м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/7095/14 22.05.14

За позовом Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства

Печерського району м.
Києва «Хрещатик»

До Комунального
підприємства по утриманню зелених
насаджень Печерського

району м. Києва

Про стягнення 50 380,92 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Кузьмов А.Л. - по дов.
№ 1057/11 від 30.11.2013

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Хрещатик» до Комунального
підприємства по утриманню зелених
насаджень Печерського району м. Києва
про стягнення 50 380,92 грн., з яких: 47 088,69
грн. орендної плати та 3 292,23 грн. пені за
неналежне виконання взятих на себе
зобов'язань згідно договору на
експлуатаційні витрати та комунальні
послуги № 1084.1 від 23.12.2009.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.04.2014 порушено провадження у
справі № 910/7095/14 та призначено справу до
розгляду на 29.04.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/7095/14 від 29.04.2014, у зв'язку з
неявкою представника відповідача в
засідання суду та невиконанням
сторонами вимог суду викладених в
ухвалі про порушення провадження у
справі від 17.04.2014, розгляд справи був
відкладений на 13.05.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/7095/14 від 13.05.2014, у зв'язку з
неявкою представника відповідача в
засідання суду та невиконанням
сторонами вимог суду викладених в
ухвалі про порушення провадження у
справі від 17.04.2014 та ухвали від 29.04.2014,
розгляд справи був відкладений на
22.05.2014.

Позивач в судовому засідання 22.05.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 22.05.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 17.04.2014, та
ухвал від 29.04.2014, від 13.05.2014 не виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення, з
огляду на наступне

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
суду було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві, а саме :
м. Київ, вул. Радіальна, 5, яка згідно
свідоцтва про державну перереєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності -
юридичної особи є місцезнаходженням
відповідача.

Проте, конверт з ухвалою від 17.04.2014 було
повернуто до суду відділенням
поштового зв'язку Київ-4 з довідкою
форми-20 без вручення адресату, який
вибув.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Суд приходить до висновку, що наявних в
матеріалах справи документів
достатньо для вирішення справи по суті
без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 22.05.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

23.12.2009 між Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Хрещатик»
(КП УЖГ «Хрещатик») та Комунальним
підприємством по утриманню зелених
насаджень Печерського району м. Києва
(користувач) було укладено договір на
експлуатаційні витрати та комунальні
послуги № 1084.1 (далі договір № 1084.1).

Відповідно до п. 1.1. договору № 1084.1 КП
УЖГ «Хрещатик» надає користувачу
комунальні послуги, забезпечує
обслуговування та експлуатацію
будівлі, що знаходиться за адресою: вул.
Лютеранській № 7/10 (надалі будівля),
утримання прибудинкової території.

Згідно з п. 1.2. договору № 1084.1
користувач зобов'язується вчасно та в
повному обсязі вносити на
розрахунковий рахунок КП УЖГ
«Хрещатик» плату за комунальні та інші
послуги за цим договором, брати участь
у витратах КП УЖГ «Хрещатик» на
утримання будинку та прибудинкової
території, користуючись обумовленим
приміщенням на підставі договору
платного користування № 140/604-к від
23.12.2009 між КП «Дирекція» та Комунальним
підприємством по утриманню зелених
насаджень Печерського району м. Києва
використовуючи приміщення за адресою
вул. Лютеранській, 7/10 загальною площею
159,4 кв. м. підвал для розміщення
побутового приміщення.

Спір виник в зв'язку з тим, що
відповідачем в порушення умов договору
№ 1084.1 не було у повному обсязі сплачено
вартість наданих послуг за період з
01.11.2012 по 01.03.2014, в зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем в розмірі 47 088,69 грн. та
за неналежне виконання зобов'язань
нарахована пеня в розмірі 3 292,23 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.1. договору № 1084.1
термін дії договору встановлено з
23.12.2009 до 23.12.2010 включно.

Пунктом 6.1.1. договору № 1084.1 визначено,
що продовження терміну дії даного
договору здійснюється автоматично на
той самий термін і на тих самих умовах,
які були передбачені договором, в разі
продовження терміну дії договору
оренди обумовленого нежитлового
приміщення (в деяких випадках
продовження терміну безоплатного
використання).

Відповідно до п. 6.1.2. договору № 1084.1 у
разі продовження терміну дії договору
оренди (договору безоплатного
використання) нерухомого майна
відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна) термін дії даного договору
вважається продовженим (пролонгованим)
на той саме строк.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими
підприємствами, організаціями і
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» орендою є засноване на договорі,
строкове, платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Позивачем подано копію договору
платного користування № 140/601-к від
23.12.2009, за умовами якого Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Печерської районної у місті Києві ради
має передати, а Комунальне
підприємство по утриманню зелених
насаджень Печерського району м. Києва
(користувач) прийняти у тимчасове
користування за плату приміщення за
адресою: м. Київ, вул.
Лютеранська/Заньковецької, 7/10, площею
159,4 кв. м. - підвал.

Стаття 181 Господарського кодексу
України визначає, що господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Наявна в матеріалах справи копія
договору № 140/601-к від 23.12.2009 в розділі 7.
«Юридичні адреси та реквізити сторін:»
ні з боку Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Печерської районної у місті Києві ради
ні з боку Комунального підприємства по
утриманню зелених насаджень
Печерського району м. Києва не
підписаний та печатками не скріплений.

Інших доказів того, що між Комунальним
підприємством «Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду
Печерської районної у місті Києві ради
та відповідачем укладено договір
платного користування № 140/601-к від
23.12.2009 та відповідачу передано в
користування зазначені вище
приміщення не подано.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України), якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 6.2. договору № 1084.1 даний
договір припиняється внаслідок
закінчення терміну, на який він був
укладений.

Доказів в підтвердження укладення між
сторонами додаткової угоди до договору
№ 1084.1 про продовження строку його дії
не подано.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що договір № 1084.1 припинив
свою дію 23.12.2010.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського
кодексу України строком дії
господарського договору є час,
впродовж якого існують господарські
зобов'язання сторін, що виникли на
основі цього договору. Закінчення
строку дії господарського договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, що мало місце під час
дії договору.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення. Закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Проте, позивачем пред'явлені вимоги про
стягнення з відповідача боргу за
надані комунальні послуги за договором
№ 1084.1 у період з 01.11.2012 по 01.03.2014, тоді як
договірні відносини між сторонами за
даним договором припинились.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Отже, розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини. При цьому питання
про належність доказів остаточно
вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Позивачем належних та допустимих
доказів в підтвердження того, що
відповідач користується приміщенням
за адресою: м. Київ, вул.
Лютеранська/Заньковецької, 7/10, площею
159,4 кв. м. та відповідно отримує
комунальні послуги не подано.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пеня за порушення термінів оплати
послуг нарахована за період, коли умови
договору № 1084.1 щодо їх застосування
вже не діяли (після закінчення строку
договору).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Позивачем не доведено порушення
відповідачем виконання зобов'язання по
сплаті за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами про стягнення боргу за
комунальні послуги та пені.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Хрещатик»
не обґрунтовані та задоволенню не
підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 28.05.2014.

СуддяВ.В.Сівакова