ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2014 р.Справа № 916/954/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів Л.В. Поліщук, С.В. Таран (на
підставі розпорядження в.о. голови суду
від 16.05.2014 р. № 899)

при секретарі судового засідання: І.М.
Станковій

за участю представників сторін:

від позивача – ОСОБА_1

Представники відповідачів в судове
засідання не з’явились, про день, час
та місце розгляду апеляційної скарги
повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Заступника прокурора Одеської області
в інтересах держави

на ухвалу господарського суду Одеської
області від 24.04.2014 року

у справі № 916/954/14

за позовом Заступника прокурора
Одеської області в інтересах держави

до 1) Кілійської районної державної
адміністрації Одеської області;

2) Малого приватного підприємства
«Еко-Тур-Центр «Венеція»

про визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
договору оренди землі та зобов'язання
повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року заступник прокурора
Одеської області в інтересах держави
звернувся до місцевого господарського
суду з позовом до Кілійської районної
державної адміністрації Одеської
області, Малого приватного
підприємства «Еко-Тур-Центр «Венеція»
про:

-визнання незаконним та скасування
розпорядження Кілійської
райдержадміністрації від 15.12.04 р. № 745;

-визнання недійсним договору оренди
землі від 24.12.04 р., укладеного між
відповідачами;

-зобов’язання МПП «Еко-Тур-Центр
«Венеція» повернути земельну ділянку
загальною площею 149,54 га, у т.ч. 79,53 га
пасовищ, 62,96 га – під водою, 7,02 га – під
гідротехнічними спорудами (гребля),
вартістю 1110091,29 грн., що знаходиться
на території Вилківської міської ради
(о. Сабош) до земель запасу Кілійської
райдержадміністарції (а.с. 2-6 т.1).

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням вимог чинного земельного
законодавства.

Кілійська райдержадміністрація у
відзиві на позовну заяву зазначила про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог (а.с. 145-148 т.1).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 24.04.14 р. (суддя Рога Н.В.),
позовну заяву залишено без розгляду на
підставі п. 1 ст. 81 ГПК України, оскільки
прокурором подано позов в якості
позивача, тоді як існує орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах (а.с. 234-235 т.1).

Не погодившись з ухвалою суду,
заступник прокурора Одеської області в
інтересах держави 29.04.14 р. звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив її
скасувати, справу передати до
місцевого господарського суду для
розгляду по суті, посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
матеріального права.

Відповідачі відзиви на апеляційну
скаргу не надали.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, судова колегія
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи, за
позовними заявами зокрема, прокурорів,
які звертаються до господарського суду
в інтересах держави. Прокурор, який
звертається до господарського суду в
інтересах держави, в позовній заяві
вказує орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

Згідно ч.2 ст. 29 ГПК України у разі
прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача. У разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах
держави, в якій зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або про відсутність у
такого органу повноважень щодо
звернення до господарського суду,
прокурор набуває статусу позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна земельна ділянка знаходиться за
межами населеного пункту, тому
прокурор, згідно п. 3 ст. 122 Земельного
кодексу України, в редакції, яка діяла
на день прийняття оскарженого
розпорядження та укладення договору
оренди землі, визначив орган
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах – Кілійську
райдержадміністрацію, але залучив
останню в якості відповідача, оскільки
нею ухвалено незаконне розпорядження,
що оскаржується і вона є стороною
правочину, що оспорюється.

Залишаючи позов прокурора без розгляду
на підставі ч. 1 ст. 81 ГПК України,
місцевий господарський суд виходив з
того, що за наявністю органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції органу місцевого
самоврядування у спірних
правовідносинах (Кілійська РДА),
прокурор неправомірно самостійно
звернувся з даним позовом до суду в
якості позивача, з посиланням виключно
на абзаци 1, 2, 4 п. 3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 р. № 7 «Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам» в
редакції постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 16.01.2013
р. № 2 «Про внесення змін до деяких
постанов пленуму Вищого
господарського суду України доповнень
і змін, що стосуються участі прокурора
у судовому процесі» (далі - постанова
Пленуму ВГСУ від 23.03.12 р. № 7), якими
встановлено, що господарський суд
повинен оцінювати правильність
визначення прокурором органу, на який
державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретних функцій у
правовідносинах, пов'язаних із
захистом інтересів держави (абз. 1 п.3).
Інтереси держави мають чітко
формулюватися й умотивовуватися
прокурором (абз. 2 п.3). Якщо
господарський суд помилково порушив
провадження у справі за позовом
прокурора, в якій неправильно
визначено позивача за вимогами про
захист інтересів держави, такий позов
підлягає залишенню без розгляду
відповідно до пункту 1 частини першої
статті 81 ГПК (абз. 4 п. 3).

Між тим, абзацами 3, 5, 6 пункту 3
зазначеної постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.12 р.
№ 7 встановлено:

У випадках неправильного визначення
прокурором позивача, тобто органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах, господарський суд на
підставі пункту 1 частини першої статті
63 ГПК повертає таку позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду
(абз. 3 п. 3).

Однак у разі коли прокурором подано
позовну заяву в інтересах держави як
позивачем (частина друга статті 2,
частина друга статті 29 ГПК), то
господарський суд не вчиняє
процесуальних дій, зазначених в
абзацах третьому і четвертому цього
пункту постанови; в таких випадках
повернення позовної заяви або
залишення її без розгляду можливе лише
за наявності підстав, зазначених
відповідно у пунктах 1, 2, 3, 5 - 9 частини
першої статті 63 або в пунктах 1, 2, 5, 6
частини першої статті 81 ГПК (абз. 5 п. 3).

При цьому якщо прокурор у позовній
заяві не вказав обставин, пов'язаних з
порушенням інтересів держави або з
обґрунтуванням необхідності захисту
таких інтересів, то господарський суд
повертає позовну заяву без розгляду на
підставі пункту 3 частини першої статті
63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених
випадках помилково порушив
провадження у справі за позовом
прокурора, відповідний позов
залишається без розгляду згідно з
пунктом 1 частини першої статті 81
названого Кодексу (абз. 6 п. 3).

Згідно ч. 2 ст. 2 ГПК України прокурор,
який звертається до господарського
суду в інтересах держави, в позовній
заяві самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 08.04.99 р. № 3-рп99,
«інтереси держави» є оціночним
поняттям, прокурор або його заступник у
кожному випадку самостійно визначає, в
чому саме полягає порушення інтересів
держави в конкретних правовідносинах,
які підлягають вирішенню в судовому
порядку.

Інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з частковою державною
власністю у статутному фонді. Проте,
держава може вбачити свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств. Інтереси держави
відрізняються від інтересів інших
учасників суспільних відносин. В
основі перш завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
ін.) дій, програм, спрямованих на захист
суверенітету, територіальній
цілісності України, гарантування її
державної, економічної безпеки, захист
прав усіх суб’єкти вів права власності
та господарювання.

Так, зі змісту позовної заяви прокурора
не вбачається в чому полягає порушення
інтересів держави та обґрунтування
необхідності її захисту, це міститься
тільки в апеляційній скарзі. Крім того,
прокурор просив зобов’язати одного
відповідача повернути другому
відповідачу земельну ділянку, що
суперечить нормам ГПК України.

Таким чином, враховуючи, що прокурор у
позові не вказав, встановлені ч. 2 ст. 2
ГПК України обставини, які пов’язані з
порушенням інтересів держави та не
обґрунтував необхідність захисту цих
інтересів, то судова колегія з
урахуванням абзацу 6 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 23.03.12р. № 7
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо залишення позову без
розгляду саме на підставі п.1 ч.1 ст. 81
ГПК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі
не спростовують вищенаведеного, а тому
судова колегія не вбачає підстав для її
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 105, 106 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської
області від 24.04.2014 р. у справі № 916/954/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
– без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня набрання постанови
законної сили.

Повний текст постанови складено
30.05.2014р.

Головуючий
суддя

В.Б. Туренко

Суддя

Л.В. Поліщук

Суддя

С.В. Таран