номер провадження справи 34/42/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014
Справа № 908/1468/14

Господарський суд Запорізької області
у складі судді Науменка А.О., при
секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача -
ОСОБА_1, довіреність № 352 від 19.05.2014 р.;
від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні
матеріали справи № 908/1468/14,

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, скорочено ФОП ОСОБА_2);

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вторма-Запоріжжя»
(69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, 11,
скорочено ТОВ «Вторма-Запоріжжя»);

про стягнення суми.

Сутність спору:

ФОП ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги до
ТОВ «Вторма-Запоріжжя» про стягнення
заборгованості за договором № 0310 від
03.10.2012 р. в розмірі 45666,63 грн., а також 3%
річних в сумі 795,72 грн., 1897,90 грн. втрат
від інфляції.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 05.05.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/1468/14,
присвоєно справі номер провадження
34/42/14, розгляд якої призначено на 21.05.2014
р. Розгляд справи відкладено на 29.05.2014 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до умов договору № 0310 від
03.10.2012 р. позивач поставив відповідачу
вторинну сировину (макулатуру МС 6Б)
згідно видаткових накладних: 14.06.2013 р.
на суму 27436,20 грн. - видаткова накладна №
55; 05.09.2013 р. на суму 28005,54 грн. - видаткова
накладна № 83, всього на суму 55441,74 грн. В
порушення досягнутої домовленості, ТОВ
«Вторма-Запоріжжя» свої зобов'язання
по оплаті отриманого товару не
виконало, здійснивши лише часткову
оплату вище зазначеної отриманої
партії товару, в сумі 9775,11 грн. Згідно
ст. 625 ЦК України відповідачеві
нараховано 3 % річних та втрати від
інфляції. Обґрунтовуючи позовні
вимоги, позивач посилається на ст.ст. 509,
599, ч. 2 ст. 625, ч. 3 ст. 692 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 2, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлений позов,
просив його задовольнити.

ТОВ «Вторма-Запоріжжя», відповідач по
справі, своїм правом на участь в
судовому процесі не скористався,
відзиву на позов не надав, про дату час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином. Ухвали
суду було направлено за
місцезнаходженням відповідача, яке
вказано у Витягах з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 12.05.2014 р. та
на 21.05.2014 р.: 69013, м. Запоріжжя, вул.
Базова, 11.

За клопотанням представника позивача,
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів фіксації
судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

03.10.2012 р. між ФОП ОСОБА_2 (постачальник)
та ТОВ «Вторма-Запоріжжя» (покупець)
було укладено договір № 0310 про
поставку вторинної сировини (далі
договір № 0310).

За умовами п. 1.1. договору № 0310,
постачальник зобов'язується передати у
власність покупцю вторинну сировину,
надалі - товар, ціна та кількість якого
вказані у додатку до даного договору.

Додатком № 8 до договору № 0310 сторони
передбачили асортимент та ціну товару
з 13.03.2013 р.: макулатура МС-6б по ціні 1100
грн. за тону без ПДВ; макулатура МС-5б3 по
ціні 1100 грн. за тону без ПДВ.

Додатком № 10 до договору № 0310 сторони
визначили асортимент та ціну товару з
07.08.2013 р.: макулатура МС-6б по ціні 1141,67
грн. за тону без ПДВ; макулатура МС-5б3 по
ціні 1141,67 грн. за тону без ПДВ.

Згідно п. 6.1 договору № 0310, даний
договір набирає сили з моменту його
підписання і діє до 31.12.2013 р., в частині
розрахунків - до повного виконання
своїх зобов'язань.

18 березня 2014 року ФОП ОСОБА_2 звернулась
до ТОВ «Вторма-Запоріжжя» претензію з
вимогою сплатити заборгованість в сумі
45666,63 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
заслухавши представника позивача, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

За своєю правовою природою, договір по
даній справі є договором поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено,
що до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

На виконання договору № 0310 ФОП ОСОБА_2
поставила ТОВ «Вторма-Запоріжжя»
вторинну сировину (Макулатуру МС 6Б)
згідно видаткових накладних: № 55 від
14.06.2013 р. на суму 27436,20 грн.; № 83 від 05.09.2013
р. на суму 28005,54 грн.; всього на суму 55441,74
грн.

Товар отримано представником ТОВ
«Вторма-Запоріжжя» ОСОБА_3, підпис
якого на видаткових накладних про
отримання товару засвідчено печаткою
підприємства.

Пунктом 2.3. договору № 0310 сторонами
визначено, що оплата здійснюється по
фактично прийнятій вазі та фактично
прийнятій марці. Протягом 10-ти
банківських днів після дати приймання
товару на складі покупця оплата
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника на підставі
рахунка-фактури.

Відповідно ТОВ «Вторма-Запоріжжя»
зобов'язано було оплатити отриманий
товар по термінам сплати не пізніше:
03.07.2013 р. на суму 27436,20 грн., поставка -
14.06.2013 р. по видатковій накладній № 55;
19.09.2013 р. на суму 28005,54 грн. поставка
05.09.2013 р. по видатковій накладній № 83.

ТОВ «Вторма-Запоріжжя» свої
зобов'язання по оплаті отриманого
товару повністю не виконало,
здійснивши лише часткову оплату
вищезазначеної отриманої партії
товару, в сумі 9775,11 грн.

Отже, ТОВ «Вторма-Запоріжжя»» станом на
30.04.2014 р. має заборгованість перед ФОП
ОСОБА_2 в розмірі 45666,63 грн.

Згідно підписаного акта звірки
взаємних розрахунків від 18.03.2014 р.
зазначена сума заборгованості
відображена в підсумку акта.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу
України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Враховуюче вищевикладене та той факт,
що на момент розгляду спору по суті
відповідач не надав доказів повної
оплати отриманого товару, вимога
позивача про стягнення 45666,63 грн.
заборгованості є обґрунтованою і
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем заявлено 795,72 грн. 3 % річних за
період: з 01.10.2013 р. по 30.04.2014 р. Судом
перевірено вказаний розрахунок 3%
річних та встановлено, що правильною
сумою до стягнення є 795,73 грн., вимоги
позивача в цій частині не перевищують
правильний розмір 3 %, тому підлягають
задоволенню.

Також ФОП ОСОБА_2 заявлено 1897,90 грн.
втрат від інфляції за період: жовтень
2013 р. - березень 2014 року. Судом
перевірено вказаний розрахунок та
встановлено, що правильно сумою втрат
від інфляції, яка підлягає стягненню з
відповідача є 1897,88 грн. Отже, вимоги в
частині стягнення інфляційних
підлягають задоволенню в сумі,
вказаній вище судом.

З огляду на викладене, позов підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Вторма-Запоріжжя»(69013, м. Запоріжжя,
вул. Базова, 11, ідентифікаційний код
юридичної особи: 32408081) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, індивідуальний податковий
номер: НОМЕР_2) заборгованість сумі 45666
(сорок п'ять тисяч шістсот шістдесят
шість) грн. 63 коп., 795 (сімсот дев'яносто
п'ять) грн. 72 коп. 3 % річних, 1897 (одна
тисяча вісімсот дев'яносто сім) грн. 88
коп. втрат від інфляції, 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. судового
збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 30.05.2014 р.

Суддя
А.О. Науменко