номер провадження справи 10/31/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014
Справа № 908/1109/14

за позовом: Прокурора Запорізької
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Південного
регіону України в особі: Запорізького
державного підприємства "Радіоприлад",
м. Запоріжжя

до відповідача: Приватне підприємство
"Науково - виробнича фірма "АННАР" (69084, м.
Запоріжжя, вул. Краснова, 10)

про стягнення 12 328,34 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Денисюк О. С., на підставі
довіреності № 10-ГП від 07.05.2013 р.;

від відповідача - не з'явився;

від прокуратури - Зубков В.С., на
підставі довіреності № 839 від 18.04.2014 р.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Прокурора
Запорізької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Південного регіону України в особі:
Запорізького державного підприємства
"Радіоприлад", м. Запоріжжя до
Приватного підприємства "Науково -
виробнича фірма "АННАР", м. Запоріжжя
про стягнення заборгованості в розмірі
12 328, 34 грн. за договором оренди
державного майна № 60 від 01.09.2005 р.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 03.04.2014 р., справу
908/1109/14 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 04.04.2014
р., порушено провадження у справі
№ 908/1109/14. Справі присвоєно номер
провадження 10/31/14, її розгляд
призначено на 22.04.2014 р.

Представник відповідача у судове
засідання 22.04.2014 р. не з'явився, на
адресу суду направив відзив, в якому
визнав позовні вимоги в повному обсязі
та просив суд розглядати справу без
участі представника відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні 22.04.2014 р. підтримав свої
вимоги в повному обсязі.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається учасникам спору за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином. Таким чином,
відповідач є повідомленим належним
чином, про час і місце розгляду справи
судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.1997 р.
№ 02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" з
наступними змінами та доповненнями,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Неявка відповідача не перешкоджала
вирішенню спору, у судовому засіданні
22.04.2014 р., розгляд справи був закінчений,
судом оголошена вступна та
резолютивна частина рішення.

За клопотанням представника позивача
та прокуратури справа була розглянута
за наявними в ній матеріалами та без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши докази надані в судове
засідання, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2005 р. між Запорізьким державним
підприємством «Радіоприлад» та
Приватним підприємством
«Науково-виробнича фірма «АННАР» було
укладено договір оренди державного
майна № 60, відповідно до якого позивач
передає, а відповідач приймає в
строкове платне користування нерухоме
майно згідно Додатку № 1, що
знаходиться на балансі Запорізького
державного підприємства
«Радіоприлад», розташоване за адресою
69063, м. Запоріжжя, пр. Леніна, б. 3,
вартість якого визначена відповідно до
експертної оцінки обладнання (Додаток
№3).

Розрахунок розміру плати за оренду
визначено в Додатку №2 до вказаного
договору.

За актом приймання-передачі
орендованого майна, відповідачу було
передано в оренду обладнання, перелік
якого вказано у Додатку №1 до вказаного
договору.

01.08.2009 року сторонами підписано договір
про зміни № 2 та розрахунок розміру
плати, яким збільшено розмір орендної
плати до 2505, 20 грн. на місяць, Додаток №1
втратив чинність.

11.08.2011р. сторонами було підписано акт
приймання-передачі (повернення) частки
обладнання (8 одиниць), акт приймання -
передачі (прийняття) обладнання (2
одиниць) в оренду, а також оформлено
Договір про зміни № 3 від 01.09.2011р. та
розрахунок розміру орендної плати,
яким визначено розмір щомісячної
орендної плати в сумі 1036, 26 грн. без ПДВ
на місяць.

Згідно з п.8.1. договору, він діє з 01.09.2005
року по 01.09.2010 рік. П.8.6. договору
визначено, що в разі відсутності заяви
однієї із сторін про припинення або
зміну договору на протязі місяця після
закінчення строку його дії, цей договір
вважається пролонгованим на той же
строк і на тих же умовах, які
передбачені договором.

Відповідно до умов п.8.8. договору, його
дія припиняється, зокрема, достроково
за згодою сторін.

19.09.2013 року сторонами підписано акт
приймання-передачі (повернення) всього
обладнання з оренди.

Таким чином строк оренди припинено з
19.09.2013 р. Відповідно до передбачених
п.п.3.1., 3-3.,5.2. договору, відповідач
повинен був вносити щомісяця до 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
орендну плату з урахуванням
встановленого індексу інфляції, в
розмірі, встановленому згідно п.3.1.,3.2.
договору.

Відповідач, починаючи з вересня 2012 року
не виконував взяті на себе
зобов'язання, та за період з вересня 2012
року по 19.09.2013 року заборгованість по
орендним платежам склала 12328, 34 гривень.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представника позивача та
прокуратури, суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно статті 193 Господарського
кодексу України (загальні умови
виконання господарських зобов'язань)
"Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться ".

Відповідно до частини 2 статті 193,
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальнодержавного інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк/термін його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк/термін
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ст. 218 Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ст. 10 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
орендар зобов'язаний вносити орендну
плату своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України в разі порушення
зобов'язання однією зі сторін договору
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

У зв'язку з порушенням відповідачем
умов спірного договору, позивач
значною мірою позбавляється того, на що
він розраховував при укладенні цього
договору, зокрема, на своєчасне
отримання плати.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2002 долі N 15-рп/2002
(праворуч N 1-2/2002 про досудове
врегулювання спорів) право особини
(громадянина України, іноземця, особини
без громадянства, юридичної особини) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Тому норми ст. 188 Господарського
кодексу України та ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України не
позбавляють сторону договору права на
безпосереднє звернення до суду з
вимогою про стягнення суми боргу без
дотримання порядку досудового
врегулювання спору. Отже, стягнення
заборгованості є правомірним.

Приймаючи до уваги, що відповідно до
ст.29 Господарського процесуального
кодексу України та п.6,6.1. Наказу №12гн
від 12 липня 2012 року Генерального
прокурора України «Про особливості
діяльності прокуратур з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері»
прокурорам з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері усіх рівнів
зобов'язано забезпечувати участь в
розгляді господарських справ у судах
першої інстанції, а за наявності
підстав - ініціювати вступ в справи, у
яких сторони та предмет спору
відносяться до закріпленого напряму
діяльності.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором оренди державного майна № 60
від 01.09.2005 р. становить 12 328, 34 грн.

Факт порушення відповідачем умов
договору оренди державного майна № 60
від 01.09.2005 р., а також факт
заборгованості., за договором,
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. На адресу суду від відповідача
надійшов відзив, в якому він визнав
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належними
доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

З урахуванням вищевказаного, суд
задовольняє позов Прокурора
Запорізької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Південного регіону України в особі:
Запорізького державного підприємства
"Радіоприлад", м. Запоріжжя до
Приватного підприємства "Науково -
виробнича фірма "АННАР", м. Запоріжжя
про стягнення заборгованості в розмірі
12 328, 34 грн. за договором оренди
державного майна № 60 від 01.09.2005 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Прокурора Запорізької
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Південного
регіону України в особі: Запорізького
державного підприємства "Радіоприлад",
м. Запоріжжя до Приватного
підприємства "Науково - виробнича фірма
"АННАР", м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства
«Науково- виробнича фірма «АННАР» (69600,
м. Запоріжжя, пр. Леніна, 3, )
на користь Запорізького державного
підприємства «Радіоприлад» (69600, м.
Запоріжжя, пр. Леніна, 3, )
суму заборгованості по орендній платі
в розмірі 12328 (дванадцять тисяч триста
двадцять вісім) грн.34 коп. та судовий
збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ

Суддя
Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 24.04.2014 р.