ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
Справа №922/299/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя
Россолов В.В., суддя Черленяк М.І.

при секретарі Голозубовій О.І.

за участю представників сторін:

позивач за первісним позовом -
Нестерчук А.П.;

відповідач - Голубков В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну
скаргу позивача (вх. №1104Х/1-35) на рішення
господарського суду Харківської
області від 09 квітня 2014 року по справі
№922/299/14

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз Украни", м. Київ

до Колективного підприємства
"Олімпійський учбово-спортивний центр
"Акварена", м. Харків

про стягнення 22988,47 грн.

та за зустрічним позовом Колективного
підприємства "Олімпійський
учбово-спортивний центр "Акварена", м.
Харків

до Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", м. Київ

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 09 квітня 2014
року по справі (суддя Смірнова О.В.) у
задоволенні первісного позову
відмовлено. Зустрічний позов
задоволено частково. Стягнуто з ДК "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" на користь
Колективного підприємства
"Олімпійський учбово-спортивний центр
"Акварена" 42995,78 грн. боргу та 1635,28 грн.
судового збору. У стягненні 5040,63 грн.
штрафу відмовлено.

Позивач з рішенням суду не погодився,
звернувся до апеляційного
господарського суду зі скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати в частині
відмови в задоволенні первісного
позову та в частині задоволення
зустрічного позову, прийняти нове, яким
первісний позов задовольнити повністю,
в задоволенні зустрічного - відмовити.

Відповідач відзиву на апеляційну
скаргу не надав.

У судовому засідання позивач підтримав
вимоги скарги.

Відповідач проти її задоволення
заперечував, вважав рішення суду
першої інстанції законним і
обґрунтованим.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази на їх
підтвердження, їх юридичну оцінку та
доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених статтею 101
Господарського процесуального Кодексу
України, заслухавши представника
відповідача, колегія суддів встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ДК "Газ України" НАК «Нафтогаз України»
та КП «Олімпійський учбово-спортивний
центр «Акварена» був укладений договір
№11/11-119 ПР-01 (далі - Договір ).

Згідно умов зазначеного Договору
позивач за первісним позовом
зобов'язується поставити відповідачу
імпортований природний газ, а
відповідач, в свою чергу, прийняти та
оплатити в обсязі, зазначеному у п. 1.2
Договору.

Пунктом 4.1 Договору сторони
передбачили, що остаточний розрахунок
за спожитий газ, з урахуванням вартості
транспортування територією України,
здійснюється на підставі акту
приймання - передачі газу (за звітний
місяць) до 5 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Пунктом 10.1 договору встановлений строк
його дії і зазначено, що Договір
набирає чинності з моменту його
підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, поширює свою дію на
відносини, що склалися між сторонами з
01 січня 2011 року і діє у частині поставки
газу до 31 грудня 2011 року включно, а у
частині розрахунків за газ - до їх
повного здійснення.

До договору №11/11-119 ПР-01 від 17.12.2010 р.
були укладені додаткові угоди.

На виконання умов Договору та додатків
до нього позивачем за первісним
позовом був поставлений протягом січня
- серпня, жовтня 2011 року природний газ
на загальну суму 1121138,75 грн., що
підтверджується актами передачі -
приймання природного газу від 31.01.2011 р.,
від 28.02.2011р., від 31.03.2011 р., від 30.04.2011 р.,
від 31.05.2011 р., від 30.06.2011 р., від 31.07.2011 р.,
від 31.08.2011 р., від 31.10.2011 р., підписані
обома сторонами та скріплені
печатками.

У вказаних актах зафіксовано, що
поставки здійснювались саме на
виконання договору №11/11-119ПР-01 від
17.12.2010 р.

Як було вище зазначено, між сторонами
був узгоджений строк оплати - на
підставі акту приймання - передачі газу
(за звітний місяць) до 5 числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Проте відповідач за первісним позовом
свої зобов'язання за Договором виконав
неналежним чином та розрахувався за
природний газ лише частково на суму
1101126,60 грн., що підтверджується витягами
банку, доданими до матеріалів справи.

Таким чином, заборгованість
відповідача за первісним позовом перед
позивачем за договором № 11/11-119 ПР-01 від
17.12.2010 р. складає 20012,15 грн., що і стало
підставою для звернення з позовом до
суду.

Відповідач за первісним позовом, в свою
чергу, звернувся до позивача з
зустрічною позовною заявою, в якій
просив суд стягнути з ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України" 42995,78 грн. боргу,
5040,63 грн. штрафу, а також інфляційні, 3%
річних та судові витрати.

Крім того, судом попередньої інстанції
встановлено, що між сторонами був
укладений договір № 11/Б-58 Пр-01 від 30.08.2011
р., відповідно до умов якого відповідач
за зустрічним позовом зобов'язується
поставити позивачу імпортований
природний газ, а позивач, в свою чергу,
прийняти та оплатити в обсязі,
зазначеному у п. 1.2 цього договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що
остаточний розрахунок за спожитий газ
з урахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання - передачі газу (за звітний
місяць) до 5 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу. Пунктом 10.1
договору передбачений строк його дії, а
саме цей договір набирає чинності з
моменту його підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, поширює свою дію на
відносини, що склалися між сторонами з
06 серпня 2011 року і діє у частині
поставки газу до 30 вересня 2011 року
включно, а у частині розрахунків за газ
- до їх повного здійснення.

На виконання умов вказаного договору
відповідачем за зустрічним позовом був
поставлений позивачу природний газ на
суму 192192,07 грн., що підтверджується
актами передачі - приймання природного
газу від 31.08.2011 р., від 30.09.2011 р., від
31.10.2011 р., які підписані обома сторонами
та скріплені печатками.

У вказаних актах зазначений договір
№11/Б-58 ПР-01 від 30.08.2011 р., що свідчить про
те, що поставки здійснювались саме на
виконання цього договору.

Позивач за зустрічним позовом, в свою
чергу, перерахував відповідачу грошові
кошти за природний газ на загальну суму
255200 грн., що підтверджується витягами
банку, доданими до матеріалів справи.

Позивач за зустрічним позовом
зазначає, що на суму 63007,93 грн.
відповідач природний газ не
допоставив.

Таким чином заборгованість
відповідача за зустрічним позовом
складає 63007,93 грн., що підтверджується
актом звірки взаємних розрахунків
станом на 01.11.2011 р. за договором № 11/Б-58
ПР-01 від 30.08.2011 р., підписаним сторонами
та скріплений печатками.

Листом № 05.12.2011 р. № 114 позивач за
зустрічним позовом звертався до
позивача, яким провів залік зустрічних
однорідних вимог заборгованості за
договорами № 11/11-119 ПР-01 від 17.12.2010 р.
(кредиторська заборгованість станом
на 01.11.2011 складає 20012,15 грн.) та № 11Б-58ПР-01
від 30.08.2011 р. (дебіторська
заборгованість станом на 01.11.2011 р. - 63007,93
грн.).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Позивач за первісним позовом надіслав
на адресу відповідача лист № 499/05 від
15.12.2011 р., в якому зазначив, що не може
задовольнити заяву та заперечує проти
проведення заліку вимог.

Відповідач за зустрічним позовом
вважає, що проведення однорідних
зустрічних вимог є неможливим,
оскільки, хоча мова йде про грошові
вимоги, які виникли за договорами,
проте за своєю правовою природою дані
вимоги не є однорідними, оскільки
відрізняються структурою ціни
договору.

Статтею 601 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

З вказаної норми випливає, що заяви
однієї сторони достатньо для
проведення зарахування.

За правовою природою припинення
зобов'язання зарахуванням зустрічної
вимоги це - одностороння угода, яка
оформляється заявою однієї з сторін, і,
якщо інша сторона не погоджується з
проведенням такого зарахування, вона
вправі на підставі статті 16 Цивільного
кодексу України та статті 20
Господарського кодексу України
звернутися за захистом своїх
охоронюваних законом прав до
господарського суду.

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 203
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічної
однорідної вимоги, строк якої настав
або строк якої не зазначений чи
визначений моментом витребування. Для
зарахування достатньо заяви однієї
сторони.

Таким чином, зарахування здійснюється
за наявності наступних умов:

1) вимоги сторін мають бути зустрічні,
тобто такі, які випливають з двох
різних зобов'язань, між двома особами,
де кредитор одного зобов'язання є
боржником іншого. Те саме повинно бути
і з боржником;

2) вимоги мають бути однорідними, тобто
в обох зобов'язаннях повинні бути речі
одного роду;

3) необхідно, щоб за обома вимогами
настав строк виконання, оскільки не
можна пред'явити до зарахування вимоги
за таким зобов'язанням, яке не підлягає
виконанню.

Однорідними є вимоги, коли в обох
зобов'язаннях є речі одного роду, як
правило, мова йде про взаємні вимоги
грошових сум в одній і тій самій валюті.

Місцевим господарським судом
встановлено, що позивач за первісним
позовом заборгував відповідачу 63007,93
грн. за договором №11/Б-58ПР-01 від 30.08.2011 р.

У той час, як відповідач за первісним
позовом має заборгованість перед
позивачем за договором №11/11-119 ПР-01 від
17.12.2010 р. у сумі 20012,15 грн.

Отже, відповідач за первісним позовом у
своїй заяві здійснив залік однорідних
вимог заборгованості за договорами №
11/11-119 ПР-01 від 17.12.2010 р. в сумі 20012,15 грн.
та за № 11Б-58ПР-01 від 30.08.2011 р. в сумі 63007,93
грн.

Однак, заперечення позивача за
первісним позовом проти заліку
зустрічних вимог є необґрунтованим,
оскільки залік однорідних вимог
здійснюється в односторонньому
порядку при наявності однорідних вимог
та у разі незгоди з ним, інша сторона
може звернутися до суду для захисту
своїх порушених прав.

Зобов'язання обох сторін є грошовими,
тобто однорідними.

При цьому ані умовами договору, ані
нормами чинного законодавства не
встановлено заборони здійснення
зарахування зустрічних однорідних
вимог на стадії вирішення спору.

Згідно приписів статті 601 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.

Отже, господарський суд дійшов
висновку, з яким погоджується колегія
суддів, що залік зустрічних однорідних
вимог відбувся.

Отже, первісна позовна вимога про
стягнення з відповідача 20012,15 грн.
основного боргу, 1531,97 грн. пені, 120,17 грн.
інфляційних витрат, 1321,28 грн. 3% річних
задоволенню не підлягає, оскільки між
сторонами відбулось зарахування
зустрічних однорідних вимог, на момент
подання позову заборгованість
відповідача за первісним позовом перед
позивачем відсутня.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

В розумінні ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Зважаючи на викладене, зустрічна
позовна вимога про стягнення з
відповідача за зустрічним позовом 42995,78
грн. боргу підлягає задоволенню, як
правомірна та обґрунтована.

Щодо зустрічної позовної вимоги про
стягнення 5040,63 грн. штрафу, судова
колегія зазначає наступне.

Пунктом 7.2 договору № 11/5-58ПР-01 від 30.08.2011
р. передбачено, що у разі невиконання
або несвоєчасного виконання
зобов'язань щодо обсягів поставки газу
за умови належного виконання покупцем
п. 4.1 договору та відсутності
заборгованості за цим договором,
постачальник сплачує покупцю штраф у
розмірі 8% вартості газу,
недопоставленого у відповідний період.

Однак, позивач за зустрічним позовом
несвоєчасно у відповідності до п. 4.1
договору № 11/5-58ПР-01 від 30.08.2011 р.
здійснював оплату послуг, що
підтверджується наданими ним
виписками по рахунках, копії яких
залучені до матеріалів справи, а також
не довів яка саме сума є попередньою
оплатою в розумінні п. 4.1 вказаного
договору, та відповідно з якої суми має
бути нарахований штраф, як і не
доведено ним, який обсяг
недопоставленого у відповідний період
газу, тому нарахування штрафу за п. 7.2
договору є безпідставним.

Тому, в задоволенні зустрічної
позовної вимоги про стягнення 5040,63 грн.
штрафу, на думку колегія суддів,
місцевий суд правомірно відмовив
позивачу за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції дійшов правомірного та
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні первісного позову та
часткове задоволення зустрічного
позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 99, 101, 102, п

. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 09 квітня 2014
року по справі №922/299/14 залишити без
змін.

Повний текст постанови підписаний
23.05.2014 року.

Головуючий суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.

Суддя
Черленяк М.І.