ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.Справа № 924/428/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Судді Субботіної Л.О., розглянувши
матеріали

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ

до Міського комунального підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго"
м.Хмельницький

про стягнення 536 447,25 грн., з яких 271 985,00
грн. - пені та 264 462,25 грн. - 3% річних

Представники сторін:

позивача: Остапенко В.М. -
представник за довіреністю №14-109 від
18.04.14р.

відповідача: Стороженко Ю.В. -
представник за довіреністю №16/02 від
03.01.14р.

Рішення приймається 13.05.2014р., оскільки в
судовому засіданні 22.04.2014р.
оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення 536
447,25 грн., з яких 271 985,00 грн. - пені та 264
462,25 грн. - 3% річних. В обґрунтування
позову зазначає, що 30.09.2011р. між ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" та МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" був
укладений договір № 14/2320/11
купівлі-продажу природного газу,
згідно якого продавець зобов'язується
передати покупцеві імпортований
природний газ для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням
та релігійними організаціями, а
покупець зобов'язується його прийняти
та оплатити.

На виконання умов договору протягом
жовтня 2011 року, вересня-грудня 2012 року
позивач поставив відповідачу
природний газ на загальну суму 41 124 184,53
грн., що підтверджується актами
приймання - передачі. Рішеннями
господарського суду Хмельницької
області у справах №11/5025/581/12 та № 924/886/13
були задоволені позовні вимоги
позивача до відповідача щодо стягнення
основного боргу за вищевказаним
договором.

У зв'язку з тим, що відповідач
несвоєчасно виконав зобов'язання по
оплаті вартості поставленого
природного газу, позивач звернувся з
вимогою про стягнення 271 985,00 грн. пені
та 264462,25 грн. 3% річних.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, вважає їх
правомірними та обґрунтованими, подав
в матеріали справи письмові докази.

Представник відповідача позов не
визнає. У письмовому відзиві вказує, що
12.02.2014р. між сторонами, ГУ ДКСУ у
Хмельницькій області та Департаментом
фінансів Хмельницької
облдержадміністрації було підписано
договір № 95/30 про організацію
взаєморозрахунків, за умовами якого
відповідач зобов'язався погасити
заборгованість згідно договору на
поставку газу № 14/2320/11 від 30.09.2011р., яка
станом на дату укладення договору
становила 6 470 411,48 грн. Відповідач
вважає, що укладаючи вказаний договір,
сторони здійснили новацію в частині
порядку та способу виконання
зобов'язання, тому зобов'язання зі
сплати пені та 3 % річних, пов'язані з
договором поставки природного газу, є
припиненими. Крім того, відповідач
вказує, що в його діях відсутня вина,
оскільки заборгованість відповідача
за договором виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися органами державної
влади та місцевого самоврядування, а
також у зв'язку з наданням теплової
енергії пільговим категоріям
населення. З вказаних підстав просить у
позові відмовити.

Судом під час розгляду матеріалів
справи встановлено наступне.

30.09.2011р. між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (далі
-Продавець) та Міським комунальним
підприємством
"Хмельницьктеплокомуненерго" (далі
-Покупець) був укладений договір
№14/2320/11 на купівлю-продаж природного
газу, відповідно до п. 1.1. якого
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у IV кварталі 2011 року
та у 2012 році природний газ (далі - газ)
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
газ на умовах цього договору. Газ, що
продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями (п. 1.2
договору).

Продавець передає Покупцеві з 1 жовтня
2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі
113300 тис. куб.м. Обсяги газу, що
планується передати за цим договором
можуть змінюватись сторонами протягом
місяця продажу в установленому порядку
(п.п. 2.1, 2.1.1 договору).

Відповідно до п.3.3 договору
приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

Згідно з пунктом 5.2 договору ціна за 1000
куб.м. природного газу становить 1091,00
грн. з урахуванням збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м.
природного газу - 1091,00 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1309,20 грн. Загальна
сума вартості природного газу за цим
договором складається із сум вартості
місячних поставок газу (п. 5.5 договору).

Зі змісту п. 6.1 договору вбачається, що
оплата за природний газ здійснюється
Покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки газу. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 14-го числа місяця
наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання Покупцем умов
пункту 6.1 договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю крім суми заборгованості пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу (п. 7.2.
договору).

Цей Договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками, і діє в частині
реалізації газу з 01 жовтня 2011 року до 31
грудня 2012 року, а в частині проведення
розрахунків за газ та послуг з його
транспортування - до повного погашення
заборгованості (п. 11.1 договору).

Договір підписаний представниками
сторін та скріплений їх печатками.

Додатковою угодою №1 від 11.10.2011р.
сторони внесли зміни в п.5.2 договору
"Ціна газу" та погодили, що ціна за 1000
куб.м. природного газу, що
використовується для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням становить 1091,00 грн., всього з
ПДВ - 1309,20 грн., а яка споживається
релігійними організаціями - 1 248,74 грн.,
всього з ПДВ - 1309,20 грн.

В подальшому додатковою угодою №2 від
01.08.2012р. сторони погодили кількість
газу, що постачається позивачем.

Додатковою угодою №3 від 10.12.2012р.
сторони виклали п.7.2 розділу 7
"Відповідальність сторін" у наступній
редакції: "У разі невиконання Покупцем
умов п.6.1. цього договору Продавець має
право не здійснювати поставку газу
Покупцю або обмежити поставку
пропорційно до кількості несплачених
обсягів з наступною поставкою цих
обсягів при умові їх оплати та
наявності технічної можливості. У разі
невиконання Покупцем умов п. 6.1 цього
Договору, він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу".

На виконання умов договору протягом
жовтня 2011 року, вересня-грудня 2012 року
ПАТ "НАК "Нафтогаз" передало, а МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" прийняло
природний газ в загальному обсязі 31411,69
тис. м3 на загальну суму 41 124 184,53 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.10.2011р. (за жовтень 2011р.), від 30.11.2012р. (за
вересень 2012 р.), від 30.11.2012р. (за жовтень
2012р.), від 30.11.2012р. (за листопад 2012р.), від
31.12.2012р. (за грудень 2012р.), які підписані
представниками сторін без зауважень.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області по справі №
11/5025/581/12 від 03.07.2012р. було задоволено
частково позов НАК "Нафтогаз України"
до МКП "Хмельницьктеплокомуненерго"
про стягнення 8094604,29 грн., стягнуто з МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" на
користь НАК "Нафтогаз України" 6917310,30
грн. основного боргу, 258598,88 грн. пені,
242105,86 грн. 7% штрафу, 100966,36 грн. 3% річних,
69174,09 грн. інфляційних нарахувань, 64380,00
грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області по справі № 924/886/13
від 30.09.2013р. задоволено частково позов
ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" про
стягнення 7583742,47 грн., стягнуто з МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" на
користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 6 511
410,37 грн. основного боргу, 394 520,52 грн.
пені, 34 256,85 грн. - 7% штрафу, 157808,21 грн. 3%
річних, 26085,26 грн. інфляційних втрат, 68
653,51 грн. судового збору.

Вищевказаними судовими рішеннями
встановлено, що відповідач МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" допустив
порушення умов договору №14/2320/11 від
30.09.2011р. на купівлю-продаж природного
газу в частині своєчасної оплати
вартості природного газу.

Також несвоєчасне проведення
відповідачем оплати за поставлений газ
підтверджується оборотною відомістю
(операції по підприємству ПАТ
"Хмельницьктеплокомуненерго") за
період з 01.10.2011р. по 30.11.2013р.

Вважаючи позовні вимоги
безпідставними, відповідач подав в
матеріали справи договір №95/30 про
організацію взаєморозрахунків
відповідно до пункту 2 статті 16 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" від 12.02.2014р., який був
укладений між Головним управлінням
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області (далі -
сторона 1), Департаментом фінансів
Хмельницької облдержадміністрації
(далі - сторона 2), МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" (далі -
сторона 3) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
(далі - сторона остання). Згідно п. 1
договору його предметом є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" і Порядку та умов
надання у 2014 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.01.2014р. № 30.

Вищевказаним договором визначено
порядок проведення взаєморозрахунків,
в тому числі погашення заборгованості
за спожитий природний газ згідно з
договором від 30.09.2011р. №14/2320/11 за 2012 рік.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за договором. Договір є
дійсним лише у разі проведення
відповідного фінансування (п.п. 12, 13
договору).

Договір підписаний сторонами та
скріплений їх печатками.

Згідно платіжного доручення № 322 від
31.03.2013р. відповідач перерахував
позивачу кошти в сумі 6470411,48 грн.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за
поставлений природний газ, позивач на
підставі п.7.2 договору нарахував пеню в
розмірі 271 985,00 грн. та 3 % річних в
розмірі 264 462,25 грн.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у
сукупності судом враховується
наступне.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст.175 Господарського
кодексу України майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

В силу зобов'язання боржник
зобов'язаний вчинити на користь
кредитора певну дію, в тому числі
сплатити борг, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173
ГК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Як вбачається з правовідносин, що
виникли між сторонами, їм притаманні
ознаки, що характеризують цивільні
відносини, які виникають з договорів
купівлі-продажу. Так, на підставі
договору №14/2320/11 на купівлю-продаж
природного газу від 30.09.2011р. позивач
передав у власність відповідачу
природний газ, що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу від 31.10.2011р., від 30.11.2012р. та від
31.12.2012р., а відповідач зобов'язався його
оплатити у строки, визначені договором.

Відповідно п. 6.1. договору оплата за
природний газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
був провести остаточний розрахунок за
отриманий природний газ в наступні
строки:

- за газ, отриманий в жовтні 2011 року
- до 14 листопада 2011 року;

- за газ, отриманий у вересні 2012
року - до 14 жовтня 2012 року;

- за газ, отриманий у жовтні 2012 року
- до 14 листопада 2012 року;

- за газ, отриманий в листопаді 2012
року - до 14 грудня 2012 року;

- за газ, отриманий в грудні 2012 року
- до 14 січня 2013 року.

Згідно ст. 35 ГПК України обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Рішеннями господарського суду
Хмельницької області по справі №
11/5025/581/12 від 03.07.2012р. та по справі №
924/886/13 від 30.09.2013р. встановлено, що
відповідач МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" допустив
порушення умов договору №14/2320/11 від
30.09.2011р. на купівлю-продаж природного
газу в частині своєчасної оплати
вартості природного газу.

Також несвоєчасне проведення
відповідачем оплати за поставлений газ
підтверджується оборотною відомістю
(операції по підприємству ПАТ
"Хмельницьктеплокомуненерго") за
період з 01.10.2011р. по 30.11.2013р.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст.
193 ГК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає, як
порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно з ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1
ст. 611 ЦК України у разі порушення
правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено,
що у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
визначено, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Сторонами у п. 7.2 договору визначено, що
у разі невиконання відповідачем умов
пункту 6.1. договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
позивач крім суми заборгованості пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Згідно вказаних положень договору
позивачем заявлено до стягнення пеню
за період з 17.05.2013р. по 14.07.2013р. в розмірі
271 985,00 грн.

Позивачем здійснено розрахунок пені по
кожному періоду наявності
заборгованості з урахуванням розміру
боргу за вказаний період. Однак, при
проведенні розрахунку позивачем
безпідставно віднесено до днів
прострочки заборгованості дні, в які
здійснювалася її часткова сплата.

Так, згідно п. 1.4 постанови Пленуму ВГСУ
від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" моментом
виконання грошового зобов'язання є
дата зарахування коштів на рахунок
кредитора або видачі їх йому готівкою.

День фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9
вищевказаної постанови).

Зважаючи на викладене, сума
заборгованості зменшується у день її
часткової сплати, і нарахування пені на
неї не проводиться.

При перерахунку пені судом
встановлено, що позивачем правомірно
заявлено до стягнення лише 271 978,25 грн.
Тому позивачем безпідставно
нарахована пеня в розмірі 6,75 грн. на
суму заборгованості за дні фактичної
її сплати.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України
господарський суд має право зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Зазначена стаття
кореспондується зі ст.233 ГК України, яка
визначає, що у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно п. 3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011р. №18
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Отже, питання про зменшення розміру
неустойки вирішується судом на
підставі аналізу конкретної ситуації,
тобто сукупності з'ясованих ним
обставин, що свідчать про наявність
підстав для вчинення зазначеної дії.

Судом приймається до уваги, що
відповідач в повному обсязі
розрахувався із позивачем за отриманий
природний газ. При цьому, остаточний
розрахунок був проведений згідно
договору №95/30 про організацію
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 2 статті 16 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
12.02.2014р., що свідчить про неналежний
рівень фінансування при здійсненні
компенсації різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

Крім того, судом враховується, що
порушення відповідачем строків оплати
були незначними, а заявлений до
стягнення розмір пені є
неспіврозмірним із наслідками,
заподіяними порушенням відповідачем
умов договору.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що є підстави для зменшення
розміру заявленої позивачем до
стягнення пені до 136 000,00 грн. В частині
позовних вимог про стягнення 135 985,00 грн.
пені суд відмовляє.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 264 462,25
грн. 3% річних, в тому числі 115 060,42 грн. за
період з 11.05.2012р. по 07.12.2012р. та 149 401,83 грн.
за період з 17.05.2013р. по 23.12.2013р.

При перерахунку 3 % річних судом
встановлено, що позивачем безпідставно
віднесено до днів прострочки
заборгованості дні, в які
здійснювалася її часткова сплата, що не
узгоджується із положеннями п.п. 1.4, 1.9
постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань". Отже,
обґрунтованим є нарахування 3 % річних
в розмірі 263 465,95 грн. У стягненні 996,30
грн. 3 % річних слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у загальному розмірі 399 465,95
грн., в тому числі 136 000,00 грн. - пеня, 263
465,95 грн. - 3 % річних.

Доводи відповідача про відсутність
підстав для застосування до нього
будь-яких санкцій за порушення строків
оплати за природний газ, оскільки
уклавши договір № 95/30 про організацію
взаєморозрахунків від 12.02.2014р. сторони
здійснили новацію в частині порядку та
способу виконання зобов'язання, судом
до уваги не приймаються, так як
вказаний договір не є новацією в
розумінні ч.2 ст. 604 ЦК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 604 ЦК України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація).

Укладаючи договір №95/30 про організацію
взаєморозрахунків від 12.02.2014р. його
сторони не припинили первісні
зобов'язання за договором №14/2320/11 на
купівлю-продаж природного газу від
30.09.2011р., а лише організували
взаєморозрахунки із заборгованості за
природний газ, в той час, як новація є
угодою тих самих сторін про те, що
первісне зобов'язання припиняється, а
між його учасниками виникає нове
зобов'язальне правовідношення, якому
властиві такі ознаки, як наявність
взаємної згоди сторін щодо припинення
дії попереднього зобов'язання та щодо
умов нового зобов'язання; наявність
умови про припинення попереднього
зобов'язання, припинення всіх
додаткових зобов'язань; виникнення між
тими ж особами нового зобов'язання, яке,
як правило, містить умову про інший
предмет чи спосіб виконання, що в
даному випадку відсутнє.

Також судом критично оцінюються доводи
відповідача з приводу відсутності його
вини у простроченні виконання
зобов'язання із оплати газу, у зв'язку з
особливістю регулювання відносин у
сфері постачання та реалізації
енергоносіїв, яка передбачає надання
субвенцій з Державного бюджету для
погашення різниці у тарифах на теплову
енергію, зважаючи на приписи ч.2 ст. 617 ЦК
України, ч.2 ст. 218 ГК України та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.2005р., за яким
відсутність бюджетних коштів не
виправдовує бездіяльність і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання (аналогічна позиція
викладена у постановах ВГСУ по справі
№917/1924/13 від 23.04.2014р., № 910/16351/13 від
09.04.2014р.)

Відповідно ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. При розподілі судових
витрат судом враховується п. 3.17.4.
Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", відповідно до якого
судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115,
116 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ до
Міського комунального підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго"
м.Хмельницький про стягнення 536 447,25
грн., з яких 271 985,00 грн. - пені та 264 462,25
грн. - 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального
підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго"
(м.Хмельницький, вул.Пересипкіна, 5, код
03356571) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(м. Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, код 20077720)
136 000,00 грн. (сто тридцять шість тисяч
гривень 00 коп.) пені, 263 465,95 грн. (двісті
шістдесят три тисячі чотириста
шістдесят п'ять гривень 95 коп.) 3 %
річних, 10708,94 грн. (десять тисяч сімсот
вісім гривень 94 коп.) витрат по оплаті
судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 135 985,00 грн. пені та 996,30 грн. 3
% річних відмовити.

Повне рішення складено 19.05.2014р.

Суддя
Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6),

3 - відповідачу (м. Хмельницький,
вул. Пересипкіна, 5).