ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року Справа № 904/6761/13

Колегія суддів Вищого господарського
суду України у складі:

Головуючого судді
Кузьменка М.В.,

суддів
Грека Б.М.,

Студенця В.І.,

розглянувши

касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3

на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 31.10.2013 р. та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014 р.

у справі № 904/6761/13
господарського суду Дніпропетровської
області

за позовом Комунального
підприємства теплових мереж

"Криворіжтепломережа"

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3

про стягнення 6 792,07 грн.

за участю представників:

КПТМ "Криворіжтепломережа" - Веркалець
С.Д.;

ФОП ОСОБА_3 - не з'явилися;

в с т а н о в и л а :

Комунальне підприємство теплових
мереж "Криворіжтепломережа" звернулося
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом та
просило стягнути з відповідача -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 6 792,07
грн. в рахунок відшкодування вартості
поставленої йому теплової енергії з
24.11.2010 р. по 16.11.2012 р.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що вказана
теплова енергія отримана відповідачем
безпідставно, оскільки між сторонами у
спірний період були відсутні договірні
відносини із постачання (а.с.2-6).

Відповідач у справі - фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 у запереченнях на
позов заявлені вимоги відхиляє,
посилаючись на те, що:

- договір про постачання теплової
енергії між сторонами не укладався;

- у позивача були відсутні підстави для
постачання теплової енергії;

- позивачем не доведено факту
постачання теплової енергії, а також
факту споживання теплової енергії
відповідачем (а.с.42-44).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 31.10.2013 р.
позов задоволено (а.с.57-59).

Задовольняючи заявлені вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що:

- відповідачем фактично
споживалась теплова енергії без
належних на те підстав;

- відповідача, у відповідності до
ст.1213 ЦК України, зобов'язано
відшкодувати позивачу вартість
поставленої йому теплової енергії.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.02.2014 р. рішення господарського суду
Дніпропетровської області 31.10.2013 р.
залишено без змін (а.с.128-130).

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, відповідач звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою та просить їх
скасувати, прийнявши нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Вимоги касаційної скарги мотивовані
порушенням та неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права (т.2 а.с.9-10).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів, знаходить
касаційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

16.11.2012 р. відповідач звернувся до
позивача з питання укладення договору
на постачання теплової енергії для
потреб опалення, вентиляції, гарячого
водопостачання і пари.

Позивач на адресу відповідача направив
проект відповідного договору № 4001 від
16.11.2012 р.

10.12.2012 р. позивачем отримано від
відповідача підписаний договір з
урахуванням протоколу розбіжностей №
1, яким відповідачем внесено зміни в п.
1.3, п. 3.1, п. 5.27 та п. 6.1 договору.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 19.06.2013 р.
у справі № 904/1880/13-г КПТМ
"Криворіжтепломережа" відмовлено в
задоволенні позову до відповідача у
даній справі про визнання укладеним
договору на постачання теплової
енергії для потреб опалення,
вентиляції, гарячого водопостачання і
пари № 4001 від 16.11.2012 р. в редакції
позивача в зв'язку з пропуском
передбаченого ч. 7 ст.181 Господарського
кодексу України двадцятиденного
строку, встановленого для передачі
розбіжностей до суду, оскільки зі
спливом вказаного строку пропозиції
іншої сторони вважаються прийнятими в
силу приписів закону, а договір -
укладеним на умовах, запропонованих
КПТМ "Криворіжтепломережа", з
урахуванням пропозицій, викладених
відповідачем у даній справі у
протоколі розбіжностей.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 180 Господарського
кодексу України, господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

В подальшому КПТМ
"Криворіжтепломережа" підписано та
скріплено печаткою договір № 4001 від
16.11.2012 р. з протоколом розбіжностей
відповідача, а саме, зі строком дії
договору з 16.11.2012 р. по 16.11.2013 р.

Предметом спору у даній справі є
обов'язок відповідача відшкодувати
позивачу вартість теплової енергії,
поставленої йому за твердженням
позивача, у період з 24.11.2010 р. по 16.11.2012 р.
(у період до укладення відповідного
договору) без достатньої на те
підстави.

Позивач зазначає, що у вказаний період
відповідачем спожито теплової енергії
на суму 10 547,76 грн., при цьому, сплачено - 3
755,69 грн., отже, заборгованість
відповідача становить 6 792,07 грн.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги,
суди виходили з виникнення у
відповідача відповідного зобов'язання.
Такий висновок є правильним,
враховуючи наступне.

Згідно п. 3 Порядку формування тарифів
на виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії та послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.07.2006 р. № 955, який був чинним у
відповідній редакції на час виникнення
спірних правовідносин, тарифи
формуються для трьох категорій
споживачів - населення, бюджетних
установ, інших споживачів.

Тариф для категорії "інші споживачі"
застосовується до юридичних осіб (крім
бюджетних установ), фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
та фізичних осіб, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності за
нежитловими приміщеннями.

Вартість відпущеної теплової енергії
нарахована згідно тарифів,
затверджених рішеннями виконавчого
комітету Криворізької міської ради
№ 821 від 26.11.2008 р. (тариф на
централізовану холодну воду на
підігрів) та № 110 від 08.04.2009 р. "Про
встановлення тарифів на послуги
теплопостачання у м. Кривому Розі для
установ, організацій, що фінансуються з
бюджетів усіх рівнів, та інших
споживачів", постановами Національної
комісії регулювання електроенергетики
України № 1844 від 14.12.2010 р. та № 119 від
30.09.2011 р. "Про затвердження тарифів на
теплову енергію КПТМ
"Криворіжтепломережа".

Судами встановлено, що нарахування за
опалення виконані відповідно до
показників приладу обліку теплової
енергії СВТУ-11Т у житловому будинку,
прийнятому в експлуатацію 11.10.2010 р.,
шляхом розподілу показників приладу
обліку теплової енергії пропорційно до
величин теплових навантажень на
опалення, підключених до приладу
обліку, а нарахування за гаряче
водопостачання у зв'язку з відсутністю
лічильника виконано відповідно до
встановлених норм витрат та кількості
днів гарячого водопостачання.

КПТМ "Криворіжтепломережа" здійснює
постачання теплової енергії в будинок
№ 18 по вул. Леніна в м. Кривий Ріг.
Вказаний будинок є багатоповерховим, а
нежитлове приміщення, яке належить
відповідачу і використовується ним для
здійснення підприємницької
діяльності, має опалювальну систему,
яка є складовою частиною
внутрішньобудинкової системи
опалення.

На підставі наведеного, судами
встановлений факт отримання
відповідачем теплової енергії в
належному йому приміщенні. Крім того,
на адресу КПТМ "Криворіжтепломережа"
відмови від послуг з надання теплової
енергії від відповідача не надходило.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
гл.83 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. При
цьому, в силу ч.2 вказаної норми,
зазначені положення застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення зазначеної глави
застосовуються, згідно п.4 ч.3 ст.1212 ЦК
України, і до відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Отже, виходячи із змісту вищевказаної
норми, для з'ясування чи набула особа
відповідного зобов'язання, визначеного
ст.1212 ЦК України, необхідно встановити
наступні обставини, які у сукупності є
підставою для виникнення такого
зобов'язання: факт набуття особою майна
або його збереження за рахунок іншої
особи; відсутність для цього підстав.

Оскільки, як встановлено судами обох
інстанцій, відповідач протягом
листопада 2010 р. - листопада 2012 р.
отримував послуги з постачання
теплової енергії для потреб опалення,
вентиляції, гарячого водопостачання і
пари за відсутності у нього договірних
зобов'язань, обґрунтованим є
застосування до спірних правовідносин
ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу
України та стягнення з відповідача
вартості поставленої у спірний період
теплової енергії.

В силу ст.1117 ГПК України, переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
При цьому, касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

За таких обставин, підстави для зміни
чи скасування постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014 р., якою
залишено без змін рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 31.10.2013 р., відсутні.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.02.2014 р. у справі № 904/6761/13
господарського суду Дніпропетровської
області залишити без змін, а касаційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 - без задоволення.

Головуючий суддя
Кузьменко М.В.

Судді
Грек Б.М.

Студенець В.І.