ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

27 травня 2014 року
Справа № 913/821/14

Провадження №18пд/913/821/14

За позовом приватного підприємства
«Лоніс», м. Сєвєродонецьк Луганської
області

до відповідача - Сєвєродонецької
міської ради, м. Сєвєродонецьк
Луганської області

про припинення договору оренди землі
шляхом його розірвання

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Антонова
І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Сутковий
А.М., за дов. від 11.01.2014;

Лозовий М.С. -
керівник, паспорт, витяг з ЄДР;

від відповідача: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу
про припинення договору оренди землі
від 08.07.2003 № 599 шляхом його розірвання, в
зв'язку з тим, що він укладений з
порушенням порядку, встановленого
законодавством України.

Відповідач відзивом на позовну
заяву від 28.04.2014 проти позову заперечує
посилаючись на його необґрунтованість.
Вказаним відзивом відповідач просив
суд розглянути справу без участі
представника відповідача в зв'язку із
скрутним фінансовим становищем.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 08.05.2002 позивач придбав у ЗАТ
«Луганськбудтранс» частину
нежитлового приміщення (4/100 частки),
розташованого за адресою: м.
Сєвєродонецьк Луганської області, вул.
Заводська, 37.

У зв'язку з відчуженням ЗАТ
«Луганськбудтранс» нерухомого майна,
виконавчим комітетом Сєвєродонецької
міської ради та Сєвєродонецькою
міською радою 03.06.2003 та 19.06.2003
відповідно, були прийняті рішення про
переоформлення земельних ділянок
юридичним та фізичним особам (у тому
числі позивачу), на яких розташовано
нерухоме майно, куплене у ЗАТ
«Луганськбудтранс»

На підставі вказаних рішень між
сторонами за позовом 08.07.2003 укладено
договір оренди земельної ділянки,
державна реєстрація від 08.07.2003 № 599,
згідно якому, відповідач передав
позивачу в оренду строком до 08.07.2028
земельну ділянку площею 0,1061 га під 4/100
частки нежитлового приміщення, за
адресою: м. Сєвєродонецьк, вул.
Заводська, 37-Е, блок № 1.

Позивач у позовній заяві вказав, що
зазначений договір укладено з
порушення порядку, встановленого
законодавством України, зокрема:

- при укладенні договору сторони не
визначилися з об'єктом як нерухомого
майна (яке розташоване на орендованій
земельній ділянці), так і з об'єктом
оренди (земельною ділянкою);

- законодавством не передбачено
можливості передачі в оренду земельної
ділянки під ідеальною частиною
будинку, а позивач є власником 4/100
часток нежитлового приміщення, яке
розташоване на частині орендованої
позивачем земельної ділянки;

- орендована земельна ділянка не має
меж;

- договір не має істотної умови -
«існуючі обмеження і обтяження щодо
використання земельної ділянки».

На підставі вказаних доводів позивачем
заявлено вимогу про припинення
договору оренди землі від 08.07.2003 № 599
шляхом його розірвання.

Відповідач відзивом на позовну заяву
від 28.04.2014 проти позову заперечує
посилаючись на його необґрунтованість,
так як договір укладено відповідно до
умов діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представника позивача, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню за таких підстав:

Згідно ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу
України (в редакції, яка діяла на дату
укладення договору оренди земельної
ділянки) передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із
зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову
здійснюється за проектами відведення в
порядку, встановленому статтями 118, 123
цього Кодексу (ч. 3 ст. 124 ЗК України).

У даному випадку земельна ділянка була
надана позивачу відповідачем в оренду
на підставі рішення виконавчого
комітету Сєвєродонецької міської ради
від 03.06.2003 № 948 та рішення
Сєвєродонецької міської ради від 19.06.2003
№ 778 без зміни її цільового
призначення.

На земельній ділянці розташована
нежитлова будівля, яка належала ЗАТ
«Луганськбудтранс» і була продана
кільком фізичним та юридичним особам, і
в тому числі позивачу (цільове
призначення земельної ділянки до
продажу об'єкта нерухомості і після
його продажу залишилося незмінним - для
розміщення нерухомості), що
підтверджується вказаними рішеннями
та договором купівлі-продажу від 08.05.2002,
який укладено між позивачем та ЗАТ
«Луганськбудтранс».

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України
«Про оренду землі» (в редакції, яка
діяла на дату укладення договору)
істотними умовами договору оренди
земельної ділянки є:

1) об'єкт оренди (місце розташування та
розмір земельної ділянки);

2) термін договору оренди;

3) орендна плата (розмір, індексація,
форми платежу, терміни та порядок
внесення і перегляду);

4) цільове призначення, умови
використання і збереження якості
землі;

5) умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві;

6) існуючі обмеження і обтяження щодо
використання земельної ділянки;

7) сторона (орендодавець чи орендар), яка
несе ризик випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди чи його
частини;

8) відповідальність сторін.

Договір оренди земельної ділянки від
08.07.2003, державна реєстрація від 08.07.2003 №
599, який укладено між сторонами за
позовом, має усі визначені законом
істотні умови, у тому числі відносно
обмежень і обтяжень щодо використання
земельної ділянки (у абз. 9 розд. 1
договору вказано, що сервітути та
іпотека, відносно земельної ділянки,
відсутні; крім того, у Технічному звіті,
який є додатком до договору оренди, є
відокремлений висновок про наявні
обмеження на використання земельної
ділянки).

Разом з цим, у позовній заяві позивач
вказує про відсутність у договорі цієї
істотної умови.

Земельно-кадастрова інформація про
земельну ділянку, кадастрові схеми,
плани та інша документація маються у
Технічному звіті про виконання
землевпорядних робіт зі складання
правовстановлюючих документів на
оренду земельної ділянки, який
виконано на замовлення позивача
державним підприємством
«Сєвєродонецькій міський центр
державного земельного кадастру», який
(Технічний звіт) є додатком до договору
оренди земельної ділянки.

Позивач у позовній заяві вказав, що
законодавством не передбачено
можливості передачі в оренду земельної
ділянки під ідеальною частиною
будинку, а позивач є власником 4/100
часток нежитлового приміщення, яке
розташоване на частині орендованої
позивачем земельної ділянки.

Разом з цим, позивач не довів суду
і зворотного - існування заборони на
передачу в оренду земельної ділянки
під ідеальною частиною будинку.

Лист Державного агентства
земельних ресурсі України від 03.04.2013 №
5601/17/11-13, на який посилається позивач у
своїх письмових поясненнях від 13.05.2013,
не приймається судом до уваги, так як
вказаний лист не має правового
значення.

Доводи позивача про те, що при
укладенні договору сторони не
визначилися з об'єктом оренди -
земельною ділянкою та з її межами, не
приймаються судом до уваги, так як
спростовуються положеннями договору
оренди земельної ділянки та додатком
до неї (Технічним звітом), у яких
наведені ці дані (у розділі 1 договору
визначено місце розташування та розмір
земельної ділянки; у Технічному звіті є
План встановлених меж земельної
ділянки, Акт встановлення … зовнішніх
меж земельної ділянки).

Таким чином, позивач не довів
суду, що спірний договір укладено з
порушенням порядку, встановленого
законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Позивач не обґрунтував та не
довів суду факту істотного порушення
договору відповідачем.

Статтею 652 ЦК України встановлено:

1. У разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

2. Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Позивач не обґрунтував та не
довів суду одночасного існування
вищевказаних чотирьох умов, необхідних
для розірвання договору.

За таких обставин, у задоволенні
вимог про припинення договору оренди
земельної ділянки шляхом його
розірвання, слід відмовити в зв'язку з
їх безпідставністю.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК
України судові витрати (судовий збір)
покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарсько
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Судові витрати покласти на
позивача.

27 травня 2014 р. було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 02
червня 2014 р. і може бути оскаржене
протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
В.В.
Корнієнко