ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
Справа № 915/469/14

за позовом: Приватного підприємства
«Містер Дез Україна»

54055, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 110-А, кв. 50

до відповідача: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2

54052, АДРЕСА_2

про: стягнення заборгованості в сумі 400
649,75 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Гапчук К.П., за
довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 03.04.2014 р. звернувся до суду з
позовом стягнути з відповідача суму
боргу в розмірі 400 649,75 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі
умов договору поставки № 21/1 від 30.05.2013
року; специфікації № 0001/2013 від 14.06.13 р.
до договору № 21/1 від 30.05.13 р.; видаткових
накладних № 001/21 від 20.06.13 р. та № 002/21 від
02.07.13 р.; акту звірки взаєморозрахунків
станом на 03.09.13 р.; претензії з вимогою
сплатити заборгованість; норм ст. ст. 193,
199, 231, 232, 265 Господарського кодексу
України та мотивовані тим, що
відповідачем заборгованість за
поставлений товар станом на день
подання позову не погашена, внаслідок
чого позивач вимушений звернутися до
суду з вимогою про стягнення.

Відповідач вимоги ухвали суду не
виконав, відзив по суті позову не надав,
в судове засідання свого представника
двічі не направив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка канцелярії суду на зворотній
стороні ухвали.

Але, 28.05.14 р. відповідач скерував до суду
заяву, в якій позовні вимоги в розмірі
400 649,75 грн. вважає обґрунтованими та
визнає в повному обсязі. Просить
розглянути справу без його участі.

Таке процесуальне право сторони, як -
визнання позову відповідачем,
передбачено приписами ст. 78 ГПК
України, за змістом частини п'ятої якої
у разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

29.05.14 р. за результатами розгляду справи
суд, на підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
вислухавши представника позивача, суд -

встановив:

30 травня 2013 року між сторонами був
укладений договір поставки № 21/1,
згідно з предметом якого позивач, як
постачальник, зобов'язався постачати
товар (передати у власність покупця)
для використання у підприємницькій
діяльності, а відповідач, як покупець,
зобов'язався прийняти товар та
сплатити за нього на умовах договору.

Відповідно до умов пунктів 2.1, 2.2.1, 2.2.2
договору предметом поставки є товар(и) -
автокосметика та хімічна продукція для
автотранспорту. Товар, вказаний в п.2.1
цього договору, поставляється покупцю
партіями. Кожна партія товару
визначається специфікацією, в якій
зазначається: найменування товару,
кількість товару, що повинна
постачатися в конкретній партії,
часткове співвідношення (асортимент,
номенклатура) марками, типами,
розмірами та додаткові до комплекту
вироби.

Партія товару, що узгоджена
відповідною специфікацією повинна
бути поставлена покупцю не пізніше 31
числа першого місяця відповідного
періоду постачання (п. 3.1 договору).

Розділом 4 договору сторони обумовили,
що вартість кожної партії товару, що
поставляється згідно з цим договором,
визначається в специфікації.
Розрахунки за кожну поставлену партію
товару здійснюються в безготівковому
порядку протягом місяця з моменту
підписання видаткової накладної/акта
прийому-здачі.

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.12.2014 року, з правом його подальшої
пролонгації (п. 7.1 договору).

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються положеннями
цивільного законодавства про поставку.

Так, відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання умов договору № 21/1 від 30.05.13
р., позивач поставив відповідачу, а
останній прийняв товар на загальну
суму 400 649,75 грн., що підтверджується
специфікацією № 001/2013 від 14.06.13 р. та
видатковими накладними № 001/21 від 20.06.13
р. та № 002/21 від 02.07.13 р., підписаними
обома сторонами з печатками обох
підприємств.

За правилами частини 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару.

Як вбачається з наданих суду доказів,
відповідач в строки погоджені
сторонами в пункті 4.2 даного договору,
оплату товару, переданого йому
продавцем за накладними, не здійснив.

Акт звірки складений та узгоджений між
сторонами станом на 03.09.13 р. взятий
судом до уваги, оскільки відображає та
підтверджує наявність боргу
відповідача перед позивачем по спірним
відносинам в розмірі 400 649,75 грн.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

Матеріали справи свідчать, що позивач
звертався до боржника з претензією, яку
останній отримав 20.12.13 р., вимагаючи
погасити існуючу заборгованість за
договором. Але, це звернення позивача
відповідачем було залишено без
належного реагування.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не спростував данні, які
були заявлені позивачем, навпаки
погодився з існуючим боргом по спірним
відносинам.

Отже, борг відповідача перед позивачем
за договором № 21/1 від 30.05.13 р. дійсно
складає в сумі 400 649,75 грн.

Таким чином, дослідивши надані
позивачем документальні докази,
оцінивши їх у відповідності з вимогами
ст. 43 ГПК України, проаналізувавши
норми діючого законодавства, які
регулюють спірні відносини, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 78, 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (54052, АДРЕСА_2, код
НОМЕР_1) на користь Приватного
підприємства «Містер Дез Україна» (54055,
м. Миколаїв, вул. Чкалова, 110-А, кв. 50, ) - 400 649,75 грн. боргу та 8012,99
грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Повне рішення складено 30 травня
2014 року.

Суддя
О.Г.Смородінова