ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"06" травня 2014 р.
Справа № 911/1892/13

За скаргою Селянського (фермерського)
господарства «Обрій» на дії ВДВС
Миронівського РУЮ Київської області

У справі за позовом Прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Київської області в
інтересах держави в особі Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», м.Київ

до Селянського (фермерського)
господарства «Обрій», с.Вікторівка,
Миронівський р-н

про стягнення 1385891,17 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Черкезюк Д.В.

Від відповідача: Лушкін Ю.П.

Від прокуратури: не з'явився

Від ДВС: Іванюта І.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 30.07.2013 року, яке
набрало законної сили 01.10.2013 року
відповідно до постанови Київського
апеляційного господарського суду від
01.10.2013 року, позовні вимоги Прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Київської області в
інтересах держави в особі Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця»
задоволено та стягнуто з Селянського
(фермерського) господарства «Обрій» на
користь Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» 1657661,41
грн. шкоди та 33153,23 грн. судового збору в
доход державного бюджету України.

На виконання зазначено рішення суду
господарським судом 21.10.2013 року видано
відповідні накази.

Ухвалою господарського суду від 26.11.2013
року, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 року,
відповідачу - Селянському
(фермерському) господарству «Обрій»
відмовлено у задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення
Господарського суду Київської област
від 30.07.2013 року

27.03.2014 року до Господарського суду
Київської області від відповідача
(боржника) - Селянського (фермерського)
господарства «Обрій» надійшла скарга
на дії ВДВС Миронівського РУЮ
Київської області в якій скаржник
просить скасувати постанови ВДВС
Миронівського РУЮ Київської області
про накладення арешту на кошти
боржника, про накладення арешту на
майно боржника та заборону його
відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ГПК України,
скарги на дії державної виконавчої
служби щодо виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів можуть
бути подані стягувачем, боржником або
прокурором протягом десяти днів з дня
вчинення оскаржуваної дії, або з дня,
коли зазначеним особам стало про неї
відомо, або з дня, коли дія мала бути
вчинена та призначаються до розгляду у
судовому засіданні.

За таких обставин, господарський суд
приймає заяву відповідача про
відстрочення виконання рішення суду до
розгляду та призначає судове
засідання.

Відповідно до ухвали суду 31.03.2014 року
розгляд скарги призначено на 17.04.2014
року.

Відповідач (боржник) та ВДВС
Миронівського РУЮ у Київській області,
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду скарги, у судове
засідання 17.04.2014 року не з'явились, про
причини неявки не повідомили, вимоги
ухвали суду не виконали.

Представник позивача (стягувача) у
судовому засіданні 17.04.2014 року проти
скарги заперечив. Розгляд скарги
відкладався до 06.05.2014 року.

В судовому засіданні 06.05.2014 року
скаржник (боржник) вимоги скарги
підтримав, стягувач та представник
державної виконавчої служби проти
скарги заперечував.

Розглянувши матеріали скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін та державного виконавця, судом
встановлено наступне.

Як зазначено в скарзі та вбачається з
доданих до неї доказів, 23.10.2013 року
відділом державної виконавчої служби
Миронівського районного управління
юстиції Київської області винесена
постанова серії ВП № 40388623 про
відкриття виконавчого провадження з
виконання наказу № 911/1892/13 виданого
21.10.2013 року Господарським судом
Київської області про стягнення з
Селянського (фермерського)
господарства «Обрій» на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» боргу в сумі 1657661,41 грн.

Також, 18.11.2013 року виконавчою службою
винесена постанова серії ВП № 40719687 про
відкриття виконавчого провадження з
виконання наказу № 911/1892/13 виданого
21.10.2013 року Господарським судом
Київської області про стягнення з
Селянського (фермерського)
господарства «Обрій» на користь
держави судового збору 33153,23 грн.

Постановою від 06.12.2013 року об'єднано
вищезазначені виконавчі провадження у
зведене виконавче провадження № 41130828
на загальну суму 1690814,64 грн.

В ході виконавчого провадження 05.03.2014
року відділом державної виконавчої
служби Миронівського районного
управління юстиції Київської області
винесено постанови серії ВП № 40388623 про
накладення арешту на трактори,
комбайни в кількості 8 шт., які належить
боржнику і перебувають на обліку в
Державній інспекції сільського
господарства в Київській області;
автомобілі в кількості 5 шт., які
перебувають на обліку в Центрі надання
послуг, пов'язаних з використанням
автомобільних засобів з
обслуговування Богуславського,
Миронівського та Рокитнянського
районів при УДАІ ГУ МВС України в
Київській області; а також на кошти, що
містяться на рахунках.

Скаржник вважає вищевказані постанови
винесеними упереджено, без перевірки
та врахування кому саме належить
арештоване майно. Зокрема, скаржник
зазначає, що частина майна, на яке було
накладено арешт, перебуває в заставі,
частина придбана в лізинг і в оренді,
тому не належить товариству, що може
порушити права власників відповідних
транспортних засобів. Скаржник
зазначає, що при накладенні арешту на
кошти, будуть арештовані рахунки банку
та паралізована робота господарства,
зірвані весняно-польові роботи, що
призведе до погіршення фінансової
спроможності СФГ «Обрій» та в
майбутньому повної зупинки діяльності
підприємства, призведе до наявності
заборгованості за Договором лізингу,
банківської заборгованості погашення
кредиту.

У зв'язку з викладеним, скаржник вважає
протиправним накладення арешту на
майно та кошти господарства та просить
визнати неправомірними дії відділу
Державної виконавчої служби
Миронівського районного управління
юстиції Київської області щодо
винесення постанов серії ВП 40388623 від
05.03.2014 року та скасувати постанови
серії ВП № 40388623 від 05.03.2014 року про
накладення арешту на кошти на рахунках
та постанови про накладення арешту на
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Також, скаржник
просить зупинити виконання зведеного
виконавчого провадження № 41130828 від
06.12.2012 року про стягнення з СФГ «Обрій»
на користь держави та Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» боргів на
загальну суму 1690814,64 грн. до повного,
всебічного розгляду скарги на дії
начальника відділу ДВС Миронівського
районного управління юстиції
Київської області на підставі п. 4 ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження», арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження» за
заявою стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься відповідна
постанова.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Обмеження щодо накладення арешту на
майно боржника визначені у відповідній
ст. 56 Закону України «Про виконавче
провадження», якою передбачено, що не
допускається звернення стягнення на
майно, зазначене в переліку видів майна
громадян, на яке не може бути звернуто
стягнення за виконавчими документами,
згідно з додатком до цього Закону.

Дослідивши відповідний перелік майна,
наведений в додатку до Закону, судом
встановлено, що будь-яких обмежень щодо
накладення спірного арешту, не
передбачено.

Щодо посилань скаржника на накладення
арешту на майно, яке не належить
боржнику, відповідні обставини не є
обмеженням щодо накладення арешту на
майно боржника, і з огляду на ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження» особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

За наслідками розгляду скарги судом
встановлено, що відділ ДВС
Миронівського районного управління
юстиції Київської області у
відповідності до ст. 25, 57 Закону України
«Про виконавче провадження» має право
на накладення арешту на рахунки та
майно боржника, в разі накладення
арешту на майно, яке не належить
боржникові, право на звернення до суду
з вимогою про зняття арешту має власник
відповідного майна чи інша особа, яка
має права на майно, якщо вважає, що
арешт порушує її права та охоронювані
законом інтереси.

Крім того, як вбачається з оскаржуваних
постанов, накладений арешт полягає в
забороні відчужувати арештоване майно,
що не перешкоджає користуватись ним.

Наведені скаржником обставини жодним
чином не обґрунтовують
неправомірності дій виконавчої служби,
а свідчать про винятковість випадку,
який ускладнює виконання судового
рішення, що підлягає заявленню в пордку
ст. 121 ГПК України.

Зупинення виконання судового рішення
судом визначено в ст.1211 ГПК України,
якою передбачено, що суд касаційної
інстанції за заявою сторони чи
прокурора або за своєю ініціативою
може зупинити виконання оскарженого
рішення господарського суду до
закінчення його перегляду в порядку
касації.

Таким чином, у суду першої інстанції
відсутні повноваження щодо зупинення
виконання судового рішення.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України (зі
змінами та доповненнями), за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, за наслідками розгляду
скарги судом не встановлено порушень
прав та охоронюваних законом інтересів
скаржника діями відділу Державної
виконавчої служби Миронівського
районного управління юстиції
Київської області, тому підстави для
задоволення скарги відсутні.

Враховуючи вищевказане та керуючись
ст.ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Селянського (фермерського)
господарства «Обрій» на дії Відділу
державної виконавчої служби
Миронівського районного управління
юстиції Київської області залишити без
задоволення.

Суддя
Кошик А.Ю.