ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 р.
Справа № 914/1214/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Львівобленерго", м. Львів

до відповідача:
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова, м. Львів

про: стягнення заборгованості в сумі 388
818,88 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

Представники сторін:

від позивача: Горбунова О.Л.-
представник (довіреність № 502-5077/2 від
17.12.2013 року)

від відповідача: Куцак В.Л. -
представник (довіреність № 3 від 08.01.2014
року)

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: На розгляд до
господарського суду Львівської
області подано позов Публічного
акціонерного товариства
"Львівобленерго" до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова про стягнення заборгованості в
сумі 388 818,88 грн. Позовні вимоги
обґрунтовуються невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором про постачання
електроенергії №62235 від 12.01.2005р. в
частині своєчасної оплати вартості
поставленої йому електроенергії.

Ухвалою суду від 10.04.2014 року позовну
заяву прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 20.05.2014 року.

Представник позивача в судове
засідання 20.05.2014 року з'явився, позовні
вимоги підтримав, просив позов
задоволити з підстав, наведених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання 20.05.2014 року з'явився, через
канцелярію суду подав заяву про
долучення документів до матеріалів
справи (вх.№21475/14), в тому числі і відзив
на позовну заяву, в якому повідомляє
суд про часткову сплату заборгованості
за поставлену електроенергію та
просить суд зменшити розмір
нарахування пені за несвоєчасну сплату
боргу.

Розглянувши документи і матеріали,
подані до суду, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

12.01.2005 року між ВАТ "Львівобленерго",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Львівобленерго"
(постачальник), та
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Львова (споживач) укладено договір про
постачання електричної енергії № 62235
(договір), відповідно до п.1. якого
постачальник постачає електричну
енергію споживачу, а споживач оплачує
постачальнику вартість електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2.3. та п. 2.2.4.
вищезазначеного договору споживач
зобов'язався оплачувати постачальнику
вартість електричної енергії згідно з
умовами додатків № 2 "Порядок
розрахунків" та № 9 "Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії", здійснювати оплату за послуги
з компенсації перетікання реактивної
електричної енергії між
електромережею постачальника та
електроустановками споживача згідно з
додатком № 7а (7б) "Порядок розрахунків
за перетікання реактивної
електроенергії".

Як зазначив позивач в позовній заяві, в
порушення умов договору відповідач
повністю не здійснив оплати за
поставлену йому електричну енергію,
внаслідок чого станом на 01.04.2014р. у
нього виник борг на суму 368 465,85 грн.

Відповідно до долученого до позовної
заяви розрахунку розміру позовних
вимог, окрім суми основного боргу
позивач просить суд стягнути з
відповідача 2951,68 грн. пені, 961,93 грн.
інфляційних нарахувань та 16439,42 грн. 3 %
річних.

Представник відповідача через
канцелярію суду з супровідним листом
(вх. №21475/14 від 19.05.2014 року) подав відзив
на позовну заяву, в якому зазначає, що
сума основного боргу в розмірі 5 927,73
грн. за реактивну електроенергію
відповідачем була погашена 26.03.2014 року,
тобто до подання позовної заяви. Також,
частину суми основного боргу в розмірі
160 000,00 грн. за активну електроенергію
було оплачено (22.04.2014 року - 90 000,00грн.,
25.04.2014 року - 70 000,00 грн.).

Враховуючи наведене, представник
відповідача заборгованість в сумі 202
538,12 грн. визнає.

Крім того, у вищезазначеному відзиві
відповідач просить суд зменшити розмір
нарахування пені за несвоєчасну сплату
боргу у зв'язку з тим, що останній не мав
можливості вчасно провести оплату
згідно виставлених рахунків у повному
обсязі, оскільки відповідні кошти не
були перераховані з державного бюджету
і враховуючи, що відповідач є бюджетною
організацією та інших доходів для
фінансування немає.

Дослідивши представлені суду докази,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, підставними та такими,
що підлягають до задоволення частково
з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського Кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання виникають, зокрема,
безпосередньо з господарського
договору, інших угод, передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" та Правил
користування електричною енергією,
постачання електричної енергії
здійснюється на підставі договору про
постачання електричної енергії, який
укладається між споживачем та
постачальником електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.01.2005р. між Відкритим акціонерним
товариством "Львівобленерго",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Львівобленерго"
(постачальник) та Управлінням
Західного Оперативного Командування
укладено договір про постачання
електроенергії №62235.

Згідно із п.9.4. договору №62235 від 12.01.2005р.
цей договір укладається до 31.12.2005р.,
набирає чинності з дня його підписання
та вважається продовженим на наступний
календарний рік, якщо за місяць до
закінчення строку не буде заявлено
однією із сторін про відмову від цього
договору або його перегляд.

12.01.2005р. між позивачем та відповідачем
укладено додаткову угоду про внесення
змін до договору про постачання
електричної №62235 від 12.01.2005 р., якою
визначено, що договір на постачання
електричної енергії №62235 від 12.01.2005 р.
(укладений між позивачем та
Управлінням ЗОК) вважати укладеним на
тих самих умовах і для
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова.

За умовами договору енергопостачальна
організація здійснює постачання
електроенергії відповідачу в обсязі,
передбаченому договором, а відповідач
зобов'язаний оплачувати спожиту ним
електричну енергію шляхом
перерахування належних до сплати сум у
встановлені договором терміни.

Відповідно до п.1 та п.2 додатку №2 до
договору №62235 від 12.01.2005р. "Порядок
розрахунків" розрахунок споживача з
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом здійснюється за
чинними тарифами, які встановлюються
відповідно до положень
нормативно-правових документів НКРЕ,
згідно з договором про постачання
електричної енергії. Розрахунковим
періодом вважається період з 25 числа
попереднього місяця до такого ж числа
наступного місяця та прирівнюється до
календарного.

На виконання своїх зобов'язань згідно
укладеного між сторонами договору
відповідач здійснював оплату за
спожиту електричну енергію частково,
внаслідок чого у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість в
сумі 366 465,85 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Як вже зазначалось, представник
позивача просить суд стягнути з
відповідача 368 465,85 грн. основного боргу
(за активну електричну енергію 362 538,12
грн. і 5 927,73 грн. за реактивну
електроенергію). Проте, представник
відповідача подав до суду докази, що
підтверджують погашення ним
заборгованості в сумі 5 927,73 грн. за
реактивну електроенергію.

Враховуючи подані представником
відповідача докази сплати частини
боргу в сумі 160 000,00 грн. після подачі
позивачем позовної заяви, суд дійшов до
висновку що до стягнення підлягає 202
538,12 грн. основного боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. Статтею 611 Цивільного
кодексу України передбачені наслідки
порушення зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В силу ст.216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 4.2.1. договору №62235 від 12.01.2005р.
сторони встановили, що за внесення
платежів, передбачених цим договором, з
порушенням термінів, визначених
відповідним додатком, споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати.

З урахуванням зазначеного, суд вважає
підставними та обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення 2951,68 грн. пені,
961,93 грн. інфляційних нарахувань та 16439,42
грн. 3 % річних.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.
Частиною 1 ст.233 ГК України встановлено,
що у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій; при
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу; якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до п.3.17.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. Крім
того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 ЦК України і
статтею 233 ГК України. У резолютивній
частині судового рішення зазначається
про часткове задоволення позову і
розмір суми неустойки, що підлягає
стягненню.

З огляду на наведені доводи,
представлені докази, враховуючи
фінансовий стан сторін і ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави, та враховуючи , що
відповідач фінансується виключно із
державного бюджету та є неприбутковим,
виходячи із інтересів обох сторін, та
наявні обставини, що ускладнюють
виконання відповідачем даного рішення
у справі, суд прийшов до висновку про
задоволення заявленого представником
відповідача клопотання, щодо зменшення
розміру пені до 1000,00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
судові витрати в сумі 7776,38 грн. слід
покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, Законом України
"Про електроенергетику", Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49,
84, 85, 116 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова (79016, м. Львів, вул. Шевченка, 3а;
ідентифікаційний код юридичної особи
07638027) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Львівобленерго" (79026, м. Львів, вул.
Козельницька, 3; ідентифікаційний код
юридичної особи 00131587) 202 538,12 грн.
основного боргу, 1000,00 грн. пені, 961,93 грн.
інфляційних нарахувань, 16439,42 грн. 3 %
річних та 7776,38 грн. судового збору.

3. У решті частин позовних вимог
провадження припинити.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 23.05.2014 р.

Суддя
Деркач Ю.Б.