ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Справа № 5021/33/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Попікової О.В.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну

скаргу Державного підприємства
"Науково-виробничий комплекс
газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект"

на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 12
грудня 2013 року

у справі № 5021/33/12

господарського суду Сумської області

за позовом Державного
підприємства "Науково-виробничий
комплекс газотурбобудування "Зоря" -
"Машпроект"

до Публічного акціонерного
товариства "Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе"

про стягнення 1534716,99 Євро,-

за участю представників

позивача - Гончаренко І.Б.

відповідача - Сафронов М.А.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду Сумської області з позовом до
відповідача в якому просив стягнути з
відповідача на свою користь 1534716,99 Євро
(відповідно до офіційного курсу НБУ на
день подання позову складає - 15997337 грн.
40 коп.) за договором комісії №242/07 від
24.10.2007 року, укладеного між сторонами у
справі, в тому числі: 1188000, 00 Євро -
основного боргу, 288033,04 Євро - неустойку,
58683,95 Євро - 3% річних, а також судові
витрати, пов'язані з розглядом справи.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 03 жовтня 2013 року (судді
Соп'яненко О.Ю., Левченко П.І.,
Резніченко О.Ю.) залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 12 грудня 2013
року (судді Лакіза В.В., Бородіна Л.І.,
Шевель О.В.) у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеними
рішенням та постановою Державне
підприємство "Науково-виробничий
комплекс газотурбобудування "Зоря" -
"Машпроект" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою в якій просить, з
урахуванням змін до касаційної скарги
(вх. № 4421 Д1/5352 від 02 квітня 2014 року)
рішення господарського суду Сумської
області від 03 жовтня 2013 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 12 грудня 2013
року скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги частково, а саме стягнути з
відповідача на користь позивача
неустойку (пеню) у розмірі 288033,04 Євро та
3% річних у розмірі 58683,95 Євро. В іншій
частині позову припинити провадження у
справі.

В обґрунтування зазначених вимог
заявник касаційної скарги посилається
на неправильне застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 24 жовтня 2007 року між
Державним підприємством
"Науково-виробничий комплекс
газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект"
(комітент) та Публічним акціонерним
товариством "Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе" (комісіонер) укладено договір
комісії №242/07.

Пунктом 1.1 договору комісії сторони
погодили предмет договору, а саме, що
комісіонер зобов'язується за
дорученням комітента за винагороду
здійснити від свого імені, за рахунок
та в інтересах комітента
зовнішньоекономічні угоди з продажу
газотурбінних двигунів (ГТД) ДУ-80Л для
ГПА-Ц-25С, для поставки на КС №3 та КС №7
магістрального газопроводу ІГАТ-7
(майно).

У п. 1.3 укладеного договору комісії
сторони погодили, що виступаючи від
власного імені, комісіонер, за
погодженням з комітентом, укладає
зовнішньоекономічні угоди
купівлі-продажу з третіми особами, що
іменуються надалі покупці.

За умовами п. 3.5 договору комісії,
валютою договору є євро.

Розділом 3 даного договору сторони
визначили ціну та порядок розрахунків.
Зокрема, п. 3.6 договору встановили, що
платежі комісіонера на користь
комітента здійснюються на рахунок
комітента за майно згідно додатку №1 в
євро в наступному порядку:

3.6.1. - 20% від загальної вартості майна -
впродовж 3-х (трьох) банківських днів
після отримання авансового платежу від
покупця;

3.6.2. - 75% від загальної вартості
відвантаженої покупцю партії майна
комісіонер здійснює оплату впродовж 3-х
(трьох) банківських днів з моменту
отримання коштів від покупця, але не
пізніше 180 календарних днів з моменту
вивезення майна з митної території
України;

3.6.3. - 5% від загальної вартості майна
після підписання акту про доставку
майна покупцю впродовж 3-х (трьох)
банківських днів з моменту отримання
коштів від покупця.

Відповідно до умов договору комісійна
винагорода комісіонера за виконання
своїх зобов'язань за даним договором
складає 10,5% (з урахуванням ПДВ) від
загальної вартості майна. (п. 3.7.).

Пунктом 3.8. договору комісії сторони
встановили обов'язок комітента
здійснити виплату комісійної
винагороди комісіонеру в гривнях по
курсу НБУ на день оформлення Акту
прийому передачі послуг у
відповідності з п. 2.1.4 в строк не
пізніше 30 календарних днів з моменту
отримання всіх грошових коштів від
комісіонера при наявності Акту
приймання передачі виконаних послуг,
рахунка фактури та податкової
накладної.

Майно, передане від комітента до
комісіонера, є власністю комітента до
моменту зарахування комісіонером
комітенту всіх грошових коштів, що
належать комітенту за майно (п. 4.7
договору).

Відповідач прийняв: 11 липня 2009 року -
чотири ГТД ДУ80Л №Д2У809027, №Д2У808028,
№Д2У809029, №Д2У809030; 24.09.2009 року - два ГТД
ДУ80Л №Д2У809038 та №Д2У809039; 26.09.2009 року -
один ГТД ДУ80Л №Д2У809043 і 31.10.2009 року -
останній ГТД ДУ80Л №Д2У809042, що
підтверджується складеними та
підписаними актами приймання передачі
(т.1, а.с. 49-56).

Суди попередніх інстанцій встановили,
що 25 жовтня 2007 року комісіонером
(відповідачем) був укладений
експортний зовнішньоекономічний
контракт №СNТ-17001122-1 із змінами до
контракту №1 від 20 січня 2008 року, №2 від
25 жовтня 2007 року, №3 від 16 лютого 2009
року, №4 від 22 червня 2009 року, №5 від 22
грудня 2009 року, №6 від 05 січня 2010 року,
№6/1 від 12 квітня 2010 року, №7 від 19 липня
2010 року, зміною №8 від 19 грудня 2010 року,
зміною від 21 грудня 2010 року, зміною №8/1
від 16 березня 2011 року, зміною №9 від 02
травня 2011 року, зміною №10 від 11 травня
2011 року, зміною №11 від 30 грудня 2011 року
з нерезидентом - Company "Gharargah Sazandegi Khatam - EI
-Anbia" (Іран) - покупець.

Комісійне майно було вивезено за межі
митної території України 16 липня 2009
року (чотири ГТД), 29 вересня 2009 року (три
ГТД), 04 листопада 2009 року (один ГТД).

У відповідності до п. 4.1 контракту, у
редакції п. 2 зміни №2 від 25 жовтня 2007
року до контракту, ціна контракту
становить 55460000,00 Євро.

Станом на день звернення комісіонера з
позовом до суду у даній справі, на
виконання зобов'язань за контрактом,
комісіонер поставив покупцю
устаткування та надав послуги,
зазначені у частині №3 контракту, на
загальну суму 55460000,00 Євро. При цьому
устаткування на загальну суму - 23760000,00
Євро поставлялось комісіонером
покупцю на підставі договору комісії,
укладеного між комісіонером та
комітентом.

Згідно з умовами пункту 5.5 контракту з
урахуванням зміни №8/1 від 16 березня 2011
року до контракту, покупець частково
виконав свої грошові зобов'язання за
контрактом та сплатив 49874000,00 Євро, тим
самим сплативши 90% від загальної
вартості контракту.

Заборгованість покупця перед
комісіонером складає 5546000,00 Євро, тобто
10% від загальної вартості контракту.

30 грудня 2011 року укладено зміни №11 до
контракту, згідно з умовами яких
продовжено дію гарантії на
устаткування поставлене покупцю за
контрактом до 30 червня 2012 року. Згідно з
п. 3 зазначених змін №11, був змінений
кінцевий строк взаєморозрахунків за
контрактом шляхом викладення п.п. 5.5.2
контракту у наступній редакції: "- 10%
ціни контракту у вигляді
відкладального платежу на суму 5546000,00
Євро буде сплачено покупцем на
розрахунковий рахунок постачальника
після виконання постачальником всіх
своїх контрактних зобов'язань, але не
пізніше 30 серпня 2012 року".

З метою продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічними
операціями, комісіонер 26 січня 2012 року
звернувся до Міністерства економіки
України з листом-зверненням №18-7/201, за
наслідками розгляду якого
Міністерство економіки України було
надано висновок №70 від 09 лютого 2012
року, яким продовжено строки
розрахунків за контрактом на загальну
суму 5546000,00 Євро до 30 серпня 2012 року.

Відповідач (комісіонер) здійснив на
виконання умов договору комісії №242/07
від 24 жовтня 2007 року продаж майна
комітента на загальну вартість 23760000,00
євро, а після отримання грошових коштів
від покупця сплатив на користь
комітента 21384000,00 євро., тобто 90% від
загальної вартості договору комісії.

Сторони договором комісії передбачили,
що 20% від загальної вартості майна
комісіонер має сплатити впродовж 3-х
(трьох) банківських днів після
отримання авансового платежу від
покупця та 75% від загальної вартості
відвантаженої покупцю партії майна
комісіонер здійснює оплату впродовж 3-х
(трьох) банківських днів з моменту
отримання коштів від покупця, але не
пізніше 180 календарних днів з моменту
вивезення майна з митної території
України.

Отже, як вказує позивач, враховуючи
умови договору комісії, а саме пунктів
3.6.1 та 3.6.2, комісіонер (відповідач у
справі) мав сплатити 95% вартості майна,
що становить 22272000,00 Євро до 04.05.2010 року,
однак відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання з оплати переданого на
комісію майна та має сплатити на його
користь 5% від вартості продукції, що
становить 1188000,00 Євро.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи
у задоволенні позову зазначив, що
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 05.08.2013 року у
справі №5021/338/12 за позовом Приватного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе" до ДП
Науково-виробничого комплексу
газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект"
про визнання частково недійсним
договору комісії, визнано недійсним
договір комісії №242/07 від 24 жовтня 2007
року в частині слів "…але не пізніше 180
календарних днів з моменту вивезення
майна з митної території України"
пункту 3.6.2 зазначеного договору.

Однак, на момент прийняття постанови
судом апеляційної інстанції, а саме на
12 грудня 2013 року, постановою Вищого
господарського суду України від 06
листопада 2013 року постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 05 серпня 2013
року у справі за № 5021/338/12 було
скасовано та залишено в силі рішення
господарського суду Сумської області
від 16 травня 2013 року, яким в задоволенні
позову відмовлено.

Враховуючи викладене та у зв'язку з
відсутністю будь-яких доказів про
визнання договору комісії №242/07 від 24
жовтня 2007 року недійсним, судам
необхідно з'ясувати чи було порушено
строки з оплати 75% від вартості
переданого на комісію майна становить 3
банківських дні з дати отримання
коштів від покупця.

Наведене свідчить про те, що
господарськими судами не вжито заходів
для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду справи, тому рішення
визнаються такими, що прийняті за
неповно з'ясованими обставинами
справи, які мають суттєве значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Оскільки передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи у
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, рішення та постанова у справі
підлягають скасуванню, а справа
-направленню на новий розгляд до
місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи
господарському суду слід приймати до
уваги викладене у цій постанові, вжити
всі передбачені законом засоби для
всебічного, повного і об'єктивного
встановлення обставин справи, прав і
обов'язків сторін і в залежності від
встановленого та у відповідності з
чинним законодавством вирішити спір.

На підставі наведеного вище та
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного
підприємства "Науково-виробничий
комплекс газотурбобудування "Зоря" -
"Машпроект" задовольнити частково.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 12
грудня 2013 року та господарського суду
Сумської області від 03 жовтня 2013 року
скасувати.

3. Справу № 5021/33/12 передати на новий
розгляд до господарського суду
Сумської області.

Головуючий суддя
І. А. Плюшко

Судді
О. В. Попікова

С. С. Самусенко