м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/7773/14 19.05.14

За позовомЗаступника Генерального
прокурора України в інтересах держави
в особі Міністерства оборони
УкраїнидоТовариства з обмеженою
відповідальністю "Кронус Ойл"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін:

Прокурор:Яговдік С.М.Від
позивача:Кривошея Д.А.Від відповідача:
не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник Генерального прокурора
України в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кронус
Ойл" (надалі - "Товариство") про
зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач зобов'язання по поставці
продукції згідно договору №286/1/13/13 від
20.06.2013 р. на постачання дизельного
палива підвищеної якості не виконав, в
зв'язку з чим позивач просить
зобов'язати Товариство передати
Міністерству оборони України 2 402,16 тонн
дизельного палива на загальну суму 28 707
733,73 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.04.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 19.05.2014 р

Прокурор та представник позивача в
судове засідання, призначене на 19.05.2014
р., з'явились, позовні вимоги підтримали
та просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання 19.05.2014 р. не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час і
місце судового засідання був належним
чином повідомлений, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №065, яке отримано
05.05.2014 р.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 26, оф.
62, на яку було відправлено ухвалу суду,
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами, інформацією з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, яка
міститься на офіційному веб-сайті
Державного підприємства
"Інформаційно-ресурсний центр" за
адресою http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html та
вказано у позові.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
прокурора та представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2013 р. між Міністерством оборони
України (замовник) в особі директора
Департаменту державних закупівель та
постачання матеріальних ресурсів
Міністерства оборони України
полковника Нагорничевського О.А. та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кронус Ойл"
(постачальник) укладено договір
№286/1/13/13 про постачання для державних
потреб продуктів нафтоперероблення
рідких, для техніки спеціального
призначення (за кошти Державного
бюджету України) (надалі - "Договір"), за
п. 1.1 якого постачальник зобов'язався
поставити у 2013 році для потреб
Міністерства оборони України продукти
нафтоперероблення рідкі (продукція)
згідно Специфікації, а замовник
забезпечити приймання продукції та її
оплату в асортимент, кількості, у
строки і за цінами згідно Специфікації.

Відповідно до п. 1.1 Договору, в якому
вказана Специфікація, постачальник
зобов'язався поставити замовнику
паливо дизельне підвищеної якості
(Євро) клас І вид ІІ у строк до 25.12.2013 р.
загальною кількістю 2 402,16 тонн
загальною вартістю 28 707 733,73 грн. (у тому
числі податок на додану вартість).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що
розрахунок за фактично поставлену
продукцію здійснюється протягом 30
банківських днів (за умови надходження
бюджетних коштів на рахунок
Міністерства оборони України за даним
кодом видатків) з дати надання
постачальником до Департаменту
державних закупівель та постачання
матеріальних ресурсів Міністерства
оборони України належним чином
оформлених документів, перелік яких
міститься у пункті 4.2 Договору.

У пункті 5.1 Договору передбачено, що
продукція постачається на умовах DDP -
склад замовника відповідно до
Міжнародних правил по тлумаченню
термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року
згідно з встановленими нормами
відвантаження у тарі та упаковці, яка
забезпечує її збереження під час
транспортування,
вантажно-розвантажувальна робіт та
збереження у межах термінів
установлених діючими технічними
умовами.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що
постачання продукції одержувачам
замовника здійснюється постачальником
виключно за номенклатурою, у
кількості, в строки та за адресами, що
зазначені в рознарядках Міністерства
оборони України.

Договір вважається виконаним при умові
постачання продукції не менше 99% від
загального обсягу (п. 5.5 Договору).

В пункті 6.3 Договору встановлено
обов'язки постачальника, серед яких
зазначено: забезпечити постачання
продукції, якість якої відповідає
умовам Договору та у строки,
встановлені Договором; надати
продукцію для приймання одержувачу
замовника разом з усіма документами,
необхідними для того, щоб прийняти
продукцію на умовах цього Договору.

Договір набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє до 31.12.2013
року, а в частині проведення
розрахунків до повного їх завершення
(п. 10.1 Договору).

Спір у справі виник у зв'язку
невиконанням відповідачем перед
позивачем зобов'язання по поставці
продукції.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З Договору вбачається, що строк
виконання договору в частині поставки
продукції в обсязі 2 402,16 тонн
дизельного палива отримувачам
замовника за вказаними у рознарядці
(Додаток 2 до Договору) адресами до
25.12.2013 р.

Позивач стверджує, що Товариство
взятих на себе згідно Договору
зобов'язань по поставці дизельного
палива до 25.12.2013 р. не виконало, а
відповідач доказів на спростування
таких тверджень суду не надав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На листи позивача (№286/7/6638 від 20.11.2013 р.
та №286-7-7189) з вимогами виконати
договірні зобов'язання щодо постачання
дизпалива за Договором, відповідач
відповіді не надав.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В матеріалах справи відсутні
встановлені сторонами у п. 4.2 Договору
документи, які б свідчили про виконання
відповідачем поставки позивачу
продукції на виконання взятих
зобов'язань за Договором.

Пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного
кодексу України визначено, що
способами захисту прав та інтересів
може бути примусове виконання
обов'язку в натурі.

За таких обставин, невиконання
відповідачем покладених на нього
зобов'язань за Договором дає прокурору
право на захист порушення прав
позивача шляхом спонукання
відповідача до виконання обов'язку,
відповідно до приписів п. 5 ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України.

Станом на день розгляду спору
відповідач поставку продукції не
довів, тому вимогу прокурора про
зобов'язання відповідача виконати
зобов'язання на умовах Договором
необхідно визнати обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати підлягають
стягненню з відповідача в дохід
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Заступника Генерального
прокурора України в інтересах держави
в особі Міністерства оборони України
задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кронус Ойл" (01103, м.
Київ, вул. Кіквідзе, 26, оф. 62,
ідентифікаційний код 36520539) передати
Міністерству оборони України (03168, м.
Київ, проспект Повітрофлотський, 6,
ідентифікаційний код 00034022)

2 402,16 тонн дизельного палива на
загальну суму 28 707 733,73 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кронус Ойл" (01103, м.
Київ, вул. Кіквідзе, 26, оф. 62,
ідентифікаційний код 36520539) в доход
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 21.05.2014 р.

Суддя
Р.В.
Бойко