ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.Справа № 916/360/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Разюк Г.П.,

суддів: Петрова М.С., Колоколова С.І.,

при секретарі судового засідання
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Струкової К.О.,
довіреність № 20/7-1341 від 26.11.13р.,

від відповідача - Короткова С.О.,
довіреність № б/н від 02.01.14р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Одеський
морський торговельний порт"

на рішення господарського суду
Одеської області від 25.03.2014 року

по справі № 916/360/14

за позовом скаржника

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія",
м.Одеса

про стягнення 967003,41 грн.,

/повна фіксація судового процесу
здійснювалась відповідно до ст. 129
Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України/ в судовому засіданні за ст.77
оголошувалась перерва з 13.05.14р. по
20.05.14р./.

Встановив:

У лютому 2014р. Державне підприємство
(далі по тексту - ДП) „Одеський морський
торговельний порт" звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ)
"Українська Національна Стивідорна
Компанія" про стягнення
заборгованості за договором про
надання послуг № КД-4405 від 01.10.2003р. у
сумі 967003,41грн., з яких: 890016,28грн. -
основний борг за період з 1.05.2013р. по
12.06.2013р., 60920,97грн. - пені, нарахованої за
період з 26.05.2013р. по 18.12.2013р., 16066,16грн. - 3%
річних за період з 26.05.2013р. по 17.01.2014р..
Крім того, позивач просив стягнути на
його користь 19340,07грн. судового збору,
сплаченого за розгляд спору.

В обґрунтування позовних вимог ДП
„Одеський морський торговельний порт"
послався на ст.129 Конституції України,
ст.ст.11, 15, 509, 525, ч.1 ст.530, 536, 610, ч.1 ст. 612,
625-629 ЦК України, ст.ст. 193, 222, 230 ГК
України та на те, що відповідач порушив
умови договору про надання послуг №
КД-4405 від 01.10.2003р..

Під час розгляду спору
відповідач просив розстрочити
виконання рішення на 18 місяців.

Рішенням господарського
суду Одеської області від 25.03.2014 року
(суддя Степанова Л.В.) позов ДП "Одеський
морський торговельний порт" задоволено
частково, з ТОВ "Українська Національна
Стивідорна Компанія" на користь ДП
"Одеський морський торговельний порт"
стягнуто заборгованість у розмірі
890016,28грн. та 3 % річних у розмірі 16066,16грн.
з розстрочкою виконання рішення суду
на 10 (десять) місяців, починаючи з
квітня 2014 року, згідно наступного
графіку:

· грошові кошти у розмірі 90 608 грн.
26 коп. до 30.04.2014р.;

· грошові кошти у розмірі 90 608 грн.
26 коп. до 31.05.2014р.;

· грошові кошти у розмірі 90 608
грн. 26 коп. до 30.06.2014р.;

· грошові кошти у розмірі 90 608 грн.
26 коп. до 31.07.2014р.;

· грошові кошти у розмірі 90 608 грн.
26 коп. до 31.08.2014р.;

· грошові кошти у розмірі 90 608 грн.
26 коп. до 30.09.2014р.;

· грошові кошти у розмірі 90 608 грн.
26 коп. до 31.10.2014р.;

· грошові кошти у розмірі 90 608 грн.
26 коп. до 30.11.2014р.;

· грошові кошти у розмірі 90 608 грн.
26 коп. до 31.12.2014р.;

· грошові кошти у розмірі 90 608 грн.
10 коп. до 31.01.2015р..

Також стягнуто з ТОВ "Українська
Національна Стивідорна Компанія" на
користь ДП "Одеський морський
торговельний порт" судовий збір у
розмірі 1812,65 грн.. Позовні вимоги ДП
"Одеський морський торговельний порт"
про стягнення з ТОВ "Українська
Національна Стивідорна Компанія"
штрафних санкцій у розмірі 60 920,97 грн.
залишено без розгляду.

Не погоджуючись із рішенням
місцевого господарського суду в
частині надання розстрочки виконання
рішення суду на 10 місяців та в частині
залишення без розгляду позовних вимог
щодо пені, ДП "Одеський морський
торговельний порт" звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення господарського суду
Одеської області від 25.03.2014р. в цій
частині скасувати та прийняти нове,
яким позовні вимоги ДП "Одеський
морський торговельний порт" про
стягнення з ТОВ "Українська
Національна Стивідорна Компанія"
штрафних санкцій (пені) у розмірі 60
920,97грн. задовольнити

Скаржник звертає увагу суду
апеляційної інстанції на те, що
місцевим господарським судом порушено
норми матеріального та процесуального
права; неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи; визнано
встановленими обставини, які не
доведені, оскільки:

- не враховано ту обставину, що позивач
у позовній заяві від 05.02.14р. за вих. №
20/2-88 надав детальний обґрунтований
розрахунок пені та 3% річних,
нарахованих відповідачу на суму
заборгованості у зв'язку з не
виконанням останнім договірних
зобов'язань по оплаті рахунків
позивача за надані послуги;

- порушено вимоги ст. 121 ГПК України,
оскільки відповідачем не подавалась
заява про надання розстрочки виконання
зобов'язання по погашенню
заборгованості на користь позивача,
позаяк відповідне прохання викладено у
відзиві на позовну заяву;

- суд визнав доведеним факт наявності
підстав для розстрочення виконання
рішення, щодо якого не представлено
належних доказів .

ТОВ "Українська Національна
Стивідорна Компанія" у відзиві на
апеляційну скаргу та його представник
у судових засіданнях спростовує доводи
апеляційної скарги та просить залишити
оскаржуване рішення без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги та
вислухавши пояснення представників
сторін, судова колегія прийшла до
висновку про наявність підстав для
часткового скасування оскарженого
рішення, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим
господарським судом, 1.10.2003 року між ДП
"Одеський морський торговельний порт"
(Порт) та ТОВ "Українська Національна
Стивідорна Компанія" (Підприємство)
було укладено договір про надання
послуг № КД-4405, відповідно до умов
якого, Порт приймає на себе
зобов'язання щодо виконання для
Підприємства, зазначених у підпунктах
3.1.1 - 3.1.7 договору робіт (послуг) по
забезпеченню виконання Підприємством
комплексу робіт та послуг, пов'язаних
із перевантаженням вантажів
(навантажувально-розвантажувальних
робіт), а Підприємство зобов'язується
прийняти та оплатити виконані роботи в
порядку та на умовах, передбачених
договором.

Відповідно до пп. 2.1, 2.5, 2.6 договору до
обов'язку Підприємства віднесено:
своєчасна і в повному об'ємі оплата
послуг Порта, забезпечення в рамках
пункту 1.1 даного договору
гарантованого обсягу вантажопотоку в
об'ємі 475,4 тис. тонн на рік.

Згідно з п. 4.1 договору вартість
наданих Портом послуг складає 18 % від
вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт (перевалки), без податку на додану
вартість (ПДВ). Податок на додану
вартість нараховується та сплачується
додатково, якщо інше не встановлено
діючим законодавством України.

Відповідно до п. 4.2 договору послуги
Порту по даному договору оплачуються в
порядку щомісячної передплати шляхом
перерахування на рахунок Порту 263,4 тис.
грн., включаючи ПДВ (за вирахуванням сум
передоплати по минулому місяцю, у разі
наявності таких), у строк не більше 5-ти
банківських днів оплачуваного місяця.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що на
протязі 10-ти днів після закінчення
місяця сторони підписують Акт
приймання-здачі виконаних портом робіт
(послуг), на підставі якого
визначається остаточна сума, що
належить до сплати Порту за місяць. У
разі, якщо сума, що належить Порту за
звітний місяць перевищує суму
здійсненої попередньої оплати,
Підприємство доплачує різницю на
протязі 5-ти (п'яти) днів з моменту
отримання рахунку Порта. Сума
переплати зараховується в рахунок
зобов'язань Підприємства перед Портом
у наступні періоди.

Згідно з п. 5.4 договору за
прострочення грошового зобов'язання
сторона, що допустила таке
прострочення, зобов'язана сплатити
протилежній стороні пеню з розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ в
період, за який сплачується пеня від
простроченої суми.

Відповідно до п. 5.5 договору у
разі невиконання Підприємством вимог
п.2.6 даного договору, Підприємство
компенсує Порту втрати у розмірі 18 % від
вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт у відношенні об'єму вантажу,
якого бракує, виходячи із
середньоприбуткової ставки за
відпрацьований рік.
Середньоприбуткова ставка
розраховується як відношення прибутку,
отриманого від
навантажувально-розвантажувальних
робіт за відпрацьований рік, до
загальної кількості тонн вантажу за
аналогічний період.

Умови оплати сторони протягом дії
договору неодноразово змінювали
додатковими угодами про внесення змін
до договору про надання послуг № КД-4405
від 1.10.2003р. /а.с.18-29/. В чинній на спірний
період редакції п.4.1 Договору
/додаткова угода №89-4405/8 від 18.04.13р. -
а.с.28-30/ сторони узгодили, що вартість
наданих Портом послуг становить 15,5 %
вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт (перевалки), що оплачуються
акордною ставкою, а також вартості
загрузки контейнерів та їх
розвантаження, згідно до Збірника
тарифів на роботи та послуги, які
надаються вантажовласникам морськими
портами України, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України від
31.10.95 N 392 зі змінами та доповненнями,
без врахування податку на додану
вартість, який нараховується та
оплачується додатково у відповідності
до чинного законодавства.

Відповідно до п.9.1, 9.2 договір сторін
набирає чинності з моменту набрання
чинності договору оренди державного
нерухомого майна № КД-4407 від 01.10.2003р. та
Договору оренди державного рухомого
майна № КД - 4406 від 01.10.2003р. та діє на
протязі десяти років та автоматично
пролонгується на наступні 10 років в
разі якщо жодна зі сторін не менше ніж
за шість місяців до спливу строку дії
договору не повідомить іншу сторону
про відсутність наміру пролонгувати
договір.

Статтею 629 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, вимог ЦК та інших актів
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (статті 526,525 ЦК
України).

В спірний період на виконання умов
договору про надання послуг № КД-4405
від 1.10.2003р. ДП „Одеський морський
торговельний порт" надав послуги із
забезпечення виконання Підприємством
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт (перевалки) на загальну суму 890016,28
грн., що підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 31.05.2013р. та від 12.06.2013р. /а.с. 32,34/.

10.06.13р. та 12.06.13р. відповідно до умов
договору позивачем виставлено рахунки:
№546005 на суму 680021, 74 грн. /а.с.31/ та № 546006
на суму 209994, 54 грн. (а.с.33),
які 12.06.13р. та 17.06.13р. отримані
представником відповідача про що
свідчить розписка на тлі рахунків.
/а.с.31, 33/.

29.10.13р. позивач заявив претензію №
20/1-1216 щодо прострочення грошових
зобов'язань за договором № КД-4405 від
01.10.2003р. у частині здійснення
передоплати за послуги Порту за
травень та червень місяці, яку 1.11.13р.
разом з тими же рахунками отримав
секретар ТОВ "Українська Національна
Стивідорна Компанія", про що свідчить
розписка на тлі документу /а.с.35-40/ та
відповіді від 04.11.2013р. №1018 та від 29.11.13р.
№1097/6 /а.с.41,43/, якими відповідач
повідомив, що визнає заборгованість у
розмірі 890 016,28 грн., та у зв'язку зі
скрутним матеріальним становищем
запропонував узгодити графік
погашення даної заборгованості
частками. Таким чином, вартість послуг
Порту в сумі 890016,28грн. визначено
відповідно до умов договору, узгоджено
сторонами та її обґрунтованість не
заперечується відповідачем.

16.12.2013р. листом № 20/1-1420 ДП "Одеський
морський торговельний порт" повідомило
ТОВ "Українська Національна Стивідорна
Компанія" про неможливість надання
відстрочки та необхідність протягом
семи днів з моменту отримання цього
листа сплатити існуючу дебіторську
заборгованість. /а.с.46/.

На час розгляду спору відповідач
свої зобов'язання за договором щодо
оплати основного боргу в узгодженому
сторонами розмірі не виконав, отже
судом підставно у відповідності до
ст.ст. 525,526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК
України задоволено відповідну вимогу
позивача.

Згідно з вимогами частини 2 статті
625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Колегією перевірено розрахунок
позивача і встановлено, що в частині
визначення розміру 3% річних позивач
вірно обрахував його в сумі 16066,16 грн.,
отже суд підставно задовольнив
означену вимогу.

Згідно з п.5.4 договору за прострочення
грошового зобов'язання сторона, що
допустила таке прострочення,
зобов'язана сплатити протилежній
стороні пеню з розрахунку подвійної
облікової ставки НБУ в період, за який
сплачується пеня від простроченої
суми, у зв'язку з чим позивачем
нарахована пеня на суму 60920,97грн.
/розрахунок викладено в позовній
заяві/, що заявлена до стягнення.
Встановивши право позивача на
нарахування означеної штрафної
санкції місцевий господарський суд
залишив без розгляду дану вимогу на
підставі п.5 ст.81 ГПК України, оскільки
позивачем допущено помилки при
розрахунку пені і на вимогу суду не
було надано обгрунтованого розрахунку.

Колегія суддів вважає безпідставним
застосування в даному випадку
означеної норми процесуального права,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ст.81 ГПК України
господарський суд залишає без розгляду
позов, якщо позивач без поважних причин
не надав витребувані судом матеріали,
необхідні для вирішення спору.
Відповідно до п.18 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
робот господарських судів у 2004 році"
від 11.04.05р. № 01-8/344, на який послався суд,
визначено, що суд повинен перевірити
обгрунтованість і правильність
здійсненого позивачем нарахування
штрафних санкцій, і в разі, якщо їх
обчислення помилкове - зобов'язати
позивача здійснити перерахунок
відповідно до закону чи договору або
зробити це самостійно. При цьому лише
якщо для здійснення перерахунку
необхідні додаткові матеріали, суд
витребує їх у позивача, а в разі
неподання ним таких матеріалів залишає
позов без розгляду на підставі п.5 ч.1
ст.81ГПК України. При здійсненні
розрахунку розміру пені позивачем
дійсно не вірно визначено кількість
днів в частині періодів, за які
нараховано пеню, одначе для здійснення
перерахунку не були необхідними жодні
додаткові матеріали і суд їх не
витребував, отже повинен був
самостійно зробити перерахунок і
розглянути вимогу позивача по суті.

Згідно з розрахунком, здійсненим
судовою колегією /додається до
матеріалів справи/, обґрунтований
розмір пені за період нарахування, що
визначений у відповідності до умов
договору та вимог ст. 232 ГК України,
становить 61721,26грн., однак оскільки
позивачем заявлено до стягнення лише
60920,97грн., а суд приймаючи рішення не має
права виходити за межі заявлених у
позові вимог, колегія вважає
необхідним і законним задоволення
відповідної вимоги ДП "Одеський
морський торговельний порт" в повному
обсязі

Щодо доводів скаржника стосовно
безпідставності надання судом
розстрочки виконання рішення, колегія
суддів зазначає, що місцевий
господарський суд частково
задовольняючи клопотання ТОВ
"Українська Національна Стивідорна
Компанія" про розстрочку виконання
рішення суду, підставно скористався
правом, наданим п.6 ст.83 ГПК України та
прийняв до уваги виняткові обставини,
що ускладнюють виконання рішення,
позаяк відповідач має скрутне
фінансове становище, що
підтверджується виписками банківських
установ про стан рахунків відповідача
/а.с.134-138/, балансом (звітом про
фінансовий стан) на 31.12.2013р., звітом про
фінансові результати (звіт про
сукупний дохід) за 2013 рік, податковою
декларацією з податку на прибуток
підприємства від 06.02.2014р., копії яких
містяться в матеріалах справи. Крім
того, наявність таких обставин
встановлено судом при розгляді спору
між тими ж сторонами у справі №5017/1355/2012
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 3.07.13р., отже
незадоволення заяви боржника може
призвести до його банкрутства та
виконання рішення взагалі неможливим.

Інші доводи скаржника щодо
порушення судом матеріальних та
процесуальних норм не підтверджені
матеріалами справи та є надуманими,
відтак колегією відхиляються.

За таких обставин, апеляційна
скарга ДП "Одеський морський
торговельний порт" підлягає
частковому задоволенню, а рішення
господарського суду Одеської області
від 25.03.2014р. скасуванню в частині
залишення без розгляду позовних вимог
ДП "Одеський морський торговельний
порт" щодо стягнення пені з
задоволенням позову в цій частині.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати
скаржника по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
відшкодовуються за рахунок іншої
сторони пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И
Л А:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Одеський морський
торговельний порт" задовольнити
частково, рішення господарського суду
Одеської області від 25.03.2014 року
скасувати частково, виклавши
резолютивну частину в наступній
редакції:

« 1.Позовні вимоги Державного
підприємства "Одеський морський
торговельний порт" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" на
користь Державного підприємства
"Одеський морський торговельний порт"
890016,28грн. боргу, 60920,97грн. пені, 16066,16
грн. 3 % річних.

2. Надати Товариству з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія"
розстрочку виконання рішення суду на 10
(десять) місяців, з оплатою
заборгованості починаючи з квітня 2014
року щомісячно по 96700грн. 34 коп. до
останнього числа місяця.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська Національна Стивідорна
Компанія" на користь Державного
підприємства "Одеський морський
торговельний порт" 19340,07 грн. судового
збору, сплаченого за подачу позову.

Накази видати згідно ст.116
Господарського процесуального кодексу
України.»

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" на
користь Державного підприємства
"Одеський морський торговельний порт"
580, 02 грн. судового збору, сплаченого за
розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів за постановою з
зазначенням повних реквізитів сторін
доручити господарському суду Одеської
області.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному
порядку.

Повний текст постанови складено
23.05.2014р..

Головуючий суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров

Суддя
С.І. Колоколов