ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.05.2014
Справа № 905/1368/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Нестеренко Ю.С., при
секретарі судового засідання Вашето
Т.Г. розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю виробництво
заморожених продуктів "Еліка",
с.Котляреве, Жовтневий р-н,
Миколаївська область

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДИАД - К", м.Донецьк

про: стягнення заборгованості у
розмірі 98646,84грн.

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю виробництво
заморожених продуктів "Еліка",
с.Котляреве, Жовтневий р-н,
Миколаївська область звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Відповідача, Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДИАД-К",
м.Донецьк про стягнення заборгованості
у розмірі 98646,84 грн.

В обґрунтування своїх вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем грошових зобов'язань за
дистриб»юторським договором від
16.09.2013р. у частині оплати вартості
прийнятого ним товару, внаслідок чого
за останнім утворилась заборгованість
у сумі 98646,84грн.

На підтвердження викладених обставин
Позивач надав копії:
дистриб»юторського договору від
16.09.2013р, видаткову накладну, претензію.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 179, 193, 199
Господарського кодексу України.

Позивач жодного разу до судових
засідань не з`явився, про причини не
явки суд не повідомляв, витребуваних
ухвалами суду документів не надав,
хоча був належним чином повідомлений
про час, та місце розгляду справи
про що свідчить наявне в матеріалах
справи поштове повідомлення.

Відповідач проти позовних
вимог заперечує та посилається на
те, що поставки по Договору від 16.09.13р.
не здійснювалось.

Відповідно до положень ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами. Також за
приписами п.3.9.2. Постанови пленуму ВГСУ
№18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Строк розгляду справи продовжувався
за клопотанням відповідача до 20.05.14р.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд встановив :

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю виробництво
заморожених продуктів "Еліка",
(позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДИАД-К", (відповідач)
укладено дистриб»юторський договір №
228 від 16.09.2013р., відповідно до умов якого
позивач зобов'язався поставити, а
відповідач - прийняти та оплатити у
повному обсязі продукцію (далі-
товар), у відповідності до
Специфікації, рахунком позивача.

Відповідно до п.4.1. Договору вартість
товару зазначається в накладної
та/або рахунку-фактурі на кожну
партію.

Пунктом 4.3. Договору встановлено умови
оплати - відповідач зобов»язан
оплатити поставлений товар на
протязі 21 календарного дня з моменту
поставки. Днем оплати вважається
день надходження грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача.

За приписами п.6.1.,6.2 Договору
підставою для поставки товару є
заявка , що зроблена відповідачем у
письмовій формі, по телефону,
електронній пошті або шляхом
факсимільного зв»язку. В разі
передання заявки по телефону,
електронній пошті відповідач
зобов»язан в той же день здійснити
підтвердження заявки шляхом Ії
передання у письмовій формі або
направлення по факсу. В заявці
зазначається кількість товару, його
асортимент. Вартість за одиницю
товара, місце постачання.

Даний Договір вступає в силу з
моменту його підписання Сторонами та
діє до кінця календарного року.

Договір підписаний Сторонами з
протоколом розбіжностей та
скріплений печатками підприємств.

Протокол розбіжностей до матеріалів
справи сторонами не надано.

За твердженням позивача, ним на
виконання умов Договору за
видатковою накладної №4539 від 18.09.13р.
на адресу відповідача було
поставлено товар на загальну суму
98646,84 грн., проте Відповідач у
передбачений договором термін
оплату отриманого товару не
здійснив у зв»язку з чим за останнім
виникла спірна сума боргу.

У зв»язку з вищенаведеними
обставинами позивач звернувся до
господарського суду за захистом
свої порушених прав.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне:

Як передбачено ст.655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За приписами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як зазначалось, факт отримання
відповідачем товару позивач
обґрунтовує наявністю у нього
видаткової накладної №4539 від18.09.13р. на
суму 98646,84грн.

Зазначену видаткову накладну
господарський суд не може прийняті в
якості доказу отримання товару,
оскільки, відповідно до статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" факт
здійснення господарських операцій
підтверджується відповідними
документами первинного обліку, зокрема
накладними, документами, які повинні
бути підписані повноважними
представниками сторін, містити назву
документа (форми), дату і місце
складання, назву підприємства, від
імені якого складено документ, зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції, посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення. Відповідно до пункту 2
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.96 року N 99,
сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
(надалі - цінності) відпускаються
покупцям або передаються безплатно
тільки за довіреністю одержувачів.

Як вбачається зі спірної накладної
в графі «Отримав(ла)» стоїть підпис
невідомої особи, печатка
підприємства відповідача в
зазначеній графі також відсутня.
Крім того, не зазначено номеру та
дати довіреності на одержання
цінностей.

На неодноразову вимогу суду до
позивача надати довіреність за якою
відповідачем було отримано спірний
товар, довіреність до матеріалів
справи надана не була.

Наявний в накладній штемпель, в
якому зазначено назву підприємства
відповідача не підтверджує факту
отримання відповідачем товару.

Крім того, позивачем не надано до
матеріалів справи заявки
відповідача на поставку товару, що
передбачено умовами Договору.

Відповідач факт поставки товару
оспорює та зазначає, що підпис, який
міститься в накладній, не належить
представнику його підприємства,
штемпель, який знаходиться в
накладній, також не належить
підприємству Відповідача.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

При цьому, з урахуванням вимог ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідачем у якості доказів не
отримання від позивача спірного
товару до матеріалів справи надано
податкові декларації на додану
вартість, розрахунок коригування сум
податку на додану вартість до
податкової декларації з ПДВ,
розшифровки податкових зобов»язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів, реєстр виданих та
отриманих податкових накладних за
вересень 2013р. з яких вбачається, що
спірна господарська операція між
сторонами не проводилась.

Таким чином позивачем не доведено
належними та допустимими доказами як
факт наявності у відповідача
заборгованості перед позивачем так і
взагалі факт передачі товару за
видатковою накладною від 18.09.13р.

Отже, дослідивши матеріали справи,
вислухавши доводи відповідача, суд
відмовляє у задоволенні позовних
вимог у зв»язку з їх недоведеністю.

У відповідності до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати відносяться на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробництво заморожених продуктів
"Еліка", с.Котляреве, Жовтневий р-н,
Миколаївська область до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДИАД - К",
м.Донецьк про стягнення заборгованості
у розмірі 98646,84грн. відмовити повністю.

У судовому засіданні 07.05.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 12.05. 2014р.

Суддя
Ю.С. Нестеренко