ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.05.14р. Справа № 904/2677/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплові
мережі м. Вільногірськ", м.
Вільногірськ, Дніпропетровська
область

про стягнення 5 002 796,83 грн. з договором
купівлі-продажу природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: Букоємський Р.В.,
довіреність № 14-138 від 08.01.2013 р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося до
господарського суду з позовом про
стягнення з Комунального підприємства
"Теплові мережі м. Вільногірськ" суми
основного боргу у розмірі 4 476 615,56 грн.,
3% річних - 141 504,78 грн., інфляційних втрат
- 52 355,49 грн., пені - 332 321,00 грн., за
договором купівлі-продажу природного
газу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням Відповідачем зобов'язань за
укладеним між Позивачем та
Відповідачем договором купівлі -
продажу природного газу № 13/2335-ТЕ-3 від
28.12.2012р. щодо своєчасної оплати
вартості обсягів газу у встановленому
договором строку.

Позивач позовні вимоги, викладені у
позовній заяві, підтримав у повному
обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав,
повторно явку повноважного
представника у судове засідання,
призначене для розгляду справи не
забезпечив. 27.05.2014р. відповідачем
факсом направлено клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з затримкою представника у дорозі.

Дане клопотання не підлягає
задоволенню, оскільки відповідач, як
юридична особа був повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи та, відповідно до ст. 28
ГПК України надання повноважень на
представництво інтересів сторони у
процесі не обмежено будь-яким певним
колом осіб.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглянутись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленум
Вищого господарського суду України №
18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК).

Крім того, суд зазначає, що це вже друге
судове засідання, в яке відповідач не
з'явився, а направив клопотання про
відкладення.

В разі неможливості в судове засідання
представника, відповідач був
непозбавлений можливості надати
відзив на позовну заяву, в якому
викласти свої заперечення на позов.

13.05.2014р. у судовому засіданні розгляд
справи відкладався на 27.05.2014р.

Клопотання про використання засобів
технічної фіксації судового процесу
при розгляді цієї справи не
заявлялись.

В судовому засіданні 27.05.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (далі -
Продавець, Позивач) та Комунальним
підприємством "Теплові мережі м.
Вільногірськ" (далі - Покупець,
Відповідач) 28.12.2012 року укладено
договір № 13/2335-ТЕ-3 купівлі-продажу
природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2013 року природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити цей природний газ
(далі -газ), на умовах цього договору

Газ, що продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками (крім обсягів, що
використовуються для виробничо -
комерційної діяльності) (п.1.2 Договору).

Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013р.
по 31.12.203р. газ обсягом до 11 200 тис. куб. м,
у тому числі по місяцях кварталів (тис.
куб. м):

Місяць Обсяг Місяць Обсяг Місяць Обсяг
Місяць Обсяг Січень 2100Квітень600 Липень
0Жовтень 800Лютий 2400Травень0Серпень
0Листопад 1600Березень 1800Червень
0Вересень 0Грудень 1900І кв.6300ІІ вк.600ІІІ
кв.0IV кв.4300Допускається відхилення
місячного обсягу переданого газу в
розмірі +/- 5% (плюс/мінус п'ять відсотків)
від узгодженого Сторонами згідно п.2.1
цього договору планового обсягу
продажу газу без коригування планового
обсягу (п.2.1.2 договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що
Продавець передає Покупцю газ у
пунктах приймання-передачі газу на
вхідній запірній/відключаючій
арматурі Покупця.

У відповідності до п. 3.3. Договору
приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Згідно п. 4.1. Договору кількість газу,
яка продається Покупцеві, визначається
за показами комерційних вузлів обліку
газу Покупця та відповідно до вимог
наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 року
№288 "Про затвердження Методики
визначення обсягів природного газу,
які використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям споживачів",
зареєстрованих в Мін'юсті 11.08.2010р. за №
671/17966.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що
ціна за 1000 куб.м. природного газу
становить 1 091,00 грн. без урахування
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб.м природного газу - 1 091,00 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ
- 1 309,20 грн.

Згідно п.6.1. Договору оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно п. 9.3. Договору строк, у межах
якого Сторони можуть звернутися до
суду з вимогою про захист своїх прав за
цим договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 років.

Договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками Сторін та скріплення їх
підписів печатками Сторін, діє в
частині реалізації газу до 31.12.2013 року,
а в частині проведення розрахунків - до
їх повного здійснення (п.11.1 Договору).

Як слідує з матеріалів справи, Позивач
протягом січня - квітня 2013 року
здійснив поставку природного газу
Відповідачу згідно актів
приймання-передачі природного газу
(а.с. 43-46), які підписані повноважними
представниками сторін без заперечень
та скріплені печатками сторін, на
загальну суму 4 735 365,89 грн.

Відповідачем зобов'язання по договору
виконані частково, а саме здійснено
розрахунок за поставлений природний
газ у сумі 258 750,33 грн., що
підтверджується реєстром прийнятих
платежів на користь НАК "Нафтогаз
України" від КП "Теплові мережі м.
Вільногірськ" (а.с. 48).

У позовній заяві Позивач зазначає, що
заборгованість за договором
купівлі-продажу природного газу
складає 4 476 615,56 грн., що і стало
причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представника позивача, суд прийшов до
висновку про задоволення спору на
підставі наступного.

П.2 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено, що кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічна за змістом норма
міститься у п.1 ст. 193 Господарського
кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
- договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Доказів погашення заборгованості за
поставку природного газу на суму 4 476
615,56 грн., на момент розгляду спору,
Відповідач не надав, доводи Позивача не
спростував, у зв'язку з чим сума
основного боргу заявлена Позивачем у
розмірі 4 476 615,56 грн. є обґрунтованою,
підтвердженою матеріалами справи та
підлягає до стягнення.

Крім основного боргу Позивач просить
стягнути з Відповідача пеню у розмірі
332 321,00 грн. за період з 14.02.2013р. по
13.11.2013р., 3 % річних - 141 504,78 грн. за період
з 14.02.2013р. по 02.04.2014р., інфляційні втрати -
52 355,49 за період з 02.2013. по 02.2014р.

Відповідно до п. 7.1. Договору, за
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим Договором.

В пункті 7.2. Договору сторони
передбачили, що у разі невиконання
Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору
Продавець має право не здійснювати
поставку газу Покупцю або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього договорі
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікованої облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується пеня
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунки Позивача, судом
встановлено, що пеня за період з 14.02.2013р.
по 13.11.2013р. включно становлять 332 321,00
грн. та підлягає до стягнення.

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунки інфляційних
втрат, судом встановлено, що інфляційні
втрати з урахуванням індексу інфляції
за період прострочення з 02.2013р. по
02.2014р. включно становлять 52 355,49 грн. та
підлягають до стягнення.

3% річних за період з 14.02.2013р. по 02.04.2014р.
становлять 141 504,78 грн.

Отже, з врахуванням викладеного,
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі з стягненням з
Відповідача суми основного боргу - 4 476
615,56 грн., пені - 332 321,00 грн.,
інфляційні втрати - 52 355,49 грн., 3% річних
- 141 504,78 грн.

Згідно ст. 49 ГПК України при
задоволенні позову судовий збір
покладається на Відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 87, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства
"Теплові мережі м. Вільногірськ" (51700,
Дніпропетровська область, м.
Вільногірськ, вул. Промислова, 17, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз Україна"
(01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького,
буд. 6, ) основний борг в
розмірі 4 476 615,56 грн. (чотири мільйони
чотириста сімдесят шість тисяч шістсот
п'ятнадцять грн. 56 коп.), пені - 332 321,00
грн. (триста тридцять дві тисячі триста
двадцять одна грн. 00 коп.), інфляційні
втрати - 52 355,49 грн. (п'ятдесят дві
тисячі триста п'ятдесят п'ять грн. 49
коп.), 3% річних - 141 504,78 грн. (сто сорок
одна тисяча п'ятсот чотири грн. 78 коп.),
витрати по сплаті судового збору - 73
080,00 грн. (сімдесят три тисячі
вісімдесят грн. 00 коп.), про що видати
наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційної скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя Н.Г. Назаренко

Дата підписання рішення, оформленого
відповідно до вимог ст. 84 ГПК України, -
28.05.2014р.