ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014 року Справа №
904/9663/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Прокопенко А.Є.
(доповідач)

суддів: Дмитренко А.К., Пруднікова В.В.
(зміна складу судової колегії
відбулася на підставі розпорядження
секретаря судової палати Кузнецової
І.Л. від 23.05.14 року)

при секретарі судового засідання:
Однорог О.В.

за участю представників сторін:

від відповідача: Воронков І.В.,
довіреність №1 від 09.09.13, представник;

представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Шляхо-будівельне
управління №8", м.Дніпропетровськ на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.01.2014р.
у справі №904/9663/13

за позовом державного комунального
підприємства Управління
"Тепловодоканал", с.Новодністровськ
Чернівецької області

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Шляхо-будівельне
управління №8", м.Дніпропетровськ

про стягнення 159 040,72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України по справі оголошувалась
перерва до 20.03.2014р., 10.04.2014р., 29.05.2014р.

Державне комунальне підприємство
Управління "Тепловодоканал" звернулося
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом (з
урахуванням уточнень позовних вимог
(т.1, а.с.138-142)) про стягнення з товариства
з обмеженою відповідальністю
"Шляхо-будівельне управління №8" 159 040,72
грн., з яких:

78 123,60 грн. борг за оренду приміщення АТЦ
та бетонованого майданчика за
договором оренди комунального майна
від 01.01.10р.;

57 866,13 грн. борг за оренду приміщення
АТЦ та бетонованого майданчика за
договором оренди комунального майна
від 01.05.10р.;

16 730,59 грн. борг з орендної плати,
донарахований згідно акту КРУ від
11.01.12р.;

4 368 грн. заборгованість з наданих
послуг водопостачання та
водовідведення за договором №115-ВК
від 01.12.07р.;

1 952,40 грн. заборгованість з витрат по
утриманню орендованого приміщення
(послуги енергопостачання).

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на невиконання
відповідачем обов'язків щодо сплати
орендних та інших платежів за
користування орендованим майном за
договорами оренди.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.01.2014р.
по справі №904/9663/13 (суддя Васильєв О.Ю.)
позов задоволено в повному обсязі. З
товариства з обмеженою
відповідальністю "Шляхо-будівельне
управління №8" стягнуто на користь
державного комунального підприємства
Управління "Тепловодоканал" 78 123,60 грн.
заборгованості за договором оренди
комунального майна від 01.01.10р., 57 866,13
грн. заборгованості за договором
оренди комунального майна від 01.05.10р., 16
730,59 грн. заборгованості з орендної
плати, донарахованої згідно акту КРУ
від 11.01.12р., 4 368 грн. заборгованості з
наданих послуг водопостачання та
водовідведення за договором №115-ВК від
01.12.07р., 1 952,40 грн. заборгованості з
витрат по утриманню орендованого
приміщення (послуги енергопостачання)
та 3 180,81 грн. витрат на сплату судового
збору.

Рішення суду мотивовано тим, що доказів
погашення заборгованості відповідачем
не надано. В якості норм матеріального
права суд послався на приписи статей
525,526 Цивільного кодексу України.

Не погодившись із рішенням суду,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Шляхо-будівельне
управління №8" подало до суду
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення господарського суду змінити,
зменшивши суму заборгованості по
орендній платі, що підлягає до
стягнення, до 645,40 грн., в іншій частині
позову відмовити, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення і неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просить залишити в силі оскаржуване
рішення місцевого господарського суду,
посилаючись на необґрунтованість
доводів скаржника.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
підлягає частковому скасуванню з
наступних підстав.

01.01.2010р. між Управлінням
"Тепловодоканал", правонаступником
якого є державне комунальне
підприємство Управління
"Тепловодоканал", (орендодавець) та ТОВ
"Шляхо-будівельне управління №8"
(орендар) укладено договір оренди
комунального майна, відповідно до п.1.1.
якого орендодавець надав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
приміщення АТЦ загальною площею 470
кв.м., бетоновану територію площею 4000
кв.м., що належить орендодавцю.

Згідно п.1.2. договору орендар
самостійно, використовуючи об'єкт
договору, на підставі даного договору
здійснює виробничу діяльність,
приймає участь у загальних витратах по
утриманню будівлі та території,
здійснює оплату за комунальні послуги
на підставі укладених договорів та
виставлених рахунків орендодавця.

Пунктом 4.1. договору сторони узгодили,
що орендна плата складається із плати
за оренду приміщення АТЦ та
бетонованої площадки та податку на
додану вартість, так як орендодавець є
платником податку на додану вартість.

Відповідно до п.4.2. договору розмір
орендної плати приміщення АТЦ та
бетонованої площадки - 24 041,40 грн. в
місяць з урахуванням ПДВ.

Орендар, крім внесення орендної плати,
оплачує за водопостачання та
водовідведення згідно показникам
лічильників відповідно укладеного
договору та виставлених рахунків
орендодавця. (п.4.3. договору).

Цей договір набирає чинності 01.01.10р. і
діє до 31.12.10р.(п.7.1. договору) (т.1, а.с.9-12).

У листі від 29.04.2010р. №12Н/Д товариство з
обмеженою відповідальністю
«Шляхо-будівельне управління №8»
звернулось до Управління
"Тепловодоканал" з проханням про
зменшення орендної площі бетонованої
території з подальшим перерахунком
орендної плати (т.1, а.с.18).

На підставі вказаного листа 01.05.2010р. між
Управлінням "Тепловодоканал",
правонаступником якого є державне
комунальне підприємство Управління
"Тепловодоканал", (орендодавець) та ТОВ
"Шляхо-будівельне управління №8"
(орендар) укладено договір оренди
комунального майна, відповідно до п.1.1
якого орендодавець надав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
приміщення АТЦ загальною площею 470
кв.м., бетоновану територію площею 2 300
кв.м., що належить орендодавцю.

Згідно п.1.2. договору, орендар
самостійно, використовуючи об'єкт
договору, на підставі даного договору
здійснює виробничу діяльність,
приймає участь у загальних витратах
по утриманню будівлі та території,
здійснює оплату за комунальні послуги
на підставі укладених договорів та
виставлених рахунків орендодавця.

Пунктом 4.1. договору сторони узгодили,
що орендна плата складається із плати
за оренду приміщення АТЦ та
бетонованої площадки та податку на
додану вартість, так як орендодавець є
платником податку на додану вартість.

Відповідно п.4.2. договору розмір
орендної плати приміщення АТЦ та
бетонованої площадки - 15 745,40 грн. в
місяць з урахуванням ПДВ.

Орендар, крім внесення орендної плати,
оплачує за електроенергію,
водопостачання та водовідведення
згідно показникам лічильників
відповідно укладеного договору та
виставлених рахунків орендодавця (п.4.3.
договору).

Цей договір набирає чинності 01.05.10р. і
діє до 31.12.10р. (п.7.1. договору) (т.1, а.с.13-16).

Відповідно до ст.ст.525,526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Судова колегія зазначає, що договорами
оренди комунального майна від 01.01.2010р.
та від 01.05.2010р. не встановлено строк
виконання обов'язку з оплати орендних
платежів, у зв'язку з чим враховує
приписи частини 5 статті 762 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Так, за договором оренди комунального
майна від 01.01.2010р. відповідач до 01.05.2010р.
користувався орендованим майном, що не
заперечується сторонами.

Враховуючи визначений в п.4.2 цього
договору розмір орендної плати в сумі 24
041,40 грн., всього за користування
орендованим майном відповідач повинен
був сплатити 96 165,60 грн.

Згідно наданих до матеріалів справи
копій платіжних доручень з
призначенням платежу за оренду по
договору від 01.01.2010р. відповідачем
оплачено позивачу 66 871,47 грн. (платіжні
доручення №693 від 07.05.2010р. на суму 36 286,96
грн., №10 від 10.06.2010р. на суму 584,51 грн., №109
від 30.07.2010р. на суму 30 000 грн. - т.1,
а.с.234-235,237).

Доказів оплати решти заборгованості з
орендної плати за договором оренди
комунального майна від 01.01.2010р. на суму
29 294,13 грн. відповідачем не надано.

Оскільки позивач (з урахуванням
уточнень позовних вимог) просив
стягнути з відповідача 78 123,60 грн. боргу
з орендної плати за договором оренди
комунального майна від 01.01.2010р., а
матеріалами справи підтверджено
заборгованість з орендної плати за
договором оренди комунального майна
від 01.01.2010р. в сумі 29 294,13 грн., судова
колегія вважає, що вимоги на суму 48 829,47
грн. (78 123,60 грн. - 29 294,13 грн.)
заборгованості з орендної плати за
договором оренди комунального майна
від 01.01.2010р. задоволенню не підлягають
як не підтверджені позивачем належними
доказами в розумінні статей 32,34,36
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідач в суді першої інстанції
звертався із заявою про застосування
позовної давності до вимог про
стягнення орендної плати з січня 2010р.
по листопад 2010р.(т.1, а.с.105-109,135).

При цьому судова колегія враховує, що з
позовною вимогою про сплату боргу з
орендної плати за договором оренди
комунального майна від 01.01.2010р. позивач
звернувся, згідно штемпелю Укрпошти,
05.12.2013р. (т.1, а.с.102).

Статтею 257 Цивільного кодексу України
визначено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ст.261 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст.264 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Згідно частин 3-5 статті 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Судова колегія не погоджується з
висновком господарського суду про
переривання перебігу строку позовної
давності щодо вимог про стягнення
орендної плати за договором оренди
комунального майна від 01.01.2010р. з
посиланням на те, що відповідач
частково сплачував заборгованість.

Так, останній платіж по орендній платі
за договором оренди комунального майна
від 01.01.2010р. був здійснений 30.07.2010р. у
сумі 30 000 грн. (т.1, а.с.237).

У 2011 році відповідачем згідно
платіжних доручень №38 від 14.02.2011р. на
суму 100 грн., №208 від 07.07.2011р. на суму 10 000
грн., №223 від 12.07.2011р. на суму 5 000 грн.
сплачена орендна плата за договором
оренди комунального майна від 01.05.2010р.
(т.1, а.с.83-85), у зв'язку з чим вказані дії
не свідчать про переривання перебігу
строку позовної давності щодо вимог
про стягнення орендної плати за
договором оренди комунального майна
від 01.01.2010р.

Інших доказів, які б свідчили про
визнання відповідачем боргу з орендної
плати за договором оренди комунального
майна від 01.01.2010р. (листи про визнання
боргу, підписані сторонами акти звірки
тощо) матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене і те, що позивач
із заявою про визнання поважними
причин пропущення позовної давності
щодо вимог про стягнення боргу за
оренду приміщення АТЦ та бетонованого
майданчика за договором оренди
комунального майна від 01.01.10р. не
звертався, у задоволенні вимоги про
стягнення 29 294,13 грн. боргу за оренду
приміщення АТЦ та бетонованого
майданчика за договором оренди
комунального майна від 01.01.10р. слід
відмовити на підставі ч.4 ст.267
Цивільного кодексу України.

За договором оренди комунального майна
від 01.05.2010р. відповідач до 31.12.2010р.
користувався орендованим майном, що не
заперечується сторонами.

Враховуючи визначений в п.4.2 цього
договору розмір орендної плати в сумі 15
745,40 грн., всього за користування
орендованим майном відповідач повинен
був сплатити 125 963,20 грн.

Згідно наданих до матеріалів справи
платіжних доручень з призначенням
платежу за оренду по договору від
01.05.2010р. відповідачем оплачено позивачу
15 100 грн. (платіжні доручення №38 від
14.02.2011р. на суму 100 грн., №208 від 07.07.2011р.
на суму 10 000 грн., №223 від 12.07.2011р. на суму
5 000 грн. - т.1, а.с.83-85).

Доказів оплати решти заборгованості з
орендної плати за договором оренди
комунального майна від 01.05.2010р. на суму
110 863,2 грн. відповідачем не надано.

Відповідач в суді першої інстанції
звертався із заявою про застосування
позовної давності щодо вимог про
стягнення орендної плати з січня 2010р.
по листопад 2010р.(т.1, а.с.105-109,135).

Судова колегія враховує, що з позовом
до суду позивач звернувся, згідно
штемпелю Укрпошти, 05.12.2013р. (т.1, а.с.102).

Відповідачем у 2011 році згідно до
платіжних доручень №38 від 14.02.2011р. на
суму 100 грн., №208 від 07.07.2011р. на суму 10 000
грн., №223 від 12.07.2011р. на суму 5 000 грн.
сплачена орендна плата за договором
оренди комунального майна від 01.05.2010р.
(т.1, а.с.83-85).

Питання віднесення платежу до того чи
іншого періоду має визначатись
одержувачем відповідно до умов
договору між платником та одержувачем
коштів таким чином: якщо порядок
зарахування коштів врегульовано у
договорі між платником та одержувачем
коштів - згідно з положенням договору;
якщо відповідні застереження відсутні
у договорі та у разі заборгованості, в
тому числі, що підлягає стягненню на
підставі судових рішень, платежі мають
відноситись на погашення
заборгованості в хронологічному
порядку, тобто, починаючи з такої, що
виникла у найдавніший період, до
повного її погашення (Роз'яснення
Комітету Верховної Ради України з
питань фінансів та банківської
діяльності від 29.10.2004р. №06-10/10-1215).

Отже, відповідачем частково сплачено
орендну плату в сумі 15 100 грн. за травень
2010 року по договору оренди
комунального майна від 01.05.2010р.

Згідно п.4.4.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» до
дій, що свідчать про визнання боргу або
іншого обов'язку, можуть, з урахуванням
конкретних обставин справи, належати
часткова сплата боржником або з його
згоди іншою особою основного боргу
та/або сум санкцій. При цьому якщо
виконання зобов'язання передбачалося
частинами або у вигляді періодичних
платежів і боржник вчинив дії, що
свідчать про визнання лише певної
частини (чи періодичного платежу), то
такі дії не можуть бути підставою для
переривання перебігу позовної
давності стосовно інших (невизнаних)
частин платежу.

Оскільки сторонами в пункті 4.2 договору
оренди комунального майна від 01.05.2010р.
узгоджено розмір орендної плати в сумі
15 745,40 грн. в місяць, враховуючи приписи
частини 5 статті 762 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором, судова колегія вважає, що
відповідач вчинив дії, що свідчать про
визнання ним періодичного платежу - за
травень 2010р. по договору оренди
комунального майна від 01.05.2010р., і такі
дії не можуть бути підставою для
переривання перебігу давності
стосовно інших періодичних платежів.

Таким чином, переривання перебігу
позовної давності відбулося щодо вимог
про стягнення боргу з орендної плати за
договором оренди комунального майна
від 01.05.2010р. саме за травень 2010р., у
зв'язку з чим недоплачений за травень
2010р. борг за договором оренди
комунального майна від 01.05.2010 р. на суму
645,40 грн. (15 745,40грн. плата в місяць, 15 100
грн. сплачено) підлягає стягненню з
відповідача.

З урахуванням того, що позивач
звернувся з позовом до суду 05.12.2013р., а
також відсутності в матеріалах справи
доказів вчинення відповідачем дій, що
свідчать про визнання боргу з орендної
плати за червень-листопад 2010р. по
договору оренди комунального майна від
01.05.2010р., в задоволенні позовних вимог
про стягнення заборгованості з
орендної плати за червень-листопад 2010
року слід відмовити на підставі ч.4 ст.267
Цивільного кодексу України.

Вимоги про стягнення боргу з орендної
плати у сумі 15 745,40 грн. за грудень 2010р.
по договору оренди комунального майна
від 01.05.2010р. підлягають задоволенню,
оскільки відповідачем не надано
доказів такої оплати та позивач
звернувся до суду в межах строку
позовної давності (05.12.2013р.).

Отже, всього за договором оренди
комунального майна від 01.05.2010р.
підлягають задоволенню вимоги про
стягнення боргу з орендної плати у сумі
16 390,80 грн. (645,40 грн. за травень 2010 р.+ 15
745,40 грн. за грудень 2010р.).

Щодо вимог про стягнення 4 368 грн.
заборгованості з наданих послуг
водопостачання та водовідведення за
договором №115-ВК від 01.12.07р. та 1 952,40
грн. заборгованості з витрат по
утриманню орендованого приміщення
(послуги енергопостачання) судова
колегія зазначає наступне.

Згідно п.1.2. договорів оренди
комунального майна від 01.01.2010р. та від
01.05.2010р. орендар самостійно,
використовуючи об'єкт договору, на
підставі даного договору здійснює
виробничу діяльність, приймає участь у
загальних витратах по утриманню
будівлі та території, здійснює оплату
за комунальні послуги на підставі
укладених договорів та виставлених
рахунків орендодавця.

Пунктом 4.3. договору оренди
комунального майна від 01.01.2010р. сторони
узгодили, що орендар, крім внесення
орендної плати, оплачує за
водопостачання та водовідведення
згідно показникам лічильників
відповідно укладеного договору та
виставлених рахунків орендодавця.

Тобто оплата послуг за
енергопостачання/електроенергію п.4.3
договору оренди комунального майна від
01.01.2010р. не передбачена.

Пунктом 4.3. договору оренди
комунального майна від 01.05.2010р.
передбачено, що орендар, крім внесення
орендної плати, оплачує за
електроенергію, водопостачання та
водовідведення згідно показникам
лічильників відповідно укладеного
договору та виставлених рахунків
орендодавця.

З матеріалів справи вбачається, що до
укладення вищезазначених договорів
оренди комунального майна, а саме
01.12.2007р., між Управлінням
"Тепловодоканал", правонаступником
якого є державне комунальне
підприємство Управління
"Тепловодоканал" (водоканал), та ТОВ
"Шляхо-будівельне управління №8"
(абонент) укладено договір на відпуск
води з комунального водопроводу та
приймання стічної води в комунальну
каналізацію №115-ВК, згідно з умовами
якого водоканал зобов'язався надавати
послуги по водопостачанню абонента
питною водою та очистку стоків від
абонента в міську каналізацію. Згідно
п.2. цього договору водоканал виставляє
рахунки абоненту для оплати за
послуги по діючим тарифам,
затвердженим сесією Новодністровської
міської ради; а абонент відповідно до
п.3 цього договору зобов'язався не
пізніше 10 числа місяця, що настає за
розрахунковим, вносити плату за
послуги відповідно до виставленого
рахунку (т.1, а.с.17).

В силу ст.ст.33,34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Докази укладання договору на
енергопостачання та виставлення
рахунків відповідачу (надсилання
рахунків на адресу відповідача або
отримання ним таких рахунків) щодо
оплати послуг як за енергопостачання,
так і за водопостачання та
водовідведення за договорами оренди
комунального майна від 01.01.2010р. і від
01.05.2010р. в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, приписи статей
525,526,629 Цивільного кодексу України,
позовні вимоги про стягнення 4 368 грн.
заборгованості з наданих послуг
водопостачання та водовідведення за
договором №115-ВК від 01.12.07р. та 1 952,40
грн. заборгованості з витрат по
утриманню орендованого приміщення
(послуги енергопостачання) задоволенню
не підлягають.

Вимоги позивача про стягнення 16 730,59
грн. боргу з орендної плати,
донарахованого згідно акту КРУ від
11.01.2012р., також не підлягають
задоволенню в силу приписів статей 33,34
Господарського процесуального кодексу
України.

Акт КРУ від 11.01.2012р., на який посилається
позивач (т.1, а.с.139,176), відсутній в
матеріалах справи, не надавався судам
обох інстанцій.

Також відсутній обґрунтований
розрахунок позовних вимог на суму 16
730,59 грн. із зазначенням періоду і
підстав нарахування. Надана позивачем
до матеріалів справи копія
рахунку-фактури №СФ-0000003 від 11.01.2012р. на
суму 16 730,59 грн. свідчить про
донарахування орендної плати з 01.2008р.
по 12.2010р. за договором №25 від 01.11.2007р.,
тоді як предметом спору по даній справі
є правовідносини за договорами оренди
комунального майна від 01.01.2010р. і від
01.05.2010р. Договір №25 від 01.11.2007р. в
матеріалах справи відсутній.

Натомість позивачем до матеріалів
справи надані копії акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
ДКП «Управління «Тепловодоканал» від
27.01.2012р. №24-07/49, вимоги Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області від 15.02.2012р. №24-07-14-14/1311 «Про
усунення порушень та недоліків,
виявлених ревізією» та постанови
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2012р. по
справі №2а/2470/1351/12, згідно якої державне
комунальне підприємство Управління
"Тепловодоканал" зобов'язане виконати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Чернівецькій області від 15.02.2012р.
№24-07-14-14/1311. Вказані документи не
містять жодного посилання на спірні
договори оренди комунального майна від
01.01.2010р. і від 01.05.2010р. (т.2, а.с.18-26).

Актом ревізії фінансово-господарської
діяльності ДКП «Управління
«Тепловодоканал» від 27.01.2012р. №24-07/49
встановлено недоотримання доходів від
оренди, в т.ч. по договору б/н від
01.01.2007р., укладеному із ТОВ
«Шляхо-будівельне управління №8», на
суму 16 730,59 грн.

Судова колегія зазначає, що
встановлені органами державної
фінансової інспекції при проведенні
контрольних заходів факти підлягають
доказуванню стороною та оцінці судом
на загальних підставах за правилами,
встановленими чинним Господарським
процесуальним кодексом України, тобто
сам лише акт ревізії не є підставою для
застосування цивільно-правової
відповідальності у вигляді стягнення
недоотриманих доходів від оренди та не
звільняє сторону від процесуального
обов'язку доводити свої вимоги іншими
належними та допустимими доказами.

Позивачем в розумінні приписів статей
32,34,36 не надано до матеріалів справи
жодних первинних документів на
підтвердження вимог на суму 16 730,59 грн.
Договір б/н від 01.01.2007р., розрахунок
вимог, докази надання і оплати послуг з
оренди за таким договором в матеріалах
справи відсутні, не надавались судам
обох інстанцій.

Враховуючи викладене, апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського
суду частковому скасуванню.

Судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог відповідно до приписів
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Шляхо-будівельне управління №8",
м.Дніпропетровськ задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.01.2014р.
у справі №904/9663/13 скасувати частково.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Шляхо-будівельне
управління №8" на користь Державного
комунального підприємства Управління
"Тепловодоканал" 16 390,80 грн.
заборгованості за договором оренди
комунального майна від 01.05.2010р. та 327,82
грн. витрат на сплату судового збору,
про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного комунального
підприємства Управління
"Тепловодоканал" на користь товариства
з обмеженою відповідальністю
"Шляхо-будівельне управління №8" 1426,50
грн. судового збору за подання
апеляційної скарги, про що видати
наказ.

Видачу наказів доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписаний
02.06.2014 року.

Головуючий суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
А.К.Дмитренко

Суддя
В.В.Прудніков