ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р.Справа № 922/1108/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання
Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Комунальне підприємство
"Харківські теплові мережі", м. Харків
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харелітбуд", м.
Харків про стягнення заборгованості
в розмірі 23 587,10 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Счастлива Я.О., за
довіреністю № 38-1867 від 28.05.2010 року,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські
теплові мережі", м. Харків (позивач)
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харелітбуд", м.
Харків про стягнення заборгованості в
розмірі 23 587,10 грн. В обґрунтування
позовних вимог, позивач посилається на
положення ст. 161, 165, 1212, 1213 Цивільного
кодексу України та просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
за безпідставно спожиту теплову
енергію за період: жовтня 2011 року по
січень 2014 року в розмірі 23 587,10 грн. та
судові витрати в розмірі 1827,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 26.03.2014 року
було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
відкритому судовому засіданні на 22.04.2014
року о 11:30 годині.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22.04.2014 року
розгляд справи було відкладено на
21.05.2014 року о 10:30 годині.

До господарського суду Харківської
області 20.05.2014 року від представника
позивача надійшло клопотання (вх. №
16513), відповідно до якого просить суд
долучити до матеріалів справи копію
Акту обстеження системи
теплопостачання об'єкту № 173/1127 від
25.04.2014 року.

Надані документи прийняті судом до
розгляду, досліджені та долучені до
матеріалів справи.

Представник позивача в призначене
судове засідання з'явився, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд їх задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві. Надав
пояснення по суті справи.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав. Проте, до
господарського суду Харківської
області 16.05.2014 року повернулась ухвала
суду від 22.04.2014 року, з поштовою
довідкою з відміткою "за закінченням
терміну зберігання".

Відповідно до положень Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18,
відповідно до якої зазначено, що
місцезнаходження юридичної особи або
місце проживання фізичної особи -
підприємця визначається на підставі
відомостей, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (стаття 17
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Також у Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 зазначено, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку про належне повідомлення
учасників процесу про час та місце
судового засідання.

Відповідач правами, передбаченими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористався, процесуальне
право на участь у судовому засіданні не
реалізував.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає,
що ним вжито всі заходи для належного
повідомлення сторін про час та місце
розгляду справи, тому вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
представника відповідача за наявними в
справі матеріалами, як передбачено
статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Як встановлено, Комунальне
підприємство "Харківські теплові
мережі" належить до комунальної
власності територіальної громади м.
Харкова відповідно до рішення №191/03 від
24.09.2003р. ХVI сесії Харківської міської
ради XXIV скликання "Про комунальну
власність м. Харкова". Метою діяльності
підприємства є задоволення потреб
населення міста Харкова, підприємств,
установ і організацій, незалежно від
форм власності.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського
кодексу України, Закону України "Про
теплопостачання", споживання теплової
енергії допускається тільки на
підставі договору, укладеного між
Теплопостачальною організацією та
Споживачем. Згідно приписів ст. 19
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" та ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання" відносини між
учасниками у сфері житлово-комунальних
послуг мають здійснюватися виключно на
договірних засадах. При цьому,
обов'язком споживача послуг є
укладання договору на отримання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем або
виробником на основі типового
договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Харелітбуд", м.
Харків є власником нежитлового
приміщення за адресою: м. Харків,
вул.Дерев"янка, 7, загальною площею 46,7
кв.м., згідно Договору купівлі продажу
нежитлових приміщень орендованих ТОВ
"Хареліт буд", м. Харків від 23.03.2012 року.
Нежитлового приміщення за адресою: м.
Харків, вул.Дерев"янка, 7, загальною
площею 46,7 кв.м. з 28 вересня 2011 року по
травень 2012 року були орендовані
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Харелітбуд", м.
Харків на підставі Договору оренди
№4053 від 28.09.2011 року укладеного з
Управлінням комунального майна та
приватизації Харківської міської ради
(арк.с. 15- 22).

Спір у даній справі виник з підстав
того, що у період з жовтня 2011 р. по
січень 2014 р. теплова енергія
використовувалася відповідачем без
укладення договору та не оплачена
останнім.

Як встановлено судом, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Харелітбуд", м. Харків у період з
жовтня 2011 р. по січень 2014 р. отримувало
теплову енергію, оскільки останній має
систему опалення єдину з системою
опалення житлового будинку, що
підтверджується актами про включення
та відключення опалення: № 173/18845 від
17.10.2011 року, № 173/18709 від 09.04.2012 року,
№173/21806 від 23.10.2012 р., №173/22323 від 15.04.2013р.,
№173/888 від 07.10.2013р., (арк.с. 12-14),
підписаними позивачем та
балансоутримувачем будівлі за адресою
: м. Харків, вул.Дерев"янко , 7.

В період з жовтня 2011 р. по січень 2014 р.
позивач відпустив відповідачу теплову
енергію на суму 23 587,10 грн. і 12.03.2014 року
направляв відповідачу вимогу про
оплату (арк.с. 10), але доказів оплати
станом на момент розгляду даної справи
в матеріалах справи не міститься.

Надаючи правову оцінку викладеним
обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно Закону України "Про
теплопостачання", теплова енергія - це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є:
договори та інші правочини; створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
юридичні факти. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування. У
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду. У випадках, встановлених
актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або ненастання певної події.

Так, цивільні права і обов'язки
виникають, крім угод, також внаслідок
інших дій суб'єктів. Такими діями
зокрема, може бути користування
тепловою енергією без договору.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. Таким
чином, обов'язковою умовою, з якою
законодавець пов'язує виникнення
даного виду зобов'язань, є відсутність
правової підстави для набуття,
збереження майна однією особою за
рахунок іншої особи.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України
передбачено, що набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Оскільки сторони не перебувають в
договірних відносинах, які б
регулювали відносини щодо постачання
теплової енергії, як того вимагають
норми чинного законодавства України,
суд дійшов висновку, що поставлена
відповідачеві теплова енергія на суму
23 587,10 грн. є безпідставно набутою, а
отже, вимоги позивача про
відшкодування її вартості на підставі
ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України
є правомірними.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Cуду України від
16.05.2011 у справі № 15/147/10, яка відповідно
до положень статті 111-28 ГПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

При цьому, належністю доказів є
спроможність фактичних даних містити
інформацію щодо обставин, що входять до
предмета доказування, слугувати
аргументами (посилками) у процесі
встановлення об'єктивної істини.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12. 2011 року, зазначено, що якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо в
разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання (п. 2 ст. 614 ЦК
України). Відповідач позовні вимоги не
спростував, доказів оплати заявленої
до стягнення суми суду не представлено.

Враховуючи вищевикладене,
дослідженими судом матеріалами справи
підтверджується факт набуття,
збереження майна (теплової енергії)
відповідачем без достатньої правової
підстави. Теплова енергія є
специфічною товарною продукцією, яку
неможливо повернути в натурі, отже
відшкодуванню підлягає її вартість.

Враховуючи викладене, та те, що на
момент прийняття рішення по справі в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази погашення відповідачем
заборгованості в добровільному
порядку, суд вважає заявлену вимогу
позивачів щодо стягнення з відповідача
суми вартості безпідставно спожитої
теплової енергії у розмірі 23 587,10 грн.
нормативно та документально
обґрунтованою, не спростованою
відповідачем, та такою, що підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судові
витрати з цієї справи покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.129 Конституції України, ст.ст. 530, 614,
1212, 1213 Цивільного кодексу України,
Правилами з надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, Порядком відключення
окремих приміщень житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від мереж централізованого
теплопостачання, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харелітбуд", м.
Харків (61013, м.Харків, вул.Шолом -
Алейхема, 22/36 ідентифікаційний код
33815961) на користь Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" (адреса: 61037, м. Харків, вул.
Доброхотова, 11, р/р 13 ВАТ
"Державний ощадний банк України", МФО
351823, ) вартості
безпідставно спожитої теплової
енергії в розмірі 23 587,10 грн., судовий
збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 26.05.2014 р.

Суддя А.М. Буракова

922/1108/14