ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Справа № 917/1710/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого: Суддів:Мирошниченка С.В.,
Барицької Т.Л., Картере В.І.,розглянувши
у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4на
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р.у
справі№ 917/1710/13 господарського суду
Полтавської областіза позовомФізичної
особи-підприємця ОСОБА_4доТовариства з
обмеженою відповідальністю "Нова
пошта"простягнення 4 421, 00 грн.

За участю представників:

позивача:Не
з'явилися;відповідача:Супрун В.П.;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулась до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нова пошта" про
стягнення 4 421, 00 грн.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 17.10.2013 р. у
справі № 917/1710/13 позовні вимоги
задоволено повністю. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нова пошта" на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 4421,00 грн. вартості втраченого
вантажу, 1720,50 грн.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р. (судді:
Барбашова С.В., Білецька А.М., Гребенюк
Н.В.) рішення місцевого господарського
суду скасовано, в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного господарського суду,
Фізична особа-підприємць ОСОБА_4
звернулась до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати її та залишити в
силі рішення місцевого господарського
суду.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм господарськими судами попередніх
інстанцій належної юридичної оцінки та
повноти встановлення обставин справи,
дотримання норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 30 листопада 2012 року між
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нова Пошта" укладено
договір № 29184 від 30 листопада 2012 р. про
надання транспортно-експедиторських
послуг (далі-договір), згідно умов якого
виконавець (ТОВ "Нова Пошта") надає
транспортно-експедиторські послуги
замовнику (ФОП ОСОБА_4) згідно його
замовлення та товарно-транспортної
накладної на умовах, що вказані в цьому
договорі.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до наданої позивачем
товарно-транспортної накладної №
3793 ним 09 січня 2012 року було
передано відповідачу для відправлення
в місто Ялта вантаж - мобільний телефон
Nokia 808 РигеVіеw Вlаск, ІМЕІ 56464, з
оголошеною вартістю 4421,00 грн.,
фактичною вагою 0,5 кг., з додатковою
послугою "Зворотня доставка".

З матеріалів справи вбачається, що при
отриманні вантажу вантажоотримувачем
було виявлено відсутність телефону,
про що був складений акт
приймання-передачі № 10044679 від 14.01.2013 р.

Як вказує позивач, під час отримання
повернутого вантажу за
товарно-транспортною накладною №
6161 від 29.01.2013 р. позивачем було
виявлено, що у коробці (заводська
упаковка телефону) телефон відсутній,
про що складено акт приймання-передачі
№ 10172870 від 30.01.2013 р., який був підписаний
представниками сторін.

Також, позивач зазначив про те, що на
його усне звернення до представництва
"Нова пошта" у місті Дніпродзержинську
про відшкодування вартості вантажу,
відповідач повідомив замовника про
відмову в задоволенні вимог про оплату
вартості втраченого вантажу з
посиланням на те, що вантаж був наданий
представнику ТОВ "Нова Пошта" вже в
упакованому вигляді без огляду вмісту
вантажу, і ні в акті приймання-передачі
№ 10044679 від 14.01.2013 р., що складений в
пункті призначення, ні в акті
приймання-передачі вантажу № 10172870 від
30.01.2013 р., що складений при отриманні
вантажу не було зафіксовано жодних
пошкоджень упаковки.

Не погоджуючись з вищезазначеним,
позивач звернувся до господарського
суду з вимогою до відповідача про
стягнення коштів за неналежне
виконання умов договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції визнав встановленими
ті обставини, що вантаж був прийнятий з
оформленням належним чином
товарно-транспортної накладної №
3793 від 09.01.2013 р. Відповідність
опису вантажу його вмісту
підтверджується підписом представника
відповідача. Для подальшого
транспортування вантаж був
запакований у фірмовий пакет ТОВ "Нова
Пошта". З огляду на приписи статті 52.
Закону України "Про автомобільний
транспорт" та зважаючи на те, що вантаж
оголошеної вартості був прийнятий
працівниками відповідача з
оформленням належним чином
товарно-транспортної накладної, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
подальша відповідальність за
перевезення цього вантажу
покладається на відповідача.

Скасовуючи рішення місцевого
господарського суду, суд апеляційної
інстанції зазначив, що в даному
випадку, відповідальність за наявність
товару у запакованому вантажі та
відповідність вмісту вантажу його
опису договором покладено саме на
відправника - позивача. Позивач, не
виконавши власне зобов'язання,
передбачене п. 3.3. договору, запакувати
вантаж для його збереження при
транспортуванні та розвантажувально -
завантажувальних роботах, а також
скріпити печаткою або фірмовою клеєною
стрічкою або пломбою, щоб виключити
доступ до вантажу, не забезпечив власну
упаковку вантажу індентифікаційними
знаками відмінності, чим погодився
використовувати упаковку перевізника
та прийняв на себе відповідальність за
вантаж при умові цілісності упаковки.

Вищий господарський суд України
погоджується з висновками
апеляційного господарського суду, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем було
укладено договір про надання
транспортно-експедиторських послуг №
29184 від 30.11.2012 р.

Згідно п. 1.1 договору виконавець надає
транспортно-експедиторські послуги
замовнику, згідно його замовлення та
товарно-транспортної накладної на
умовах, що вказані у цьому договорі.

Так, відповідно до п. 2.2 договору
виконавець зобов'язаний забезпечити
збереження вантажу, що перевозиться, за
умов, що зазначені в даному договорі та
умовах перевезення вантажів, які
затверджені виконавцем і є невід'ємною
частиною даного договору (додаток № 1).

При цьому, у вказаному пункті чітко
зазначено, що відправник несе
відповідальність за інформацію, яка
зазначається в товарно-транспортній
накладній.

Під час розгляду справи встановлено, що
в межах даного договору ФОП ОСОБА_4
надала ТОВ "Нова Пошта" для перевезення
за товарно-транспортною накладною №
3793 від 09.01.2013 р. вантаж у
запакованому вигляді. У розділі "повний
опис відправлення" позивач зазначила -
мобільний телефон та аксесуари.
Оголошена вартість вантажу - 4421,00 грн.
також, накладна містить інформацію про
фактичну вагу - 0,5 кг, вид пакування -
коробка, тип послуги - "склад-склад".

Судами встановлено, що відповідачем
жодним чином не спростовано той факт,
що вантаж був переданий для
перевезення у запакованому стані.

П. 2.6 договору передбачено, що
виконавець має право перевірки вмісту
вантажу, в присутності замовника. При
цьому, замовник несе відповідальність
за вміст відправлення переданого
виконавцю для перевезення.

П. 2.7 визначено, що виконавець має право
здійснити повторне зважування та обмір
відправлення, з метою підтвердження
вірності розрахунків.

Також перевізник не уповноважений
перевіряти комплектність вантажу та
його стан. Перевізник не визначає, які
предмети він приймає до перевезення,
оригінальні чи копії, працездатні чи на
запчастини. Відповідність вмісту
вантажу його опису підписом
представника перевізника не
посвідчується.

Таким чином, у відповідності з умовами
договору у виконавця відсутній
обов'язок з перевірки вмісту
переданого для перевезення вантажу, а
також не передбачений обов'язок з
повторного зважування наданого
замовником відправлення. В той час, як
саме на замовника покладена
відповідальність за інформацію, яка
зазначається в товарно-транспортній
накладній та за вміст відправлення,
переданого виконавцю для перевезення.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано,
що пакування та внесення відомостей до
товарно-транспортної накладної
здійснювалось відправником особисто

Так, за умовами договору замовник
зобов'язується :

3.1. Чітко та правильно заповнити і
представити товарно-транспортну
накладну на надання послуг з
перевезення вантажу, згідно з вимогами
Виконавця. Відправник несе
відповідальність за інформацію, яка
зазначається в товарно - транспортній
накладній.

3.3. Замовник повинен запакувати вантаж
для його збереження при
транспортуванні та розвантажувально -
завантажувальних роботах, а також
скріпити печаткою або фірмовою клеєною
стрічкою або пломбою, щоб виключити
доступ до вантажу.

3.4. Упаковка вантажу повинна
відповідати державним стандартам та
вимогам, встановленим Правилами
перевезення вантажів автомобільним
транспортом України, затвердженими
наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 р. № 363 за державним
стандартом.

Прицьому, п. 5.2 Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом
України передбачено, що до упаковки
ставляться такі вимоги:

- вид упаковки має відповідати
особливостям вантажу;

- упаковка має забезпечувати повне
збереження вантажу під час його
транспортування з урахуванням
вантажно-розвантажувальних робіт.

Пунктом 7.1. вказаних Правил визначено,
що при поданні вантажів в тарі чи
упаковці і штучних вантажів дрібними
відправками замовник зобов'язаний
завчасно замаркувати кожне вантажне
місце відповідно до державного
стандарту.

Згідно п. 7.3. відповідальність за
відсутність спеціального маркування
та її наслідки покладається на
замовника.

Вимоги щодо пломбування вантажу
встановлені наступними пунктами:

9.1. Пломбування вантажів проводиться
замовником з його ініціативи або на
вимогу перевізника.

9.4. На пломбах повинні бути контрольні
знаки замовника.

9.5. Пломби слід навішувати таким чином,
щоб виключалася можливість доступу
до вантажу без їх знімання або
порушення цілості.

Згідно п. 10.16. Правил замовник
відповідає за всі наслідки
неправильного пакування вантажів (бій,
поломка, деформація, теча тощо), а також
застосування тари й упаковки, що не
відповідають властивостям вантажу,
його масі або встановленим стандартам
і технічним умовам.

Вказаний пункт Правил кореспондується
з п. 5.7 договору.

Крім того, умовами зазначених Правил
(26.1.5, 26.1.6) визначені вимоги стосовно
упаковки, яка забезпечує її цілісні і
виключає можливість доступу до
вантажу, а також вимоги щодо маркування
промислових товарів.

Також, обов'язок відправника
самостійно запакувати відправлення
встановлений нормами матеріального
права, зокрема - ч. 2 ст. 917 ЦК - відправник
повинен пред'явити у встановлений
строк вантаж, який підлягає
перевезенню, в належній тарі та (або)
упаковці.

З огляду на викладене, апеляційний
господарський суд вірно зазначив, що є
необґрунтованими та безпідставними
твердження позивача про те, що на дане
відправлення не розповсюджуються
вимоги скріпити вантаж печаткою або
фірмовою клеєною стрічкою або пломбою,
щоб виключити доступ до вантажу,
оскільки такі твердження
спростовуються умовами договору, якими
визначені вимоги стосовно упаковки
вантажу, встановлені Правилами
перевезення вантажів автомобільним
транспортом України, затвердженими
наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 р. № 363 за державним
стандартом.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції вірно встановлено, що
позивачем були порушені умови договору
в частині обов'язків з належного
пакування вантажу, а також вимоги
договору та Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом
України стосовно упаковки, яка
забезпечує її цілісні і виключає
можливість доступу до вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що при
отриманні вантажу вантажоотримувач
ОСОБА_7 виявив бажання оглянути вантаж.
Огляд вантажу вантажоотримувачем
здійснювався в присутності
представника ТОВ "Нова Пошта". При
огляді вантажу вантажоотримувач
повідомив про те, що доставлений вантаж
не відповідає замовленому, в
результаті чого відмовився від нього,
про що був складений акт
приймання-передачі № 10044679 від 14.01.2013 р.

Відповідно до вказаного акту, фірмовий
пакет ТОВ "Нової пошти" цілий без
пошкоджень. Стан вантажу - недостача
всередині, немає телефону, аксесуарів,
пуста коробка. Спеціальне маркування -
відсутнє маркування.

При передачі вантажу представниками
перевізника не відкривався та вміст не
перевірявся, оскільки такий обов'язок
за договором не передбачений.

До того ж, згідно 13.3. вищезазначених
Правил, вантажі, які прибули у
непошкоджених кузовах автомобілів та з
непошкодженими пломбами
вантажовідправника, видаються
вантажоодержувачу без перевірки маси,
стану вантажів і кількості вантажних
місць.

Згідно п. 5.11 договору виконавець не
несе відповідальність за цілісність,
збереження (схоронність) вантажу, у
випадку, якщо вантаж передається
одержувачу або відправнику в цілій
(неушкодженій) упаковці, а також у
випадку, якщо виявлені пошкодження
упаковки не співпадають з ушкодженням
вантажу.

П. 5.12. договору передбачено, якщо
сторонами при видачі вантажу буде
виявлено пошкоджений або вантаж, якого
не вистачає в цілій (неушкодженій)
упаковці, відповідальність за будь -
які пошкодження, нестачу або
відсутність вантажу в середині
упаковки, покладається на відправника.

Як вже зазначалось вище, актом
приймання передачі № 10044679 від 14.01.2013 р.
підтверджено, що упаковка вантажу не
пошкоджена, а товар в упаковці
відсутній.

Також, пункт 134 Статуту автомобільного
транспорту УРСР передбачає, що
автотранспортне підприємство або
організація звільняються від
відповідальності за втрату, недостачу,
псування або пошкодження вантажу в
разі, коли вантаж прибув у справному
автомобілі (контейнері) за справними
пломбами вантажовідправника. В цьому
випадку автотранспортне підприємство
або організація несе відповідальність
за незбереження вантажу, якщо
пред'явник претензії доведе, що втрата,
недостача, псування або пошкодження
вантажу сталися з вини
автотранспортного підприємства або
організації.

Отже, судом апеляційної інстанції
вірно зазначено, що в даному випадку,
відповідальність за наявність товару у
запакованому вантажі та відповідність
вмісту вантажу його опису, договором
покладено саме на відправника -
позивача. Позивач, не виконавши власне
зобов'язання, передбачене п. 3.3.
договору запакувати вантаж для його
збереження при транспортуванні та
розвантажувально - завантажувальних
роботах, а також скріпити печаткою або
фірмовою клеєною стрічкою або пломбою,
щоб виключити доступ до вантажу, не
забезпечив власну упаковку вантажу
ідентифікаційними знаками
відмінності, чим погодився
використовувати упаковку перевізника
та прийняв на себе відповідальність за
вантаж при умові цілісності упаковки.

Враховуючи наведене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що постанова апеляційного
господарського суду ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права, а доводи
касаційної скарги не прийняті судом до
уваги, оскільки не підтверджені
матеріалами справи.

З огляду на викладене, доводи скаржника
не знайшли свого підтвердження, а тому
підстав для зміни чи скасування
прийнятого у справі судового рішення
Вищий господарський суд України не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 83, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-13
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р. у
справі № 917/1710/13 залишити без змін.

Головуючий суддя
С.В. Мирошниченко

Судді:
Т.Л. Барицька

В.І. Картере