ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25.04.14 № 910/7459/14. Суддя Митрохіна А.В.,
розглянувши

позовну заяву Мале приватне
підприємство виробничо-комерційний
центр "Регіон"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мобільний термінал"

про стягнення 272 872,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство
виробничо-комерційний центр "Регіон" в
особі ліквідатора Куліченка М.В.
звернулось до Господарського суду із
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мобільний термінал"
про стягнення з останнього
заборгованості у розмірі 272 872,00 грн.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява №331 від
17.04.2014 і додані до неї документи
підлягають поверненню позивачеві без
розгляду з наступних підстав:

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України (далі ГПК України) до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі,
або в належним чином засвідченій копії.

Письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Оригінали документів подаються, коли
обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені
тільки такими документами, а також в
інших випадках на вимогу
господарського суду.

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізит
"підпис". Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

За таких обставин, додані позивачем до
позовної заяви документи належним
чином не засвідчені, оскільки на
останніх відсутні відмітки відповідно
до вказаних вище вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо у
позовній заяві не вказано обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Частиною 2 статті 44 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013, 2.21, платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором.

Закон України "Про судовий збір"
визначає правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Разом з тим, відповідно до п. 3.1
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої Постановою
Правління Національного банку України
№22 від 21.01.2004 р., платіжне доручення
оформляється платником за формою,
наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту
№40 платіжного доручення (М.П.)
ставиться відбиток печатки платника,
зразок якої заявлений банку платника
в картці зі зразками підписів та
відбитка печатки, для - реквізиту №41
(підписи платника) ставляться підписи
(підпис) відповідальних осіб платника,
які повноважені розпоряджатися
рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту №51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Проте, у наданому разом з позовною
заявою №331 від 17.04.2014 платіжному
дорученні №1 (#126060738) від 16.04.2014 відсутні
підписи відповідальних осіб платника,
печатка позивача, тобто вказані
реквізити не заповнені, як того вимагає
вищезазначена Інструкція.

За приписами п. 4 ч. 1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву та додані до неї
документи без розгляду у випадку
неподання доказів сплати судового
збору у передбаченому порядку та
розмірі.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної і доданих до неї документів.

Законодавцем передбачено, що належним
доказом надсилання відповідачеві
копії позовної заяви є розрахунковий
документ встановленої форми, що
підтверджує надання послуг поштового
зв'язку - касовий чек, розрахункова
квитанція тощо. Доданий до позовної
заяви реєстр поштових відправлень,
поданий в оригіналі або належним чином
засвідченій копії, також може
вважатися належним доказом надсилання
відповідачеві копії позовної заяви;
таким доказом може бути й засвідчений
належним чином витяг з відповідного
реєстру.

Фактично до позовної заяви додано
фіскальний чек №8270 від 19.04.2014 та опис
вкладення у цінний лист, з якого
вбачається що позивачем на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мобільний термінал"
надіслано: всього документів 1 шт. на 6
аркушах, в той час як на адресу
Господарського суду міста Києва
позивачем надіслано: всього 12 додатків
на 89 аркушах.

Статтями 4-2 та 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що правосуддя у
господарських судах здійснюється на
засадах рівності всіх учасників
судового процесу перед законом і судом.
Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Принцип рівності сторін у процесі
вимагає, щоб кожній стороні надавалася
розумна можливість представляти
справу в таких умовах, які не ставлять
цю сторону у суттєво невигідне
становище відносно другої сторони (п. 87
Рішення у справі "Салов проти України"
від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти
України" від 15.05.2008 року зазначено, що
принцип рівності сторін передбачає, що
кожна сторона повинна мати розумну
можливість представляти свою сторону в
умовах, які не ставлять її в суттєво
менш сприятливе становище в порівнянні
з опонентом.

Змагальність означає таку побудову
судового процесу, яка дозволяє всім
особам - учасникам певної справи
обстоювати свої права та законні
інтереси, свою позицію у справі.
принцип змагальності є процесуальною
гарантією всебічного, повного та
об'єктивного з'ясування судом обставин
справи, ухвалення законного,
обґрунтованого і справедливого
рішення у справі.

З огляду на вищенаведене, надіславши на
адресу відповідача невідповідну
кількість додатків, позивач не
дотримуючись принципів господарського
процесу, порушив норми п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України.

Дані обставини є суттєвими, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Таким чином, суддя повертає позивачу
позовну заяву і додані до неї документи
без розгляду, якщо не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів, як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 63
ГПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму ВГСУ
№18 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", зокрема, абзацу 1 п.
3.5, де зазначено, що недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимог
ст.ст. 56, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Проаналізувавши всі наведені вище
обставини, суд дійшов висновку, що
позовна заява не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до господарського суду м.
Києва з позовом, відповідно до ч. 3 ст. 63
ГПК України.

Керуючись п.п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.В. Митрохіна