ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" травня 2014 р.
Справа № 918/491/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Марач В.В. розглянувши
справу за позовом ТОВ "СВС СІТІ МЕДІЯ"

до відповідача Малолюбашанська
сільська рада Рівненської області

про стягнення в сумі 7 276 грн. 51 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник по
довіреності Теперик О.В.

від відповідача: представник сільський
голова Ковальчук С.А.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 13.05.14 по 27.05.14

Статті 20,22 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "СВС СІТІ МЕДІЯ"
(надалі Позивач) звернулося в
господарський суд Рівненської області
з позовом до Малолюбашанської
сільської ради (надалі Відповідач) в
якому просить стягнути з останньої 7
276,51 грн. з яких основний борг 4680,00 грн.,
інфляційні - 149,90 грн. за період з травня
місяця 2011 року по березень місяць 2014
року, 15% річних - 2082,92 грн. за період з
28.04.2011р. по 14.02.2014р., пеня - 363,69 грн. за
період з28.04.2011р. по 27.10.2011 року.

Свої вимоги Позивач обгрунтовує тим, що
на підставі договору № 7668 від 27.01.2011р.
(надалі - договір), він надав
Відповідачу послуги з розробки
інформаційних матеріалів (стаття -
презентація), їх графічного оформлення
та редагування, а також публікації
вказаних інформаційних матеріалів
(стаття - презентація) на порталі -
www.meriaonline.com.ua. українською, російською,
німецькою та англійською мовами, однак
відповідач своїх зобов'язань по оплаті
вартості послуг не виконав.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву, в якому повідомляє, що
позовну заяву відхиляє частково з
наступних підстав.

Відповідно до положень п 1.1 Договору
№7668 від 27.01.2011 року Виконавець за
завданням Замовника зобов'язується
надати послуги з розробки
інформаційних матеріалів (стаття
презентація) їх графічного оформлення
та редагування, а також з публікації
вказаних інформаційних матеріалів
(стаття презентація) на порталі
www.meriaonline. com. ua. українською, російською,
німецькою, англійською мовами.

По суті відносин по договору та
кінцевого результату виконаного
договору є конкретний матеріальний
результат ( графічне оформлення,
редагування, розроблення
інформаційних матеріалів) і виходячи
із положень статті 837 Цивільного
Кодексу України фактично виконується
Виконавцем робота, а не надається
послуга і це є Договір підряду.

За договором підряду одна сторона (
підрядник) зобов'язується на свій ризик
виконати певну роботу за завдання
другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу

Обов'язковою суттєвою умовою договору
підряду є прийняття виконаної роботи
та оплата її після прийняття.

Листом вих.№213/1 від 26.05.2011 року
Малолюбашанська сільська рада
повідомила Позивача про те, що для
оплати виконаних робіт та реєстрації
договору необхідно надати акт
виконаних робіт. Підставою даної
вимоги є Наказ Державного казначейства
України № 136 від 09.08.2004 року «Про
затвердження Порядку обліку
зобов'язань розпорядників бюджетних
коштів в органах Державного
казначейства України».

Позивачем акт виконаних робіт надано
не було, що і стало причиною виникнення
заборгованості та не виконання
договірних зобов'язань Відповідачем.

Відповідно до положень статті 258
Цивільного Кодексу України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи вищезазначені положення
Цивільного Кодексу України,
пред'явлені Позивачем вимоги про
стягнення індексу інфляції - 149,9 грн., 15%
відсотків за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань - 2082, 92 грн., пеня -
363,69 грн. відхиляються Відповідачем в
повному розмірі у зв'язку із пропуском
річного строку звернення про
стягнення.

Частиною 2 статті 218 Господарського
Кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарських порушень.
Відповідач вважає, що він вжив заходів
щодо належного виконання договірних
зобов'язань, однак не було виконано
договірні зобов'язання по оплаті по
вині Позивача.

Відповідач заявляє, що ним визнається
та визнавалась сума основного боргу 4680
грн. при пред'явленні акту виконаних
робіт по даному договору.

Розглянувши документи і матеріали, які
подані учасниками судового процесу,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, давши належну
оцінку доказам, які мають значення для
справи, господарський суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

При цьому господарський суд керувався
наступним.

27.01.2011 року між Позивачем та
Відповідачем укладено договір № 7668 , за
умовами якого позивач, як виконавець,
за завданням відповідача, як замовника
зобов'язався надати послуги з розробки
інформаційних матеріалів (стаття -
презентація) їх графічного оформлення
та редагування, а також з публікації
вказаних інформаційних матеріалів
(стаття - презентація) на порталі -
www.meriaonline.com.ua. українською, російською,
німецькою та англійською мовами (п. 1.1.
договору).

Згідно з п. п.п. 3.1., 3.2. договору позивач
(виконавець) розробляє і публікує
інформаційні матеріали (стаття -
презентація) за допомогою письмових
матеріалів і фотографій, які надає
замовник, а Замовник зобов'язаний
протягом 7 календарних днів з дня
підписання цього договору надіслати
виконавцю письмові матеріали та
фотографії для обробки, узгоджені у
додатку до цього договору, в іншому
випадку інформаційні матеріали (стаття
- презентація) розробляються та
публікуються без фотографій.

Пунктами 3.6., 3.7, 3.8 договору передбачено,
що виконавець зобов'язаний
опублікувати інформаційні матеріали
(стаття - презентація) на порталі -
www.meriaonline.com.ua протягом 60 календарних
днів з моменту укладення цього
договору. Виконавець зобов'язаний
письмово повідомити замовника про
публікацію інформаційних матеріалів
(стаття - презентація) на порталі -
www.meriaonline.com.ua. Замовник зобов'язаний
протягом 4 днів з моменту отримання
повідомлення про публікацію
інформаційних матеріалів (стаття -
презентація) на порталі - www.meriaonline.com.ua.
надіслати коригування до
інформаційних матеріалів виконавцю, в
іншому випадку інформаційні матеріали
вважатимуться прийнятими, а
зобов'язання виконавця вважатимуться
виконаними.

Відповідно до п. 2.1. договору сторони
домовилися, що вартість послуг
становить 4 680,00 грн. з ПДВ.

Відповідач взяв на себе зобов»язання
по оплаті вартості послуг в строк до
27.04.2011 року, (п. 2.2. договору).

Як свідчать матеріали справи Позивач
свої зобов'язання за договором
виконав, виклавши 21.03.2011 року на сайті
www.meriaonline.com.ua. презентацію с. Мала
Любаша, в якій описана основна
інформація про даний населений пункт
та його інвестиційні можливості, про
що було письмово повідомлено
відповідача листом № 395 від 25.05.2011 року.

25.05.2011 року Позивач направив на адресу
Відповідача повідомлення, що
стверджується поштовим повідомленням
про вручення, в якому інформував
останнього про те, що у випадку
неотримання повідомлення щодо
необхідності редагування
інформаційних матеріалів виконані
позивачем послуги будуть вважатися
прийнятими.

Відповідач заперечень стосовно
презентації Позивачу не надсилав.

Усупереч вимогам Договору Відповідач
не оплатив надані позивачем послуги.
Розмір заборгованості відповідача
перед позивачем складає 4 680,00 грн.

Відповідач надав суду лист від 26.05.2011
року за №213/1, направлений Позивачу, в
якому просить для того щоб
зареєструвати договір для проплати
представити акт виконаних робіт .

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Договір є обов`язковим до виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення
загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Враховуючи, що відповідачем не надано
доказів виконання прийнятих на себе
зобов`язань, відтак вимоги позивача про
стягнення 4 680,00 грн. основного боргу
підлягають до задоволення.

Крім того, за несвоєчасне виконання
відповідачем зобов'язань щодо оплати
наданих послуг позивачем нараховано
та заявлено до стягнення 363,69 грн. пені, 2
082,92 грн. 15 % річних та 149,90 грн.
інфляційних втрат.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що у
разі невиконання або неналежного
виконання грошових зобов'язань
замовник зобов'язаний сплатити
виконавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216
ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Суд, перевіривши правильність
нарахування пені за період з 28.04.2011 року
по 27.10.2011 року, встановив, що її розмір
становить 363,69 грн. і відповідає розміру
нарахованому Позивачем.

У той же час Відповідачем подано заяву
про застосування позовної давності в
частині вимог про стягнення пені.

За ст. 256 ЦК України позовна давність -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 1,
п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України з вимогою про стягнення
штрафних санкцій особа може звернутися
до суду протягом одного року з моменту
невиконання зобов'язання (постанова
Верховного Суду України від 27.04.2012 року
у справі № 3-27гс12).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся із позовною заявою
до суду 22.04.2014 року, що стверджується
відміткою органу зв'язку на конверті,
тобто з пропуском спеціальної позовної
давності, встановленої ст.258 ЦКУ.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Оскільки законом не встановлено вимог
щодо форми заяви сторони про сплив
позовної давності, відтак її може бути
викладено у відзиві на позов або у
вигляді окремого клопотання,
письмового чи усного.

Позивачем не надано належних та
достатніх доказів поважності причин
пропуску позовної давності, тобто
наявності обставин, які з об'єктивних,
незалежних від нього підстав
унеможливлювали або істотно
утруднювали своєчасне подання позову.

Враховуючи, що сплив позовної давності
є самостійною підставою для відмови у
позові, незалежно від того, чи має місце
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача, суд вважає за
необхідне застосувати позовну
давність та у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення пені
відмовити.

Щодо вимог про стягнення 15% річних та
інфляційних, то необхідно зазначити
таке.

У випадку невиконання або неналежного
виконання грошових зобов'язань
замовник на вимогу виконавця
зобов"язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 15 % річних від
простроченої суми ( п. 4.2. договору).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Тобто зазначена стаття, надає
можливість кредитору боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, встановити інший ніж 3 %
річних розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами,
який і було визначено сторонами у п. 4.2.
договору в розмірі 15 % річних від суми
заборгованості.

Суд, здійснивши перерахунок 15% річних
та інфляційних, нарахованих за період з
28.04.2001 року по 14.04.2014 року та з травня
місяця 2011 року по березень місяць 2014
року відповідно, встановив, що розмір
перших становить 2082,21 грн., а других -
147,76 грн. (при заявлених - 149,90 грн.).

Отже, 15% річних в сумі 2082,21 грн. та
інфляційні в сумі 147,76 грн. підлягають
задоволенню.

Вимоги про стягнення 0.14 грн.
інфляційних задоволенню не підлягають,
так як дана сума є арифметичною
помилкою в розрахунку позивача і є
перевищенням суми перерахованої судом,
яка складає 147,76 грн..

Заперечення відповідача, наведені у
відзиві на позов є необгрунтованими та
безпідставними, а відтак не беруться
судом до уваги, з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між
позивачем і відповідачем на підставі
договору № 7668 від 27.01.2011р., носять
характер зобов»язань саме про надання
послуг, а не підрядних зобов»язань.

Загальними ознаками, які об'єднують усі
договірні зобов'язання про надання
послуг у єдину групу, є особливість
об'єкта. Вони полягають у тому, що
по-перше, це послуги нематеріального
характеру, а по-друге - вони нероздільно
пов'язані з особистістю
послугонадавача. При укладенні
договору про надання послуг замовник
не може попередньо твердити про те, що
він остаточно ознайомлений та згодний
з якістю послуги, оскільки це може бути
належним чином ним оцінено лише в
процесі її споживання. У зобов'язаннях
про надання послуг результат
діяльності виконавця немає
оречевленого змісту. При послугах
продається не сам результат, а дії, які
до нього призвели. Предметом договору
про надання послуг є вчинення
виконавцем певних дій або здійснення
певної діяльності. Для послуги
характерна непомітність (її не можна
взяти в руки, зберігати,
транспортувати, складувати); послуга є
невичерпною (незалежно від кількості
разів її надання її власні кількісні
характеристики не змінюються).

Предметом договору є надання послуг
різного роду за завданням замовника,
однак послуги відрізняються від робіт.
Корисний ефект від діяльності з
надання послуги не виступає у вигляді
певного осяжного матеріального
результату, як це має місце при
виконанні роботи, а полягає в самому
процесі надання послуги. На відміну від
договорів про надання послуг у
підрядних договорах сам зміст
зобов»язання полягає в тому, щоб
передати оречевлений результат роботи.

Договір № 7668 від 27.01.2011р., укладений між
Позивачем та Відповідачем, має всі
наведені вище характерні ознаки, а
відтак є зобов»язанням про надання
послуг.

Відповідно до умов зазначеного
договору Замовник зобов'язаний
протягом 4 днів з моменту отримання
повідомлення про публікацію
інформаційних матеріалів (стаття -
презентація) на порталі - www.meriaonline.com.ua.
надіслати коригування до
інформаційних матеріалів виконавцю, в
іншому випадку інформаційні матеріали
вважатимуться прийнятими, а
зобов'язання виконавця вважатимуться
виконаними. Отже складання в даному
випадку акта виконаних робіт, як про це
стверджує відповідач у відзиві, не може
мати місця.

Не заслуговують на увагу і твердження
відповідача про те, що позивачем
пропущено строк позовної давності
стосовно вимог про стягнення
інфляційних та 15 процентів річних.

Як уже зазначалося вище відповідно до
ст. 256 ЦК України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦКУ)

Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 1,
п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Статтею 549 ЦКУ дано визначення поняттю
неустойки. Зокрема, зазначеною статтею
не передбачено, що до неустойки
відносяться інфляційні та проценти
річних.

Відтак до вимог про стягнення
інфляційних та процентів річних
встановлюється загальна позовна
давність тривалістю у три роки.

Крім того слід зазначити, що відповідно
до ст.261 ЦКУ перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила, а за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Таким чином необгрунтованими є
твердження представника відповідача
про те, що перебіг позовної давності
починається з моменту укладення
договору.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що
позивач належними та достатніми
доказами, як того вимагають приписи
ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів факт
прострочення в оплаті наданих послуг, а
відповідач вказаних обставин не
спростував, суд дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Малолюбашанської
сільської ради (35009, Рівненська обл.,
Костопільський район, с. Мала Любаша,
вул.Колгоспна, 10, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «СВС СІТІ МЕДІЯ»
(юр.адреса: 01054, м.Київ, вул.Воровського,
32/2, , поштова адреса: 040805,
м.Київ, вул.В.Хвойки,18/14, офіс 241)
6912,68грн., з яких: основний борг 4680,00грн.;
індекс інфляції - 149,76грн., 15% процентів
річних - 2 082,92 грн..

3. Відмовити в задоволенні позову в
частині стягнення пені в сумі 363,69 грн.
та інфляційних в сумі 0.14 грн..

4. Стягнути з Малолюбашанської
сільської ради (35009, Рівненська обл.,
Костопільський район, с. Мала Любаша,
вул.Колгоспна, 10, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «СВС СІТІ МЕДІЯ»
(юр.адреса: 01054, м.Київ, вул.Воровського,
32/2, , поштова адреса: 040805,
м.Київ, вул.В.Хвойки,18/14, офіс 241) судовий
збір в сумі 1735,65 грн.

5. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення підписано 30.05.2014
року.

Суддя
Марач В.В.