КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" травня 2014 р. Справа №911/633/13-г

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко
А.І.

суддів:
Михальська Ю.Б.

Отрюх Б.В.

За участю представників сторін:

від апелянта: не з»явився

від позивача: Серпутько Я.С. -
представник

від відповідача: Горкуша В.В. -
представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Приватного підприємства
"Граніт-Трейд"

на рішення

Господарського суду Київської області

від 22.04.2013р.

у справі № 911/633/13-г (суддя П.Ф.
Скутельник)

позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маквіс Груп"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технополіс-1"

про стягнення 41 602 543, 75 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "МАКВІС ГРУП"
звернулось до Господарського суду
Київської області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕХНОПОЛІС-1" про
стягнення заборгованості за договором
оренди нежитлового приміщення від
03.12.2007 року за № 03-12/07-1 у вигляді
основного боргу у розмірі 920 458,73 грн.
(дев'ятсот двадцять тисяч чотириста
п'ятдесят вісім гривень 73 коп.), пені у
розмірі 71 530,98 грн. (сімдесят одна
тисяча п'ятсот тридцять гривень 98 коп.),
інфляційних нарахувань у розмірі 61 459,60
грн. (шістдесят одна тисяча чотириста
п'ятдесят дев'ять гривень 60 коп.), трьох
процентів річних у розмірі 58 968,58 грн.
(п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот
шістдесят вісім гривень 58 коп.) та
неустойки за несвоєчасне звільнення
орендованого приміщення у розмірі 40 490
125,86 грн. (сорок мільйонів чотириста
дев'яносто тисяч сто двадцять п'ять
гривень 86 коп.). Крім того, позивач подав
заяву про вжиття заходів до
забезпечення позову від 13.02.2013 року б/н,
яка додана до позовної заяви від 13.02.2013
року б/н, просить суд накласти арешт на
грошові кошти Відповідача в розмірі
заявлених позовних вимог 41 602 543,75 грн.
і судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не виконав належним чином
зобов'язання за договором оренди
нежитлового приміщення від 03.12.2007 року
за № 03-12/07-1 зі сплати орендної плати та
повернення Позивачу орендованого
приміщення у зв'язку з розірванням в
односторонньому порядку договору
оренди нежитлового приміщення від
03.12.2007 року за № 03-12/07-1, а тому у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість у вигляді основного
боргу у розмірі 920 458,73 грн. (дев'ятсот
двадцять тисяч чотириста п'ятдесят
вісім гривень 73 коп.), пені у розмірі 71
530,98 грн. (сімдесят одна тисяча п'ятсот
тридцять гривень 98 коп.), інфляційних
нарахувань у розмірі 61 459,60 грн.
(шістдесят одна тисяча чотириста
п'ятдесят дев'ять гривень 60 коп.), трьох
процентів річних у розмірі 58 968,58 грн.
(п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот
шістдесят вісім гривень 58 коп.) та
неустойки за несвоєчасне звільнення
орендованого приміщення у розмірі 40 490
125,86 грн. (сорок мільйонів чотириста
дев'яносто тисяч сто двадцять п'ять
гривень 86 коп.).

Рішенням Господарського суду
Київської області від 22.04.2013р. у справі
№ 911/633/13-г відмовлено в задоволенні
клопотання про вжиття заходів до
забезпечення позову, викладеного в
заяві Товариства з обмеженою
відповідальністю "МАКВІС ГРУП" від
13.02.2013 року б/н. Позовні вимоги
задоволено повністю, з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТЕХНОПОЛІС-1" підлягає стягненню на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "МАКВІС ГРУП"
заборгованість за договором оренди
нежитлового приміщення від 03.12.2007 року
за №03-12/07-1 у вигляді основного боргу у
розмірі 920 458,73 грн., неустойки за
несвоєчасне звільнення орендованого
приміщення у розмірі 40 490 125,86 грн., пені
у розмірі 71 530,98 грн., інфляційних
нарахувань у розмірі 61 459,60 грн., трьох
процентів річних у розмірі 58 968,58 грн.
та судовий збір у розмірі 68 820,00 грн. і
судовий збір у розмірі 1720,50 грн.

Приватне підприємство "Граніт-Трейд" не
погоджуючись з прийнятим рішенням,
звернулось до суду з апеляційною
скаргою, просить оскаржуване рішення
скасувати та відмовити у задоволенні
позову, оскільки вважає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
неповністю з'ясовано обставини справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що
оскаржуване рішення торкається прав та
обов»язків апелянта, оскільки 20.01.2012р.
було укладено договір оренди
нежитлового приміщення № 20/2 між ТОВ
"Технополіс-1" (орендодавець) та ПП
"Граніт-Трейд" (орендар) пунктом 3.5.
якого сторони погодили, що орендар
компенсує орендодавцю документально
підтверджені витрати останнього, що
виникли протягом строку оренди, щодо
сплати комунальних послуг та усіх
інших витрат, що пов'язані з
користуванням майном, а також вимог
кредиторів відносно майна та
користування ним, що можуть виникнути
за час дії даного договору. Компенсація
відповідно до умов даного пункту
здійснюється орендарем на підставі
рахунків останнього, які формуються
протягом кварталу після закінчення
строку оренди, при цьому кожний рахунок
має містити відповідний розрахунок та
відповідне документальне
підтвердження законності вимоги
орендодавця.

Крім того, апелянт зазначає, що пунктом
11.2 укладеного договору встановлено, що
вирішення всіх спорів, що можуть
виникнути відносно орендованого
приміщення, та можуть призвести до
втрати права оренди бере на себе
орендар. В тому числі, але не виключно,
орендар бере на себе зобов'язання
орендодавця щодо сплати вимог
кредиторів відносно орендованого
майна, що можуть виникнути за час дії
договору оренди, у разі небезпеки
втратити майно. Згідно п. 11.3 орендар,
який затримав повернення майна
орендареві після закінчення терміну
дії договору, несе ризик його
випадкового знищення або випадкового
пошкодження та зобов'язаний
відшкодувати всі витрати, які може
понести орендодавець.

Апелянт зазначає, що ТОВ «Технополіс-1»
лише 31.03.2014р. повідомило ПП
«Граніт-Трейд» про рішення
Господарського суду Київської області
у справі № 911/633/13-г від 22.04.2013р.

Ухвалою № 911/633/13-г від 16.04.2014р. порушено
апеляційне провадження у справі,
справа призначена до розгляду.

В судове засідання представник
апелянта не з'явився, подав заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
тим, що повноважний представник
викликаний до Святошинського СВ РУГУ
МВС України у м. Києві на допит у якості
свідка. Крім того, директор ПП «Граніт -
Трейд» також не має можливості бути
присутнім у судовому засіданні з тих
же підстав.

Вислухавши думку представників
позивача та відповідача, колегія
вважає за можливе розпочати розгляд
справи у відсутності представника
апелянта.

Через відділ документального
забезпечення суду від апелянта
надійшло клопотання про зупинення
апеляційного провадження до розгляду
Господарським судом Київської області
справи № 911/1766/14 за позовом ПП
«Граніт-Трейд» до ТОВ «Технополіс-1»
про визнання недійсним з моменту
укладення договору оренди № 20/2 від
20.01.2012р. пунктами 3.5 та 11.2 якого
встановлено обов'язок ПП
«Граніт-Трейд» щодо виконання
грошового зобов'язання, невиконання
якого встановлено та присуджено для
примусового виконання рішення від
22.04.2013р. у справі № 911/633/13-г.

Вислухавши думку представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, колегія приходить до
висновку про те, що клопотання про
зупинення апеляційного провадження у
справі № 911/633/13-г до розгляду
Господарським судом Київської області
справи № 911/1766/14 задоволенню не
підлягає, оскільки зазначені справи
можуть бути розглянуті по суті
незалежно одна від одної.

Представник позивача заявив
клопотання про припинення
апеляційного провадження у справі на
підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Вислухавши думку представника
відповідача, який заперечує проти
заявленого клопотання, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційне провадження з розгляду
апеляційної скарги Приватного
підприємства "Граніт-Трейд" на рішення
Господарського суду Київської області
від 22.04.2013 року по справі № 911/633/13-г слід
припинити виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 91
Господарського процесуального кодексу
України сторони у справі, прокурор,
треті особи, особи, які не брали участь
у справі, якщо господарський суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки, мають право подати
апеляційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду, яке не набрало
законної сили. Ухвали місцевого
господарського суду оскаржуються в
апеляційному порядку окремо від
рішення господарського суду лише у
випадках, передбачених статтею 106 цього
Кодексу.

Стаття 1 ГПК України передбачає право
на звернення до господарського суду за
захистом порушених або оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів.
Саме з метою такого захисту статтею 91
ГПК України надано право на звернення
з апеляційною скаргою особам, яких не
було залучено до участі у справі, якщо
суд прийняв рішення чи постанову, що
стосується їх прав та обов'язків.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
підставою для надання певній, не залуче
ній до участі у справі, особі права на
звернення з апеляційною скаргою є саме
порушення її прав або охоронюваних
законом інтересів внаслідок вирішення
судом спору у справі, до участі в якій
ця особа обов'язково підлягала
залученню як така, що мала певні права і
обов'я зки у спірних правовідносинах.

Судове рішення, оскаржуване не
залученою особою, повинно
безпосередньо стосуватися прав та
обов'язків цієї особи, тобто судом має
бути розглянуто й вирішено спір про
право у правовідносинах, учасником
яких на момент розгляду справи та
прийняття рішення господарським судом
першої інстанції є скаржник, або
міститься судження про права та
обов'язки цієї особи у відповідних
правовідносинах. Рішення є таким, що
прийняте про права та обов'язки особи,
яка не була залучена до участі у справі,
якщо в мотивувальній частині рішення
містяться висновки суду про права та
обов'язки цієї особи, або у
резолютивній частині рішення суд прямо
вказав про права та обов'язки таких
осіб. У такому випадку рішення порушує
не лише матеріальні права осіб, не
залучених до участі у справі, а й їх
процесуальні права, що витікають із
сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основних свобод положення про право
кожного на справедливий судовий
розгляд при визначенні його цивільних
прав і обов'язків. Будь-який інший
правовий зв'язок між скаржником і
сторонами спору не може братися до
уваги (аналогічної позиції
дотримується Верховний Суд України у
постанові від 02.09.2008 у справі № 23/294, та
Вищий господарський суд України в
ухвалі від 07.09.2010 у справі № 33/289).

Як зазначає п. 5 Постанови Пленум Вищого
господарського суду України, від 17.05.2011,
№ 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України" - У
розгляді апеляційної скарги, поданої
особою, яка не брала участі в розгляді
справи судом першої інстанції і яка
вважала, що місцевим господарським
судом вирішено питання про її права та
обов'язки, апеляційний господарський
суд, прийнявши апеляційну скаргу до
провадження (якщо вона не підлягала
поверненню з передбачених ГПК підстав),
повинен з»ясувати наявність правового
зв»язку між скаржником і сторонами у
справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що
права такої особи оскаржуваним судовим
рішенням не порушені та що питання про
її права і обов'язки стосовно сторін у
справі судом першої інстанції не
вирішувалися, то апеляційний
господарський суд своєю ухвалою
припиняє апеляційне провадження на
підставі пункту 1 частини першої статті
80 ГПК, оскільки у такому випадку не
існує правового зв'язку між скаржником
і сторонами у справі, в зв'язку з чим
відсутній суб'єкт апеляційного
оскарження.

Предметом розгляду справи № 911/633/13-г є
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "МАКВІС ГРУП" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕХНОПОЛІС-1" про
стягнення заборгованості за договором
оренди нежитлового приміщення від
03.12.2007 року за № 03-12/07-1 у вигляді
основного боргу у розмірі 920 458,73 грн.
(дев'ятсот двадцять тисяч чотириста
п'ятдесят вісім гривень 73 коп.), пені у
розмірі 71 530,98 грн. (сімдесят одна
тисяча п'ятсот тридцять гривень 98 коп.),
інфляційних нарахувань у розмірі 61 459,60
грн., трьох процентів річних у розмірі 58
968,58 грн. та неустойки за несвоєчасне
звільнення орендованого приміщення у
розмірі 40 490 125,86 грн.

Згідно з пунктом 1.1. укладеного
договору оренди Орендодавець передає,
а Орендар приймає в орендне
користування частину нежитлової
будівлі, що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Велика Кільцева, 4, загальною
площею 4 610,4 кв.м., що складається з
приміщення, яке розташоване на першому
поверсі, загальною площею 25,6 кв.м., та
приміщення, яке розташоване на другому
поверсі, загальною площею 4 584,8 кв.м.
(далі - приміщення), на строк з 16 грудня
2007 року по 30 листопада 2010 року.

TOB "Технополіс-1" з грудня 2007р. по
серпень 2010 року оплачував орендні
платежі за користування приміщенням,
однак з вересня 2010 року TOB "Технополіс-1"
безпідставно відмовляється оплачувати
орендну плату за користування
приміщенням і відмовляється виїжджати
з приміщення, здійснюючи при цьому
господарську діяльність і одержуючи
прибуток.

Положеннями пункту 9.2. Договору оренди
передбачено, що у разі якщо Орендар не
сплачує щомісячний орендний платіж
продовж 30 днів після дня настання
зобов'язання, то Орендодавець має право
розірвати цей Договір в
односторонньому порядку без
компенсації Орендарю всіх витрат,
пов'язаних з асфальтуванням,
переплануванням, поліпшенням та
ремонтом Приміщення.

Листом №191 від 22.10.2010 р. Позивач
повідомив ТОВ «Технополіс-1» про те, що
останній має заборгованість по
орендній платі за вересень-жовтень 2010
року та що станом на 22 жовтня 2010 року
заборгованість не погашена. Крім того,
Позивачем було зазначено, що
відповідно до пункту 9.2. Договору
оренди, він в односторонньому порядку
розриває з 22 жовтня 2010 року Договір, у
зв'язку з чим просить Відповідача
провести оплату заборгованості по
орендній платі згідно
рахункам-фактурам №136 від 23.09.2010 p., №145
від 07.10.2010 р., №148 від 21.10.2010 р. та оплату
по комунальним послугам, а також
провести передачу орендованого
приміщення з укладанням Акту
прийому-передачі до 25.11.2010 р.

Однак, TOB "Технополіс-1" продовжував і
продовжує користуватись приміщенням,
не сплачуючи орендну плату.

У відповідності до ч.3 статті 291 ГПК
України договір оренди може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний з підстав,
передбачених Цивільним кодексом
України для розірвання договору найму,
в порядку, встановленому статтею 188
цього Кодексу. Згідно із ч.І статті 188
ГПК України, зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Умовами договору оренди, укладеному за
погодженням сторін, передбачені
підстави для розірвання Договору
оренди в односторонньому порядку (п.9.2
Договору), то посилання Відповідача на
відсутність судових рішень щодо
розірвання Договору оренди і,
неправомірність листа TOB "Боедем" №191
від 22.10.2010 про розірвання в
односторонньому порядку договору
оренди і, відсутність підстав для
стягнення орендної плати - є такими, що
не відповідають нормам закону та
умовам договору оренди, а, отже, є
безпідставними.

TOB "Технополіс-1" не вчинив жодної дії,
направленої на оплату заборгованості
по Договору оренди та сплати орендних
платежів, саме тому вимога TOB "Боедем"
про розірвання Договору оренди в
односторонньому порядку є законна та
обгрунтована.

TOB "Боедем" зверталось до
Господарського суду міста Києва із
позовною заявою до TOB "Технополіс-1" про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, виселення та
зобов'язання повернути нерухоме майно,
яке TOB "Технополіс-1" орендують Договору
оренди. Позовні вимоги обґрунтовані
припиненням дії договору оренди від
03.12.2007 р. № 03-12/07-1 та невиконанням TOB
"Технополіс-1" обов'язку щодо повернення
орендованого майна.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 22.03.2013 у справі №910/3430/13 за
позовом TOB "Боедем" до TOB "Технополіс-1"
було виселено TOB "Технополіс-1" з
нежитлового приміщення площею 4 610,40
кв.м., що складається з приміщення
площею 25,6 кв.м., яке розташоване на
першому поверсі, та приміщення площею 4
584,8 кв.м., яке розташоване на другому
поверсі нежитлової будівлі загальною
площею 10 134,40 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ,вул. Велика Окружна
(Кільцева), 4. Зобов'язано TOB
"Технополіс-1" негайно звільнити
нежитлове приміщення площею 4 610,40 кв.м.,
що складається з приміщення площею 25,6
кв.м., яке розташоване на першому
поверсі, та приміщення площею 4 584,8 кв.м.,
яке розташоване на другому поверсі
нежитлової будівлі загальною площею 10
134,40 кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Велика Окружна (Кільцева), 4 та
повернути вказане приміщення TOB
"Боедем". Зазначене рішення було
залишене без змін згідно із Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 26 червня 2013
року.

Колегія не приймає до уваги доводи
апелянта, оскільки згідно ч. 1 ст. 520 ЦК
України, - Боржник у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою
(переведення боргу) лише за згодою
кредитора, якщо інше не передбачено
законом. Таким чином, враховуючи, що в
даному випадку жодним законом заміна
боржника не передбачена, існування
договору між апелянтом та відповідачем
жодним чином не впливає на
правовідносини відповідача з
позивачем взагалі.

Оскаржуваним рішенням стягується
заборгованість за договором оренди,
укладеним у 2007 році та розірваним у 2010,
за наступний період стягується
неустойка, що не є зобов'язанням, або
витратами, адже неустойка є правовим
наслідком порушення зобов'язання (ст. 611
ЦК), тобто одним з видів
персоніфікованої відповідальності за
порушення зобов'язання та не може бути
скасована, чи обмежена, а будь-які
трактування того чи іншого правочину в
сторону того, що він переносить,
скасовує, чи обмежує відповідальність
за порушення зобов'язання роблять
такий правочин нікчемним в силу ч. З ст.
614 ЦК, що зазначає: правочин, яким
скасовується чи обмежується
відповідальність за умисне порушення
зобов'язання, є нікчемним.

Таким чином, виходячи з самих же
положень договору оренди від 20.01.2012р.,
дія його положень № 3.5.; 11.2 та 11.3. не
розповсюджується на дану справу,
оскільки в них же сказано, - орендар
компенсує орендодавцю документально
підтверджені витрати останнього, що
виникли протягом строку оренди;
орендар бере на себе зобов'язання
орендодавця щодо сплати вимог
кредиторів відносно орендованого
майна, що можуть виникнути за час дії
договору оренди; орендар, який затримав
повернення майна орендареві після
закінчення терміну дії договору, несе
ризик з чого слідує, що жодних питань
про права, або обов'язки апелянта
рішенням в даній справі вирішено не
було, як не було й порушено жодних прав
апелянта, та й не могло бути, оскільки
вирішувались правовідносини, що
виникли за два роки до виникнення
правовідносин між апелянтом та
відповідачем.

Аналіз позовних вимог та рішення суду
свідчить про те, що оскаржуване рішення
не торкається інтересів, прав та
обов»язків апелянта.

Відповідно до ст. 99 ГПК України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
після винесення Господарським судом
Київської області оскаржуваного
рішення у справі № 911/633/13-г Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Технополіс-1» звернувся до Київського
апеляційного господарського суду на
зазначене рішення суду першої
інстанції.

10.07.2013 р. за результатами розгляду
касаційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Технополіс-1», Київським апеляційним
господарським судом винесено
постанову у справі № 911/633/13-г,
відповідно до якої касаційну скаргу
залишено без задоволення, рішення
Господарського суду Київської
області.

Не погоджуючись з постановою
Київського апеляційного
господарського суду, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Технополіс-1» звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою на вищезазначену
постанову апеляційного суду.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.10.2013р. касаційну скаргу
залишено без задоволення, постанову
Київського апеляційного
господарського суду № 911/633/13-г від
10.07.2013р. залишено без змін.

Згідно ч. 3 ст. 111 11 ГПК України постанова
Вищого господарського суду України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Таким чином, суд касаційної інстанції
перевірив юридичну оцінку обставин
справи та повноти їх встановлення у
рішенні Господарського суду Київської
області та постанові Київського
апеляційного господарського суду у
справі № 911/633/13-г та дійшов до висновку
про правильність застосування судами
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до п 2 ч.1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
спір між тими ж сторонами про той же
предмет і з тих же підстав.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку про те,
що права апелянта оскаржуваним
рішенням не порушені, а отже апеляційне
провадження підлягає припиненню.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає
залишенню без розгляду, апеляційне
провадження у справі № 5011-74/17118-2012
підлягає припиненню.

Керуючись ст. ч. 2 ст. 80, 81, ст. 86
Господарського процесуального Кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження у справі №
911/633/13-г припинити.

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Граніт-Трейд" на рішення
Господарського суду Київської області
від 22.04.2013р. у справі № 911/633/13-г
залишити без розгляду.

Матеріали справи № 911/633/13-г повернути
до Господарського суду Київської
області.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх