номер провадження справи 18/39/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014
Справа № 908/1353/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛЕГІОН-ТРАНСБУД" (69095,
місто Запоріжжя, вулиця Козача, 5/4)

до відповідача комунального
підприємства "Експлуатаційне лінійне
управління автомобільних шляхів" (69035,
м. Запоріжжя, вулиця Волгоградська, буд.
23)

про стягнення 126564,46 грн.,

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Черненко М.В., директор,
паспорт серії НОМЕР_1 від 24.10.2000 р.;

від відповідача: Колодій А.О.,
довіреність № 4 від 03.01.2014 р., паспорт
серії НОМЕР_2 від 12.05.1998 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області 18.04.2014 року звернувся позивач -
товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛЕГІОН-ТРАНСБУД" з
позовною заявою до відповідача -
комунального підприємства
"Експлуатаційне лінійне управління
автомобільних шляхів" про стягнення
126564,46 грн. В обґрунтування своє позиції
посилався на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
перевезення вантажу № 0402/13 від
04.02.2013 р., внаслідок чого виникла
заборгованість. Враховуючи положення
договору та приписи діючого
законодавства за порушення зобов'язань
відповідачу були нараховані пеня,
інфляційні втрати та 3% річних.

Ухвалою суду від 22.04.2014 року порушено
провадження у справі № 908/1353/14,
присвоєно справі номер провадження
18/39/14, судове засідання призначене на 21
травня 2014 р.

В судовому засіданні 21.05.2014 р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав, що викладені
у позові.

Представник відповідача проти
наявності заборгованості за договором
перевезення вантажу № 0402/13 від 04.02.2013 р.
не заперечував, визнав позов повністю.
В обґрунтування неналежного виконання
зобов'язань за договором посилався на
відсутність грошових коштів, наявність
кредиторської заборгованості та
понесення збитків. З урахуванням чого,
з метою забезпечення нормального
функціонування КП «ЕЛУАШ», своєчасного
виконання будівельних та ремонтних
робіт, послуг з утримання автошляхів
міста, надав заяву № 357 від 21.05.2014 р. про
розстрочення виконання рішення суду на
два місяці рівними частинами.

Представник позивача не заперечував
проти розстрочення виконання рішення.

Розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу та за
наявними у справі документальними
доказами.

В судовому засіданні 21.05.2014 р. розгляд
справи закінчений, судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛЕГІОН-ТРАНСБУД»
(перевізник, позивач у справі) та
комунальне підприємство
"Експлуатаційне лінійне управління
автомобільних шляхів" (замовник,
відповідач у справі) 04.02.2013 р. уклали
договір перевезення вантажу № 0402/13
(надалі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору, в порядку та на
умовах, визначених цим договором,
перевізник бере на себе зобов'язання
доставити автомобільним транспортом
довірений йому замовником вантаж з
місця відправлення до пункту
призначення, а замовник бере на себе
зобов'язання сплатити плату за
перевезення вантажу.

Вартість перевезення вантажу
вказується у відповідному акті наданих
автопослуг, який має бути підписаний,
за відсутністю заперечень з боку
замовника, протягом 3 календарних днів
з моменту фактичного виконання
перевезення, визначається окремо по
кожному замовленню на перевезення (п. 4.2
договору).

Пунктом 4.3 договору встановлено, що за
перевезення вантажу замовник
зобов'язується протягом 5 банківських
днів з моменту підписання акту наданих
послуг, сплатити перевізникові плату
за перевезення вантажу, яка дорівнює
вартості перевезення вантажу.

На виконання умов договору позивачем у
період з 12.07.2013 р. по 16.10.2013 р. надано
послуги з перевезення вантажів на
загальну суму 355011,90 грн., про що
свідчать акти здачі-приймання робіт
(надання послуг) (ар.с. 40-53).

Відповідач належним чином зобов'язання
щодо оплати наданих послуг в
узгоджений сторонами строк в повному
обсязі не здійснив, сплативши лише
180000,00 грн.

Крім того, між позивачем та
відповідачем проведено наступні
заліки однорідних грошових вимог на
підставі угод про зарахування
зустрічних однорідних вимог від 01.08.2013
р. на суму 49765,92 грн., від 20.09.2013 р. на суму
10516,32 грн., та від 16.12.2013 р. на суму 40596,00
грн. Всього проведено заліку
однорідних грошових вимог, за якими
припинились зобов'язання відповідача з
оплати за договором перевезення
вантажу № 0402/13 від 04.02.2013 р. на суму
65507,99 грн.

Таким чином, з урахуванням часткової
оплати відповідачем наданих послуг та
проведених заліків однорідних
грошових вимог, сума основного боргу
склала 109503,91 грн.

Оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача основного
боргу підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Частиною 1 ст. 909 ЦК України За договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін
прийняла на себе певні зобов'язання
щодо його виконання, однак відповідач,
покладений на нього обов'язок щодо
оплати послуг з перевезення вантажу на
суму 109503,91 грн., у встановлений
договором строк, не виконав, факт
порушення відповідачем умов,
визначених договором, доведений та
підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із
відповідача 109503,91 грн. основного боргу
задовольняється судом.

За порушення виконання відповідачем
грошового зобов'язання позивач просив
стягнути з відповідача 3% річних у
розмірі 2348,67 грн. за період з 22.07.2013 р. по
14.04.2014 р. та 5290,64 грн. інфляційних втрат
за період з жовтня 2013 року по березень
2013 року включно.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо іншій розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за
своєю природою є компенсацією за
понесені збитки, завдані знеціненням
грошових коштів, а три відсотки річних -
є платою за користування коштами, які
не були своєчасно сплачені боржником.
Вказана правова позиція викладена в
інформаційному листі Верховного Суду
України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Надані позивачем розрахунки 3% річних
та інфляційних втрат суд визнав
виконаним вірно, а вимоги про стягнення
з відповідача 3% річних за період
прострочення з 22 липня 2013 р. по 14.04.2014 р.
у розмірі 2348,67 грн. та 5290,64 грн.
інфляційних втрат за період з жовтня 2013
року по березень 2013 року включно,
такими, що підлягають задоволенню.

За порушення відповідачем строків
оплати наданих послуг, позивач,
враховуючи положення п. 5.3 договору,
просив стягнути пеню у розмірі 9421,24 грн.
за період з 22.07.2014 р. по 14.04.2014 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочення платежу пеню, в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Умовами п. 5.3 договору встановлено, що
за прострочення виконання зобов'язань
за договором, винна сторона сплачує
пеню у розмірі 0,5% від суми
простроченого зобов'язання, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
яка діяла у відповідний період
нарахування.

Враховуючи норми наведеного діючого
законодавства України та здійснивши
системний аналіз норм права суд дійшов
висновку, що наданий позивачем
розрахунок суми пені у розмірі 9421,24 грн.
є вірним та виконаним з дотриманням
вказаних норм права та умов договору,
тому вимога позивача щодо стягнення
пені у розмірі 9421,24 грн. за період з
22.07.2014 р. по 14.04.2014 р. судом
задовольняється.

Відповідно до ст. 22 ГПК України
відповідач має право визнати позов
повністю або частково.

Згідно зі ст. 78 ГПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд
приймає рішення про задоволення позову
за умови, що дії відповідача не
суперечать законодавству або не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Визнання позову відповідачем
відповідає нормам матеріального права
та обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог в повному об'ємі.

Враховуючи обставини справи,
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, організаційно-правову
форму підприємств, позицію позивача,
суд визнав за можливе задовольнити
заяву відповідача № 357 від 21.05.2014 р. про
розстрочку виконання рішення суду на
два місяці рівними частинами, а саме до
30.06.2014 р. - 63282,23 грн., до 31.07.2014 р. - 63282,23
грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства
«Експлуатаційне лінійне управління
автомобільних шляхів» (69035, м.
Запоріжжя, вул. Волгоградська, 23, , р/р 01 в АКБ
«Індустріалбанк», МФО 313849) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛЕГІОН-ТРАНСБУД»
(69095, м. Запоріжжя, вул. Козача, 5/4, , р/р 5185 в ЗРУ ПАТ КБ
«Приватбанк», МФО 313399) 109503,91 грн. (сто
дев'ять тисяч п'ятсот три грн. 91 коп.)
основного боргу, 9421,24 грн. (дев'ять тисяч
чотириста двадцять одну грн. 24 коп.)
пені, 5290,64 грн. (п'ять тисяч двісті
дев'яносто грн. 64 коп.) інфляційних
втрат, 2348,67 грн. (дві тисячі триста сорок
вісім грн. 67 коп.) 3% річних,
розстрочивши виконання судового
рішення на два місяця рівними
частинами, а саме до 30.06.2014 року включно
- 63282,23 грн. (шістдесят три тисячі двісті
вісімдесят дві грн. 23 коп.), до 31.07.2014
року включно - 63282,23 грн. (шістдесят три
тисячі двісті вісімдесят дві грн. 23
коп.) Видати наказ.

3. Стягнути з комунального
підприємства «Експлуатаційне лінійне
управління автомобільних шляхів» (69035,
м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 23, , р/р 01 в АКБ
«Індустріалбанк», МФО 313849) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛЕГІОН-ТРАНСБУД»
(69095, м. Запоріжжя, вул. Козача, 5/4, , р/р 5185 в ЗРУ ПАТ КБ
«Приватбанк», МФО 313399) 2531,29 грн. (дві
тисячі п'ятсот тридцять одну грн. 29 коп.)
судового збору. Видати наказ.

Суддя
В.В.
Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно
із вимогами ст. 84 ГПК України, 23 травня
2014 р.