КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"29" травня 2014 р. Справа №910/2602/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна
Р.І.

суддів:
Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Українська автомобільна корпорація»
на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 25.03.2014р. у справі № 910/2602/14, що
винесена за розглядом заяви Публічного
акціонерного товариства «Українська
автомобільна корпорація» про видачу
судового наказу на виконання рішення
Постійно діючого третейського суду
«Захист прав» при Всеукраїнській
громадській організації
«Мерседес-Бенц Клуб Україна» від
02.03.2012р. у справі № 01/12

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Українська автомобільна

корпорація»

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

про стягнення боргу по орендній
платі

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.03.2014р. у справі № 910/2602/14
відмовлено у задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
«Українська автомобільна корпорація»
про видачу судового наказу на
виконання рішення Постійно діючого
третейського суду «Захист прав» при
Всеукраїнській громадській
організації «Мерседес-Бенц Клуб
Україна» від 02.03.2012р. у справі № 01/12.

У поданій апеляційній скарзі скаржник
просить:

- поновити строк подання апеляційної
скарги на ухвалу Господарського суду
міста Києва від 25.03.2014р. по справі №
910/2602/14 про відмову у задоволенні заяви
про видачу виконавчого документу
(судового наказу) на примусове
виконання рішення третейського суду по
справі № 01/12 від 02.03.2012р.;

- прийняти апеляційну скаргу до свого
провадження;

- скасувати ухвалу Господарського суду
м. Києва від 25.03.2014р. по справі № 910/2602/14
про відмову у задоволенні заяви про
видачу виконавчого документу (судового
наказу) на примусове виконання рішення
третейського суду по справі № 01/12 від
02.03.2012р., і, прийняти (постановити) нове
рішення про задоволення заяви
Публічного акціонерного товариства
«Українська автомобільна корпорація»,
Філія «Автоцентр на Столичному» про
видання виконавчого документу
(судового наказу) про примусове
виконання рішення Третейського суду
«Захист прав» при Всеукраїнській
громадській організації
«Мерседес-Бенц Клуб Україна»
постановленого по справі № 01/12 02
березня 2012 року про стягнення з ФОП
ОСОБА_2 заборгованості по орендній
платі за користування майном у сумі 38 500
грн..

За розглядом матеріалів поданої
апеляційної скарги, остання підлягає
поверненню з наступних підстав.

Статтею 53 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що за заявою сторони,
прокурора чи з своєї ініціативи
господарський суд може визнати причину
пропуску встановленого законом
процесуального строку поважною і
відновити пропущений строк.

Виходячи зі змісту положень ст. 53
Господарського процесуального кодексу
України, поважними причинами
визнаються лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення сторони та пов'язані
з дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій
та підтверджені належними доказами.

Клопотання про відновлення строку
подання апеляційної скарги з огляду на
приписи статті 53 Господарського
процесуального кодексу повинно
містити обґрунтування поважності
причин пропуску такого строку (за
необхідності - з посиланням на
відповідні докази, які подаються
апеляційному господарському суду на
загальних підставах).

В пункті 1 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України «Про
деякі питання практики застосування
норм Господарського процесуального
кодексу України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» від 15.03.2007 № 01-8/123
зазначено: «Згідно з частиною першою
статті 53 ГПК за заявою сторони,
прокурора чи з своєї ініціативи
господарський суд може визнати причину
пропуску встановленого законом
процесуального строку поважною і
відновити пропущений строк.

Отже, наведена норма пов'язує
можливість відновлення процесуального
строку з обов'язковою наявністю
поважної причини (чи причин) пропуску
відповідного строку. Це стосується й
тих випадків, коли таке відновлення
здійснюється з ініціативи
господарського суду, що має зазначити
відповідну причину (причини) в судовому
рішенні, в якому йдеться про
відновлення строку. Якщо відновлення
процесуального строку здійснюються за
заявою сторони чи прокурора, заявник
повинен обґрунтувати поважність
причини (причин) пропуску строку, в разі
необхідності - з поданням доказів цього
за загальними правилами розділу V ГПК.»

Таким чином, згідно приписів ст. 53 та ч. 2
ст. 93 ГПК України, апеляційний суд при
розгляді клопотання про відновлення
строку подання апеляційної скарги має
враховувати, що відповідно до норм ст. 53
ГПК України суд може відновити
пропущений строк у разі наявності
поважних причин пропуску строку.

Приймаючи до уваги, що Господарський
процесуальний кодекс України не
пов'язує право суду відновити
пропущений процесуальний строк лише з
певним колом обставин, що спричинили
пропуск строку, доводи та обставини,
які наведені на обґрунтування
клопотання про відновлення строку
мають бути підтверджені належними
доказами у справі відповідно до вимог
ст.ст. 33, 34 ГПК України та оцінюватись
відповідно до норм ст. 43 ГПК України.

Провадження у справах про оскарження
рішень третейських судів та про видачу
виконавчих документів на примусове
виконання рішень третейських судів є
предметом регулювання розділу XIV-1 ГПК
України, відповідно містить спеціальні
норми процесуального закону, які
підлягають застосуванню, зокрема при
розгляді справи № 910/2602/14.

Згідно з положеннями ч. 1 статті 122-11 ГПК
України за результатами розгляду заяви
про видачу виконавчого документа на
примусове виконання рішення
третейського суду господарський суд
виносить (постановляє) ухвалу про
видачу виконавчого документа або про
відмову у видачі виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду за правилами,
передбаченими цим Кодексом для
прийняття (ухвалення) рішення.

В силу положень ч. 4 ст. 85 ГПК України
повне рішення повинно бути складено у
строк не більше п'яти днів з дня
проголошення вступної і резолютивної
частини рішення.

Таким чином, посилання в апеляційній
скарзі на те, що заявнику не було відомо
коли буде складено повний текст ухвали
суду яка оголошена в судовому
засіданні 25.03.2014р. не свідчить про
наявність поважних причин пропуску
процесуального строку на оскарження
вказаної ухвали, оскільки заявником не
надано доказів які б підтверджували
звернення представника до суду у
передбачені законом строки з метою
отримання повного тексту ухвали (п'ять
днів відколи повинно бути складено
повне рішення згідно з положеннями ч. 4
ст. 85 ГПК України).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення, а також на перегляд
справи Верховним Судом України.

Строк на оскарження ухвали
господарського суду про відмову у
видачі виконавчого документа в
апеляційному порядку встановлений у ч.
3 ст. 122-11 ГПК України і такий становить
п'ятнадцять днів з дня її винесення
господарським судом.

Положеннями ГПК України настання
строку на подання апеляційної скарги
не ставиться в залежність від дати
отримання ухвали суду стороною,
складення повного тексту ухвали чи
ознайомлення представника з
матеріалами справи, а такий
встановлений законом - обчислюється з
дня винесення господарським судом
ухвали - протягом п'ятнадцяти днів.

Оскаржувана ухвала оголошена 25.03.2014р. у
судовому засіданні, в якому був
присутнім представник заявника - ПАТ
«Українська автомобільна корпорація»
Фуртас О.М., зазначена ухвала була
надіслана іншому учаснику судового
процесу (відповідачу у третейському
спорі) 27.03.2014р., представник якого не був
присутній в судовому засіданні при
винесенні ухвали.

У п. 3.18 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено наступне:

- за змістом статті 87 ГПК надіслання
повних рішень та ухвал сторонам,
прокурору, третім особам, які були
присутні в судовому засіданні, законом
не передбачено (за винятком ухвали, в
якій роз'яснюється рішення суду, що за
змістом частини п'ятої статті 89 ГПК
надсилається особам, які брали участь у
справі, а також державному виконавцю,
якщо рішення суду роз'яснено за його
заявою, незалежно від присутності
зазначених осіб у судовому засіданні);

- водночас ці сторони, прокурор, треті
особи (які були присутні в судовому
засіданні) мають право згідно з
частиною другою статті 22 ГПК
знайомитися з відповідними
процесуальними актами, знімати їх
копії, а також заявляти клопотання про
видачу їм належно засвідчених копій
судових рішень.

- за обґрунтованим письмовим
клопотанням учасника судового процесу,
який був присутній в судовому
засіданні, суд з урахуванням
конкретних обставин справи може
надіслати повне судове рішення
відповідному учасникові
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Підставами для цього може
бути, зокрема, знаходження (проживання)
заявника не за місцем знаходження
господарського суду або інші поважні
причини, що перешкоджають отриманню
копій судового рішення безпосередньо в
суді.

Жодних заяв про видачу ухвали суду
винесеної 25.03.2014р. у справі 910/2602/14 від
ПАТ «Українська автомобільна
корпорація» Господарським судом міста
Києва не отримувалось, представник до
суду з клопотаннями про ознайомлення з
матеріалами справи, або ж з клопотанням
про надіслання повного тексту ухвали
проголошеної в судовому засіданні
25.03.2014р. не звертався.

Про наявність обставин, які б
перешкоджали вчинити зазначені дії,
протягом передбаченого законом строку
на оскарження ухвали від 25.03.2014р.
заявником в апеляційній скарзі не
зазначено.

Позиція апелянта про те, що ч. 6 ст. 122-11
ГПК України має застосовуватись у
відношенні усіх ухвал винесених за
результатами розгляду заяви про видачу
виконавчого документу на виконання
рішення третейського суду, не
узгоджується з приписами вказаної
статті, якими чітко визначено, що саме
ухвала про видачу виконавчого
документа на примусове виконання
рішення третейського суду
направляється сторонам протягом п'яти
днів з дня її прийняття.

Згідно з частиною третьою статті 22 ГПК
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
інтересів другої сторони...

Строк на оскарження в апеляційному
порядку ухвали про відмову у видачі
виконавчого документа постановленої в
судовому засіданні є таким, що
закінчився 09.04.2014р..

Апеляційну скаргу подано до суду
05.05.2014р. (надіслано поштою), і в
обґрунтування пропуску строку
апелянтом зазначено, що він до 22.04.2014р.
не мав повного тексту оскаржуваної
ухвали і не міг процесуальними
засобами її отримати, процесуально
підтвердити чи спростувати факт
наявності повного (підписаного) тексту
оскаржуваної ухвали на той час.

Зазначене не відповідає дійсності, не
підтверджено належними доказами, не
свідчить про те, що у скаржника
існували об'єктивно непереборні, що не
залежали від його волевиявлення та
пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами обставини
для своєчасного вчинення такої
процесуальної дії, як звернення до суду
з апеляційною скаргою у встановлений
процесуальним законом строк - 15 днів з
дня винесення оскаржуваної ухвали.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні
у присутності представника товариства,
повний текст ухвали від 25.03.2014р. був
підготовлений судом станом на 27.05.2014р.
(дата відправлення ухвали відповідачу),
на вказану дату ухвала суду була також
направлена до Єдиного державного
реєстру судових рішень, тобто без
порушення передбачених ГПК України
строків для виготовлення
процесуальних документів та
направлення їх учасникам судового
процесу.

Жодних поважних причин, які
унеможливили звернення заявника до
суду з клопотанням про отримання
повного тексту ухвали, про
ознайомлення з матеріалами справи, в
апеляційній скарзі не зазначено, про
обставини, які стали перешкодою у, хоча
б, направленні поштою відповідного
клопотання до суду не свідчать, а ні
матеріали справи, а ні наведені доводи
скаржника.

Враховуючи викладені обставини,
апеляційний суд не вбачає підстав для
задоволення поданого клопотання та
відмовляє в поновленні строку на
апеляційне оскарження ухвали
Господарського суду міста Києва від
25.03.2014 року.

В зв'язку з відмовою у відновленні
строку на апеляційне оскарження
апеляційна скарга не приймається судом
і повертається скаржнику без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
апеляційним господарським судом, якщо
скаргу подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про відновлення цього
строку або таке клопотання відхилено.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» встановлено, що сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі відмови у відкритті
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 4-6, 53, 86, п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відновленні пропущеного
строку на подання апеляційної скарги
на ухвалу Господарського суду м. Києва
від 25.03.2014р. у справі № 910/2602/14.

2. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Українська
автомобільна корпорація» на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
25.03.2014р. у справі № 910/2602/14 з доданими до
неї документами повернути скаржнику.

3. Повернути Публічному акціонерному
товариству «Українська автомобільна
корпорація» в особі філії «Автоцентр
на Столичному» (03045, м. Київ, Столичне
шосе 90, ідент. код 26315758) з Державного
бюджету України 913, 50 грн. (дев'ятсот
тринадцять гривень 50 копійок) судового
збору, сплаченого за подання
апеляційної скарги згідно з платіжним
дорученням № 1143 від 28.04.2014р.

4. Матеріали справи № 910/2602/14 повернути
Господарському суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала