ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року
Справа № 925/569/14

Господарський суд Черкаської області в
складі:

головуючого
- судді Єфіменка В.В.,

з секретарем
судового засідання Макарченко Н.П.;

з участю представників сторін:

від позивача - Семченко Р.І. за
довіреністю,

від відповідача -Ульянов С.М., Баламут
В.В. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду Черкаської області в м. позовні
матеріали, які надійшли від приватного
підприємства "Райсількомунгосп"
м.Шпола до Шполянського районного
споживчого товариства

про розірвання договору; зобов"язання
перерахувати кошти, -

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява містить наступні
вимоги:

1. Розірвати договір купівлі-продажу
павільйонів від 28.09.2011 укладений
Шполянським районним споживчим
товариством (далі-РайСТ) та приватним
підприємством "Райсількомунгосп".

2. Зобов"язати Катеринопільське районне
споживче товариство перерахувати на
розрахунковий рахунок приватного
підприємства "Райсількомунгосп" гроші
в сумі 272000 грн., сплачені останнім до
договору купівлі-продажу павільйонів
від 28.09.2011 укладеного Шполянським РайСТ
та приватним підприємством
"Райсількомунгосп".

3. Судові витрати стягнути з
відповідача.

Ухвалою суду від 07.04.2014 відмовлено
у прийнятті вимоги "Зобов"язати
Катеринопільське районне споживче
товариство перерахувати на
розрахунковий рахунок приватного
підприємства "Райсількомунгосп" гроші
в сумі 272000 грн., сплачені останнім до
договору купівлі-продажу павільйонів
від 28.09.2011 укладеного Шполянським РайСТ
та приватним підприємством
"Райсількомунгосп"".

До початку розгляду спору від
позивача надійшла заява про зміну
предмету позову, в якій просить суд:

- розірвати договір
купівлі-продажу павільйонів від 28.09.2011,
укладений між Шполянським районним
споживчим товариством та приватним
підприємством «Райсількомунгосп»;

- стягнути з Шполянського
районного споживчого товариства на
користь приватного підприємства
«Райсількомунгосп» 272 000 грн.,
сплачених позивачем по договору
купівлі-продажу павільйонів від 28.09.2011,
укладеного між Шполянським районним
споживчим товариством та приватним
підприємством «Райсількомунгосп».

Представник позивача змінені позовні
вимоги підтримав повністю посилаючись
на те, що укладений договір не має
доцільності для ПП «Райсількомунгосп»
і йому вигідніше не купувати дані
павільйони, а заключити договір
оренди торгового місця із колгоспним
ринком Шполянського РайСТ та
сплачувати лише оренду за торгове
місце в розмірі 1740,00 грн. у місяць, як і
інші особи, які торгують в павільйонах
та не мають на них права власності.

Відповідач у відзиві на позов та його
представники в судовому засіданні
позов не визнали повністю вважаючи їх
необгрунтованими зазначивши, що
оспорюваний договір, укладений між
сторонами, таким, що не суперечить
положенням чинного законодавства.

Колгоспний ринок знаходиться на
земельній ділянці, яка надана для
розміщення ринку відповідно до рішення
Шполянської районної Ради народних
депутатів від 16 травня 1996 року №8-68 і
знаходиться в постійному користуванні
згідно з Державним актом на право
постійного землекористування серія ЧР
№ 20-69 від 19 липня 1996 року.
Функціональними обов'язками ринку є
надання послуг та створення для
продавців і покупців належних умов у
процесі купівлі-продажу товарів за
цінами, що складаються залежно від
попиту і пропозицій.

Істотні умови договору відповідачем не
порушено.

13.12.2013р. відповідач направляв позивачу
лист № 219 про надання місця для
розташування павільйонів на ринку та
відшкодування витрат на утримання і
експлуатацію ринку та справляння плати
за користування земельною ділянкою .
Позивач не погодився з даною
пропозицією.

Оспорюваний договір укладений між
сторонами не суперечить положенням
чинного законодавства.

Закон не пов'язує визнання такого
договору недійсним і настання
відповідних наслідків та не підлягає
розірванню.

Суд, вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи та подані
сторонами докази, приходить до
наступного.

У відповідності з вимогами ст.33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Рішенням Шполянської районної ради від
16.05.1996 № 8-68 закріплено за Шполянським
колгоспним ринком земельної ділянки
площею 1,75 га по вул.Мар'янівській,31 та
0,21 га по вул.Леніна. Цим же рішенням
надано дозвіл на виготовлення
державних актів на землю (а.с.60).

19.07.1996 Шполянською райрадою
Шполянському колгоспному ринку видано
державний акт на право постійного
користування землею площею 1,96 га для
розміщення ринку - серія ЧР № 20-69 і
зареєстрований в Книзі записів
державних актів за № 19 (а.с.62-63).

Майновий комплекс центрального ринку
міста Шпола зареєстрований на праві
власності за Шполянським районним
споживчим товариством, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом, виданим на підставі
рішення виконкому Шполянської райради
від 27.06.2002 № 297 (а.с.65).

Із дослідженого в судовому засіданні
Статуту Шполянського колгоспного
ринку Шполянського райСТ вбачається,
що його засновником та власником є
Шполянське районне споживче
товариство (а.с.55-59).

28 вересня 2011 року сторонами було
укладено договір купівлі-продажу 4-х
торгівельних павільйонів загальною
площею 116 кв.м. (а.с.10).

За умовами договору продавець продав і
зобов'язався передати у власність
покупця торговельні павільйони у
кількості 4 (чотири) штуки, розміщені за
адресою м.Шпола, пров.Мар'янівський
буд.1 площею 29,0 кв.м кожний, загальною
площею 116 кв.м, а покупець купив і
зобов'язався прийняти майно у
власність та сплатити за нього ціну
відповідно до умов, що визначені в
Договорі (п.1.1).

Орієнтовна ціна договору, яку повинен
платити покупець, складає 192000 грн. з
урахуванням ПДВ (п.2.1).

Об'єкт переходить у власність покупця
після сплати ціни продажу об'єкту, яка
вказана в п.2.1 договору, про що сторони
зобов'язуються на протязі 5-ти робочих
днів після оплати підписати Акт звірки
взаєморозрахунків та
приймання-передачі майна у власність
(п.3.1).

Кожна сторона зобов'язалася виконувати
обов'язки, покладені на неї договором,
та сприяти іншій стороні у виконанні її
обов'язків (п.4.1).

Розділом 5 договору передбачені
обов'язки покупця:

5.1 Покупець здійснює розрахунки за
об'єкт перерахуванням грошових коштів
на рахунок продавця та поставкою
матеріалів:

- грошові кошти перераховуються до
15 грудня 2011 р.;

- матеріали поставляються до 25
листопада 2011 р.

Фізичні особи можуть проводити
розрахунки за об'єкт готівкою
безпосередньо в касу продавця.

5.2 покупець несе ризик випадкової
загибелі або пошкодження об'єкта з
моменту фактичного прийняття «об'єкту»
у власність та підписання акту прийому
майна у власність.

Продавець зобов'язався фактично
передати об'єкт в тому якісному стані, в
якому він є на день підписання договору
(п.6.1).

Сторони закріпили в договорі, що зміна
умов договору та внесення доповнень до
нього можливі лише за згодою сторін та
оформляються у письмовій формі.
Суперечки, що виникають при зміні умов
договору та його розірвання.
Вирішуються згідно чинного
законодавств України (п.7.1).

Виготовлення 4 (чотирьох) торгівельних
павільйонів згідно вищеназваного
договору було виконано
Авторемонтним-агрегатним заводом, що
підтверджується Атом виконаних робіт
від 06.08.2012 та видатковими накладними №
РН-0000065 від 13.12.2011; № РН-0000088 від 06.08.2012
(а.с.67-69).

Відповідно до БДН В.2.2.-23:2009 Будинки і
споруди. Підприємства торгівлі.
Павільйон - торговельний об'єкт у
роздрібній торгівлі, призначений для
організації продажу товарів кінцевим
споживачам, розміщений в окремій
споруді полегшеної конструкції та має
торговельну залу для покупців.

Торгівельний павільйон - тимчасова
споруда торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова, що виготовляється з
полегшених конструкцій з урахуванням
основних вимог до споруд, визначених
технічним регламентом будівельних
виробів, будівель і споруд, і
встановлюється тимчасово, без
улаштування фундаменту.

07 грудня 2011 р. до договору
купівлі-продажу від 28.09.2011 сторони
уклали додаткову угоду , якою доповнили
пункт 2.1. наступним змістом : «Вартість
робіт по внутрішньому опорядженню
торгівельних павільйонів становить 99810
грн.» (а.с.11).

Факт сплати позивачем вартості
павільйонів (192000 грн.), у строк
встановлений сторонами у договорі
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні платіжними
дорученнями позивача із відмітками
установи банку:

- № 127 від 27.10.2011 на 58000 грн.;

- № 128 від 28.10.2011 на 40000грн.;

- № 146 від 23.11.2011 на 10000 грн.;

- № 149 від 29.11.2011 на 25000 грн.;

- № 154 від 02.12.2011 на 59000 грн. (а.с.15-19).

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд
приходить до висновку, що позивач
повністю розрахувався із відповідачем
за придбані 4 павільйони відповідно до
умов договору і ніяких претензій не
висував, вимог про розірвання не
заявляв.

Суд приходить до висновку, що позивач,
як покупець, сплатив гроші за предмет
купівлі-продажу у строк визначений
договором.

Договір є реальним і виконувався обома
сторонами.

Факт укладання додаткової угоди (07.12.2011)
є доказом того, що позивач прийняв
павільйони у відповідача, після чого
сторони дійшли згоди про необхідність
їх внутрішнього опорядження вартістю
99810 грн.

Після чого, позивач ще перерахував
відповідачу 80000 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями (по 20000 грн.):

- № 167 від 19.12.2011;

- № 169 від 22.12.2011;

- № 12 від 17.01.2012;

- № 53 від 15.03.2012 (а.с.10-13).

Таким чином, залишилось несплаченими
19810 грн. лише за опоряджувальні роботи,
які не були передбачені основним
договором.

Стаття 655 ЦК України закріплює
законодавче визначення договору
купівлі-продажу, згідно з яким це
договір, за яким одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За загальним правилом (частина перша
статті 692 ЦК України) оплата товару за
договором купівлі-продажу
здійснюється після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно із частиною другою статті 692 ЦК
України покупець повинен виконати свій
обов'язок щодо оплати одразу в повному
обсязі, тобто сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього
положення, застосувавши розстрочення
платежу (частина друга статті 692 ЦК
України).

У випадку, якщо договором
купівлі-продажу передбачена оплата
товару через певний час після його
передачі покупцю, покупець повинен
провести оплату в строк, передбачений
договором.

Якщо покупець не виконує свого
обов'язку щодо оплати переданого йому
товару в установлений договором
купівлі-продажу строк, продавець
набуває право вимоги такої оплати та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами (частина
третя статті 692 ЦК України), або
розірвання договору з підстав,
передбачених статтею 651 ЦК України.

Суд приходить до висновку, що істотних
порушень умов договору з боку
Шполянського райСТ не було, ніякої
шкоди позивачу, вираженої як у вигляді
збитків та (або) упущеної вигоди
відповідач позивачу не завдав.

З'ясовуючи питання по те, чи дійсно є
істотною різниця між тим, на що мав
право розраховувати позивач, укладаючи
договір 28.09.2011, і тим, що в дійсності він
зміг отримати, суд приходить до
наступного висновку.

Укладаючи договір купівлі-продажу 4-х
павільйонів, позивач розраховував
придбати 4 павільйони, розташовані на
колгоспному ринку.

Після сплати 192000 грн. у встановлений
строк, павільйони були виготовлені
авторемонтно-агрегатним заводом, що
підтверджується видатковою накладною
№ РН 0000065 від 13.12.2011 (а.с.68).

Позивач безпідставно ухилявся від
підписання акту прийому-передачі
павільйонів.

Ні договір, ні додаткова угода не
містить будь-яких умов щодо порядку
торгівлі позивачем на ринку.

В судовому засіданні встановлено, що
Шполянський колгоспний ринок райСТ - це
окрема юридична особа, а тому питання
щодо умов торгівлі на ринку ніяким
чином не стосуються купівлі
павільйонів позивачем у іншої
юридичної особи - відповідача.

Суд приходить до висновку, що укладаючи
договір 28.09.2011 позивач мав право
розраховувати на отримання від
відповідача тільки 4-х павільйонів на
протязі 5 днів після їх оплати (п.3.1).

Переписка сторін про надання місця для
розташування павільйонів на ринку та
відшкодування витрат на утримання і
експлуатацію ринку та справляння плати
за користування земельною ділянкою на
думку суду взагалі не мають ніякого
відношення до зобов'язань сторін, які
виникли після укладання 28.09.2011 договору
купівлі-продажу.

Доводи позивача про те, що він
розраховував торгувати у власному
павільйоні не сплачуючи за торгівельне
місце на ринку спростовуються
вищевикладеними обставинами та
дослідженими у судовому зсіданні
доказами.

Суд приходить до висновку, що
відповідачем права позивача не
порушені і позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 денного
строку з дня складення повного тексту
рішення.

СУДДЯ
В.В.Єфіменко

Повний тест складено

та підписано 28.05.2014.