ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014 року
Справа № 904/9860/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Широбокової
Л.П. - доповідач,

суддів: Пруднікова В.В., Чус О.В. (зміна
складу колегії суддів відбулася на
підставі розпорядження секретаря
судової палати Кузнецової І.Л. від
23.05.14р.)

при секретарі: Сусла Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Овчинніков Б.С.
представник, довіреність №29 від 01.01.14;

Карпов А.О. представник,
довіреність №860 від 22.04.14;

Тогобецька О.С.
представник, довіреність №121 від 01.01.14;

від відповідача: Зеркін А.С.
представник, довіреність №6/81 від 02.01.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Північний гірничо-збагачувальний
комбінат", м. Кривий Ріг
Дніпропетровська область на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 04.03.2014р. у справі №904/9860/13

за позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",

м.Дніпропетровськ

до Публічне акціонерне
товариство "Північний
гірничо-збагачувальний

комбінат", м. Кривий Ріг
Дніпропетровська область

про стягнення 13 690 грн 92 коп

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 04.03.2014р.
(суддя Кеся Н.Б.) позов задоволено.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" плату за
користування вагонами та збір за
збереження вантажу у сумі 13 690,92 грн,
судовий збір - 1720,50 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Північний гірничо-збагачувальний
комбінат" звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
скасувати як прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права при неповному та необ`єктивному
з`ясуванні всіх обставин справи,
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що Позивач не довів
факту зайнятості колій на станції
призначення з вини Відповідача, а судом
в оскаржуваному рішенні було
проігноровано п. 6 Договору та не надано
належної аргументації факту
зайнятості усіх колій. Вважає, що його
вина у затримці вагонів відсутня, а
акти загальної форми, не доводять, що
усі колії станції Терни у зазначені
періоди були зайняті з вини
Відповідача, тому відсутні підстави
для нарахування як плати за
користування вагонами, так і збору за
зберігання вантажу. Крім того, звернув
увагу на той факт, що відомість плати за
користування вагонами була підписана
ним із запереченням щодо можливості
прийняття вагонів. З актів загальної
форми ГУ- 23 вбачається, що на час видачі
наказів про затримку №№ 390,396 на
станції Терни знаходилося лише 102 та 53
вагони відповідно, тоді як загальна
переробна спроможність усіх
приймально-відправних колій станції
Терни - 467 вагонів. Таким чином,
Позивачем не доведена зайнятість усіх
колій, в тому числі з вини Відповідача.

Позивач проти апеляційної скарги
заперечив, з огляду на наступне. Плата
за користування вагонами та збір за
зберігання вантажу були нараховані
Відповідачу саме за затримку вагонів
на станції Терни з його вини внаслідок
порушення умов п.п. 5,10 Договору №
ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч щодо здачі-приймання
вагонів на під`їзну колію. Вина
Відповідача у скупченості вагонів
доводиться актами загальної форми ГУ-23,
які підписані Відповідачем без
заперечень, актами про затримку
вагонів ф. ГУ-23а, витягами із книг
повідомлення про прибуття вантажу
ф.ГУ-2, тощо; зайнятість колій
підтверджується положенням зайнятості
колій на час видачі наказів про
затримку №№390, 396. Зазначив, що
зайнятість деяких колій під
технологічними операціями з вагонами,
а також наявність вільних колій не
впливають на визначення правомірності
видачі наказів про затримку вагонів.
Крім того, нормативними документами не
передбачено, що при нарахуванні плати
за користування вагонами має
враховуватися час між технологічними
операціями з вагонами, час проведення
обробки вагонів та наявність вільних
колій. Вважає, що судом у повному обсязі
були досліджені обставини справи, вина
Відповідача у затримці вагонів
доведена, рішення є законним та
обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом при розгляді справи
встановлено, що 21.09.2012р. між Державним
підприємством "Придніпровська
залізниця" - залізниця (надалі - Позивач)
та Публічним акціонерним товариством
"Північний гірничо-збагачувальний
комбінат" - власник колії (надалі -
Відповідач) було укладено договір
№ПР/М-12-2/14-1438НЮдч про
експлуатацію залізничної під`їзної
колії Відповідача, яка примикає до
станцій Терни і Рядова Придніпровської
залізниці. Дана угода регулює
взаємовідносини Позивача та
Відповідача щодо подачі та забирання
вагонів.

Відповідно до п. 1 Договору із
посиланням на Статут залізниць
України, враховуючи Правила
перевезення вантажів, сторони
домовилися про експлуатацію під`їзної
колії, яка належить Відповідачу та
примикає до станції Терни
Придніпровської залізниці стрілочними
переводами №№2,4,6 до продовження колій
№5 та №8, а також до станції Рядова
стрілочними переводами №8 до колії №6.
Під`їзна колія обслуговується власним
локомотивом.

Пунктами 5, 6 Договору передбачено,
що передача вагонів на під`їзну колію
здійснюється за повідомленнями з
реєстрацією у книзі повідомлень форми
ГУ-2, які передає прийомоздавальник
Позивача прийомоздавальнику
Відповідача не пізніше, як за 2,0 години
до фактичного здавання вагонів. Вагони
для під`їзної колії подаються
локомотивом залізниці на одну із колій
№№ 1,2,3,4,5,6,7,8,13 станції Терни
Придніпровської залізниці (ті, що
прибули на станцію Рядова - на одну з
колій №№ 3А,3Б,І,ІІ,4,5,VI,7,8,9,10 станції
Рядова) за вказівкою чергового по
станції, де здійснюються передавальні
операції з вагонами у технічному та
комерційному відношенні. Подальший рух
вагонів здійснюється локомотивом
власника колії.

Виконуючи договірні зобов'язання, у
червні 2013 року Позивач здійснював
перевезення вагонів за накладними №№
41383480, 45656931, адресованих Відповідачу. На
шляху прямування, відповідно до вимог
пунктів 9, 10 Правил користування
вагонами і контейнерами, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 25.02.1999р. №113 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.03.1999р.
за №165/3458, дані вагони на станції Жовті
Води-1 та Саксагань були затримані по
наказам №№390 від 15.06.2013р. та №396 від
19.06.2013р. (а.с. 23, 31 т.1) через зайнятість
колій на станції призначення Терни, у
зв'язку з неприйняттям вантажу
Відповідачем на свою під'їзну колію.

Про затримку цих вагонів
вантажоодержувачу були вручені
повідомлення про затримку вагонів №№
72, 75, які представник Відповідача
підписав із запереченням, що
Відповідач готовий прийняти вагони на
під`їзну колію. Крім того, належне
повідомлення про час подавання вагонів
на станції Терни наявне у книзі
повідомлень про час подавання вагонів
під навантаження або вивантаження на
станції, про що в зазначеній книзі
свідчать відмітки із підписами
представників відповідача (а.с. 128-158 т.1,
а.с. 32-66 т.2), та не заперечується
останнім.

За фактом затримки станцією затримки
Жовті Води-І у порядку, передбаченому п.
9,10 Правил користування вагонами та
контейнерами складено акт про затримку
вагонів форми ГУ-23а №16 від 15.06.2013р.
(вагони прибули 14.06.2013р. о 10.57 год
поїздом №3503, відправлені 19.06.2013р. в 11.55
год поїздом №3503), акт загальної форми
ГУ-23 №16 від 15.06.2013р. (вагони затримані -
15.06.2013р. о 13.30 год, затримка закінчена
19.06.2013р. в 11.35 год). Станцією Саксагань
складено акт про затримку вагонів
форми ГУ-23а №52 від 19.06.2013р. (вагони
прибули поїздом №1605 19.06.2013р. о 03.00 год,
відправлені поїздом №1606 20.06.2013р. в 01.25
год), акт загальної форми ГУ-23 №52 від
19.06.2013р. (вагони затримані - 19.06.2013р. о 13.45
год, затримка закінчена 20.06.13р. в 12.00
год).

За весь час затримки вагонів на
підходах до ст. Терни Позивачем
нараховано плату за користування
спірними вагонами за відомостю ф. ГУ-46
№№ 29069195, 22069189, 22069186 у сумі 13 443,24 грн та
збір за зберігання вантажу за
накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 №266069047
у сумі 274,68 грн. Відомості плати за
користування вагонами та
накопичувальна картка працівниками
Відповідача підписані із
застереженням: "З нарахованою сумою не
згодні, ПАТ "Північний ГЗК" було готове
прийняти вагони", нараховані плата та
збір не сплачені, що і є предметом
позову.

Статтею 908 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується із
статтею 307 Господарського кодексу
України, встановлено, що умови
перевезення вантажу, пасажирів і
багажу окремими видами транспорту, а
також відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Статтею 42 Статуту передбачено, що
залізниця зобов'язана повідомити
одержувача в день прибуття вантажу або
до 12-ої години наступного дня. Порядок і
способи повідомлення встановлюються
начальником станції. Одержувач може
визначити спосіб повідомлення. Якщо
залізниця не повідомить про прибуття
вантажу, одержувач звільняється від
внесення плати за користування
вагонами (контейнерами) і за зберігання
вантажу до того часу, як буде надіслано
повідомлення. За угодою між
одержувачем і станцією вагони
(контейнери) можуть подаватися без
попереднього повідомлення.

Відповідно до ст. 119 Статуту та п.п. 2, 15
Правил користування вагонами та
контейнерами за користування вагонами
і контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами,
громадянами- суб'єктами
підприємницької діяльності вноситься
плата. Зазначена плата вноситься також
за час затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства. За час затримки на
коліях залізниці вагонів, що належать
підприємствам чи орендовані ними,
стягується 50 відсотків зазначених
розмірів плати.

Отже, вагони, які перевозяться
залізницею за повними перевізними
документами, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити
на станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має відносно залізниці права та
обов'язки, передбачені Статутом
залізниць України, зокрема, у разі
несвоєчасного приймання вагонів від
залізниці - сплатити плату за
користування вагонами, які знаходяться
на коліях залізниці, та збір за
зберігання у розмірах, встановлених
Тарифним керівництвом №1.

Згідно п. 6 Правил користування
вагонами і контейнерами, час
користування обчислюється окремо для
кожного вагона і контейнера за його
номером. Усі завантажені вагони, а
також порожні вагони, які належать
підприємствам, організаціям, портам,
установам і громадянам, та орендовані
ними, що знаходяться на станціях і на
підходах до них в очікуванні подавання
під вантажні або інші операції з
причин, які залежать від
вантажовласника, є такими, що
перебувають у користуванні
вантажовласника.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів
збір за зберігання вантажів у вагонах в
разі затримки їх з вини одержувача
після закінчення терміну безоплатного
зберігання сплачується незалежно від
місця затримки (на станціях
призначення та на підходах до неї, на
прикордонних, припортових станціях,
тощо). При цьому термін безоплатного
зберігання обчислюється з моменту
затримки. Відповідно до Правил
складання актів, Правил користування
вагонами і контейнерами підставою для
нарахування та стягнення збору за
зберігання вантажів, в тому числі при
затримці вагонів на шляху перевезення,
є акт загальної форми, який складається
для засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, і
підписується особами, які брали участь
у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Таким чином, порожні вагони, що
прибули на адресу відповідача, мали
статус вантажу, та відповідач повинен
був прийняти їх на свої під'їзні колії в
установлені Статутом та договором
строки.

В силу ст. 614 Цивільного кодексу
України відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідачем не надано доказів
відсутності своєї вини в затримці
вагонів на станціях підходу, у
запереченнях до відомостей плати за
користування вагонами не зазначено, на
яку конкретно колію міг бути прийнятий
вантаж (яка була вільна на час
затримки), не надано доказів, що він
повідомляв залізницю про готовність
прийняти вагони із зазначенням
конкретних вагонів та часу їх
прийняття.

Факт затримки вагонів на станції
підходу Жовті Води-І з вини
вантажоодержувача підтверджується
зазначеним вище актом про затримку
вагонів форми ГУ-23а №16 від 15.06.2013р.,
актом загальної форми ГУ-23 №16
від 15.06.2013р., наказом №390 від 15.06.2013р. На
станції підходу Саксагань - актом про
затримку вагонів форми ГУ-23а №52 від
19.06.2013р., актом загальної форми ГУ-23 №52
від 19.06.2013р., наказом №396 від 19.06.2013р.
Позивачем на підтвердження зайнятості
колії станції Терни з вини
вантажоодержувача додано до
матеріалів справи акти загальної форми
станції Терни на віднесення на
відповідальність вантажовласника ф.
ГУ-23 №№ 2349/2347, 2350/2348, 2355/2347, 2356/2345, 2357/2354,
2362/2361, 2363/2360, 2364/2358, 2365/2345, 2366/2342, 2367/2347,
2371/2369, 2374/2372, 2375/2370, 2381/2380, 2382/2373, 2383/2377,
2385/2373, 2386/2376, 2387/2359, 2388/2378, 2393/2375, 2394/2359,
2395/2384, 2396/2379, 2397/2373, 2398/2390, 2404/2392, 2409/2400,
2410/2401, 2411/2389, 2280/2278, 2289/2287, 2327/2313, 2328/2290,
2329/2288, 2330/2310, 2331/2297, 2332/2304, 2334/2325, 2335/2320,
2340/2337, 2343/2336, 2344/2342, 2368/2345, 2399/2391, 2402/2400,
2405/2403, які підписані представниками
Відповідача без заперечень (а.с. 97-127, т.1,
67-83, т.2).

Як вбачається з Положення зайнятості
колій по станції Терни (а.с. 187-197 т.1) на
момент видачі наказу №390 від 15.06.2013р.
про затримку вагонів на станції Терни
була вільною лише колія №2 для обгону
локомотивів, інші колії зайняті. Колія
№ 4 (в період часу з з 08:20 14.06.2013р. по 11:50
15.06.2013р. та з 00.30 год 17.06.13р. по 16.00 год
19.06.13р.), № І (в період часу з 12.00 год
15.06.13р. по 16.10 год 16.06.13р.), № 5 (в період
часу з 22.00 год. 14.06.13р. по 09.55 год 15.06.13р., з
13.40 год 15.06.13р. по 17.50 год 15.06.13р. та з 01.50
год. 17.06.13р. по 16.30 год 17.06.13р.), № 6 ( в
період часу з 03.10 год 13.06.13р. по 10.00 год
14.06.13р., з 02.10 год 15.06.13р. по 05.45 год 15.06.13р.,
з 10.30 год 15.05.13р. по 06.40 год 17.05.13р., з 13.30
год 17.06.13р. по 11.45 год 18.06.13р.), № 7 (в
період часу з 09.00 год 16.06.13р. по 18.30 год
16.06.13р., з 12.30 год 17.06.13р. по 15.30 год 17.06.13р.
та з 08.20 год 18.06.13р. по 22.35 год 19.06.13р.), № 8
(в період часу з 17.05 год 11.06.13р. по 22.35 год
19.06.13р.) зайняті вагонами, які були
затримані з вини одержувача вантажу,
тобто Відповідача. Решта колій - № 3 та
№№ 4, І, 5, 6, 7, 8 в час, вільний від
затримки, знаходились під
технологічними операціями з вагонами,
передбаченими ЕТП (роботи під`їзної
колії на станції Терни).

На момент видачі наказу №396 від
19.06.2013р. була вільною лише колія №2 для
обгону локомотивів, інші колії зайняті.
Колія № 4 (в період часу з 00.30 год 17.06.13 р.
по 16.00 год 19.06.13р. та з 02.05 год 20.06.13р. по
07.10 год 20.06.13р.), колія № І (в період часу
з 15.30 год 19.06.13р. по 22.50 год 19.06.13р. та з 06.30
год 20.06.13р. по 22.30 год 20.06.13р.) колія № 7 (в
період часу з 13.30 год 17.06.13р. по 22.35 год
19.06.13р. та з 15.30 год 19.06.13р. по 09.45 год
21.06.13р.) № 8 (в період часу з 00.30 год 17.06.13р.
по 22.35 год 19.06.13р.) зайняті вагонами, які
були затримані з вини одержувача
вантажу, тобто Відповідача. Решта колій
- №№ 3,5 та №№ 4, І, 6, 7, 8 в час, вільний
від затримки, знаходились під
технологічними операціями з вагонами,
передбаченими ЕТП (роботи під`їзної
колії на станції Терни).

Підстави звільнення вантажовласника
від плати за користування вагонами
передбачені п. 121 Статуту, та п. 16 Правил
користування вагонами і контейнерами і
є вичерпними, це ж зазначено у листі
Вищого господарського суду України від
29.11.2007р. за № 01-8/917 "Про деякі питання
судової практики застосування Статуту
залізниць України, інших норм
транспортного законодавства".

Згідно з п. 16 Правил вантажовласник
звільняється від плати за користування
вагонами і контейнерами: а) якщо
затримка вагонів або контейнерів
виникла через стихійне лихо, що
спричинило припинення руху на
залізничних під'їзних коліях, а також
через стихійне лихо або аварію на
підприємстві, внаслідок яких згідно
з чинними положеннями заборонено
виконувати вантажні роботи; б) у разі
подання локомотивом залізниці вагонів
і контейнерів на фронти навантаження
(вивантаження) у кількості, що
перевищує їх максимальну переробну
спроможність. Вказана максимальна
переробна спроможність визначається
за договором між залізницею і
вантажовласником; в) у разі
затримки прийняття залізницею
вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з
причин, що залежать від залізниці. Час
такої затримки зазначається у графі
"Примітки" Пам'ятки про
подавання/забирання вагонів, цей час
виключається із загального часу
користування вагонами
(контейнерами). Причина звільнення
від плати за користування вагонами і
контейнерами зазначається у графі
"Примітки" відомості плати за
користування вагонами (контейнерами).

З причини несвоєчасного забирання
відповідачем вагонів, які надійшли на
його адресу була знижена пропускна
спроможність не тільки станції Терни, а
й на підходах до неї. З огляду на це,
посилання відповідача на наявність на
станції примикання вільних колій, як на
доказ відсутності своєї вини у
затримці вагонів, суд вважає
безпідставними, підстави для
звільнення від плати за користування
вагонами, збору за зберігання вантажу
відсутні.

Зайнятість прийомовідправних колій
по станції примикання згідно
технологічного процесу роботи станції
планує поїзний диспетчер залізниці з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку "Укрзалізниці",
вагонів з вантажами на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів з ПАТ "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції, тощо.

Відтак, несвоєчасне забирання з колій
станції Відповідачем вантажів, які
прибули на його адресу, є порушенням
вимог п. 33 Правил видачі вантажів та ст.
ст. 46,47 Статуту залізниць України, якими
визначено, що одержувач зобов`язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу, навіть поставка якого
йому не передбачена планом (договором,
контрактом, замовленням тощо).

З урахуванням вищевикладеного суд
першої інстанції правомірно
задовольнив позовні вимоги Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", стягнувши з Публічного
акціонерного товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат"
плату за користування вагонами та збір
за збереження вантажу у сумі 13 690,92 грн.
Доводи скаржника спростовуються вище
встановленими фактами та колегією
суддів відхиляються.

За викладених обставин рішення
суду першої інстанції відповідає
матеріалам справи та нормам діючого
законодавства, а тому підстав для його
зміні чи скасування колегія суддів не
знаходить.

Керуючись ст.99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 04.03.2014р.
у справі № 904/9860/13 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом
двадцятиденного строку з дати її
прийняття.

Повний текст постанови складений
02.06.2014р.

Головуючий суддя
Л.П. Широбокова

Суддя
В.В. Прудніков

Суддя
О.В. Чус