м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1957/14 19.05.14

За позовом відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "ОРАНТА"

до страхове товариство з додатковою
відповідальністю "ГАРАНТІЯ"

про стягнення страхового
відшкодування в сумі 7.873,07 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Дудуц О.В. - за довіреністю від
04.03.2014 № 08-03-29/81-14;

відповідача: не з'явилися.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Відкрите акціонерне товариство
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА" звернулося до
Господарського суду міста Києва із
позовною заявою від 30.01.2014 № 09-06-06/1689 до
страхового товариства з додатковою
відповідальністю "ГАРАНТІЯ" про
стягнення з останнього страхового
відшкодування в сумі 7.873,07 грн.

Суть спору: позовні вимоги мотивовані
тим, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди було
заподіяно пошкодження транспортному
засобу, який є предметом договору
добровільного страхування. Позивачем
на підставі вказаного договору було
виплачено страхувальникові страхове
відшкодування в сумі 8.873,07 грн.

Позивач на підставі правил,
встановлених ст. 27 ЗУ "Про страхування"
та ст. 993 ЦК України, звернувся до
відповідача, як до особи, у якої
застраховано цивільно-правову
відповідальність винної у скоєнні ДТП
особи, із вимогою про виплату
страхового відшкодування. Проте,
вказана вимога залишена відповідачем
без виконання, що й призвело до
звернення позивача до господарського
суду за захистом свого порушеного
права шляхом стягнення з відповідача
страхового відшкодування в сумі 7.873,07
грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 прийнято позовну заяву
відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА" до розгляду та
порушено провадження у справі № 910/1957/14.

Відповідач скориставшись своїм правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, надав
суду відзив, яким позов відхилив
повністю, з таких підстав, що
автотоварознавче дослідження, яке
підтверджує вартість збитків, завданих
власникові транспортного засобу, який
є предметом договору добровільного
страхування, внаслідок ДТП, не
скріплено відбитком печатки
підприємства, яке здійснювало таке
дослідження, а тому відповідач вважає,
що даний доказ не є належним.

Відповідач про дату, час і місце
розгляду даної справи повідомлений
судом належним чином, про що свідчать
наявні в матеріалах справи
повідомлення поштового зв'язку про
вручення уповноваженим особам
відповідача поштових відправлень суду.

Втім, відповідач свого повноважного
представника в жодне судове засідання
не направив, від відповідача
обґрунтованих письмових пояснень з
цього приводу до суду не надходило.

В судовому засіданні 19 травня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача по суті даного спору та
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між відкритим акціонерним товариством
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА", як страховиком, (далі
- позивач) та ОСОБА_2 (далі -
страхувальник) укладено договір
добровільного страхування
транспортного засобу від 14.05.2012 №
УБ/882987 (далі - Договір добровільного
страхування).

Відповідно до предмету Договору
добровільного страхування, позивач
застрахував майнові інтереси
страхувальника, які пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом, а
саме Chevrolet Aveo, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, державним номерним знаком
НОМЕР_2 (далі - застрахований ТЗ).

27 вересня 2012 року на перехресті
Микитівське шосе та вул. Радянської
Армії відбулася дорожньо-транспортна
пригода (далі - ДТП) за участю
застрахованого ТЗ під керуванням
ОСОБА_3 та транспортно засобу ВАЗ 2101 із
державним знаком НОМЕР_3, яким керував
ОСОБА_4.

Факт ДТП підтверджується довідкою №
9078709, виданою Відділом державної
автомобільної інспекції з
обслуговування адміністративної
території міста Горлівка та
автомобільно-технічної інспекції УДАІ
ГУМВС України в Донецькій області.

Постановою Микитівського районного
суду міста Горлівки від 15.10.2012
(провадження № 0534/10107/2012) встановлено,
що ДТП трапилось внаслідок порушень
Правил подорожнього руху України
водієм ОСОБА_4 (далі - винна особа) у
зв'язку з чим, вказану фізичну особу
притягнуто до адміністративної
відповідальності, на підставі ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, у вигляді позбавлення
права керування транспортними
засобами строком на шість місяців.

Внаслідок зазначеного вище ДТП
застрахований ТЗ отримав механічні
пошкодження.

28 вересня 2012 року страхувальник
звернувся до позивача із заявою № 238
про страхову виплату.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону
України "Про страхування" страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору (ст. 979
Цивільного кодексу України).

У відповідності до Автотоварознавчого
дослідження від 10.10.2012 № АН2640ЕФ-10.10/2,
складеного товариством з обмеженою
відповідальністю "ГАРАНТ-АСІСТАНС"
(Сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності від 22.07.2011 №? 12231/11), який
перевірив ОСОБА_5 (Кваліфікаційне
свідоцтво оцінювача від 04.10.2008 НОМЕР_4)
(далі - Дослідження), матеріальний
збиток, який завданий страхувальникові
внаслідок пошкодження застрахованого
ТЗ при ДТП, з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу складових вказаного
транспортного засобу становить 9.433,07
грн.

11 березня 2013 року позивач на підставі
Договору добровільного страхування,
Дослідження, Страхового акту від 08.01.2013
№ СТО-12-16099/1 та Розрахунку страхового
відшкодування від 08.01.2013, здійснив на
користь страхувальника виплату
страхового відшкодування в сумі 8.873,07
грн, що підтверджується платіжним
дорученням від 11.03.2013 № 12501, засвідчена
копія якого наявна в матеріалах справи.

За правилами, встановленими ст. 27
Закону України "Про страхування" та ст.
993 ЦК України, позивач є саме тією
особою, до якої перейшло право вимоги
страхового відшкодування, виплаченого
страхувальникові на підставі Договору
добровільного страхування.

Згідно Полісу серії АВ № 4867644 (далі -
Договір обов'язкового страхування),
цивільно-правова відповідальність
винної особи - ОСОБА_4, станом на момент
виникнення вказаної пригоди, була
застрахована страховим товариством з
додатковою відповідальністю "ГАРАНТІЯ"
(далі - відповідач). Транспортний засіб -
ВАЗ 2101 із державним знаком НОМЕР_3
забезпечений Договором обов'язкового
страхування. У відповідності до
зазначеного договору, ліміт за шкоду
заподіяну майну становить 50.000,00 грн., а
франшиза - 1.000,00 грн.

Так, позивач, з метою реалізації свого
права, забезпеченого ст. 27 ЗУ "Про
страхування" та ст. 993 ЦК України, 30
серпня 2013 року надіслав відповідачеві
лист-заяву від 30.08.2013 із вихідним №
09-06-06/19087, відповідно до якої просив
відповідача сплатити суму страхового
відшкодування в сумі 8.873,07 грн.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції з 19.09.2011) строк
виконання грошового зобов'язання
страховика за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів по виплаті особі,
яка має право на отримання страхового
відшкодування, такого відшкодування
становить 90 днів з моменту отримання
відповідної заяви.

Лист-заяву позивача від 30.08.2013 №
09-06-06/19087 відповідач отримав 02 вересня
2013 року, про що свідчить повідомлення
поштового зв'язку про вручення
уповноваженій особі відповідача
зазначеного поштового відправлення
позивача.

З урахуванням наведених вище обставин
та норм матеріального права,
відповідач, у строк до 30 листопада 2013
року, включно, був зобов'язаний або
здійснити на користь позивача страхове
відшкодування або прийняти
вмотивоване рішення про відмову у
виплаті, про що повідомити позивача.

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок порушення
відповідачем його грошового
зобов'язання за Договором
обов'язкового страхування, відповідач
на заяву позивача від 30.08.2013 № 09-06-06/19087
відповіді не надав, вимоги викладені в
ній не задовольнив задовільнив.
Наведена обставина призвела до
звернення позивача до господарського
суду за захистом свого порушеного
права шляхом стягнення з відповідача
страхового відшкодування в сумі 7.873,07
грн.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

З урахуванням всіх фактичних обставин
справи та в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позов про стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в сумі 7.873,07 грн підлягає задоволенню
повністю, з огляду на таке: по-перше,
наявність вини ОСОБА_4 (водій ВАЗ 2101 із
державним знаком НОМЕР_3) у вчиненні ДТП
встановлено компетентним судом;
по-друге, факт того, що цивільно-правова
відповідальність винної особи, станом
на момент настання ДТП, застрахована
відповідачем підтверджується
відповідним полісом; по-третє: розмір
відновлювального ремонту з урахування
коефіцієнту фізичного зносу
підтверджується Дослідженням,
складеного підприємством, яке згідно
чинного законодавства України має
право на проведення експертної оцінки
майна, крім того, Дослідження
перевірене особою, яка має відповідну
кваліфікацію, і скріплено відбитком
печатки товариства з обмеженою
відповідальністю "ГАРАНТ-АСІСТАНС";
по-четверте, факт виплати позивачем
страхувальникові страхового
відшкодування підтверджується
розрахунковим документом; по-п'яте,
позивачем у розмірі позовної вимоги
врахована франшиза, встановлена
Договором обов'язкового страхування; і
по-шосте, відповідачем не надано суду
жодного доказу, підтверджуючого факт
виплати позивачеві страхового
відшкодування.

З огляду на те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "ОРАНТА"
задовольнити повністю.

2. Стягнути зі страхового товариства з
додатковою відповідальністю "ГАРАНТІЯ"
(04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд.
56, офіс 13; ідентифікаційний код 21130899, з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду) на користь відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"
(02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д;
ідентифікаційний код 00034186, на будь-який
його рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконання рішення
суду) страхове відшкодування в сумі
7.873,07 (сім тисяч вісімсот сімдесят три)
грн 07 коп.; витрати по сплаті судового
збору в сумі 1.827,00 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26 травня 2014
року.

Cуддя
С.В. Балац