ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.Справа № 916/509/14 Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Мирошниченко М.А.

(відповідно до розпорядження голови
суду від 28.04.2014р. №757 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Думітрашко Р.М.
(директор)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Селянського (фермерського)
господарства "Задум"

на рішення господарського суду
Одеської області від 24 березня 2014 року

у справі №916/509/14

за позовом Приватного підприємства
"Бізон-Тех 2006"

до Селянського (фермерського)
господарства "Задум"

про стягнення 59687,19 грн.

В С Т А Н О
В И В:

ПП "Бізон-Тех 2006" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до СФГ "Задум" про стягнення
59687,19 грн., з яких: 35110,12 грн. основного
боргу, 10533,03 грн. штрафу та 14044,04 грн.
процентів за користування чужими
грошовими коштами.

12.03.2014р. позивачем було подано до
місцевого господарського суду
письмові пояснення, відповідно до яких
позивач сповіщав, що 07.03.2014р. (тобто
після порушення провадження по справі)
відповідачем було сплачено позивачу
повну суму осново боргу (35110,12 грн.) та
просив припинити провадження по справі
в частині стягнення з відповідача 35110,12
грн. основного боргу.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24 березня 2014 року у справі
№916/509/14 (суддя Цісельський О.В.) позовні
вимоги ПП "Бізон-Тех 2006" задоволено, з
відповідача на користь позивача
стягнуто 10533,03 грн. штрафу та 14044,04 грн.
процентів за користування чужими
грошовими коштами та 1827 грн. судового
збору. Приймаючи рішення господарський
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що матеріалами справи
підтверджується факт поставки
позивачем відповідачу товару та
наявність порушення зобов'язання
відповідачем в частині своєчасної
оплати вказаного товару. Окрім того,
господарський суд першої інстанції
прийшов до висновку про наявність
підстав для стягнення відповідного
штрафу та процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, відповідач (СФГ
"Задум") звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ПП "Бізон-Тех 2006" у
повному обсязі, з посиланням при цьому
на не повне з'ясування господарським
судом першої інстанції обставин справи
та неправильне застосування норм
матеріального права, з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі.

Представник скаржника у судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача (ПП "Бізон-Тех 2006")
у судове засідання не з'явився, про час,
дату і місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином,
про що свідчить відповідне
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 29.04.2014р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд визнав за можливе
розглянути апеляційну скаргу СФГ
"Задум" за відсутністю представника
позивача у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представника відповідача,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
21.02.2011р. між ПП "Бізон-Тех 2006" (позивач,
постачальник) та СФГ "Задум"
(відповідач, покупець) було укладено
договір поставки насіння № ПР-Н-54
(надалі - договір, спірний договір), за
умовами якого у порядки, строки та на
умовах, визначених цим договором та
специфікаціями до нього, постачальник
зобов'язується поставляти та
передавати у власність покупця насіння
для сівби (надалі "насіння" або "товар"),
а покупець зобов'язується приймати цей
товар та оплачувати його.

Відповідно до п.2.1. договору
найменування (асортимент) товару, його
кількість та ціна вказуються в
специфікаціях до договору, які є
невід'ємними його частинами.

За п.4.3. договору дата (строк) поставки
товару вказується в специфікаціях.
Якщо їх не вказано, то товар
постачається покупцю за його
письмовими заявками по мірі
необхідності покупця в ньому, але не
пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з
моменту одержання постачальником
заявки про поставку товару.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що
покупець зобов'язується оплатити
постачальнику товар у строки та в
розмірах, що визначені в специфікаціях,
а також зобов'язується сплатити суму
індексації ціни товару в порядку,
визначеному цим договором. Якщо в
специфікації не вказано дату (строк)
оплати товару, то такий товар
оплачується покупцем у день його
отримання від постачальника. Ця умова
також діє, якщо між сторонами фактично
відбулась поставка товару по
накладній, але на такий товар не була
підписана специфікація.

У відповідності до п.п.8.1., 8.1.3. Договору
з метою забезпечення своєчасного
виконання зобов'язань Сторонами та
компенсації можливих втрат, Сторони
передбачили такі договірні штрафні
санкції, які сплачуються, понад суми
збитків: за прострочення строків
виконання грошових зобов'язань
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі 0,05% від простроченої суми
грошового зобов'язання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад 20
(двадцяти) календарних днів Покупець
додатково сплачує Постачальнику штраф
у розмірі 30% від простроченої суми. Пеня
та штраф на суму попередньої оплати,
якщо товар не був отриманий Покупцем,
не нараховуються.

Пунктом 8.5. договору поставки насіння
№ПР-Н-54 від 21.02.2011р. визначено, що згідно
із ч.3 ст.692, ч.5 ст.694, ст.536 Цивільного
кодексу України, сторони домовились, що
у разі прострочення сплати будь-якого
платежу Покупець сплачує
Постачальнику проценти за
користування чужими грошовими коштами
від простроченої суми за весь час
прострочення, сума яких розраховується
таким чином: СП= (СПП х 0,5 х Д):100, де СП
сума процентів, що підлягає сплаті
покупцем Постачальнику; СПП - сума
простроченого платежу; Д - кількість
календарних днів прострочення платежу.
Проценти за користування чужими
грошовими коштами на суму попередньої
оплати, якщо товар не був отриманий
Покупцем, не нараховується.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання Сторонами та діє до
кінця року в якому він був укладений.
Якщо сторони в наступному році не
укладуть новий договір поставки, але
фактично будуть здійснюватися
поставки товару Покупцю, то цей Договір
продовжує діяти і в наступному році аж
до моменту укладення нового договору
поставки (п.9.1. Договору).

На виконання умов договору сторонами
було укладено ряд специфікацій на
поставку товарів, на загальну суму
427173,22 грн., а саме специфікації: № 1 від
05.03.2012р., № 2 від 09.04.2012р., № 3 від 10.05.2012р.,
№ 4 від 16.05.2012р., № 5 від 21.05.2012р., № 6 від
21.05.2012р., № 7 від 28.05.2012р., № 8 від 02.06.2012р.,
№ 9 від 05.06.2012р., № 10 від 06.06.2012р., № 11 від
13.06.2012р., № 12 від 18.06.2012р., № 13 від 20.06.2012р.,
№ 14 від 21.06.2012р., № 15 від 02.07.2012р., № 16 від
12.07.2012р., № 17 від 16.07.2012р., № 18 від 20.07.2012р.,
№ 19 від 23.07.2012р., № 20 від 01.08.2012р., № 21 від
08.08.2012р., № 22 від 10.08.2012р., № 23 від 13.08.2012р.,
№ 24 від 18.08.2012р., № 25 від 21.08.2012р., № 26 від
27.08.2012р., № 27 від 01.09.2012р., № 28 від 06.09.2012р.
(а.с.14-41).

На виконання умов вищезазначеного
договору позивачем відповідачу було
поставлено товар на загальну суму 171461,12
грн., що підтверджується видатковими
накладними №ЗП262 від 24.02.2011р. на суму 75110
грн., №ЗП1273 від 01.04.2011р. на суму 20000 грн.,
№ЗП2516 від 26.04.2011р. на суму 25050 грн.,
№ЗП3367 від 24.05.2011р. на суму 49328 грн.,
№ЗП5183 від 30.05.2011р. на суму 1973,12 грн., які
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплена їх
печатками, та довіреностями на
отримання товарно-матеріальних
цінностей серії ЯОП №207449 від 24.02.2011р.,
від 01.04.2011р., серії ЯОП№207450 від 24.05.2011р.

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовується сторонами,
відповідачем частково оплачено
отриманий товар на суму 136351 грн.

08.05.2013р. між сторонами по справі було
укладено додаткову угоду до договору
поставки насіння №ПР-Н-54 від 21.02.2011р.
(надалі - додаткова угода), відповідно
до якої покупець підтвердив, що
прострочене грошове зобов'язання
покупця перед постачальником з оплати
отриманого за договором поставки
товару, станом на дату підписання цієї
додаткової угоди, становить 35110,12 грн.
Постачальник надає покупцю відстрочку
виконання грошового зобов'язання до
01.10.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовується сторонами,
відповідачем станом на 01.10.2013р.
заборгованість у розмірі 35110,12 грн.
сплачено так і не було.

Вищенаведене стало підставою для
звернення ПП "Бізон-Тех 2006" до
господарського суду першої інстанції з
відповідним позовом про стягнення
основного боргу та нарахованих на неї
штрафу та відсотків за користування
чужими грошовими коштами.

Як слідує з письмових пояснень
позивача від 12.03.2014р. та наданого
позивачем платіжного доручення від
07.03.2014р. №42, під час провадження у
справі з 07.03.2014р. відповідач сплатив
позивачу на виконання спірних
зобов'язань 35110,12 грн. заборгованості.

12.03.2014р. позивачем було подано до
місцевого господарського суду
письмові пояснення, відповідно до яких
позивач сповіщав, що 07.03.2014р. (тобто
після порушення провадження по справі)
відповідачем було сплачено позивачу
повну суму осново боргу (35110,12 грн.) та
просив припинити провадження по справі
в частині стягнення з відповідача 35110,12
грн. основного боргу.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 664 ЦК України обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент:
вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Договором
купівлі-продажу може бути встановлений
інший момент виконання продавцем
обов'язку передати товар. Товар
вважається наданим у розпорядження
покупця, якщо у строк, встановлений
договором, він готовий до передання
покупцеві у належному місці і покупець
поінформований про це.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Факт прийняття відповідачем товару за
спірним договором не спростовується
сторонами та підтверджується
відповідними матеріалами справи.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, підтверджується
матеріалами справи та не
спростовується сторонами,
відповідачем під час розгляду даної
справи у місцевому господарському суді
було оплачено 35110,12 грн. заборгованості.

Таким чином, відповідачем у повному
обсязі оплачено основний борг.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які
кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 80 ГПК України
однією із підстав припинення
провадження у справі є відсутність
предмету спору (п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК
України).

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовується сторонами, заявлену
позивачем до стягнення основну
заборгованість під час розгляду справи
місцевим господарським судом було
сплачено відповідачем в повному
обсязі, що не спростовується сторонами
по справі та підтверджується платіжним
дорученням від 07.03.2014р. №42 (а.с. 49).

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про
наявність підстав для припинення
провадження по справі в частині
позовних про стягнення з відповідача
35110,12 грн. основного боргу.

Щодо позовних вимог ПП "Бізон-Тех 2006" в
частині стягнення з відповідача 10533,03
грн. штрафу, апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 229 Господарського кодексу
України, учасник господарських
відносин у разі порушення ним
грошового зобов'язання не звільняється
від відповідальності через
неможливість виконання і зобов'язаний
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням зобов'язання, а також
сплатити штрафні санкції відповідно до
вимог, встановлених цим Кодексом та
іншими законами.

За умовами ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За ст. 230 ГК України штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Суб'єктами права
застосування штрафних санкцій є
учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Також, відповідно до ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п.п.8.1., 8.1.3. договору
з метою забезпечення своєчасного
виконання зобов'язань Сторонами та
компенсації можливих втрат, Сторони
передбачили такі договірні штрафні
санкції, які сплачуються, понад суми
збитків: за прострочення строків
виконання грошових зобов'язань
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі 0,05% від простроченої суми
грошового зобов'язання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад 20
(двадцяти) календарних днів Покупець
додатково сплачує Постачальнику штраф
у розмірі 30% від простроченої суми. Пеня
та штраф на суму попередньої оплати,
якщо товар не був отриманий Покупцем,
не нараховуються.

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовується сторонами,
відповідачем прострочено строки
оплати спірного товару на суму 35110,12
грн. більш ніж на 20 днів, а отже
позивачем правомірно заявлено вимоги
щодо стягнення з відповідача штрафних
санкцій передбачених спірним
договором, укладеним між сторонами по
справі.

Дослідивши наданий позивачем
розрахунок штрафу, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції, що вказаний розрахунок
здійснено відповідно до норм чинного
законодавства.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ПП "Бізон-Тех 2006" в
частині стягнення з відповідача 10533,03
грн. штрафу.

Щодо позовних вимог ПП "Бізон-Тех 2006" в
частині стягнення з відповідача 14044,04
грн. процентів за користування чужими
грошовими коштами, апеляційний
господарський суд дійшов до наступних
висновків.

За ст. 536 ЦК України за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти, якщо
інше не встановлено договором між
фізичними особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.5. договору поставки насіння
№ПР-Н-54 від 21.02.2011р. визначено, що згідно
із ч.3 ст.692, ч.5 ст.694, ст.536 Цивільного
кодексу України, сторони домовились, що
у разі прострочення сплати будь-якого
платежу Покупець сплачує
Постачальнику проценти за
користування чужими грошовими коштами
від простроченої суми за весь час
прострочення, сума яких розраховується
таким чином: СП= (СПП х 0,5 х Д):100, де СП
сума процентів, що підлягає сплаті
покупцем Постачальнику; СПП - сума
простроченого платежу; Д - кількість
календарних днів прострочення платежу.
Проценти за користування чужими
грошовими коштами на суму попередньої
оплати, якщо товар не був отриманий
Покупцем, не нараховується.

Дослідивши наданий позивачем
розрахунок процентів за користування
чужими грошовими коштами, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції, що вказаний розрахунок
здійснено відповідно до норм чинного
законодавства.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ПП "Бізон-Тех 2006" в
частині стягнення з відповідача 14044,04
грн. процентів за користування чужими
грошовими коштами.

Апеляційний господарський суд не
приймає до уваги доводи скаржника
стосовно того, що сума основної
заборгованості не була своєчасно
сплачена, оскільки на підставі усної
домовленості між сторонами вважалась,
як знижка, яку відповідач не повинен
був сплачувати, оскільки такі доводи
скаржника не підтверджені належними та
допустимими доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
ПП "Бізон-Тех 2006" в частині стягнення з
відповідача 10533,03 грн. штрафу та 14044,04
грн. процентів за користування чужими
грошовими коштами і необхідність
припинення провадження щодо позовних
вимог про стягнення з відповідача 35110,12
грн. основного боргу.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
частково скасувати, а апеляційну
скаргу Селянського (фермерського)
господарства "Задум" частково
задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Селянського
(фермерського) господарства "Задум"
частково задовольнити.

2.Рішення господарського суду Одеської
області від 24 березня 2014 року у справі
№916/509/14 скасувати частково, виклавши
резолютивну частину вказаного рішення
наступним чином:

„Позовні вимоги Приватного
підприємства "Бізон-Тех 2006"
задовольнити частково:

Стягнути з Селянського (фермерського)
господарства "Задум" (66442, с. Долинське,
Ананьївський район, Одеська область,
) на користь Приватного
підприємства "Бізон-Тех 2006" (69005, м.
Запоріжжя, вул. Новицького Якова, 11, ) 10533 (десять тисяч п'ятсот
тридцять три) грн. 03 коп. штрафу, 14044
(чотирнадцять тисяч сорок чотири) грн. 04
коп. процентів за користування чужими
грошовими коштами та 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. судового
збору.

Провадження по справі в частині
стягнення з Селянського (фермерського)
господарства "Задум" на користь
Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006"
35110,12 грн. основного боргу - припинити.".

3. Доручити господарському суду
Одеської області видати відповідні
накази із зазначенням реквізитів
сторін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 29
травня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
М.А. Мирошниченко А.І. Ярош