Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4429/14 13.05.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг"

про стягнення 328 157,24 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Коваленко С.А. (дов. №
14.10-1 від 14.10.2013 року)від відповідача не
з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 13 травня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез"
(надалі по тексту - позивач) звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг" (надалі по тексту
- відповідач) про стягнення 328 157,24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.03.2014 року порушено
провадження у справі № 910/4429/14, слухання
справи призначено на 15.04.2014 року.

26.03.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду та заява
про забезпечення позову, відповідно до
якої позивач просив суд забезпечити
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг" про стягнення 328
157,24 грн. шляхом накладення арешту на
майно та грошові суми, що належать
відповідачу.

Розглянувши заявлену Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Кремойл-Синтез" заяву щодо заходів
забезпечення позову, суд її відхиляє,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити, передбачених статтею 67
цього Кодексу, заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Таким чином, вжиття заходів до
забезпечення позову є правом суду.

Згідно з частиною 1 статті 67
Господарського процесуального кодексу
України, позов забезпечується, зокрема,
накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом як
гарантія реального виконання рішення
суду.

Відповідно до пункту 1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування заходів
щодо забезпечення позову" особа, яка
подала заяву про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням
загальних вимог, передбачених статтею
33 Господарського процесуального
кодексу України, обов'язковим є подання
доказів наявності фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (стаття 65
Господарського процесуального кодексу
України). Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви (пункт 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування заходів
щодо забезпечення позову").

Позивач свою заяву про вжиття заходів
до забезпечення позову обґрунтував
тим, що у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез" є
достатні підстави вважити, що
виконання рішення господарського суду
після його прийняття може бути
ускладнено або навіть неможливо.

При цьому, доказів того, що існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
позивач суду не надав, а також нічим не
підтвердив, що майно (в тому числі
грошові суми), яке є у відповідача на
момент пред'явлення позову до нього,
може зникнути або зменшитись.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для задоволення заяви про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
майно та грошові кошти, що належать
відповідачу.

Представник відповідача в судове
засідання 15.04.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 18.03.2014 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 року розгляд справи
було відкладено на 13.05.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідача та необхідністю
подання сторонами додаткових доказів
у справі.

У судовому засіданні 13.05.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання 13.05.2014 року повторно не
з'явився, вимоги ухвали суду від 07.02.2014
року не виконав, письмового відзиву на
позов не надав, про причини своєї
неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 03150, м. Київ, вул.
Червоноармійська, 66-Б, на яку було
відправлено ухвали суду вказана в
позові та підтверджується спеціальним
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до пункту 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
розпочинаючи судовий розгляд, суддя
має встановити, чи повідомлені про час
і місце цього розгляду особи, які
беруть участь у справі, але не з'явилися
у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Факт належного повідомлення
відповідача про час та місце судового
засідання підтверджується підписами
уповноважених осіб Товариства з
обмеженою відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг" на
рекомендованих повідомленнях про
вручення поштових відправлень.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані позивачем
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез"
(виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг" (замовник) було
укладено контракт № 9 (надалі по тексту
- Контракт), за умовами якого виконавець
зобов'язався прийняти та переробити
сиру нафту, або відпрацьовані
нафтопродукти (далі по тексту -
сировина), а замовник прийняти
паливно-мастильні матеріали в
асортименті (далі по тексту -
нафтопродукти), які передаються на
терміналі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез" по
проспекту Галузевому, 36 в м.
Кременчуці, та оплатити послуги по
переробці сировини.

Згідно з пунктом 2.1. Контракту замовник
постачає партію сировини, кількість
якої визначається згідно з накладними,
та актами приймання - передачі
сировини, підписаними обома сторонами.

Відповідно до пункту 4.1. Контракту
вартість по переробці кожної партії
сировини визначається один раз на
місяць - згідно з додатковими угодами,
які є невід'ємною частиною цього
Контракту.

Даний Контракт набирає чинності з
моменту його підписання обома
сторонами і діє до повного виконання
зобов'язань обома сторонами (пункту 9.8.
Контракту).

Додатковою угодою № 1 від 17.07.2012 року до
Контракту сторони погодили, що
вартість переробки 1 тн. сирої нафти
складає 400,00 (чотириста грн. 00 коп.) з ПДВ,
ПДВ - 66,66 грн. Відшкодування витрат на
подачу - прибирання сировини складає
38,00 (тридцять вісім грн. 00 коп.) з ПДВ за 1
т., в т.ч. ПДВ - 6,33 грн.

Відповідач згідно умов Контракту
передав позивачу сировину для
переробки в кількості 421,610 тн. за актом
приймання - передачі нафтопродуктів
(сировина для переробки) від 21.07.2012 року
та в кількості 327,628 тн. за актом
приймання - передачі нафтопродуктів
(сировина для переробки) від 23.07.2012 року.

На виконання умов Контракту позивач
надав відповідачу послуги з подачі й
забирання вагонів на загальну суму 28
465,04 грн., що підтверджується актом від
24.07.2012 року № ОУ-0000014 здачі -
прийняття робіт (надання послуг) та
послуги з переробки давальницької
сировини на загальну суму 299 692,20 грн., що
підтверджується актом від 31.07.2012 року №
ОУ-0000015 здачі - прийняття робіт
(надання послуг) та актом від 15.08.2012 року
№ ОУ-0000016 здачі - прийняття робіт
(надання послуг), які підписані
уповноваженими особами та скріплені
печатками сторін.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати наданих
позивачем послуг згідно з Контрактом,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез"
звернулось до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг" з претензією від
09.12.2013 року за вих. № 09.12-1 про стягнення
заборгованості на суму 328 157,24 грн., яка
була отримана відповідачем 14.12.2013 року,
про що свідчить підпис директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг" на
рекомендованому повідомлені про
вручення поштового відправлення.

У відповідь на вищевказану претензію
відповідач надіслав на адресу позивача
лист від 12.02.2014 року за вих. № 15-02/л, у
відповідності до якого просив позивача
надати документи, які підтверджують
вказану заборгованість Товариства з
обмеженою відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг" за Контрактом.

17.02.2014 року позивач направив на адресу
відповідача лист за вих. № 17.02-1 з
додатками, в переліку яких зазначені
контракт № 9 від 17.07.2012 року, акти
приймання - передачі нафтопродуктів
(сировина для переробки), акти здачі -
прийняття робіт (надання послуг) до
спірного договору та акт звірки
взаєморозрахунків між сторонами
станом на 01.08.2013 року.

За твердженням позивача, станом на
момент подання позову, відповідач
відповіді на лист від 17.02.2014 року за вих.
№ 17.02-1 не надав, заборгованість за
Контрактом не сплатив.

Зважаючи на вищенаведене, позивач
просить суд стягнути з відповідача 328
157,24 грн. заборгованості за контрактом
№ 9 від 17.07.2012 року.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші право
чини.

Судом встановлено, що між сторонами
укладено контракт № 9 від 17.07.2012 року за
умовами якого позивач зобов'язався
прийняти та переробити сиру нафту, або
відпрацьовані нафтопродукти (далі по
тексту - сировина), а відповідач
прийняти нафтопродукти в асортименті,
які передаються на терміналі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез" по
проспекту Галузевому, 36 в м.
Кременчуці, та оплатити послуги по
переробці сировини.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець), зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться (частина 1). Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З наданих позивачем доказів та
пояснень сторін вбачається, що позивач
взяті на себе зобов'язання щодо надання
послуг з прийняття та перероблення
сировини виконав належним чином,
зауважень щодо вказаних послуг від
відповідача не надходило, тоді як
відповідач у визначений Контрактом
строк оплату за надані послуги не
здійснив.

Вищевказані обставини підтверджуються
актами приймання - передачі
нафтопродуктів (сировини для
переробки), актом від 31.07.2012 року №
ОУ-0000015 здачі - прийняття робіт (надання
послуг) та актом від 15.08.2012 року №
ОУ-0000016 здачі - прийняття робіт (надання
послуг), актами прийняття/передачі
нафтопродуктів (готова продукція) та
актом звірки взаєморозрахунків між
сторонами станом на 01.08.2013 року
(належним чином засвідчені копії
містяться вматеріалахх справи).

Таким чином, спір у даній справі виник у
зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань в частині оплати за
надані позивачем послуги згідно
контракту, внаслідок чого у Товариства
з обмеженою відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг" виникла
заборгованість перед Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Кремойл-Синтез" у розмірі
328 157,24 грн. , яка станом на день
розгляду даної справи є непогашеною.

Доказів протилежного суду не надано.

Судом також враховані письмові
пояснення позивача, з яких вбачається,
що у Додатковій угоді № 1 до Контракту
сторонами допущена описка, зокрема,
вказано, що дана угода є додатком № 1 до
контракту № 7 від 17.07.2012 року, хоча
фактично вона є додатком № 1 до
контракту № 9 від 17.07.2012 року.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Приймаючи до уваги те, що факт
наявності боргу у відповідача перед
позивачем у розмірі 328 157,24 грн. належним
чином доведений, документально
підтверджений і відповідачем, в
порядку статей 4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України не
спростований, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез" про
стягнення Товариства з обмеженою
відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг" 328 157,24
грн. заборгованості за контрактом № 9
від 17.07.2012 року підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати з судового збору за подання
даного позову покладаються на
відповідача.

Окрім того, як вже зазначалось судом, у
процесі розгляду даної справи було
розглянуто заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кремойл-Синтез" про забезпечення
позову, яка була подана позивачем 26.03.2014
року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.06.2011 року
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4
Закону України "Про судовий збір", за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору встановлюється у
розмірі 1.5 мінімальної заробітної
плати.

В порушення вищевказаних норм чинного
законодавства, позивач не сплатив
судовий збір за розгляд судом заяви про
забезпечення позову.

Відповідно до пункту 2.22 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" у разі коли ГПК не
передбачено можливості повернення
господарським судом заяви у зв'язку з
неподанням доказів сплати суми
судового збору (наприклад, заяви про
забезпечення позову), то суд повинен
розглянути зазначену заяву й за
відсутності таких доказів, а розподіл
відповідних сум судового збору
здійснити між сторонами згідно із
статтею 49 названого Кодексу у
залежності від результатів розгляду
відповідної заяви; про такий розподіл
може бути зазначено і в рішенні
(постанові) господарського суду,
прийнятому(-ій) за результатами
розгляду справи, або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи.

За таких обставин, судовий збір за
подання до суду заяви про забезпечення
позову у розмірі 1 827,00 грн. стягується з
позивача в доход Державного бюджету
України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"РосУкрЕнергоХолдінг"(03150, м. Київ, вул.
Червоноармійська, буд. 66 Б,
ідентифікаційний код 37142650) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез" (39610,
Полтавська область, м. Кременчук,
проїзд Галузевий, буд. 36,
ідентифікаційний код 37895857) 328 157 (триста
двадцять вісім тисяч сто п'ятдесят сім)
грн. 24 коп. заборгованості, 6 563 (шість
тисяч п'ятсот шістдесят три) грн. 15 коп.
судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кремойл-Синтез" (39610,
Полтавська область, м. Кременчук,
проїзд Галузевий, буд. 36,
ідентифікаційний код 37895857) в доход
Державного бюджету України 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору за подання заяви
про забезпечення позову.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.05.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк