м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1121/14 22.05.14
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
до Державного територіально -
галузевого об'єднання
"Південно-західна залізниця"
про стягнення 39 178,27 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Костерний Д.О., Желінська
від відповідача: Майданік В.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство
"Центренерго" в особі відокремленого
підрозділу Трипільської теплової
електростанції (далі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Державного
територіально - галузевого об'єднання
"Південно-західна залізниця"
(далі-відповідач) про стягнення 39 178,27
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем не замовлялися послуги по
зважуванню вантажів, проведенню
маневрових робіт, зберіганню вантажу.
При цьому, документи, на підставі яких
проводилось списання спірної суми,
складені відповідачем у
односторонньому порядку, без участі
позивача і про складення таких
документів останній не був
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.03.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 14.04.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
14.04.2014р. судове засідання не відбулося
через участь судді Бондарчук В.В. на
загальних зборах суддів
Господарського суду міста Києва
відповідно до Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» та Закону
України «Про відновлення довіри до
судової влади в Україні».
Ухвалою суду від 14.04.2014 р. призначено
розгляд справи на 28.04.2014 р. за участю
представників сторін.
24.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник позивача
подав заяву про виправлення технічної
помилки, в якій зазначає, що позивачем
було допущено технічну помилку у
тексті позовної заяви в зазначенні
актів, номеру вагону, накладної та суми.
У судовому засіданні 28.04.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 22.05.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
21.05.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник позивача
подав заперечення на відзив, в яких
зазначив, що жодного документу, який би
підтверджував, що позивач, як одержувач
вантажу, замовляв у залізниці
додаткові послуги згідно договору
№2036103, або порушив обов'язки одержувача
по своєчасному вивантаженню на
піввагонів, відповідач не надав.
У судовому засіданні 22.05.2014 р. через
загальний відділ діловодства
представник відповідача подав
додаткові пояснення та заперечення.
У даному судовому засіданні
представники позивача підтримали
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача проти позову
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 22.05.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2010 між Державним територіально -
галузевим об'єднанням
"Південно-західна залізниця" та
Відкритим акціонерним товариством
"Центренерго" в особі відокремленого
підрозділу Трипільської теплової
електростанції укладено договір № 2036103
про організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги, умовами
якого передбачено, що відповідач
зобов'язався надавати послуги,
пов'язанні з перевезенням вантажів, а
позивач - сплачувати передбачені
договором та законодавством платежі.

Найменування Відкритого акціонерного
товариства "Центренерго" було змінено
на Публічне акціонерне товариство
"Центренерго" на підставі рішення
Загальних зборів акціонерів від 23.07.1998
р. та затверджене статутом товариства.

Пунктом 2.2.1 договору сторони погодили,
що для проведення розрахунків і обліку
сплачених сум відповідач відкриває для
вантажовласника особовий рахунок 2036103.

Відповідно до п. 2.2.6. договору
відповідач списує з особового рахунку
позивача відповідні суми (провізну
плату, додаткові збори, штрафи, пеню) на
підставі перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами,
контейнерами і т. ін.

01.06.2011 р. між сторонами було укладено
додаткову угоду №1 до вказаного
Договору, де пункт 2.2.6 виклали в
наступній редакції: "Списувати з
додаткового особового рахунку 6410072
відповідні суми (провізну плату,
додаткові збори,плату за користування
вагонами і контейнерами, штрафи, пеню)
на підставі перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами,
контейнерами і т. ін.».

22.06.2013 р. станцією «Трудова Дон ж.д.» був
складений акт загальної форми № 257-а
(час складання не зазначений), у якому
зазначено, що вагон № 68980903 затриманий
на станції 14.06.2013 р. о 21 год. 35 хв. у
зв'язку з понаднормативною різницею
завантаження візків. Виправлення
навантаження виконано шляхом
переміщення вантажу. Час закінчення
затримки 22.06.2013 р. о 12 год. 10 хв. Затримка
вагону сталася через порушення
вантажовідправником вимог пункту 4.3.
глави 1 частини 1 додатку 14 до СМГС.
Загальна сума витрат - 2 896,18 грн. без ПДВ.

22.06.2013 р. станцією «Трудова Дон ж.д.» був
складений акт загальної форми № 259-а
(час складання не зазначений), у якому
зазначено, що вагон № 60306453 затриманий
на станції 17.06.2013 р. о 17 год. 35 хв. у
зв'язку з понаднормативною різницею
завантаження візків. Виправлення
навантаження виконано шляхом
переміщення вантажу. Час закінчення
затримки 22.06.2013 р. о 12 год. 10 хв. Затримка
вагону сталася через порушення
вантажовідправником вимог пункту 4.3.
глави 1 частини 1 додатку 14 до СМГС.
Загальна сума витрат - 2 885,88 грн. без ПДВ.

23.06.2013 р. станцією «Булавін Дон ж.д.» був
складений акт загальної форми № 262-а
(час складання не зазначений), у якому
зазначено, що вагон № 66372533 затриманий
на станції 18.06.2013 р. о 09 год. 01 хв. у
зв'язку з понаднормативною різницею
завантаження візків. Виправлення
навантаження виконано шляхом
переміщення вантажу. Час закінчення
затримки 23.06.2013 р. о 13 год. 15 хв. Затримка
вагону сталася через порушення
вантажовідправником вимог пункту 4.3.
глави 1 частини 1 додатку 14 до СМГС.
Загальна сума витрат - 2 885,88 грн. без ПДВ.

25.06.2013 р. станцією «Трудова Дон ж.д.» був
складений акт загальної форми №271-а
(час складання не зазначений), у якому
зазначено, що вагон №67902361 затриманий
на станції 17.06.2013 р. о 17 год. 35 хв. у
зв'язку з понаднормативною різницею
завантаження візків. Виправлення
навантаження виконано шляхом
переміщення вантажу. Час закінчення
затримки 25.06.2013 р. о 13 год. 40 хв. Затримка
вагону сталася через порушення
вантажовідправником вимог пункту 4.3.
глави 1 частини 1 додатку 14 до СМГС.
Загальна сума витрат - 2 896,18 грн. без ПДВ.

25.06.2013 р. станцією «Трудова Дон ж.д.» був
складений акт загальної форми № 272-а
(час складання не зазначений), у якому
зазначено, що вагон № 65888281 затриманий
на станції 17.06.2013 р. о 17 год. 35 хв. у
зв'язку з понаднормативною різницею
завантаження візків. Виправлення
навантаження виконано шляхом
переміщення вантажу. Час закінчення
затримки 25.06.2013 р. о 13 год. 40 хв. Затримка
вагону сталася через порушення
вантажовідправником вимог пункту 4.3.
глави 1 частини 1 додатку 14 до СМГС.
Загальна сума витрат - 2 896,18 грн. без ПДВ.

27.06.2013 р. станцією «Трудова Дон ж.д.» був
складений акт загальної форми № 276-а
(час складання не зазначений), у якому
зазначено, що вагон № 68823582 затриманий
на станції 17.06.2013 р. об 11 год. 40 хв. у
зв'язку з понаднормативною різницею
завантаження візків. Виправлення
навантаження виконано шляхом
переміщення вантажу. Час закінчення
затримки 27.06.2013 р. о 13 год. 15 хв. Затримка
вагону сталася через порушення
вантажовідправником вимог пункту 4.3.
глави 1 частини 1 додатку 14 до СМГС.
Загальна сума витрат - 2 896,18 грн. без ПДВ.

27.06.2013 р. станцією «Трудова Дон ж.д.» був
складений акт загальної форми № 277-а
(час складання не зазначений), у якому
зазначено, що вагон № 60394566 затриманий
на станції 19.06.2013 р. о 06 год. 05 хв. у
зв'язку з понаднормативною різницею
завантаження візків. Виправлення
навантаження виконано шляхом
переміщення вантажу. Час закінчення
затримки 27.06.2013 р. о 13 год. 15 хв. Затримка
вагону сталася через порушення
вантажовідправником вимог пункту 4.3.
глави 1 частини 1 додатку 14 до СМГС.
Загальна сума витрат - 2 885,88 грн. без ПДВ.

27.06.2013 р. станцією «Трудова Дон ж.д.» був
складений акт загальної форми № 280-а
(час складання не зазначений), у якому
зазначено, що вагон № 68699875 затриманий
на станції 21.06.2013 р. о 14 год. 53 хв. у
зв'язку з понаднормативною різницею
завантаження візків. Виправлення
навантаження виконано шляхом
переміщення вантажу. Час закінчення
затримки 27.06.2013 р. о 15 год. 20 хв. Затримка
вагону сталася через порушення
вантажовідправником вимог пункту 4.3.
глави 1 частини 1 додатку 14 до СМГС.
Загальна сума витрат - 2 896,18 грн. без ПДВ.

02.07.2013 р. станцією «Нижньодніпровськ -
вузол» був складений акт загальної
форми №1081 (час складання не
зазначений), у якому зазначено, що вагон
№68724616 затриманий на станції у зв'язку з
нерівномірним завантаженням візків,
Комерційна несправність усунута. Вагон
простояв з 27.06.2013 о 12 год. 43 хв. по 02.07.2013 о
17 год. 00 хв. Загальна сума витрат - 5 615,10
грн. та ПДВ 1 123,02 грн.

02.07.2013 р. станцією «Нижньодніпровськ -
вузол» був складений акт загальної
форми №1083 (час складання не
зазначений), у якому зазначено, що вагон
№67396663 затриманий на станції у зв'язку з
нерівномірним завантаженням візків,
Комерційна несправність усунута. Вагон
простояв з 27.06.2013 о 12 год. 43 хв. по 02.07.2013 о
17 год. 00 хв. Загальна сума витрат - 3 894,92
грн. та ПДВ 778,98 грн.

На підставі вищезазначених актів
загальної форми ДТГО "Південно -
західна залізниця" стягнула з ПАТ
"Центренерго" Трипільська ТЕС кошти за
маневрову роботу, збір та зберігання
вантажу у вагонах, за зважування, за
повідомлення вантажовласника по
телеграфу, за користування вагонами
суму 39 178,27 грн.

Утримання коштів підтверджується
матеріалами справи, зокрема
документами ДТГО: - накопичувальними
картками №06070242, №06070243, №06070244, №07070256,
№; - переліком Тех. ПД № 0607 від 06.07.2013 р.
та №0707 від 07.07.2013 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначає, що кошти у розмірі 39 178,27 грн.
були списані відповідачем з рахунку
позивача неправомірно, а тому є
безпідставно отриманими та на даний
час відповідачем не повернуті.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
підставами для виникнення цивільних
прав і обов'язків передбачає, зокрема,
як договори та інші правочини, так і те,
що цивільні права і обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу
України, за договором перевезення одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за вантаж
встановлену плату.

Стаття 908 ЦК України, яка
кореспондується зі статтею 307 ГК
України, встановлює, що умови
перевезення вантажу, пасажирів і
багажу окремими видами транспорту, а
також відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Таким чином, права і обов'язки сторін
виникають не лише з умов укладеного
ними договору, а й на підставі норм,
установлених актами законодавства, в
тому числі нормативно-правових актів,
які регулюють взаємовідносини у певних
випадках.

Частиною 2 ст. 916 Цивільного кодексу
України встановлено, що плата за
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти, що здійснюється транспортом
загального користування, визначається
за домовленістю сторін, якщо вона не
встановлена тарифами, чи у
встановленому порядку.

Згідно зі статтею 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.
Аналогічні приписи містить частина 1
статті 623 Цивільного кодексу України

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу
України передбачено, що до складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

При цьому, відповідно до частини 1
статті 614 Цивільного кодексу України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Суд зазначає, що відшкодування збитків
є одним із видів правової
відповідальності і для застосування
такої міри відповідальності необхідна
наявність всіх елементів складу
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки; шкідливого результату такої
поведінки -збитків; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та
збитками; вини особи, яка заподіяла
шкоду. У разі відсутності, хоча б одного
з елементів відповідальність у вигляді
відшкодування збитків не наступає.

Статтею 2 Статуту залізниць України
передбачено, що обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом визначає Статут залізниць
України.

Відповідно до пункту 6 Статуту
залізниць України, вантажовідправник
(відправник вантажу, вантажовласник) -
зазначена в документі на перевезення
вантажу (накладній) юридична чи фізична
особа, яка довіряє вантаж залізниці для
його перевезення.

Як встановлено судом в залізничних
накладних вантажовідправником вагонів
значиться ПАТ «ЦЗФ «Узлівська» та ПАТ
«ЦЗФ «Вуглегірська».

Приписами статей 30, 32 Статуту залізниць
України, встановлено, що завантаження
у вагони здійснюється
вантажовідправником, який зобов'язаний
здійснювати завантаження з виконанням
технічних умов.

Відтак, передбачене статтею 124 Статуту
залізниць України зобов'язання,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, порта, підприємства
(організації) відшкодувати залізниці
збитки, завдані внаслідок пошкодження
рухомого складу, перевантаження,
неправильного навантаження,
застосування неякісної упаковки або
неправильного кріплення вантажу,
здійснюється з урахуванням принципу
вини.

Отже, за висновком суду, оскільки
позивач не є вантажовідправником
вугілля, то він і не є особою, яка
відповідає за наслідки неправильного
заповнення накладної, неправильного
завантаження, перевантаження, тощо.

Крім того, Договором не передбачено
зобов'язання позивача, який є
отримувачем вантажу, контролювати
рівномірне завантаження
вантажовідправниками вагонів з
вугіллям. З матеріалів справи не
вбачається причинного зв'язку між
протиправною поведінкою позивача та
збитками відповідача, а також вини
позивача у заподіянні збитків
відповідачу.

Таким чином, враховуючи вимоги закону
та встановлені господарським судом
обставини справи, суд вважає, що
відповідач помилково дійшов висновку
про порушення позивачем договірних
зобов'язань та наявності підстав для
відшкодування завданих збитків за
рахунок останнього і вважає, що у діях
ПАТ "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
відсутні ознаки складу цивільного
правопорушення, що відповідно до
статей 22, 623 Цивільного кодексу України
та статті 224 Господарського кодексу
України, унеможливлює стягнення з
позивача збитків, пов'язаних з
додатковими витратами залізниці із-за
неправильного завантаження вантажу
вантажовідправниками.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про
залізничний транспорт" встановлення
тарифів на вантаж, пасажирів, багажу,
вантажобагажу залізничним транспортом
(за приміських пасажирських
перевезень) у межах України
здійснюється на підставі цінової та
тарифної політики у порядку, що
визначає Кабінет Міністрів України.
Порядок розрахунків за перевезення і
послуги врегульований ст.62 Статуту
залізниць і Правилами розрахунків за
перевезення вантажів, тобто
спеціальними нормами права. Статутом
залізниць України визначені обов'язки,
права і відповідальність залізниць,
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом. Ці відносини визначаються
залізничною накладною: відправник
повинен належним чином виконати
обов'язки відправника, залізниця -
обов'язки перевізника, одержувач -
своєчасно прийняти, вивантажити
вантаж, очистити вагони та повернути.
Відправник зобов'язаний вносити в
накладну тільки правдиві відомості та
відмітки, оскільки відповідальність за
достовірність даних накладної
передбачена вимогами Статуту і
покладається вона на відправника. У
накладній, зокрема, зазначається маса
вантажу, що надається для перевезення.
За загальним правилом, встановленим
пунктом 5 Правил приймання вантажів до
перевезення та пунктом 37 Статуту
залізниць, масу вантажу визначає
відправник. Про спосіб визначення маси
вантажу відправник зобов'язаний
зазначити у накладній.

Згідно з пунктом 24 Статуту залізниць,
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноту відомостей, зазначених ними
у накладній.

Відповідно до пункту 2.3 Правил
оформлення перевізних документів, у
графі "Правильність внесених у
накладну відомостей підтверджую"
представник відправника вказує свою
посаду і розбірливо розписується,
засвідчуючи правильність відомостей,
вказаних ним у перевізному документі.

Вантажовідправники ПАТ «ЦЗФ
«Узлівська» та ПАТ «ЦЗФ
«Вуглегірська», завантаживши вагон з
вугіллям та склавши перевізні
документи, передали їх Донецькій
залізниці до перевезення, остання
прийняла вказані вагони без зауважень,
про що свідчать відбитки печатки
станції відправлення на залізничних
накладних, жодних порушень щодо
нерівномірності завантаження вагонів
залізницею при погрузці зафіксовано не
було.

Відповідно до параграфу 19 розділу 1
Технічних умов навантаження і
кріплення вантажів на відкритому
рухомому складі (далі - Технічні умови)
правильність розміщення та кріплення
вантажів перевіряє Залізниця.

Згідно п. 2.1. Правил комерційного огляду
поїздів та вагонів, затверджених
наказом Укрзалізниці від 26.04.2006 р, №
152-Ц, усі вагони, які прибувають і
відправляються зі станції, де
розташований пункт комерційного
огляду, повинні оглядатися у
комерційному відношенні.

Відповідно до Переліку комерційних
несправностей, за наявності яких
вагони забороняється відправляти зі
станції (додаток 2 до п.2.1. правил
комерційного огляду дів та вагонів)
забороняється ставити в поїзди
напіввагони, що завантажені з
порушенням технічних умов
навантаження та кріплення вантажу на
відкритому рухомому складі.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач стверджує, що вищезазначені
грошові кошти у сумі 39 178,27 грн. були
списані відповідачем з особового
рахунку позивача безпідставно та
необґрунтовано. Суд з даним
твердженням погоджується. Позивачем не
замовлялися послуги по зважуванню
вантажів, проведення маневрових робіт,
зберігання вантажу, а телеграм позивач
не отримував. Документи, на підставі
яких проводилося списання спірної
суми, складені відповідачем у
односторонньому порядку, без участі
позивача і про складення таких
документів позивач своєчасно та
належним чи не був проінформований.
Позивач не приймав участі і не
підписував акти загальної форми, не
отримував від відповідача повідомлень
про затримку вагонів. В актах загальної
форми не зазначено вид нерівномірності
(завантаження поздовжнє, поперечне
зміщення) спірних вагонів. При
складанні актів загальної форми
відповідачем порушувались вимоги п.8 та
п.10 Правил користування вагонами і
контейнерами, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
25.02.1999 року № 113. Затримка вагонів, як і
їх подача, була здійснена відповідачем
поза волею позивача.

Крім того, згідно з п.п.2, 3 Правил
користування вагонами та контейнерами,
за користування вагонами і
контейнерами вантажовідправники,
вантажоодержувачі, власники під'їзних
колій, порти, організації, установи,
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності
(вантажовласники) вносять плату. Облік
часу користування вагонами і
контейнерами та нарахування плати за
користування ними провадиться на
станціях відправлення та призначення
за відомістю плати за користування
вагонами ГУ-46 (додаток 1). В даному
випадку, залізницею не надані
відомості плати за користування
вагонами , як це передбачено п.4 Правил
користування вагонами, таку відомість
позивач не підписував, а залізницею
позивачу вона не надавалася.

Також слід зазначити, що наявними
документами не підтверджено
необхідність затримання спірних
вагонів на зазначений у актах
загальної форми час, що у деяких
випадках перевищує граничний час
затримки, встановлений у 48 годин
розпорядженням ЦЗМ-14/590 від 06.06.2011.

У відповідності до п. 8 та п. 10 Правил
користування вагонами і контейнерами,
обов'язок вантажовласника оплатити
збір за зберігання вагонів та плату за
їх використання у випадку їх затримки
виникає виключно за умови, що така
затримка з вини вантажовласника або з
причин, які залежать від
вантажовласника.

Обставини, які б свідчили про вину
позивача у затримці вагонів у актах
загальної форми відсутні.

Відповідно до п.4.4 Тарифного
керівництва №1 збір за зважування не
нараховується за контрольні перевірки
маси вантажу, визначеної
вантажовідправником, (стаття 24 Статуту
залізниць України)

Згідно з п.4.3 Розділу 3 Тарифного
керівництва №1 збір за маневрову
роботу стягується згідно з п.1.8.
Відповідно до цього пункту збір за
маневрову роботу нараховується у разі,
якщо ця послуга надається на вимогу
власника під'їзної колії,
вантажовласника або порту. Такої
вимоги від Трипільської ТЕС не
надходило.

Отже, оскільки даний збір
нараховується лише при наявності
вимоги власника в колії, а докази
наявності такої вимоги відсутні, тому й
відсутні підстави для нарахування
даного збору.

Також Трипільська ТЕС не отримувала
жодної телеграми з повідомленням про
затримку вагонів, а тому стягнення
коштів за "уведомление грузовладельца
по телеграфу" також є безпідставним.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідачем було списано
з рахунку позивача спірні кошти на
загальну 39 178,27 грн. - необґрунтовано та
безпідставно.

Відтак, відповідачем нормативно та
документально не обґрунтовано
нарахування збору за повідомлення,
маневрову роботу, за зберігання та
користування вагонами, тощо.

Абзацом 2 п. 2.3. Правил розрахунків за
перевезення вантажів, затверджених
наказом Мінтрансу України № 644 від
21.11.2000 (далі Правила розрахунків)
встановлено, що з договором залізниця
відкриває особовий рахунок кожному
відправнику (одержувачу, експедитору) з
присвоєнням коду платника.

Пунктом 2.5. Правил розрахунків,
встановлено, що платник згідно з
договором у передоплати перераховує на
рахунок розрахункового підрозділу
кошти для перевезень і додаткових
послуг.

Абзацами 1, 2 п. 2.6. Правил розрахунків,
встановлено, що розрахунковий
підрозділ веде облік надходження
коштів на особовий рахунок платника і
використання їх платником для оплати
перевезень та наданих залізницею
послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється
на підставі перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами та
контейнерами, за забирання вагонів та
маневрову роботу, які можуть бути
оформлені в електронному вигляді (з
накладенням електронного цифрового
підпису).

Стягуючи з відповідача кошти за
додаткові послуги відповідач виходив з
того, що відповідно до пункту 2.2.6
Договору між сторонами залізниця має
право списувати з додаткового
особового рахунку 6410072 відповідні суми
(провізну плату, додаткові збори,плату
за користування вагонами і
контейнерами, штрафи, пеню) на підставі
перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами,
контейнерами і т. ін.

Зі змісту зазначеного пункту
вбачається, що Договір встановлює
тільки підстави списання коштів, але не
передбачає порядку такого списання.

Але суд враховує, що відповідно до
пункту 2.6 Правил розрахунків за
перевезення вантажів (затверджених
наказом Міністерства транспорту
України №644 від 21.11.2000) списання коштів
з рахунку платника здійснюється,
зокрема, на підставі накопичувальних
карток із зазначенням в них відомостей
про надані послуги і їх вартість. Ці
відомості підтверджуються підписами
працівників станції і платника, а в
разі їх непогодження представник
вантажовласника зобов'язаний
підписати їх із застереженням. В такому
разі спірні питання повинні
вирішуватися у претензійно-позовному
провадженні.

Суд вважає, що плата за надання послуг
може стягуватися залізницею тільки
після узгодження з вантажовласником -
тобто в даному випадку з позивачем у
справі.

Відповідно до укладеного договору
залізниці надано право списувати кошти
рахунку ПАТ "Центренерго" в особі
Трипільської ТЕС тільки за надані
послуги та надані роботи.
Підтвердження виконаних робіт та
наданих послуг засвідчується підписом
представника у накопичувальній картці.
Тільки підпис представника у
накопичувальній картці дає право
залізниці списувати кошти з його
рахунку. Накопичувальні картки №06070242,
06070243, 06070244, 07070256 підписані Трипільською
ТЕС із запереченням. Відповідно до
Роз'яснення Президії ВГСУ №04-5/601 від
29.05.2002 р. - залізниця не має права
списувати спірні суми із попередньої
оплати.

Тому надані залізницею Трипільській
ТЕС у даній справі копії документів
свідчать про складання залізницею
документів про надання послуг в
односторонньому порядку, без участі
позивача і поза його волею, а дії
залізниці по списанню коштів без згоди
власника з його рахунку є порушенням
договірних зобов'язань.

Суд прийшов до висновку, що у даній
справі позивач підписав частину
накопичувальних карток із
застереженням, що є доказом
відсутності його згоди на списання
спірної суми. А тому безакцептне
списання відповідачем зазначених
коштів із особового рахунку позивача
суперечить встановленому
законодавством порядку.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 22.04.2014 р. у справі №910/18306/13
та у постанові Верховного Суду України
від 17.01.2006 у справі №5/33(22/139).

Отже, відповідно до ст.193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно частини 2 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 1212
Цивільного кодексу України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Таким чином, враховуючи відсутність
правових підстав у відповідача для
списання спірних грошових сум з
рахунку позивача, так як останній не
був вантажовідправником вугілля і тому
не є особою, яка повинна відповідати за
наслідки неправильного завантаження
вантажу, а також враховуючи те, що
позивач підписав накопичувальні
картки із застереженням, що є доказом
відсутності його згоди на списання
спірної суми, а тому безакцептне
списання відповідачем зазначених
коштів із особового рахунку позивача
суперечить встановленому
законодавством порядку, а відтак
відповідач зобов'язаний повернути
позивачу грошові кошти у сумі 39 178,27 грн.
як отримані без достатньої правової
підстави.

В силу вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна із сторін повинна довести
належними та допустимими доказами ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
задовольнити.

2. Стягнути з Державного територіально -
галузевого об"єднання
"Південно-західна залізниця" (01034, м.
Київ, Шевченківський район, вул.
Лисенка, буд. 6, ідентифікаційний код -
04713033) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Центренерго" в особі відокремленого
підрозділу Трипільської теплової
електростанції (03151, м. Київ,
Солом'янський район, вул. Народного
ополчення, буд. 1, ідентифікаційний код -
22927045) 39 178 (тридцять дев'ять тисяч сто
сімдесят вісім) грн. 27 коп. -
безпідставно списаних коштів та 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 23.05.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.