м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4791/14 02.06.14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

до: Управління культури,
туризму та охорони культурної спадщини
Дніпровської

районної в місті Києві державної
адміністрації

про: стягнення 22 305,27 грн.

Суддя: Капцова Т.П.

Представники:

від позивача: Кирищук В.П. - пред. за
довір.

від відповідача: Барановська Н.В. -
пред. за довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною до Управління культури,
туризму та охорони культурної спадщини
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації про стягнення
заборгованості в розмірі 22 305,27 грн. на
підставі Договору на постачання
теплової енергії у гарячій воді № 620426
від 09.09.2011 (далі - Договір).

Вимоги позивача обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язання по оплаті за Договором, у
зв'язку з чим, у відповідача виникла
заборгованість за використану теплову
енергію у гарячій воді за період з
01.01.2013 по 01.12.2013 у розмірі 19 849,16 грн. З
огляду на наявність зазначеної
заборгованості позивачем нараховано
відповідачу 3% річних у розмірі 507,48 грн.
та пеню у розмірі 1 948,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.03.2014 порушено провадження
по справі №910/4791/14 та призначено справу
до розгляду на 22.04.2014.

Представники сторін у судове засідання
22.04.2014 з'явились, надали пояснення по
справі та долучили до матеріалів
справи додаткові документи.
Представниками сторін заявлено
клопотання про продовження строку
розгляду справи на п'ятнадцять
календарних днів.

Представник відповідача у судовому
засіданні 22.04.2014 надав суду відзив №
38/289 від 22.04.2014 на позовну заяву, в якому
зазначив, що протягом 2011-2014 рр. плата за
послуги здійснювалася у відповідності
до виставлених рахунків в повному
обсязі за наявності фінансування.
Відповідач звернув увагу на те, що він
повністю фінансується з бюджету міста
Києва та є розпорядником коштів
другого рівня, а тому, виникнення
заборгованості за спожиті послуги
обґрунтовує відсутністю фінансування
з загального фонду (місцевий бюджет).

У судовому засіданні 22.04.2014
оголошувалась перерва до 26.05.2014.

У судове засідання 26.05.14р. з'явився
представник позивача. Представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, про причини неявки
повноважного представника відповідача
суд не повідомлено.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.05.14р. відкладено розгляд
справи на 02.06.2014р.

У судове засідання 02.06.2014 представники
сторін з'явилися та надали пояснення по
справі.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі. Представник
відповідача щодо задоволення позовних
вимог заперечував з підстав, наведених
у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 02.06.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України)
судом проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

09.09.2011 між позивачем (енергопостачальна
організація) та відповідачем (абонент)
укладено Договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді №620426
від 09.09.2011 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору, предметом цього
договору є постачання, користування та
своєчасна оплата в повному обсязі
спожитої теплової енергії у гарячій
воді, на умовах, передбачених цим
договором.

Відповідно до п.2.2.1. Договору,
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та обсягах згідно з додатком
№ 1 до цього Договору.

Відповідно до п. 2.3.2. Договору, абонент
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати, в обсягах і в терміни,
які передбачені в додатку 4 до Договору.

Як вбачається з п. 2 додатку № 4 до
Договору (Порядок розрахунків за
теплову енергію), який міститься в
матеріалах справи, абонент щомісяця з 12
по 15 число самостійно отримує у районі
теплозбуту №6 за адресою: вул.
Закревського, 14. облікову картку
фактичного споживання теплової
енергії за звітний період; акт звіряння
розрахунків на початок розрахункового
періоду, рахунок-фактуру, куди включені
вартість теплової енергії на поточний
місяць, з урахуванням остаточного
сальдо розрахунків на початок
розрахункового періоду. Відповідно до
п. 4 додатку 4 до Договору, сплату за
вказаними документами абонент виконує
не пізніше 25 числа поточного місяця.

Згідно з п. 8.1 Договору, цей Договір
набуває чинності з дня його підписання
та діє до 15.04.2012.

20.03.2013 між сторонами укладено Додаткову
угоду до Договору від 20.03.2013, відповідно
до якої, сторони дійшли згоди вважати
Договір чинним до 31.12.2013 та
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії про його припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується обліковими картками з
січня 2013р. по листопад 2013р. включно,
зобов'язання за Договором виконані
позивачем належним чином. Вказаними
доказами підтверджується факт
постачання позивачем відповідачу
протягом вказаного періоду теплової
енергії у гарячій воді на загальну суму
33 094,88 грн.

Однак, відповідач взяті на себе
зобов'язання за договором по оплаті
наданих послуг виконав лише частково,
сплативши станом на час звернення
позивача з позовною заявою до суду 13
245,72 грн., що підтверджується Довідкою
про надходження коштів за спожиту від
ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» теплову енергію,
виданою начальником Структурного
відокремленого підрозділу «Київські
теплові мережі» ПАТ «Київенерго» Ремез
О.С., та не заперечувалося відповідачем
у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що
на виконання умов Договору ним були
повністю проведені розрахунки з
позивачем.

Таким чином, станом на час звернення
позивача з позовом до суду сума боргу
відповідача перед позивачем за спожиту
в період з 01.01.2013 по 01.12.2013 теплову
енергію склала 19 849,16 грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 2 статтею 11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) визначено, що
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Дослідивши Договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді №620426
від 09.09.2011, суд прийшов до висновку про
те, що за своєю правовою природою
вказаний договір є договором
енергопостачання.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України, за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами, а
відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України
встановлено, що розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється, як
правило, у формі попередньої оплати. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися планові платежі з
наступним перерахунком або оплата, що
провадиться за фактично відпущену
енергію.

Пунктом 4 додатку №4 до Договору
визначено, що сплату за вказаними в п. 2
документами абонент виконує не пізніше
25 числа поточного місяця.

Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідачем
зобов'язання щодо оплати вартості
спожитої теплової енергії за Договором
у термін, встановлений п.4 додатку №4 до.
Договору, в повному обсязі не виконано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи (обліковими
картками, розрахунком заборгованості)
підтверджується існування
заборгованості відповідача перед
позивачем по оплаті вартості спожитої
теплової енергії за спірний період у
розмірі 19 849,16 грн.

Вказана заборгованість відповідачем
не сплачена, доказів її погашення
останнім не надано.

Окрім суми основного боргу, позивач
нарахував та просить стягнути з
відповідача 3% річних у розмірі 507,48 грн.
та пеню у розмірі 1 948,63 грн.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок 3 % річних з врахуванням п.4
додатку 4 до Договору, згідно якого
оплату абонент виконує не пізніше 25
числа поточного місяця.

За перерахунком суду, в межах заявлених
позивачем періодів нарахування 3 %
річних, розмір 3 % річних становить:

10 741,81 грн. (сума заборгованості) * 3 % /365*
31 (к-ть днів за період з 26.01.2013 р. по
25.02.2013р.) = 27,37 грн.

17 182,82 грн. (сума заборгованості) * 3 % /365*
28 (к-ть днів за період з 26.02.2013 р. по
25.03.2013р.) = 39,54 грн.

26 924,83 грн. (сума заборгованості) * 3 % /365*
31 (к-ть днів за період з 26.03.2013 р. по
25.04.2013р.) = 68,60 грн.

13 734,41 грн. (сума заборгованості) * 3 % /365*
89 (к-ть днів за період з 29.07.2013 р. по
25.10.2013р.) = 100,47 грн.

15480,79 грн. (сума заборгованості) * 3 % /365* 31
(к-ть днів за період з 26.10.2013 р. по
25.11.2013р.) = 39,44 грн.

19 849,16 грн. (сума заборгованості) * 3 % /365*
5 (к-ть днів за період з 26.11.2013 р. по
30.11.2013р.) = 8,16 грн.

Таким чином, за розрахунком суду розмір
3% річних склав 492,03 грн., у зв'язку з чим,
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 3 % річних у розмірі 507,48 грн.
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 492,03 грн.

Окрім того, позивачем нараховано пеню в
сумі 1 948,63 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пеня є
неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з ст.1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових зобов'язань
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Відповідно до п.4.5. Додатку №4 до
Договору, у випадку несплати теплової
енергії до кінця розрахункового
періоду, визначеного п. 3 цього Додатку,
енергопостачальна організація
нараховує абоненту пеню на суму
фактичного боргу в розмірі 0,5 % за
кожний день прострочення платежу по
день фактичної сплати, але не більше
суми обумовленої чинним
законодавством України.

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Судом перевірено наданий позивачем
розрахунок пені, з врахуванням
надходження 29.07.13р. оплати у розмірі
2503,91 грн. та у розмірі 10 741,81 грн.

За перерахунком суду, в межах заявлених
позивачем періодів нарахування пені,
розмір пені з суми боргу 10 741,81 грн. за
період з 26.01.13р. по 25.07.13р. склав 785,48 грн.,
з суми боргу 6441,01 грн. за період з 26.02.13р.
по 28.07.13р. склав 396,34 грн., з суми боргу
3937,10 грн. за період з 29.07.13р. по 25.08.13р.
склав 40,88 грн., з суми боргу 9742,01 грн. за
період з 26.03.13р. по 25.09.13р. склав 696,09 грн.,
з суми боргу 55,30 грн. за період з 26.04.13р.
по 25.10.13р. склав 3,84 грн.

Таким чином, загальний розмір пені
склав 1922,63 грн., у зв'язку з чим, вимоги
про стягнення пені в розмірі 1 948,63 грн.
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 1 922,63 грн.

При цьому, посилання представника
відповідача на відсутність
фінансування з загального фонду
(місцевий бюджет), як на підставу
звільнення від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання не
береться судом до уваги, оскільки ч.2
ст.617 ЦК України та ч.2 ст.218 ГК України
передбачають, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
недодержання своїх обов'язків
контрагентами боржника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України у
спорах, що виникають при виконанні
договорів судовий збір покладається
на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління культури,
туризму та охорони культурної спадщини
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації (02100, м.Київ,
вул.Будівельників, буд.34/1, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
(01001, м.Київ, площа Івана Франка, буд.5,
) 19 849 (дев'ятнадцять
тисяч вісімсот сорок дев'ять) грн. 16 коп.
- суми основного боргу, 492 (чотириста
дев'яносто дві) грн. 03 коп. - 3 % річних, 1
922 (тисячу дев'ятсот двадцять дві) грн. 63
коп. - пені та 1823 (тисячу вісімсот
двадцять три) грн. 61 коп. - суми судового
збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 03.06.14р.

Суддя
Капцова Т. П.