ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.05.2014 Справа № 920/152/14

За позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Київ

до відповідача: Сумської міської ради,
м. Суми

за участю третіх осіб, які на не являють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: 1) ОСОБА_2, м. Суми 2)
ОСОБА_3, м. Суми

про розірвання договору оренди
земельної ділянки

Головуючий суддя В.Л.Котельницька

Суддя Ю.А.Джепа

Суддя П.І.Левченко

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_4 (довіреність ВТР
№ 317925 від 25.12.2013)

від відповідача - Р.В.Базіль
(довіреність № 280/02.02.02-17 від 10.02.2014)

від третіх осіб - не прибули

За участю секретаря судового засідання
- І.М.Петрович

Суть спору: позивач звернувся до
господарського суду з позовною заявою,
в якій просить розірвати договір
оренди земельної ділянки від 09.12.2008,
укладений між позивачем та Сумською
міською радою; а також стягнути з
відповідача на свою користь судові
витрати.

Позивач подав до суду уточнену позовну
заяву (вхідний реєстраційний № 3415 від
13.03.2014), у якій просить суд розірвати
договір оренди земельної ділянки від
09.12.2008, укладений між позивачем та
Сумською міською радою площею 28/1000 від
0,5503 га, що становить 154 кв.м за адресою:
АДРЕСА_1, та зупинити стягнення
орендної плати до вирішення справи по
суті. У подальшому від вимоги про
призупинення стягнення орендної плати
представник позивача заявив усну заяву
про відмову.

Також позивач подав до суду уточнену
позовну заяву (вхідний реєстраційний
№4579 від 07.04.2014), у якій просить суд
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки від 09.12.2008, укладений
між позивачем та Сумською міською
радою площею 28/1000 від 0,5503 га, що
становить 154 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач у поданому до суду відзиві
на позовну заяву (вхідний
реєстраційний № 2182 від 13.02.2014) проти
вимог позивача заперечує, вважає їх
необґрунтованими та безпідставними.
Також у відзиві відповідач заперечує
проти стягнення з нього судового збору.

У відзиві на уточнену позову заяву
(вхідний реєстраційний №4579 від 07.04.2014)
відповідач зазначає, що у вирішенні
питання розгляду цієї заяви він
покладається на розсуд суду.

Від представника позивача до суду
надійшло клопотання (вхідний
реєстраційний № 5790 від 05.05.2014) про
витребування доказів у порядку ст. 38
ГПК України, у якому позивач просить
витребувати з реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
інформації щодо відсутності у
власності ОСОБА_1 нежитлового
приміщення за адресою: АДРЕСА_1, площею
28/1000 від 0,5503га, що становить 154 кв.м.

На запит господарського суду від
Реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції за
супровідним листом № 03-07/393 від 13.05.2014
були направлені відповідні
інформаційні довідки.

Представники третіх осіб в судове
засідання не прибули, про причини
неявки суд не повідомили, а також не
подали письмові пояснення на виконання
вимог попередніх судових ухвал.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
сторін, дослідивши та оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд встановив:

Уточнена позовна заява від 07.04.2014
(вхідний реєстраційний № 4579) за своїм
змістом є фактично заявою про зміну
предмету та підстав позову, оскільки у
цій заяві позивач одночасно змінює
предмет позову (визнання спірного
договору оренди землі недійсним) та
підставу позову (з підстав його
невідповідності вимогам діючого
земельного законодавства). Оскільки
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивачеві надано право змінити
лише предмет або підставу позову,
господарський суд дійшов висновку про
залишення без розгляду зазначеної
заяви та необхідності розгляду по суту
позовних вимог позивача, викладених
в його уточненій позовній заяві від
13.03.2014, враховуючи при цьому позиції
сторін, викладені ними відповідно в
позовній заяві, у відзиві на позов та
в усних і письмових поясненнях та
обґрунтуваннях позицій по справі
представників сторін.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що 09.12.2008 між Сумською
міською радою (орендодавцем,
відповідачем у справі) та підприємцем
ОСОБА_1 (орендарем, позивачем у справі)
був укладений договір оренди
земельної ділянки, відповідно до умов
якого на підставі рішення Сумської
міської ради № 1817-МР від 24.09.2008
відповідачу була передана в оренду
земельна ділянка, яка знаходиться в
АДРЕСА_1.

Згідно пункту 2.1 договору земельна
ділянка передається під розміщення
кафе з літнім майданчиком.

Згідно пункту 2.2 договору термін
його дії - до 24.09.2018 року. У пункті 1.1
договору зазначено, що межі
земельної ділянки на плані не
зазначаються і в натуру (на
місцевість) не виносяться. В оренду
передається ділянка площею 28/1000
частин від 0,5503 га, що становить 154
кв.м.

На земельній ділянці знаходиться
нежитлова споруда з
вбудовано-прибудованими приміщеннями.

До договору додано акт
прийому-передачі об'єкта оренди
(додаток № 4 до договору).

Крім того, до матеріалів справи доданий
акт про відновлення та закріплення в
натурі межі земельної ділянки
прибудинкової території будинку
АДРЕСА_1, у якому також зазначено, що
межі земельної ділянки, що надається в
оренду підприємцю ОСОБА_1, на плані не
зазначаються і в натуру (на місцевість)
не виносяться.

Як з'ясовано судом, у нежитловій
споруді по АДРЕСА_1 знаходиться
приміщення площею 219,7 кв. м., яке на час
укладання згаданого вище договору
оренди земельної ділянки належало на
праві власності та використовувалось
позивачем для розміщення кафе.

Зі змісту пункту 1.1 договору та
виходячи з вищевикладених обставин
випливає, що межі нібито переданої в
оренду земельної ділянки на плані не
зазначені і в натурі (на місцевісті)
не були винесені, а в оренду
надана умовна доля земельної ділянки
площею 28/1000 частин від 0,5503 га.

Згідно ч.1 ст. 79 Земельного кодексу
України, земельна ділянка - це
частина земельної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами .

Відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про оренду землі» істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для визнання договору
недійсним відповідно до закону (ч. 2 ст.
15 Закону).

За згодою сторін у договорі оренди
землі можуть зазначатися інші умови,
зокрема якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін,
порядок страхування об'єкта оренди,
порядок відшкодування витрат на
здійснення заходів щодо охорони і
поліпшення об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо
(ч.3 ст. 15 Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 15 вказаного
Закону невід'ємною частиною договору
оренди землі є: план або схема
земельної ділянки, яка передається в
оренду; кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів; акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

Відтак, відповідно до даної правової
норми, відсутність у договорі оренди
землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19
цього Закону є підставою для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

В даному випадку, суд дійшов висновку,
що спірний договір суперечить вимогам
ст. 15 Закону України «Про оренду землі»,
оскільки не містить частини істотних
умов, передбачених вказаною статтею,
зокрема, щодо об`єкту оренди; до
договору не додано плану або схеми
частини земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастрового
плану; акту визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості), що є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання його недійсним відповідно до
закону (ст. 15 Закону України «Про оренду
землі»).

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно ч.5 ст. 203 ЦК України правочин
має бути спрямований на реальне
настання наслідків, що обумовлені
ним.

У даному випадку, як свідчать
обставини справи, зміст договору
оренди земельної ділянки від 09.12.2008,
укладеного між сторонами, суперечить
вищезгаданим нормам Закону України
«Про оренду землі», а також не
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені
ним, оскільки реальна передача в
оренду не визначеної на плані та не
винесеної в натуру (на місцевість)
умовної частини земельної ділянки
неможлива.

Згідно ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою,
шостою статті 203 цього Кодексу.

Первісні позовні вимоги позивача,
викладені в його позовній заяві,
стосовно розірвання договору
оренди земельної ділянки від 09.12.2008,
укладеного між відповідачем та
позивачем, ґрунтується на факті
відчуження позивачем нежитлового
приміщення кафе площею 219,7 кв. м. за
договором купівлі-продажу від 22.05.2013
третім особам: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а
відтак позивач не може на даний
час користуватися, як нежитловим
приміщенням, так і земельною
ділянкою по АДРЕСА_1.

Згідно п.1 ч.1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право визнати недійсним
повністю чи у певній частині
пов'язаний з предметом спору
договір, який суперечить
законодавству.

Зважаючи на всі вищевикладені
обставини, господарський суд дійшов
висновку, що договір оренди
земельної ділянки від 09.12.2008,
укладений між Сумською міською
радою та підприємцем ОСОБА_1 щодо
оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1
суперечить законодавству , зокрема
ст.ст. 79, 125 Земельного кодексу
України , ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» , а тому, керуючись
вищезазначеними нормами законів,
ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу
України , п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України суд
визнає спірний договір оренди
земельної ділянки недійсним та
відмовляє в задоволенні позовних вимог
про розірвання спірного договору
оренди земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу
України , недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

При цьому суд зазначає, що згідно зі
статтею 21 Закону України «Про оренду
землі», у разі визнання у судовому
порядку договору оренди землі
недійсним отримана орендодавцем
орендна плата за фактичний строк
оренди землі не повертається.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України
, ст. ст. 79, 125 Земельного кодексу
України , ст. ст. 15, 21 Закону України
«Про оренду землі» , ст.ст. 33, 34,
49, 82, п.1 ч.1 ст. 83, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки від 09.12.2008,
укладений між Сумською міською
радою та підприємцем ОСОБА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований у
Сумському міжрайонному реєстраційному
відділенні Сумської регіональної
філії Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 12.02.2009 за № 78 .

Повне рішення складене 19.05.2014.

Головуючий суддя
В.Л.Котельницька

Суддя
Ю.А.Джепа

Суддя
П.І.Левченко