ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р. Справа № 909/308/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Матуляк П. Я. ,
при секретарі судового засідання Юрчак
С. Л., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Долинського міжрайонного
прокурора м.Долина, вул.Котляревського,
2 в інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в
Івано-Франківській області, вул. А.
Сахарова, 23 А, м. Івано-Франківськ, 76019

до відповідача: Долинського
спеціалізованого агролісгоспу ОКП
"Івано-Франківськоблагроліс" вул.
Міцкевича, 10, м. Долина, Долинський
район, Івано-Франківська область,77500

про відшкодування збитків у розмірі
58436,64 грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Голіней О.М., прокурор
відділу прокуратури м.
Івано-Франківська, посвідчення №017515
від 06.06.13

від позивача: Соколов С.С-головний
спеціаліст з питань запобігання на
виявлення корупції Державної
екологічної інспекції , (довіреність №
10-18/538 від 14.04.14.)

від відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Долинський міжрайонний прокурор в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в
Івано-Франківській області звернувся
до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Долинського спеціалізованого
агролісгоспу ОКП
"Івано-Франківськоблагроліс" про
стягнення 58436,64грн. збитків, завданих
навколишньому природному середовищу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
службовою особою Долинського
спеціалізованого агролісгоспу ОКП
"Івано-Франківськоблагроліс" вчинено
службове недбальство, внаслідок якого
навколишньому природному середовищу
завдано збитків на суму 58436,64грн., та
обґрунтовано положеннями статей 47, 68
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
ст.1,19,64,69,105, 107 Лісового та 1166,1172
Цивільного кодексів України.

Керуючись ч.3 ст.2 ГПК України,
Долинський міжрайонний прокурор в
позовній заяві №911 вих14 від 21.03.14
(вх.№4445/14 від 31.03.14) визначив, на
підставі якого законодавства
подається позов; в чому саме
порушуються матеріальні інтереси
держави; обґрунтував необхідність їх
захисту. Тому, у відповідності до ч.1 ст.2
ГПК України, слід вважати, що прокурор з
вимогами, викладеними в позові,
звернувся до господарського суду в
інтересах держави на підставі
покладеного на нього п.2 ст. 121
Конституції України представництва.

В судовому засіданні прокурор та
представник позивача позовні вимоги,
викладені у позовній заяві, підтримали
в повному обсязі.

Відповідач своїм конституційним
правом на захист прав і охоронюваних
законом інтересів не скористався, явки
уповноваженого представника в судове
засідання жодного разу не забезпечив,
хоча про дату, час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином
ухвалами суду від 01.04.14 та 15.04.14, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштових відправлень №3056683 та №3068525
(вручено відповідачу відповідно 10.04.14
та 23.04.14).

Відповідно до ч.3ст.22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" з наступними
змінами, у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про розгляд судової справи і
забезпечення його явки в судове
засідання для реалізації ним права на
судовий захист своїх прав та інтересів,
що дає підстави для висновку суду щодо
розгляду справи в порядку,
передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з"ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
вислухавши представників прокуратури
та позивача, суд вважає за правильне
взяти до уваги наступне.

У період з 16.07.13 по 02.08.13 Державною
екологічною інспекцією в
Івано-Франківській області проведено
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства про
охорону, захист, використання та
відтворення лісів Долинським
спеціалізованим агролісгоспом, про що
складено відповідний акт.

Зазначеною перевіркою виявлено на
території Гузіївської технологічної
дільниці Долинського
спеціалізованого агролісгоспу
кварталу №10 виділу 41, 51, 52, 55 незаконну
порубку 10 сироростучих дерев породи
ялиці білої діаметрами 55, 61, 58, 51, 62, 55, 54,
62, 45, 55 ліквідною масою 18,62 куб.м. Згідно
розрахунку, проведеного на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.07.2008 р. № 665, розмір збитків,
завданих незаконною порубкою та
пошкодженням дерев на території
лісового фонду Долинського
спеціалізованого агролісгоспу,
становить 58436,64грн.

Згідно наказу №17-К від 23.04.13 майстром
лісу Гузіївської технологічної
дільниці призначено ОСОБА_3

Відповідно до посадової інструкції,
затвердженої директором Долинського
спеціалізованого агролісгоспу від
07.05.13 №23, ОСОБА_3 наділений
організаційно-розпорядчими правами та
обов'язками, зокрема здійснює захист та
охорону лісу від пожеж, пошкоджень,
самовільних рубок та забезпечення
виконання всіх доведених планів і
завдань.

У відповідності до Договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність ОСОБА_3 прийняв на
себе повну матеріальну
відповідальність на забезпечення
зберігання ввірених йому цінностей і
зобов'язався дбайливо ставитись до
переданих йому для зберігання або
інших цілей матеріальних цінностей,
своєчасно повідомляти адміністрацію
підприємства про всі обставини, які
загрожують забезпеченню зберігання
ввірених йому матеріальних цінностей.

Не виконуючи свої службові обов'язки по
охороні навколишнього природного
середовища, що передбачені посадовою
інструкцією, через несумлінне
ставлення до них, ОСОБА_3 вчинив
службову недбалість, а саме неналежно
виконуючи свої службові обов'язки по
охороні ввіреного йому лісу кварталу
№10 виділу 41, 51, 52, 55, поблизу села
Козаківка Болехівської міської ради,
внаслідок чого допустив незаконну
порубку 10 сироростучих дерев породи
ялиці білої діаметрами 55, 61, 58, 51, 62, 55, 54,
62, 45, 55 ліквідною масою 18,62 куб.м.

По даному факту 09.10.13. внесено відомості
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000042 за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального
кодексу України.

Ухвалою Болехівського міського суду
від 06.12.13 ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності,
передбаченої ч.1ст.367 Кримінального
кодексу України у зв"язку із передачею
його на поруки трудовому колективу
Долинського спеціалізованого
агролісгоспу та закрито кримінальне
провадження №0000042.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу
України ліси України є її
національним багатством і за своїм
призначенням та місцерозташуванням
виконують переважно водоохоронні,
захисні, санітарно-гігієнічні,
оздоровчі, рекреаційні, естетичні,
виховні, інші функції та є джерелом для
задоволення потреб суспільства в
лісових ресурсах. Усі ліси на території
України, незалежно від того, на землях
яких категорій за основним цільовим
призначенням вони зростають, та
незалежно від права власності на них,
становлять лісовий фонд України і
перебувають під охороною держави.

Статтею 19 Лісового кодексу України
визначено, що постійні лісокористувачі
зобов'язані забезпечувати охорону,
захист, відтворення, підвищення
продуктивності лісових насаджень,
посилення їх корисних властивостей,
підвищення родючості ґрунтів, вживати
інших заходів відповідно до
законодавства на основі принципів
сталого розвитку.

Приписами статті 63 Лісового кодексу
України встановлено, що ведення
лісового господарства полягає у
здійсненні комплексу заходів з
охорони, захисту, раціонального
використання та розширеного
відтворення лісів.

Згідно з п. 5 ст. 64 Лісового кодексу
України підприємства, установи,
організації і громадяни здійснюють
ведення лісового господарства з
урахуванням господарського
призначення лісів, природних умов і
зобов'язані здійснювати охорону лісів
від пожеж, захист від шкідників і
хвороб, незаконних рубок та інших
пошкоджень.

В силу ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу
України спеціальне використання
лісових ресурсів на виділеній лісовій
ділянці проводиться за спеціальним
дозволом - лісорубний квиток або
лісовий квиток, що видається
безоплатно.

За приписами пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 23.05.2007
року № 761 "Про врегулювання питань щодо
спеціального використання лісових
ресурсів" підприємства, установи,
організації і громадяни, які
здійснюють спеціальне використання
лісових ресурсів, зобов'язані, зокрема
забезпечувати збереження підросту і не
призначених для рубки дерев.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу
України відповідальність за порушення
лісового законодавства несуть особи,
винні у порушенні строків
лісовідновлення та інших вимог щодо
ведення лісового господарства,
встановлених законодавством у сфері
охорони, захисту, використання та
відтворення лісів.

Статтею 107 Лісового кодексу України
передбачено, що підприємства, установи,
організації і громадяни зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну ними
лісу внаслідок порушення лісового
законодавства, у розмірах і порядку,
визначених законодавством України.

Відповідно до вимог ст. 66 Конституції
України, ст. ст. 68, 69 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" кожен, хто заподіяв шкоду
навколишньому природному середовищу,
повинен відшкодувати шкоду у повному
обсязі.

За приписами ч. 5 ст. 68 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" передбачено, що
застосування заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного
кодексу України юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.
Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166
ЦК України).

Відповідно до п. 1.4 Порядку організації
та проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища № 464 від 10.09.2008, вказаний
нормативно-правовий акт поширюється,
зокрема, на державних інспекторів з
охорони навколишнього природного
середовища Державної екологічної
інспекції, суб'єктів господарювання
(юридичних та фізичних осіб). Акт
перевірки - це документ, який фіксує
факт проведення планових, позапланових
перевірок суб'єктів господарювання і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

Отже, зазначений акт слід розцінювати
як належний доказ, в якому зафіксовано
факт вчинення правопорушення
природоохоронного законодавства.

В силу ч.1 ст.224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

У відповідності до ст.22 ЦК України
особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) порушення боржником
зобов'язання, що випливає з договору; 2)
збитків та їх розміру; 3) причинного
зв'язку між порушенням стороною
зобов'язання, що випливає з договору, та
збитками; 4) вини порушника
зобов'язання.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Важливим елементом доказування
наявності збитків є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками
потерпілої сторони. Слід довести, що
порушення боржником договірного
зобов'язання є причиною, а збитки, які
завдано особі, - наслідком такого
порушення.

За змістом ч. 4 ст. 35 ГПК України вирок
суду в кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Судом встановлено, що працівник
відповідача внаслідок службового
недбальства допустив незаконну рубку
лісу, що, в свою чергу, спричинило
збитки навколишньому природному
середовищу, а відтак є підставою для
стягнення з відповідача цих збитків.

За приписами ст.2 Бюджетного кодексу
України бюджет - план формування та
використання фінансових ресурсів для
забезпечення завдань і функцій, які
здійснюються відповідно органами
державної влади, органами влади
Автономної Республіки Крим, органами
місцевого самоврядування протягом
бюджетного періоду; бюджетні кошти
(кошти бюджету) - належні відповідно до
законодавства надходження бюджету та
витрати бюджету; закон про Державний
бюджет України - закон, який затверджує
Державний бюджет України та містить
положення щодо забезпечення його
виконання протягом бюджетного періоду.

Частиною 1 статті 3 Бюджетного кодексу
України встановлено, що бюджетний
період для всіх бюджетів, що складають
бюджетну систему України, становить
один календарний рік, який починається
1 січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року. Неприйняття
Верховною Радою України закону про
Державний бюджет України до 1 січня
відповідного року не є підставою для
встановлення іншого бюджетного
періоду.

В силу п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу
України джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів є 30 відсотків
грошових стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу
України встановлено, що до надходжень
спеціального фонду місцевих бюджетів
належать 70 відсотків грошових стягнень
за шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, в тому числі: до сільських,
селищних, міських бюджетів - 50
відсотків, обласних бюджетів та
бюджету Автономної Республіки Крим 20
відсотків, бюджетів міст Києва та
Севастополя - 70 відсотків.

Відтак, відповідач зобов'язаний
відшкодувати завдані збитки в дохід
спеціальних фондів Козаківської
сільської ради, Івано-Франківської
обласної ради та Державного бюджету
України.

З огляду на викладене, позов підлягає
до задоволення.

Судовий збір за правилами ст. 49 ГПК
України слід покласти на
відповідача.Оскільки позов поданий
прокурором, який звільнений від сплати
судового збору, відповідно до ч. ч. 4, 5
статті 49 ГПК України судовий збір
підлягає стягненню з відповідача в
дохід бюджету.

На підставі вищевикладеного у
відповідності до ст. ст. 121, 124
Конституції України, ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
ст. ст. 1, 19, 63, 64, 69, 105, 107 Лісового кодексу
України, ст. ст.22, 1172, 1166 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 2, 3, 29, 69
Бюджетного кодексу України, ст.224
Господарського кодексу України та
керуючись ст. ст. 35, 43, 49, 75, ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов Долинського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції в
Івано-Франківській області до
Долинського спеціалізованого
агролісгоспу ОКП
"Івано-Франківськоблагроліс" про
стягнення 58436,64грн. збитків, завданих
навколишньому природному середовищу
задовольнити.

Стягнути з Долинського
спеціалізованого агролісгоспу
обласного комунального підприємства
"Івано-Франківськоблагроліс"(вул.Міцке
вича,10. м.Долина, Івано-Франківська обл.,
) 58436,64(п"ятдесят вісім
тисяч чотириста тридцять шість гривень
шістдесят чотири копійки) збитків,
завданих навколишньому природному
середовищу, шляхом їх зарахування
одержувачам: 29218,32(двадцять дев"ять
тисяч двісті вісімнадцять гривень
тридцять дві копійки) на користь фонду
охорони навколишнього природного
середовища Козаківської сільської
ради (с.Козаківка Болехівської
міськради, код 04355987); 11687,32(одинадцять
тисяч шістсот вісімдесят сім гривень
тридцять дві копійки) до спеціального
фонду Івано-Франківського обласного
бюджету; 17531,00(сімнадцять тисяч п"ятсот
тридцять одну гривню) до спеціального
фонду Державного бюджету України.

Стягнути з Долинського
спеціалізованого агролісгоспу
обласного комунального підприємства
"Івано-Франківськоблагроліс"(вул.Міцке
вича,10. м.Долина, Івано-Франківська обл.,
) в дохід Державного
бюджету України 1827,00 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.)
судового збору. Судовий збір
зарахувати в доход Державного бюджету
України за наступними платіжними
реквізитами: рахунок 3002 - Судовий
збір (Державна судова адміністрація
України, 050) за кодом класифікації
доходів бюджету 22030001, отримувач - УДКСУ
у м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ
отримувача - 37952250, банк - ГУДКСУ в
Івано-Франківській області, МФО банку -
836014.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 05.06.14

Суддя
Матуляк П. Я.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 05.06.14