м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4006/14 13.05.14

За позовом Приватної агрофірми
«Дністер»

до Приватного акціонерного товариства
«Будівельна компанія «Комфортбуд»

про визнання договору недійсним

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Семиренко П.Я. -
довіреність б/н від 05.04.2013 року;

від відповідача: Шинкарук М.М. -
довіреність б/н від 21.12.2012 року;

Обставини справи :

Приватна агрофірма «Дністер»
звернулася до господарського суду м.
Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Будівельна
компанія «Комфортбуд» про визнання
договору недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача Договір оренди
обладнання від 23.06.2010 року є недійсним у
зв'язку з тим, що його укладено
директором Приватної агрофірми
«Дністер» з перевищенням наявних у
нього повноважень, оскільки,
відповідно до п. 6.1 Статуту ПАФ
«Дністер» прийняття рішень про
укладення правочинів (стосовно
нерухомості, активів, залучення коштів,
надання гарантій, позик, поруки, оренди,
безпроцентної передачі майна, або
відчуження іншим шляхом) належить до
виключної компетенції Загальних
зборів Учасників Приватної агрофірми
«Дністер»

З цих підстав, позивач просив
задовольнити позов, визнавши недійсним
Договір оренди обладнання від 23.06.2010
року, укладений між позивачем та
відповідачем.

Ухвалою від 14.03.2014 року порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 25.03.2014 року.

25.03.2014 року через відділ діловодства
суду від представника позивача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

25.03.2014 року через відділ діловодства
суду від представника відповідача
надійшов відзив на позовну заяву,
клопотання про відкладення розгляду
справи, заява про застосування
позовної давності.

25.03.2013 представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляд справи повідомлений належним
чином.

Ухвалою суду від 25.03.2014 року відкладено
розгляд справи на 08.04.2014 року.

Розпорядженням в.о. голови
господарського суду міста Києва від
08.04.2014 року, у зв'язку з перебуванням
судді Якименко М.М. у відпустці, справу
передано для розгляду судді Митрохіній
А.В.

Ухвалою господарського суду м. Києва
(суддя Митрохіна А.В.) від 08.04.2014 року
справу прийнято до провадження, а
розгляд справи призначено на 13.05.2014
року.

Розпорядженням в.о. Голови
господарського суду міста Києва від
05.05.2014 року у зв'язку з поверненням
судді Якименка М.М. з відпустки, справу
передано судді Якименку М.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва
(суддя Якименко М.М.) від 05.05.2014 року
справу прийнято до провадження

В судовому засіданні 13.05.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, та просив суд їх
задовольнити.

В судовому засіданні 13.05.2014 року
представник відповідача позовні
вимоги не визнав та просив суд в їх
задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 13.05.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2010 року між Приватним акціонерним
товариством «Будівельна компанія
«Комфортбуд» (далі по тексту -
відповідач, орендодавець) та Приватною
агрофірмою «Дністер» (далі по тексту -
позивач, орендар) укладено Договір
оренди обладнання (далі по тексту -
Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору
ОРЕНДОДАВЕЦЬ передає, а ОРЕНДАР бере в
тимчасове користування (оренду)
Екскаватор JS 330 (далі по тексту - Майно).

Згідно з п. 4.1. Договору Термін оренди
майна: з дати підписання Акту
приймання-передачі і до 31.12.2010 року.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2010 року
про внесення змін та доповнень до
Договору оренди обладнання від 23.06.2010
року, було продовжено дію договору з
31.10.2010 року по 31.12.2013 року.

Відповідно до п. 5.1. Договору орендна
плата за користування майном, що
перелічене в п.1.1 Договору,
встановлюється в розмірі 18 300,00
(Вісімнадцять тисяч триста) грн. в
місяць.

Факт приймання-передачі Майна в оренди
підтверджується підписаним між
сторонами Актом приймання-передачі від
23.06.2010 року (копія акту міститься в
матеріалах справи).

Однак, як слідує з матеріалів справи,
позивач вважає що Договір є недійсним у
зв'язку з тим, що на думку позивача
договір укладено директором Приватної
агрофірми «Дністер» з перевищенням
наявних у нього повноважень, оскільки,
відповідно до п. 6.1 Статуту ПАФ
«Дністер» прийняття рішень про
укладення правочинів (стосовно
нерухомості, активів, залучення коштів,
надання гарантій, позик, поруки, оренди,
безпроцентної передачі майна, або
відчуження іншим шляхом) належить до
виключної компетенції Загальних
зборів Учасників Приватної агрофірми
«Дністер»

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Таким чином для визнання правочину
недійсним потрібна наявність підстав
передбачених ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» Нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, вважається таким з моменту
його вчинення (частина перша статті 236
ЦК України). У зв'язку з наведеним
господарським судам необхідно
встановлювати, чи є оспорюваний
правочин вчиненим та з якого моменту
(статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини
друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України
тощо).Зокрема, не вважаються вчиненими
правочини (укладеними господарські
договори), в яких (за якими): відсутні
передбачені законом умови, необхідні
для їх укладення (не досягнуто згоди за
всіма істотними для даного правочину
умовами); не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства
необхідна його передача; не здійснено
державну реєстрацію або нотаріальне
посвідчення, необхідні для його
вчинення, тощо. Встановивши відповідні
обставини, господарський суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог як про
визнання правочину недійсним, так і про
застосування наслідків недійсності
правочину. Водночас господарським
судам необхідно враховувати таке.
Визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону; це
правило не стосується випадків, коли
для вчинення правочину необхідні його
державна реєстрація або нотаріальне
посвідчення, оскільки за відсутності
відповідної реєстрації чи посвідчення
договір в будь-якому разі не вважається
укладеним.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 241 ЦК Наступне
схвалення правочину особою, яку
представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину.

13.11.2011 року Загальними зборами
учасників Приватної агрофірми
«Дністер» було прийнято рішення про
погодження попередньо укладених
правочинів (стосовно нерухомості,
активів, залучення коштів, надання
гарантій, позик, поруки, оренди,
безоплатної передачі майна та інших
договорів стосовно господарської
діяльності), укладених з перевищенням
повноважень Директора Приватної
агрофірми «Дністер» за період з 01.01.2010
року по 13.11.2011 року.

Зазначене рішення Загальних зборів
учасників Приватної агрофірми
«Дністер» оформлене протоколом № 13-11/11
від 13 листопада 2011 року (питання друге
порядку денного).

Таким чином, Приватною агрофірмою
«Дністер», в особі уповноваженого
органу - Загальних зборів учасників,
було схвалено укладення директором
оспорюваного договору оренди
обладнання б/н від 23.06.2010 року та
додаткової угоди № 1 від 31.12.2010 року.

Окрім того, оспорюваний договір оренди
був прийнятий до виконання Приватною
агрофірмою «Дністер». Факт прийняття
до виконання підтверджується актом
приймання-передачі до договору оренди
б/н від 23 червня 2010 року. Із вказаного
акту вбачається, що 23.06.2010 року ВАТ
«Будівельна компанія «Комфортбуд»
(Орендодавець) передало, а ПАФ "Дністер"
(Орендар) прийняла орендоване майно, а
саме: Екскаватор JS 330.

Також факт прийняття оспорюваного
договору оренди до виконання
підтверджується актами надання послуг
за період червень 2010 року - жовтень 2012
року, зокрема:

- акт надання послуг №6 від 30
червня 2010 р. на суму 4880,00 грн.;

- акт надання послуг №8 від 31
липня 2010 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №3 від 31
серпня 2010 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №8 від 30
вересня 2010 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №0 від 31
жовтня 2010 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №4 від 30
листопада 2010 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №8 від 31
грудня 2010 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №2 від 31 січня
2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №15 від 28
лютого 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №26 від 31
березня 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №41 від 30
квітня 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №54 від 31
травня 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №67 від 30
червня 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №79 від 31 липня
2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №99 від 31
серпня 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №116 від 30
вересня 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №133 від 31
жовтня 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №149 від 30
листопада 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №168 від 30
грудня 2011 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №7 від 31 січня
2012 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №17 від 22
лютого 2012 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №25 від 31
березня 2012 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №34 від 30
квітня 2012 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №43 від 31
травня 2012 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №51 від 30
червня 2012 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №58 від 31 липня
2012 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №66 від 31
серпня 2012 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №72 від 30
вересня 2012 р. на суму 18300,00 грн.;

- акт надання послуг №79 від 31
жовтня 2012 р. на суму 18300,00 грн.;

Таким чином, оскільки Приватною
агрофірмою «Дністер», в особі
уповноваженого органу - Загальних
зборів учасників, було схвалено
укладення директором оспорюваного
договору договір оренди обладнання від
23.06.2010 року та додаткову угоду № 1 від
31.12.2010 року, а також було вчинено ряд дій
спрямованих на їх виконання, в силу
вимог ст. 241 ЦК України, у суду відсутні
правові підстави для визнання цього
договору недійсним.

Відповідно до п. 6.1 Статуту Приватної
агрофірми «Дністер» зазначено, що
прийняття рішень про укладення
правочинів (стосовно нерухомості,
активів, залучення коштів, надання
гарантій, позик, поруки, оренди,
безпроцентної передачі майна, або
відчуження іншим шляхом) належить до
компетенції Загальних зборів
Учасників ПАФ "Дністер".

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
до компетенції Загальних зборів
Учасників Приватної агрофірми
«Дністер» належить питання прийняття
рішень саме щодо надання оренди, а не
отримання в оренду майна. Тобто до
компетенції Загальних зборів
Учасників Приватної агрофірми
«Дністер» належить прийняття рішень
про укладення правочинів, у яких
Приватна агрофірма «Дністер» виступає
саме орендодавцем, а не орендарем.

Відтак, для укладення оспорюваного
договору оренди обладнання від 23.06.2010
року та додаткової угоди № 1 від 31.12.2010
року, за яким Приватною агрофірмою
«Дністер» є орендарем, не потрібне
рішення Загальних зборів Учасників.

Відповідно до п. 2.7. Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» частиною
третьою статті 207 ГК України
передбачена і можливість припинення
господарського зобов'язання лише на
майбутнє. Отже, якщо зі змісту
господарського договору випливає, що
зобов'язання за цим договором може бути
припинено лише на майбутнє, оскільки
неможливо повернути усе одержане за
ним (наприклад, вже здійснене
користування за договором майнового
найму (оренди), користування
електроенергією, спожиті послуги,
зберігання, здійснене за відповідним
договором, тощо), то господарський суд
одночасно з визнанням господарського
договору недійсним (за наявності
підстав для цього) зазначає в
резолютивній частині рішення, що
зобов'язання за договором припиняється
лише на майбутнє.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
до висновку що позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження свої позовних вимог про
визнання Договору оренди обладнання
від 23.06.2010 року недійсним, а тому
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 20.05.2014 року.