.14р. заборгованість
бюджетних установ та організацій
міста Житомира за надані послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання перед підприємством
становить більше 10 млн. грн.;

- механізм відшкодування різниці в
тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що виробляються, їх
транспортування, яка виникла у зв'язку
з невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії передбачено лише для
населення, однак такий механізм
відсутній для бюджетної сфери у зв'язку
з чим підприємством недоотримано
більше 22 млн. грн.;

- збитковість підприємства
підтверджується звітом про фінансові
результати та балансом за 2013 рік.;

- постановою Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 03.02.2014р. у зведеному
виконавчому провадженні №41851495 по
примусовому виконанню наказів №9/5007/48/11
від 17.11.2011р. та №17/5007/133/11 від 21.02.2012р.
арештовано кошти підприємства в межах
суми боргу - 57 852 472, 69 грн.

Стягувач ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)
відзиву на заяву боржника про
відстрочку виконання рішення суду за
№683/16 від 10.02.14р. не подав, в судових
засіданнях представ участі не
приймав, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Судом встановлено, що 23.10.2013року Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України (м.
Київ) виніс постанову про відкриття
виконавчого провадження за наказом
господарського суду від 22.08.13р. №
906/363/13-г.

27.01.2014 року Відділом примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України винесено вимогу
державного виконавця, якою зобов'язано
керівника підприємства або іншу
уповноважену особу протягом п'яти
робочих днів з моменту її отримання (
04.02.14р.) надати копію балансу ,
повідомити про відкриті рахунки із
спеціальним режимом використання , про
майно, яке не забезпечує ведення
виробничої діяльності підприємства,
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення інше. Одночасно
попереджено , що в разі невиконання
вищезазначених вимог, буде накладено
арешт на кошти та майно підприємства ,
та вжито заходів щодо звернення
стягнення на майно.

В свою чергу, 03.02.2014р. Відділом
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про арешт коштів
боржника у зведеному виконавчому
провадженні №41851495 по примусовому
виконанню наказів №9/5007/48/11 від 17.11.2011р.
та №17/5007/133/11 від 21.02.2012р. в межах суми
боргу - 57 852 472, 69 грн.

Приймаючи до уваги розмір боргу за
наказом від 22.08.13р. № 906/363/13-г - 28 656 804,70
грн., на кошти підприємства може бути
накладено арешт в межах загальної суми
боргу - 86 509 277,39 грн.

Заслухавши пояснення представника
боржника, дослідивши матеріали заяви
від 10.02.14р. за №683/16, господарський суд
прийшов до висновку про часткове її
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно ст.115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
„Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є
невід'ємною складовою права кожного на
судовий захист і охоплює, зокрема,
визначений у законі комплекс дій,
спрямованих на захист і поновлення
порушених прав, свобод, законних
інтересів фізичних та юридичних осіб,
суспільства, держави.

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 7 травня 2002 року у справі
"Бурдов проти Росії" визначив, що у
контексті статті 6 Конвенції
виконання судового рішення,
прийнятого будь-яким судом, має
розглядатися як складова "судового
розгляду".

Рішення суду у цій справі виконується в
порядку Закону України "Про виконавче
провадження"

У п. 24 Рішення від 14 грудня 2006 року у
справі " Соловйов проти України"
Європейський Суд з прав людини
наголосив, що держава є
відповідальною за виконання
рішення, винесеного на користь
заявника, протягом усього виконавчого
провадження.

Невиконання судового рішення загрожує
сутності права на справедливий розгляд
судом.

Судом враховується, що між сторонами
виконавчого провадження існує
конфлікт охоронюваних законом
інтересів: стягувача на реальне
виконання рішення суду, боржника - на
відстрочку його виконання. Йдеться
про виключно легітимні, але конкуруючі
інтереси боржника і кредитора ( абз. 4
п.3.6 мотивувальної частини Рішення
КСУ від 1 грудня 2004 року 18-рп/2004 у
справі 1-10/2004 (справа про охоронюваний
законом інтерес).

Вирішити цей конфлікт сторін
виконавчого провадження покликана
диспозиція частини 1 ст. 121 ГПК України,
про право суду відстрочити виконання
рішення суду при наявності обставин, що
ускладнюють його виконання рішення або
роблять його неможливим, а також
принцип верховенства права, особливо
коли йдеться про наявність оціночних
понять у нормативно-правовому акті,
який підлягає застосуванню, в даному
випадку, ст. 121 ГПК України.

Згідно правової позиції
Конституційного Суд України у Рішенні
від 13.12.2012 № 18-рп/2012, відстрочення
виконання судового рішення на певний
строк, має відповідати принципу
верховенства права, який дає
можливість приймати рішення з
врахуванням загальних принципів
права: добросовісності, розумності, та
справедливості (ст. 3 ЦК України) та
здійснюватися у випадках і на підставі,
визначених законом.

З врахуванням встановлених обставин,
господарський суд вважає, що боржник
немає реальної можливості виконати
рішення суду у цій справі, як
добровільно, так і в ході здійснення
виконавчого провадження через свій
фінансовий та майновий стан. При
цьому, боржник не повинен зазнавати
додаткових витрат, пов'язаних з його
примусовим виконанням, оскільки
відсутні обставини його ухилення від
добровільного виконання рішення
суду.

Господарський суд також враховує, що
ступінь вини відповідача у виникненні
боргу повинна визначатись не тільки за
приписами ст. 617 ЦК України, але й з
врахуванням змісту зобов'язання , що
виникло між сторонами виконавчого
провадження за укладеним 30 вересня 2011р.
Договором №7-2011-ТЕ-З-БО (бюджет) на
постачання природного газу, згідно
якого боржник отримав природний газ
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями та іншими
споживачами.

Боржник Комунальне підприємство
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради є основним
постачальником пари, гарячої води та
кондиційованого повітря у місті
Житомирі для населення, бюджетних
установ та організацій та інших
споживачів.

Попри те, що зобов'язання з оплати
газу на умовах даного Договору
виникли у боржника, опосередковано
його виконання покладається і на
споживачів теплової енергії, які, в
свою чергу, допускають порушення
зобов'язань щодо її оплати
підприємству.

У частині 3 ст. 31 Закону України від
24.06.2004 № 1875-IV "Про житлово-комунальні
послуги" зазначено, що органи
місцевого самоврядування встановлюють
тарифи на житлово-комунальні послуги в
розмірі не нижче економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
(надання).

У ч.ч. 4 та 5 цієї статті обумовлено, що у
разі встановлення органом місцевого
самоврядування тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
орган, який їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між встановленим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.

Видатки на відшкодування втрат
підприємств, що пов'язані із
встановленням тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
фінансуються за рахунок коштів
відповідного місцевого бюджету.

Відповідач довів, що затверджений
Житомирською міською радою тариф на
послуги з теплопостачання для
бюджетної сфери покриває витрати
підприємства на їх виробництво лише в
розмірі 92%, що менше навіть їх
собівартості.

У статті 20 Закону України від 02.06.2005 №
2633-IV "Про теплопостачання" визначено,
що тарифи повинні враховувати повну
собівартість теплової енергії і
забезпечувати рівень рентабельності
не нижче граничного рівня
рентабельності, встановленого
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у
сфері житлово-комунального
господарства.

У разі якщо тимчасово тариф на теплову
енергію встановлено нижче її
собівартості з урахуванням
граничного рівня рентабельності, то
орган, яким установлено цей тариф,
повинен передбачити механізми
компенсації цієї різниці в порядку,
встановленому законодавством.

Житомирська міська рада, як орган,
який встановлює тарифи на теплову
енергію, не передбачила механізм
компенсації різниці між граничним
рівнем рентабельності та собівартістю
виробництва.

Затверджені постановами Кабінету
Міністрів України № 517 від 11.06.2012р., № 167
від 20.03. 2013 р., № 30 від 29 січня 2014 р. № 30
Порядок та умови визначають механізми
надання у 2012-2014 роках субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися н а с е
л е н н ю, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування (далі - субвенція).

Відповідно, субвенція з з державного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
підприємством бюджетними установами
та організаціями та іншими споживачами
не надається.

З врахуванням вищевикладеного, а також
інтересів обох сторін виконавчого
провадження, господарський суд ухвалює
задовольнити заяву боржника КП
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради за №683/16 від
10.02.14р. частково та відстрочити
виконання рішення суду від року 13.05.13р.
з урахуванням постанови Рівненського
апеляційного господарського суду від
16.07.13р. строком до 31.07.2014р. включно.

Керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради за №683/16 від
10.02.2014р. про надання відстрочки
виконання рішення суду у справі
№906/363/13-г задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення
господарського суду Житомирської
області від 13.05.13р. з урахуванням
постанови Рівненського апеляційного
господарського суду від 16.07.13р. строком
до 31.07.2014р. включно.

Ухвала про надання відстрочки
виконання рішення суду підлягає
апеляційному оскарженню у
встановленому законодавством порядку.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2- стягувачу (реком.)

3 - боржнику (простою)