ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
Справа №922/5320/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя
Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивач - Овчаренко Г.А.;

відповідач - Саліна І.І., Фісенко Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх.
№838Х/1-35) на рішення господарського суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року по справі №922/5320/13

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків

до Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Ленінського району Харківської
міської ради, м. Харків

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 10 лютого 2014
року у справі № 922/5320/13 (суддя
Ємельянова О.О.) позовні вимоги
задоволено у повному обсязі. Стягнуто з
Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Ленінського району Харківської
міської ради на користь Акціонерної
компанії "Харківобленерго" суму не
відшкодованих витрат від надання
товарної продукції (електроенергії)
громадянам пільгових категорій у
розмірі 41 941,56 грн. та 1 720,50 грн. витрат
зі сплати судового збору.

Відповідач з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилається на порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права.
Просить рішення господарського суду
скасувати та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, зокрема, зазначає, що суд першої
інстанції порушив приписи статті 22
Закону України "Про міліцію", положення
Постанови Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1996 року № 879 "Про
встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають право на пільги
щодо їх оплати", вимоги Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" щодо не
надання належної оцінки тому, що пільги
на житлово-комунальні послуги
надаються в межах встановлених норм
відповідно до бюджету і управління
може здійснювати будь-які бюджетні
зобов'язання і платежі тільки за
наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом про
Державний бюджет.

Акціонерна компанія "Харківобленерго"
у відзиві на апеляційну скаргу просить
залишити її без задоволення, а рішення
господарського суду першої інстанції -
без змін.

Вважає, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, а рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим. Позивач зазначає, що
факт невиконання відповідачем вимог
законодавства стосовно компенсації
витрат енергопостачальної компанії АК
"Харківобленерго" з надання пільг
певним категоріям громадян відповідає
вимогам чинного законодавства та
матеріалам справи.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази на їх
підтвердження, їх юридичну оцінку та
доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених статтею 101
Господарського процесуального Кодексу
України, заслухавши представників
сторін, колегія суддів встановила
наступне.

В грудні 2013 року Акціонерна компанія
"Харківобленерго" звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовом про стягнення з
Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Фрунзенського району Харківської
міської ради суми невідшкодованих
витрат від надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій в розмірі 98 369,53 грн. за
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011
року.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, на підставі Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 р. та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" внесено зміни до Закону
України "Про міліцію", а саме: частину
четверту статті 22 доповнено словами
"працівникам міліції та членам їх сімей
надається 50-відсоткова знижка по
оплаті житлової площі, комунальних
послуг, а також палива в межах норм,
встановлених законодавством". Окрім
того, частину 6 статті 22 Закону України
"Про пожежну безпеку" доповнено
відповідним положенням: "особовому
складу державної пожежної охорони та
членам їх сімей надається 50-відсоткова
знижка по оплати жилої площі,
комунальних послуг, а також палива в
межах норм, встановлених
законодавством". Статтю 24 Закону
України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу України"
доповнено положенням: "пільги,
компенсації та гарантії, передбачені
цим Законом, надаються за рахунок і в
межах бюджетних асигнувань".

Згідно з розділом III Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", розділ II "Внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
діє з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008
року. Тобто введення "середніх норм
споживання" у деякі законодавчі акти,
мало діяти лише протягом 2008 бюджетного
року.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справi за
конституцiйними поданнями Верховного
Суду України щодо вiдповiдностi
Конституцiї України (конституцiйностi)
окремих положень статтi 65 роздiлу I,
пунктiв 61, 62, 63, 66 роздiлу II, пункту 3
роздiлу III Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рiк та про внесення
змiн до деяких законодавчих актiв
України" i 101 народного депутата України
щодо вiдповiдностi Конституцiї України
(конституцiйностi) положень статтi 67
роздiлу I, пунктiв 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 роздiлу II
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рiк та про внесення змiн до
деяких законодавчих актiв України"
(справа щодо предмета та змiсту закону
про Державний бюджет України), визнані
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними)
положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4,
6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22,
24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів
36-100 розділу II "Внесення змін до деяких
законодавчих актів України" та пункту 3
розділу III "Прикінцеві положення"
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України".

Тобто, положення вищевказаних законів
стосовно введення "середніх норм
споживання" визнані неконституційними
рішенням Конституційного суду України
від 22.05.2008 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що Рішення Конституційного
Суду України має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами,які виникли
внаслідок положень Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних
неконституційними. Цим Рішенням
визначено, що Конституція України не
надає закону України про державний
бюджет вищої юридичної сили стосовно
інших законів.

Відповідно до пункту 3 "Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 256 від
04.03.2002 року (надалі - Порядок) головним
розпорядником коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення (далі
головні розпорядники коштів).

Згідно із пунктом 5 Порядку, головні
розпорядники коштів місцевих бюджетів
щомісяця готують інформацію про
фактично нараховані суми та акти
звіряння розрахунків за надані послуги
з підприємствами надавачами
відповідних послуг.

Відповідно до пункту 6 Порядку, у разі
виникнення додаткових зобов'язань
головні розпорядники коштів місцевих
бюджетів надсилають щомісяця до 18
числа фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад (міст республіканського
Автономної Республіки Крим і обласного
значення) уточнену інформацію про
фактично нараховані у поточному місяці
суми.

З урахуванням вищевикладеного, при
застосуванні норм прямої дії, а саме
рішення Конституційного суду 22.05.2008
року та положень Законів України "Про
міліцію", "Про пожежну безпеку", "Про
державну кримінально-виконавчу службу
України", відповідач повинен був
надіслати уточнену інформацію щодо
необхідності компенсування пільг,
наданих енергопостачальником,
відповідним категоріям громадян,
фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад. Але Управлінням праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради не було
виконано вимоги пункту 6 Порядку, чим
порушено права Акціонерної Компанії
"Харківобленерго".

Відповідно до статті 147 Конституції
України Конституційний суд України є
єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні. Конституційний
Суд України вирішує питання про
відповідність законів та інших
правових актів Конституції України і
дає офіційне тлумачення Конституції
України та законів України.

Згідно зі статтею 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені.

Згідно з пунктом 2 «Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 256 від
04.03.2002 року, фінансування видатків
місцевих бюджетів за державними
програмами соціального захисту
населення провадиться за рахунок
субвенцій, передбачених державним
бюджетом на відповідний рік, у межах
обсягів, затверджених у обласних
бюджетах, бюджеті АРК, бюджетах міст
Києва та Севастополя, міст
республіканського та обласного
значення та у районних бюжетах на
зазначені цілі.

Згідно пункту 3 Порядку, головним
розпорядником коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 5 Порядку, головні
розпорядники коштів місцевих бюджетів
щомісяця готують інформацію про
фактично нараховані суми та акти
звіряння розрахунків за надані послуги
з підприємствами - надавачами
відповідних послуг.

У пункті 6 Порядку зазначено, що у разі
виникнення додаткових зобов'язань
головні розпорядники коштів місцевих
бюджетів надсилають щомісяця до 18
числа фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад (міст республіканського
Автономної Республіки Крим і обласного
значення) уточнену інформацію про
фактично нараховані у поточному місяці
суми. Зазначені фінансові органи
готують уточнені реєстри нарахованих у
поточному місяці сум та подають їх до 20
числа Міністерству фінансів
Автономної республіки Крим, фінансовим
органам обласних, Київської та
Севастопольської міських
держадміністрацій, управлінням
Державної казначейської служби
Автономної республіки Крим, областях,
м. Києві та м. Севастополі.

А тому, при застосуванні норм прямої
дії, до якої відноситься рішення
Конституційного суду України від 22.05.2008
року та положень Законів України "Про
міліцію", "Про пожежну безпеку", "Про
державну кримінально-виконавчу службу
України" відповідач повинен був
надіслати уточнену інформацію щодо
необхідності компенсування пільг,
наданих енергопостачальником,
відповідним категоріям громадян,
фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад. Проте, відповідачем
вказані вимоги не були виконані у
встановленому порядку.

Позивач в обґрунтування вимог
посилається на двосторонні акти
звіряння розрахунків за надані пільги
Ветеранам ВС, Ветеранам ОВС та іншим
пільгам за соціальною ознакою між
Шевченківським РВЕ та головним
розпорядником коштів місцевого
бюджету по формі № 3-пільга
затвердженій наказом Мінпраці України
від 28.03.2003року за погодженням з
Мінфіном та Держкомстатом. Зазначена
звірка проводиться між позивачем та
відповідачем щомісячно за вимогами
Порядку.

Проте, отримавши розрахунок витрат від
наданих пільг, працівникам міліції на
пенсії, працівникам пожежної охорони
на пенсії, які нараховані без обмеження
середніми нормами споживання,
відповідач приймав до відшкодування
лише витрати з урахуванням середніх
норм споживання.

Згідно з актами звірянь за період з
23.08.2008 року по 01.01.2012 року загальна сума
витрат від надання пільг окремим
категоріям пільговиків складає 86 436
грн. 22 коп., з них сума 44 350 грн. 61 коп. яка
утворилася станом на 01.01.2011 року
підлягає стягненню відповідно до
рішення господарського суду
Харківської області від 16.05.2011 року по
справі 5023/1852/11.

Отже, дії відповідача призвели до того,
що за період з січня 2011року по грудень
2011 року позивачу не відшкодовані
витрати від надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій у розмірі 41 941 грн. 56 коп.

На думку колегії суддів, заперечення
відповідача проти суми відшкодування у
розмірі 41 941 грн. 56 коп. за період з січня
2011 року по грудень 2011 року не є
обґрунтованими, з тих підстав, що
відповідно до пункту 3 Положення про
Єдиний державний автоматизований
реєстр осіб, які мають право на, пільги
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.01.2003 року № 117
збирання, систематизація і зберігання
інформації щодо пільговиків та її
автоматизоване використання є
безпосереднім обов'язком відповідача.

Відповідно частини 4 статті 17 Закону
України "Про електроенергетику" збитки
енергопостачальників від надання
пільг з оплати за спожиту електричну
енергію окремим категоріям побутових
споживачів відшкодовуються за рахунок
джерел, визначених законодавчими
актами, які передбачають відповідні
пільги.

На підставі викладеного, колегія
суддів підтримує висновок місцевого
суду, що позовні вимоги про стягнення з
відповідача витрат від надання
товарної продукції (електроенергії)
громадянам пільгових категорій у
розмірі 41 941грн. 56 коп. за період з січня
2011року по грудень 2011 року є
правомірними та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку з прийняттям Верховною Радою
України Закону України "Про судовий
збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, який набрав
чинності 01.11.2011р. (пункт 1 статті 10
Закону), розмір ставок судового збору
встановлено виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати.

Зі статті 4 Закону України "Про судовий
збір" вбачається, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 року" встановлено,
що мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 01 січня 2013 року
становить 1 147 грн. 00 коп.

В підпунктах 1 та 2 пункту 2 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" визначений розмір ставки
судового збору, а саме, за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру розмір ставки
судового збору складає 2 відсотки від
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Із чого вбачається, що судовий збір
становить 1 720 грн. 50 коп.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення,
повністю дослідив обставини, які мають
значення для справи, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування або зміни вказаного
рішення відсутні.

За таких обставин, рішення
господарського суду Харківської
області від 27 лютого 2014 року по справі
№922/5320/13 підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга відповідача без
задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року по справі №922/5320/13 залишити без
змін.

Повний текст постанови по справі
складено 16.05.2014 року.

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.