ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р.
Справа № 911/904/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «КРЕДОБАНК», м. Львів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпропак»,
Київська обл., Макарівський р-н, с. Лишня

про стягнення 104246,33 євро (еквівалентно
1345163,37 грн. згідно ставки НБУ на 07.03.2014 р.)

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Палюх А.В. - довіреність №
6758 від 30.09.2013 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду звернулось
Публічне акціонерне товариство
«КРЕДОБАНК» (далі - позивач) з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпропак» (далі -
відповідач) про стягнення 104246,33 євро
(еквівалентно 1345163,37 грн. згідно ставки
НБУ на 07.03.2014 р.).

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
кредитної лінії № 13 від 03.03.2006 р. в
частині своєчасного повернення
кредиту та своєчасної сплати процентів
за користування кредитом, в зв'язку з
чим за ним утворилась заборгованість
за кредитом у сумі 89999,99 євро та
заборгованість за простроченими
відсотками у сумі 4554,50 євро. В зв'язку з
наявністю вказаної заборгованості
Позивачем на підставі п. п. 4.5., 7.1.
Договору нараховано Відповідачу 9225,00
євро пені за прострочення сплати
основної суми кредиту та 466,84 євро пені
за прострочення сплати відсотків.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.03.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/904/14 та
призначено її до розгляду на 14.04.2014 р.
Ухвалою суду від 14.04.2014 р. розгляд
справи відкладено на 12.05.2014 р.

12.05.2014 р. у судове засідання з'явився
представник Позивача та надав
пояснення у справі. Відповідач у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, відзиву на
позов суду не надав.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. За змістом цієї норми,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Беручи до уваги, що поштове
відправлення, адресоване Відповідачу у
даній справі - ухвала суду про
порушення провадження у цій справі,
повернулися на адресу суду з відміткою
УДППЗ «Укрпошта» «за закінченням
терміну зберігання», суд дійшов
висновку, що Відповідач належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарський судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи надані Позивачем пояснення
та матеріали справи, які є достатніми
для вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов за наявними у справі
матеріалами, згідно з вимогами ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, з'ясувавши фактичні
обставини, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дослідивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2006 р. між акціонерним товариством
«Кредит Банк (Україна)»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», що
підтверджується Статутом, (банк,
позивач у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Дніпропак» (позичальник, відповідач у
справі) було укладено договір
кредитної лінії № 13 (надалі також:
«Договір»), відповідно до умов якого (п.
1 Договору) банк зобов'язується
відкрити позичальнику кредитну лінію,
в межах якої надавати йому кредити у
розмірі та на умовах, обумовлених цим
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредити і
сплатити проценти за користування
ними, а також інші платежі, передбачені
цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору банк
відкриває позичальнику кредитну лінію
на наступних умовах: максимальний
ліміт заборгованості за кредитною
лінією, валюта кредитування - 100000,00 Євро
(п.п. 2.1.1.); призначення кредитної лінії -
поповнення обігових коштів, а саме:
закупівля одноразового посуду, пакетів
для сміття, фольги, кремів для взуття та
інших господарських товарів широкого
вжитку (п.п. 2.1.2.); процентна ставка - 13%
річних (п.п. 2.1.3.); у разі невиконання
вимог, передбачених у п.п. 9.3.6., 9.3.10. та
9.3.11. цього договору, з наступного
місяця, в якому допущено це порушення,
процентна ставка становить 15% річних. В
подальшому при виконанні
позичальником вимог п.п. 9.3.6. цього
договору на наступний місяць після
місяця, в якому ця вимога виконана,
процентна ставка встановлюється у
розмірі, визначеному у п. 2.1.3. цього
договору. Така зміна розміру процентів
додаткового погодження сторонами не
потребує. Порядок видачі кредитів по
кредитній лінії: - траншами, шляхом
перерахування кредитних коштів з
позичкового рахунку безпосередньо за
цільовим призначенням; - траншами,
шляхом конвертації кредитних коштів у
валюту платежу з подальшим
використанням безпосередньо за
цільовим призначенням (п.п. 2.1.4.); строк
дії кредитної лінії включно до 02.03.2007 р.
(п.п. 2.1.5.).

Під «максимальним лімітом
заборгованості за кредитною лінією»
розуміється максимальна сума
заборгованості позичальника за
отриманими та неповернутими ним банку
за цим договором кредитами.

Згідно з п. 2.2. Договору, в межах
максимального ліміту заборгованості,
передбаченого п. 2.1.1. цього договору,
позичальнику надаються кредити на
строк не більше 120 днів за умови, що
кінцевий термін повернення отриманих
кредитів не перевищуватиме строку дії
кредитної лінії.

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що
підставою здійснення банком переказу
кредитних коштів з позичкового рахунку
є платіжне доручення або будь-який
інший адресований банку документ
позичальника, який містить усі
необхідні для здійснення переказу
реквізити, підписаний уповноваженими
особами та завірений печаткою
позичальника.

Відповідно до п. 2.6. Договору, для обліку
виданих кредитних коштів банк
відкриває позичковий рахунок №
033. Датою видачі кредиту
вважається день списання коштів з
позичкового рахунку (утворення
строкової заборгованості по
позичковому рахунку).

Згідно п. 4.2. Договору, проценти за
користування кредитами нараховуються
на суму заборгованості по кредитній
лінії за методом «факт/360» (фактична
кількість днів у місяці, але, умовно, 360
днів у році), за ставкою, визначеною у п.
2.1. цього договору з моменту видачі
кредиту до дати його повернення,
передбаченого у додатковому договорі.

Відповідно до п. 4.3. Договору,
позичальник сплачує проценти у валюті
отриманого кредиту щомісяця, але не
пізніше останнього банківського дня
місяця, за який нараховані проценти.

Пунктом 11.1. Договору встановлено, що
договір набуває чинності з дня
підписання його обома сторонами та діє
до повного виконання ними своїх
зобов'язань.

В подальшому сторонами було укладено
низку додаткових договорів до
Договору.

Зокрема, Додатковим договором № 1 від
02.03.2007 р. до Договору, викладено Договір
в новій редакції, у тому числі:

- згідно п. п. 2.1.7. встановлено строк
дії кредитної лінії включно до 01.03.2008 р.;

- відповідно до п. 4.2.
Договору, проценти за користування
кредитами нараховуються щомісячно на
суму заборгованості по кредитній лінії
за методом «факт/360» (фактична
кількість днів у місяці, але, умовно, 360
днів у році), за ставкою, визначеною у п.
2.1. цього Договору з моменту видачі
кредиту до дати його повернення. У
випадку неповернення кредиту в термін,
вказаний у додатковому договорі, до
дати його повернення, але не довше
терміну дії кредитної лінії, вказаного
у п. 2.1.7. цього Договору, нараховуються
проценти в розмірі 25,0% річних в гривні,
які позичальник зобов'язаний сплатити
банку. Нарахування комісій
відбувається згідно строків,
передбачених обліковою політикою
банку, до терміну вказаному у п. 5.1.
цього Договору;

- згідно п. 4.3. Договору,
позичальник сплачує проценти,
нараховані відповідно до п. 4.2. цього
Договору, у валюті отриманого кредиту
щомісяця, але не пізніше останнього
банківського дня місяця, за який
нараховані проценти;

- пунктом 7.1. Договору встановлено,
що за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань (повернення
кредиту/кредитів, оплати процентів,
комісій, інших платежів за цим
договором) постачальник на вимогу
банку сплачує йому пеню: за
зобов'язаннями у гривні - в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
період прострочки, за весь час
прострочки; за зобов'язаннями в
іноземній валюті - 0,05 % за кожен день
прострочки від
простроченої/несплаченої суми.

Додатковим договором № 2 від 29.02.2008 р. до
Договору встановлено строк дії
кредитної лінії включно до 28.02.2009 р.

Додатковим договором № 4 від 28.05.2008 р. до
Договору викладено в новій редакції
підпункт 2.1.3. Договору, зокрема
встановлено, що процентна ставка
складає 13,5 % річних.

Додатковим договором № 5 від 17.10.2008 р. до
Договору викладено в новій редакції
підпункт 2.1.3. Договору, зокрема
встановлено, що процентна ставка
складає 14,35 % річних.

Відповідно до Додаткового договору № 6
від 27.02.2009 р. у тому числі встановлено,
що процентна ставка складає 17,8 % річних;
строк дії кредитної лінії включно до
28.02.2011 р. Викладено п. 2.2. Договору в
новій редакції, зокрема встановлено, що
в межах максимального ліміту
заборгованості, передбаченого п. 2.1.1.
цього Договору, позичальнику надаються
кредити на строк не більше 60 місяців за
умови, що кінцевий термін повернення
отриманих кредитів не перевищуватиме
строку дії кредитної лінії. Викладено
п. 5.1. Договору в новій редакції, зокрема
позичальник зобов'язаний повернути
банку кредит у повному обсязі в порядку
і терміни, передбачені цим договором
та/або додатками до нього; повернення
суми кредиту здійснюється до 28 числа
кожного місяця, але останній транш
сплачується до кінця терміну
кредитування згідно графіку: починаючи
з квітня 2009 року по травень 2010 року
(включно), щомісячно по 2000,00 Євро (14
траншів), починаючи з червня 2009 року по
січень 2010 року (включно), щомісячно по
7000,00 Євро (8траншів), до кінця терміну
кредитування (до 28.02.2011 р.) на 16000,00 Євро (1
транш).

На виконання умов кредитного договору
Позивачем було надано Відповідачу
кредит на загальну суму 112458,66 євро, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи меморіальними ордерами.

Відповідач свої зобов'язання за
Договором в частині повернення кредиту
та сплати процентів за користування
кредитом у повному обсязі не виконав, в
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість за кредитом у сумі 89999,99
євро та заборгованість зі сплати
відсотків у сумі 4554,50 євро.

Враховуючи викладене, Позивач направив
на адресу Відповідача претензію вих. №
441 від 28.05.2013 р., що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення №
19741330, в якій просив Відповідача
протягом 30 днів перерахувати Позивачу
кошти в розмірі 111857,96 євро.

Вказане поштове повідомлення
Відповідачем отримано не було та
повернулось Позивачу, в зв'язку із
закінченням терміну зберігання, що
підтверджується довідкою відділення
поштового зв'язку.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення договору про
позику, якщо інше не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України,
розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором (ст. 1049 ЦК
України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Отже, оскільки на момент прийняття
рішення заборгованість Відповідача за
договором кредитної лінії № 13 від
03.03.2006 р., а саме заборгованість за
кредитом у сумі 89999,99 євро (що
еквівалентно 1189016,87 грн. за офіційним
курсом НБУ (1321,1300 грн. за 100 євро) станом
на дату звернення Позивача до суду з
позовом - 14.03.2014 р., що підтверджено
відбитком поштового штемпеля на
конверті) та заборгованість за
відсотками за користування кредитом у
сумі 4554,50 євро (що еквівалентно 60170,87
грн. за офіційним курсом НБУ (1321,1300 грн.
за 100 євро) станом на дату звернення
Позивача до суду з позовом - 14.03.2014 р., що
підтверджено відбитком поштового
штемпеля на конверті) не сплачена,
розмір вказаної заборгованості
відповідає фактичним обставинам
справи, то господарський суд дійшов
висновку, що вказані позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з
Відповідача 9225,00 євро пені за
прострочення сплати основної суми
кредиту та 466,84 євро пені за
прострочення сплати відсотків, яка
нарахована за загальний період з 01.01.2013
р. по 24.07.2013 р.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 7.1. Договору, за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
(повернення кредиту/кредитів, оплати
процентів, комісій, інших платежів за
цим договором) постачальник на вимогу
банку сплачує йому пеню: за
зобов'язаннями у гривні - в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
період прострочки, за весь час
прострочки; за зобов'язаннями в
іноземній валюті - 0,05 % за кожен день
прострочки від
простроченої/несплаченої суми.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з п. 2.5. постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» щодо пені за
порушення грошових зобов'язань
застосовується припис частини шостої
статті 232 ГК України. Даним приписом
передбачено не позовну давність, а
період часу, за який нараховується пеня
і який не повинен перевищувати шести
місяців від дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане;
законом або укладеним сторонами
договором може бути передбачено більшу
або меншу тривалість цього періоду.
Його перебіг починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
зобов'язання мало бути виконане, і
початок такого перебігу не може бути
змінений за згодою сторін. Необхідно
також мати на увазі, що умова договору
про сплату пені за кожний день
прострочення виконання зобов'язання не
може розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 2.1.5.
договору (в редакції додаткового
договору № 6 від 27.02.2009 р.) строк дії
кредитної лінії включно до 28.02.2011 р.,
тобто Відповідач вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
повернення кредиту з 01.03.2011 р. Отже,
нарахування пені на зазначену
заборгованість припинилося 01.09.2011 р.

Відповідно до 4.3. Договору, позичальник
сплачує проценти, нараховані
відповідно до п. 4.2. цього Договору, у
валюті отриманого кредиту щомісяця,
але не пізніше останнього банківського
дня місяця, за який нараховані
проценти. Таким чином, нарахування пені
на заборгованість зі сплати процентів
за користування кредитом навіть за
останній місяць нарахованих процентів
(лютий 2011 р.) припинилося 01.09.2011 р.

Враховуючи те, що надані Позивачем
розрахунки пені за прострочення
основної суми кредиту та за
прострочення процентів здійснені з
01.01.2013 р. по 24.07.2013 р., тобто з порушенням
вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, позовні
вимоги про стягнення з Відповідача 9225,00
євро пені за прострочення основної
суми кредиту та 466,84 євро пені за
прострочення процентів не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпропак» (08063, Київська обл.,
Макарівський р-н, с. Лишня, вул.
Набережна, 12-Є; ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «КРЕДОБАНК» (79026, м. Львів,
вул. Сахарова, 78; ) 89999
(вісімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот
дев'яносто дев'ять) євро 99 євроцентів
(що еквівалентно 1189016 (один мільйон сто
вісімдесят девять тисяч шістнадцять)
грн. 87 коп. за офіційним курсом НБУ
(1321,1300 грн. за 100 євро) станом на 14.03.2014 р.)
заборгованості за кредитом, 4554 (чотири
тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири) євро 50
євроцентів (що еквівалентно 60170
(шістдесят тисяч сто сімдесят) грн. 87
коп. за офіційним курсом НБУ (1321,1300 грн.
за 100 євро) станом на 14.03.2014 р.)
заборгованості за відсотками за
користування кредитом та 24402 (двадцять
чотири тисячі чотириста дві) грн. 06 коп.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата виготовлення та підписання
рішення 19.05.2014 р.

Суддя
Наріжний С.Ю.