ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р.
Справа № 922/821/14

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя
Пушай В.І. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Кравченко Є.О.

відповідача - Швидун Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1096
Х/3-9) на рішення господарського суду
Харківської області від 08.04.14 р. у
справі № 922/821/14

за позовом Державного підприємства
"Одеська залізниця", м.Одеса

до Приватного акціонерного товариства
"Харківський коксовий завод", м. Харків

про стягнення 25790,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Державне підприємство
"Одеська залізниця", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просив стягнути з відповідача -
Приватного акціонерного товариства
"Харківський коксовий завод" - 25790,00 грн.
штрафу та судового збору.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що 02.09.2013 р. на станції Черкаси на
підставі ст. 24 Статуту залізниць
залізницею проведено перевірку маси
вантажу, під час якої виявлено, що маса
вантажу у вищезазначеному вагоні не
відповідає масі вказаній відправником
у накладній, у зв'язку з чим позивачем у
відповідності до вимог діючого
законодавства нараховано суму штрафу у
розмірі 25790,00 грн., яка відповідачем до
цього часу не погашена.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 08.04.2014 р. у
справі № 922/821/14 позов задоволено.
Стягнуто з ПАТ "Харківський коксовий
завод" на користь Державного
підприємства "Одеська залізниця" 25790,00
грн. штрафу та 1827,00 грн. судового збору.

Рішення мотивоване з посиланням на те,
що позовна вимога позивача в частині
стягнення штрафу за неправильно
зазначену масу вантажу у розмірі 25790
грн. правомірна та обґрунтована
відповідає вимогам законодавства є
такою, що не спростована відповідачем,
тому підлягає задоволенню та ін.

Відповідач з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 08.04.2014 р.,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити,
відшкодувати судові витрати по
апеляційному оскарженню, з мотивів та
підстав, зазначених в апеляційній
скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної
скарги позивач зазначає про те, що
судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки комерційному
акту № 000038/136 від 02.09.2013 р. у зв'язку з
тим, що деякі його частини написані
нерозбірливо, що виключає можливість
їх читання. Крім того посилається на
вплив атмосферних явищ на вантаж та ін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
просить рішення господарського суду
першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду, з
мотивів викладених у відзиві та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила
наступне:

Як свідчать матеріали справи, у серпні
2013 року зі станції Основа Південної
залізниці відповідач здійснив
відправлення вагону № 67171637 згідно з
залізничною накладною № 43035211, на
станцію призначення - Черкаси Одеської
Залізниці, вантажоодержувач - ТОВ
"Завод "Техно".

Як зазначає позивач 02.09.2013 р. після
прибуття вагонів з вантажем на станцію
Черкаси Одеської залізниці на вимогу
вантажоодержувача проведено
зважування вагону № 67171637 і
встановлено, що в документі зазначено:
кокс ливарний фр. +80 мм навантаження
навалом, тара перевірена 21200 кг, нетто
39000 кг, розмір навантаження відповідно
висоти бортів не вказано, промарковано
вапном. Фактично навантаження
холмлподібне вище бортів вагону, 100-300
мм. На поверхні вантажу заглиблень не
має, частково марковано вапном, вагон
технічно справний, люка та двері щільно
прилягають до рами вагона, просипання
нема. Зазначені відомості виявлені
комісійною перевіркою внесені до
комерційного акту станції Черкаси БК №
000038/136 від 02.09.2013 р.

02.09.2013 року залізницею проведено
перевірку маси вантажу у вагоні № 67171637
на 150-тонних тензометричних вагах
станції Черкаси (держперевірка 28.05.2013),
під час якої виявлено, що у вагоні №
67171637 фактично брутто - 61750 кг, тара з
документами - 21200 кг, нетто - 40550 кг, проте
по документу брутто - не вказано, тара з
документами - 21200 кг, нетто - 39000 кг, тобто
є різниця ваги проти накладної в
сторону збільшення на 1550 кг.

Для засвідчення зазначеного факту
складено комерційний акт № 000038/136 від
02.09.2013 р.

У накладній № 43035211 від 30.08.2013 р. вказана
вартість перевезення за вагон, яка
складає - 5158,00 грн.

Позивач нарахував відповідачеві штраф,
який складає: 5158,00 грн. х 5 = 25790,00 грн.

10.12.2013 р. позивач звернувся до
відповідача з претензією № ДНЮ-28/91.

21.01.2014 р. відповідач відповів та
відмовив у задоволенні вимог за цією
претензією.

Обставини щодо несплати
заборгованості стали підставою для
звернення позивача до суду з позовом по
даній справі.

З матеріалів справи також вбачається,
що господарський суд приймаючи
оскаржуване рішення крім іншого
виходив з того, що позовна вимога
позивача в частині стягнення штрафу за
неправильно зазначену масу вантажу у
розмірі 25790 грн. правомірна та
обґрунтована та така, що не спростована
відповідачем, тому підлягає
задоволенню та ін.

Викладені вище висновки
господарського суду, на думку колегії
суддів, повністю відповідають
фактичним обставинам спору та
матеріалам справи, їм надана правильна
та належна правова оцінка, в зв'язку з
чим відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги і скасування
прийнятого по справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК
України, доказами у справі є будь -які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
встановлюються транспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно-правовими актами.

Загальні умови визначаються цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами та правилами, що видаються
відповідно до них.

Умови перевезення вантажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими Законами, транспортними
Кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств, які
користуються залізничним транспортом
(ст. 2 Статуту). На підставі цього
Статуту Міністерством транспорту та
зв'язку України затверджені Правила
перевезень вантажів, які є
обов'язковими для всіх юридичних осіб
(ст. 5 Статуту).

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту
залізниць України (далі-Статут
залізниць) накладна - це основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил перевезення
вантажів, і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони -одержувача.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць
вантажовідправник несе
відповідальність за всі наслідки
невірності, неточності або неповноту
відомостей, зазначених ним у накладній.

Правилами перевезень вантажів, а саме
п. 1.1 розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів" (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 24.11.00 за
№ 863/5084), а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

У відповідності до цих Правил, а саме п.
2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу,
визначена відправником, "кг" та "Спосіб
визначення маси" заповнюються
вантажовідправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
Правил оформлення перевізних
документів своїм підписом підтверджує
представник відправника.

Згідно з п. 5.5. розділу 5 Правил
оформлення перевізних документів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000 року за № 644
та зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 24.11.2000 року за № 863/5084,
якщо під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
відомостей про адресу одержувача, його
код, назву вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф згідно зі
ст.122 Статуту залізниць. Факт
неправильного зазначення відправником
зазначених відомостей засвідчується
актом загальної форми, якщо за цим
фактом не складався комерційний акт.

Згідно з п. 10 Правил складання актів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 334 від 28.05.2002 року,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 08.07.2002 року за № 567/6855,
комерційний акт підписує начальник
станції (його заступник), начальник
вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчику, сортувальної платформи,
старший прийомоздавальник) і
прийомоздавальник станції, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці. Крім того, у разі
необхідності, до перевірки вантажу і
підписання акта можуть бути залучені
також інші працівники залізниці (далі -
Правила № 567/6855).

Пунктом 22 "Правил видачі вантажів",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 р. за № 862/5083, передбачено,
що перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення.

Разом з тим, як зазначає позивач 02.09.2013
року залізницею проведено перевірку
маси вантажу у вагоні № 67171637 на
150-тонних тензометричних вагах станції
Черкаси (держперевірка 28.05.2013), під час
якої виявлено, що у вагоні № 67171637
фактично брутто - 61750 кг, тара з
документами - 21200 кг, нетто - 40550 кг, проте
по документу брутто - не вказано, тара з
документами - 21200 кг, нетто - 39000 кг, тобто
є різниця ваги проти накладної в
сторону збільшення на 1550 кг.

Для засвідчення зазначеного факту
складено комерційний акт № 000038/136 від
02.09.2013 р.

Згідно зі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць
за неправильно зазначену в накладній
масу вантажу з відправника стягується
штраф в розмірі згідно із ст.118 Статуту
залізниць (5-кратна провізна плата за
всю відстань перевезення). У даному
випадку провізна плата 5158,00 грн. - вагон
№ 67171637 сума штрафних санкцій - 5158,00 грн.
х 5 = 25790,00 грн.

Статтею 37 Статуту залізниць
передбачено, що під час здавання
вантажів для перевезення відправник
повинен зазначити їх масу у накладній -
основному перевізному документі, який
підтверджує укладення договору
перевезення вантажу.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів
до перевезення, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000
року за № 861/5082, вантажі, завантажені
відправником у вагони відкритого типу
(платформи, напіввагони тощо),
приймаються залізницею до перевезення
шляхом візуального огляду вагонів,
вантажу, їх маркування (у т.ч. захисного)
та кріплення у вагонах без перевірки
маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць,
залізниця має право перевірити
правильність відомостей про вантаж,
зазначений відправником у накладній на
станції відправлення, під час
перевезення та на станції призначення.

Частиною першою ст. 26 Закону України
"Про залізничний транспорт"
передбачено, що обставини, які можуть
служити підставою для майнової
відповідальності перевізників,
відправників та одержувачів вантажу,
багажу, вантажобагажу, пасажирів
посвідчуються актами.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема,
для засвідчення обставин
невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти
комерційний акт, якщо вона сама виявила
зазначені вище обставини або якщо про
існування хоча б однієї з них заявив
одержувач або відправник вантажу,
багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що
виникли в процесі перевезення вантажу,
багажу і вантажобагажу і які можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, оформляються актами
загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць
передбачено, що порядок складання
комерційних актів та актів загальної
форми встановлюється Правилами.
Правила складання актів затверджені
наказом Міністерства транспорту
України за № 334 від 28.05.2002 року.

За п. 4 Правил складання актів
комерційні акти на місцях загального
користування складаються у день
вивантаження або в день видачі вантажу
одержувачу.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
зі ст.122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу є комерційний акт, складений у
випадках, передбачених ст. 129 Статуту (з
урахуванням п. 3.23 Роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002 р. за № 04-5/601 зі змінами та
доповненнями від 18.11.2003 р. за № 04-5/1429 та
Оглядового листа Вищого
господарського суду України від 29.11.2007
р. № 01-8/917) щодо штрафу нарахованого у
розмірі відповідно до статті 118
Статуту, штраф підлягає стягненню за
сам факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитків.

Таким чином, висновки господарського
суду про те, що комерційний акт АА №
000038/136 від 02.09.2013 р. є підставою для
покладання відповідальності на
відправника, передбаченої ст. 122
Статуту є обґрунтованими та такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства України.

Відповідно до п. 11 "Правил приймання
вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2000 р. за № 861/5082: "У разі
зважування вантажів на вагонних вагах
відправник у разі потреби провадить
дозування вантажу (довантаження або
часткове вивантаження). Для цього він
повинен безпосередньо біля вагонних
ваг організувати дозувальний
майданчик, забезпечити його необхідним
інвентарем, а при відправленні масових
вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) -
додатковими механізмами для виконання
дозувальних операцій в процесі
зважування. Тобто відповідач має
можливість запобігти подібних
порушень і провадити чітке зважування
та вказувати у перевізних документах
вірну інформацію стосовно маси
вантажу.

Враховуючи викладене, господарський
суд правомірно дійшов висновку щодо
задоволення позову про стягнення з
відповідача на користь позивача штрафу
за неправильно зазначену масу вантажу
у розмірі 25790,00 грн.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
відповідача стосовно невідповідності
комерційного акту № 000038/136 від 02.09.2013 р.
вимогам закону є безпідставними та
такими, що ґрунтуються на довільному та
помилковому тлумаченні приписів
чинного законодавства, не доведені
апеляційному господарському суду
жодним належним та допустимим доказом,
тобто позбавлені фактичного та
правового обґрунтування.

Посилання відповідача на той факт, що
судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки комерційному
акту № 000038/136 від 02.09.2013 р. у зв'язку з
тим, що деякі його частини написані
нерозбірливо, що виключає можливість
їх читання, не має жодної вказівки щодо
правильності навантаження розміщення
та кріплення вантажу є
необгрунтованим, оскільки текст в
комерційному акті № 000038/136 від 02.09.2013
заповнений на друкарській машинці, як
передбачено Правилами складання актів,
а саме п. 8, відповідно текст читається
та є розбірливим. Щодо правильності
навантаження, розміщення та
закріплення вантажу, то відповідно до
п. 2 Правил складання актів дані в
комерційному акті зазначаються на
підставі перевізних документів а також
відповідно п. 9 цих правил у
комерційному акті в розділі «Д»
детально описуються стан вантажу і
виявлені обставини, в комерційному
акті зазначено: кокс ливарний фр. + 80мм
навантаження навалом, тара перевірена
21200 кг, нетто 39000 кг, розмір навантаження
відповідно висоти бортів не вказано,
промарковано вапном. Фактично
навантаження холмоподібне, вище бортів
вагона, 100-300 мм. На поверхні вантажу
заглиблень нема, частково марковано
вапном, вагон технічно справний, люка
та двері щільно прилягають до рами
вагона, просипання нема. Отже, виходячи
з опису стану вантажу і виявлених
обставин в комерційному акті № 000038/136
від 02.09.2013 р. чітко встановлено, що
вантаж навантажений правильно. Таким
чином, даним комерційним актом
засвідчений факт невідповідності маси
вантажу в накладній № 43035211 від 30.08.2013 р.,
яка є в матеріалах справи.

Щодо посилання відповідача на вплив
атмосферних явищ на вантаж, який
перевозився, то спеціальними нормами
законодавства а саме п. 27 Правил видачі
вантажів вже визначено й перебдачено
на всі випадки змін погодних умов а
також вплив атмосферних явищ а саме,
надлишок вантажу порівняно з масою,
вказаного в накладній, вважається
таким, що не перевищує норму природної
втрати і граничного розходження у
визначенні маси нетто, яке становить
0,2%, тобто у даному випадку 78 кг, що є
значно менше ніж виявленого 1550 кг.
Посилання заявника скарги на лист
Українського гідрометеорологічного
центру № 10-20/363 від 19.03.14 р. то з даного
листа неможливо точно вирахувати яка
саме кількість опадів потрапило в
спірний вагон, та неможливо встановити
що саме на території де було здійснено
завантаження спірного вагону випало
саме 6 мм. тобто за 24 години. Також,
конструкція даного вагону є відкритого
типу, тому навіть якщо у вагон
потрапила значна кількість опадів то
вагон не є герметичним що дає
можливість рідині стікати,
випаровуватись, вивітрюватись та ін.

Зазначені обставини також
спростовують доводи відповідача щодо
неправильності складення залізницею
комерційного акту № 000038/136 від 02.09.2013 р.

На підставі вищевикладеного, рішення
господарського суду Харківської
області від 08.04.14 р. по справі № 922/821/14
прийнято з урахуванням фактичних
обставин справи та чинного
законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в
рішенні господарського суду
відповідають вимогам законодавства та
фактичним обставинам справи, а мотиви
заявника скарги, з яких вони
оспорюються не можуть бути підставою
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст.
105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 08.04.14 р. по
справі № 922/821/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 22.05.2014
р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Плужник О.В.