ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 12» травня 2014 р.
Справа №Б-2264/2-23

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя
Гетьман Р.А., суддя Шевель О.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

за участю представників:

апелянта - Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі
м.Харкова - Мельникова М.М., за
довіреністю №9742/34-07 від 20.06.2013 року;

арбітражний керуючий - Брінь В.С.,
свідоцтво НОМЕР_1 від 20.02.2013 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м.Харкова
(вх.№953Х/2-7) на ухвалу господарського
суду Харківської області від 25.03.2014
року по справі №Б-2264/2-23,

за заявою Закритого акціонерного
товариства «Теплоелектроцентраль-3»,
м.Харків,

до Відкритого акціонерного товариства
«Харківський завод тракторних
двигунів», м.Харків,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 25.03.2014 року
(суддя Усатий В.О.) відмовлено
Управлінню Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м.Харкова у
визнанні його вимог в загальній сумі
584190,13 грн., які склались станом на 01.03.2014
року.

Управління Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м.Харкова з
вказаною ухвалою місцевого
господарського суду не погодилося та
звернулося до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити заяву Управління
Пенсійного фонду про визнання грошових
вимог, посилаючись на порушення
господарським судом при винесені
оскаржуваної ухвали норм чинного
законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що процедура
стягнення заборгованості зі сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
(страхові внески), сплати збору на
обов'язкове державне страхування з
окремих видів господарських операцій
та інших платежів до бюджету
Пенсійного фонду України, нарахування
і сплата фінансових санкцій та пені, а
також відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
визначена Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року №21-1 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за №64/8663, якою передбачено, що
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій
працівниками підприємства
здійснюється до внесення запису до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи.

Так, з лютого 2013 року по лютий 2014 року
включно боржнику було направлено
відповідні повідомлення, що склалися
на підставі відомостей відділів
призначення пенсій органів Пенсійного
фонду України, але кошти Пенсійним
Фондом отримані не були. У зв'язку з чим
у боржника виникла заборгованістьна
загальну суму 584190,13 грн.

Скаржник вказує, що відповідно ч. 6 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» недоїмка зі сплати
страхових внесків не підлягає
списанню, крім випадків повної
ліквідації юридичної особи. До дати
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису про державну
реєстрацію припинення юридичної особи
підприємство не звільнено від
покладених на нього відповідно до
зазначеного Закону обов'язків щодо
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
його працівникам. Отже, на думку
апелянта для нарахування 584190,13 грн.
були наявні всі правові підстави і
вказані вимоги є поточними та мають
бути включені до реєстру вимог
кредиторів.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 11.04.2014 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м.Харкова
прийнято до провадження та призначено
до розгляду.

25.04.2014 року від ліквідатора боржника
надійшов відзив на апеляційну скаргу
(вх.№3395), в якому просить залишити
ухвалу господарського суду
Харківської області від 25.03.2014 року по
справі №Б-2264/2-23 без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Ліквідатор в обґрунтування своєї
позиції по справі вказує, що суд першої
інстанції повно, всебічно та об'єктивно
дослідив всі обставини справи щодо
безпідставності нарахування грошових
вимог банкруту після відкриття
ліквідаційної процедури. На думку
ліквідатора, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі
м.Харкова не мають характеру поточних у
розумінні ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
оскільки заявлені після введення
ліквідаційної процедури, а під час
ліквідаційної процедури не виникає
будь-яких нових зобов'язань, що можуть
бути заявлені в порядку ч. 1 ст. 23
названого Закону. Правової позиції
щодо неможливості нарахування
пенсійним органом обов'язкових
платежів крім витрат, які
безпосередньо пов'язані із здійсненням
ліквідаційної процедури дотримується
і Верховний Суд України у своїй
постанові від 08.04.2014 року по справі
№6/108-09.

Ухвалою суду від 28.04.2014 року з метою
повного, всебічного та об'єктивного
розгляду справи та для забезпечення
дотримання принципів судочинства,
розгляд справи було відкладено.

У судовому засіданні 12.05.2014 року
представник апелянта підтримав доводи
та вимоги апеляційної скарги у повному
обсязі та просив її задовольнити.

Ліквідатор боржника проти позиції
апелянта заперечував з підстав,
викладених у його відзиві на
апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також повноту встановлених обставин
справи та відповідність їх наданим
доказам, заслухавши пояснення
представників скаржника та
ліквідатора банкрута, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15.02.2002 року
прийнято заяву ЗАТ
«Теплоелектроцентраль-3» до розгляду
та порушено провадження у справі
№Б-2264/2-23 про банкрутство ВАТ
«Харківський завод тракторних
двигунів» в порядку ст. 11 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції
чинній станом на момент порушення
провадження); введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

В подальшому, господарським судом
Харківської області за результатом
підготовчого засідання винесено
ухвалу від 04.03.2002 року, якою введено
процедуру розпорядження майном;
зобов'язано здійснити оголошення про
порушення провадження у справі.

Ухвалою суду від 27.05.2002 року, винесеною
за результатами попереднього
засідання, затверджено реєстр вимог
кредиторів до боржника - Відкритого
акціонерного товариства «Харківський
завод тракторних двигунів».

Постановою господарського суду
Харківської області від 14.04.2005 року
визнано ВАТ «Харківський завод
тракторних двигунів» банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.
Призначено ліквідатором банкрута -
арбітражного керуючого Брінь В.С., на
якого покладено виконання дій по
ліквідації боржника відповідно до
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Управління Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м.Харкова
звернулося до місцевого
господарського суду з грошовими
вимогами до банкрута (вх.№8006 від 11.03.2014
року) на суму 94681,91 грн., (вх.№8152 від
12.03.2014 року) на суму 310993,14 грн., а також з
клопотанням, в якому просило суд
визнати його вимоги, які станом на
01.03.2014 року склали 584190,13 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що грошові
вимоги складаються із витрат і
доставку пільгових пенсій, які виникли
в процедурі ліквідації, а їх списання
здійснюється після державної
реєстрації припинення банкрута як
юридичної особи та внесення запису про
це до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. Таким чином,
враховуючи, що запис про припинення
юридичної особи не внесено, на думку
УПФУ в Фрунзенському районі м.Харкова,
грошові вимоги у розмірі 584190,13 грн. є
поточними та мають бути включені до
реєстру вимог кредиторів.

25.03.2014 року господарським судом
Харківської області винесено
оскаржувану ухвалу з посиланням на те,
що вимоги УПФУ в Фрунзенському районі
м.Харкова не мають характеру поточних у
розумінні ст. 1 Закону України про
банкрутство, заявлені після введення
ліквідаційної процедури, під час якої
не виникає і не може виникнути
додаткових зобов'язань по
відшкодуванню пільгових пенсій, що
можуть бути заявлені в порядку ч.1 ст. 23
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Статтею 5 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
передбачено, що провадження у справах
про банкрутство регулюється цим
Законом, Господарським процесуальним
кодексом України, іншими законодавчими
актами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
кредитор - це юридична або фізична
особа, яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство, у
процедурах банкрутства боржника.

Згідно ст. 23 Закону України про
банкрутство з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
закінчується технологічний цикл із
виготовлення продукції, і
підприємницька діяльність банкрута
завершується. Строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Водночас, зазначеною статтею
передбачено, що за відповідних
обставин припиняється підприємницька
діяльність банкрута та повноваження
органів управління банкрута щодо
управління банкрутом і розпорядження
його майном, а також повноваження
власника (власників) майна банкрута.

У межах повноважень, визначених ч. 1 ст.
25 Закону України про банкрутство,
ліквідатор заявляє в установленому
порядку заперечення по заявлених до
боржника вимогах поточних кредиторів
за зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, є
неоплаченими і заявлені кредитором у
межах строку ліквідаційної процедури,
передбаченого ч. 2 ст. 22 Закону.

Отже, зазначеними нормами Закону,
законодавець чітко визначив, що
поточні вимоги кредитора - це
неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури і
призначення ліквідатора.

В ліквідаційній процедурі нові
зобов'язання у банкрута в особі його
органу управління - ліквідатора
(ліквідаційної комісії) можуть
виникати виключно у випадках, прямо
передбачених у цьому Законі, а порядок
їх виконання визначений відповідними
нормами Закону про банкрутство. Такими
випадками є зобов'язання з оплати
поточних комунальних і
експлуатаційних витрат та інших
витрат, пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури (ч.9 ст. 30
Закону України про банкрутство).

Законами України врегульовано порядок
покриття витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, шляхом введення
окремого виду збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Для платників збору, визначених
пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону,
крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій.

Статтею 4 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлена ставка збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Проте, при здійсненні процедури
банкрутства боржника (підприємства,
установи, організації) до
правовідносин, які виникли між ним та
іншими господарюючими суб'єктами,
юридичними або фізичними особами, а
також органами доходів і зборів та
іншими державними органами,
застосовується Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
який є спеціальним Законом та має
перевагу серед інших
нормативно-правових актів, в тому
числі, пов'язаних із застосуванням норм
податків і зборів.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
зазначає, що оскільки суми витрат на
виплату та доставку пенсій є окремим
видом збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування і підстава для
нарахування суми у розмірі 584190,13 грн.
виникла після прийняття постанови про
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури, на
них розповсюджується положення ст. 23
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України по
справам №6/108-09 від 08.04.2014 року та №3-8гс14
(10/б-711) від 08.04.2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що під час
розгляду справи господарським судом
першої інстанції встановлені фактичні
обставини справи на основі повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам та їм надана правильна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для скасування оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді справи та не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваної ухвали у даній справі, у
зв'язку з чим ухвалу господарського
суду Харківської області від 25.03.2014
року по справі №Б-2264/2-23 слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст.ст.
105, 106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м.Харкова
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 25.03.2014 року по
справі №Б-2264/2-23 - залишити без змін.

Повний текст постанови складено 19
травня 2014 року.

Головуючий суддя
Хачатрян В.С.

Суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Шевель О.В.