КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р. Справа№ 43/436

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Шипка В.В.

за участю секретаря Патлань І.О.

від кредиторів: ОСОБА_2 (посвідчення від
23.06.2006 НОМЕР_1);

від ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві: не з'явився;

від боржника: не з'явився;

від ліквідатора: Бондар А.І. (дов. від
11.07.2013);

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
(кредитор)

на ухвалу господарського суду м. Києва
від 23.01.2014

у справі № 43/436 (суддя - Пасько М.В.)

за заявою Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва

до Закритого акціонерного
товариства Компанії "Укрінсклопром"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 23.01.2014 у справі № 43/436
затверджено звіт ліквідатора;
затверджено ліквідаційний баланс
станом на 23.01.2014; ліквідовано банкрута -
Закрите акціонерне товариство
Компанія "Укрінсклопром", як юридичну
особу в зв'язку з банкрутством;
провадження у справі № 43/436 припинено.

Не погодившись з вказаною ухвалою,
ОСОБА_2 (далі за текстом - ОСОБА_2.)
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою від 12.04.2014, в якій просить
ухвалу господарського суду м. Києва від
23.01.2014 у даній справі скасувати, а
справу направити до господарського
суду м. Києва для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_2 посилається на те, що
оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що суд першої інстанції, виніс ухвалу
про затвердження звіту ліквідатора та
припинення провадження у даній справі
без належного дослідження обставин
справи, посилаючись на те, що
ліквідатор при реалізації своїх прав
та обов'язків діяв не сумлінно та не
розумно, а саме: не виявив та не
розшукав всі активи, які належать
боржнику, а саме - інтелектуальну
власність, відображену в
науково-технічній документації по
результатам науково-технічних
досягнень. Зазначив, що вказана
документація знаходиться в архіві
боржника та по вказаній документації
створений страховий фонд, натомість
ліквідатором не проведено належних дій
по виявленню цієї інтелектуальної
власності.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014 у даній
справі прийнято до провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вказану
ухвалу господарського суду м. Києва від
23.01.2014 у даній справі та призначено
розгляд даної апеляційної скарги на
13.05.2014.

У зв'язку з перебуванням судді
Остапенко О.М. у відпустці, за
розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014,
сформовано склад колегії суддів для
здійснення розгляду апеляційної
скарги у справі № 43/436 у наступному
складі: головуючий суддя: Доманська
М.Л., судді: Гарник Л.Л., Шипко В.В.
Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження у новому складі суду та
відкладено її розгляд на 28.05.2014.

08.05.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві надійшов відзив на апеляційну
скаргу, в якому представник останньої
просить суд апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а оскаржувану ухвалу
першої інстанції - без змін,
посилаючись на те, що апелянтом навіть
приблизно не зазначається в
апеляційній скарзі вартість нібито
наявного майна (інтелектуальної
власності), в матеріалах справи
відсутні скарги на дії ліквідатора, що
дає підстави вважати, що ліквідатор
виконувала свої повноваження належно у
відповідності до Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

12.05.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від апелянта
надійшла заява з документами на вимогу
ухвали суду апеляційної інстанції від
28.04.2014 та клопотання про долучення до
матеріалів справи додаткових
документів без обґрунтування
неможливості їх подання до суду першої
інстанції, як це передбачено ст. 101 ГПК
України.

28.05.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від апелянта
надійшло клопотання про долучення до
матеріалів справи документів
(оригіналів), також без обґрунтування
неможливості їх подання до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
(далі - ГПК України), в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Представник апелянта в судових
засіданнях апеляційної інстанції
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити, представник
ліквідатора та представник ДПІ не
визнали апеляційну скаргу і просили її
відхилити, а оскаржувану ухвалу
залишити без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку фактичних
обставин даної справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, Київський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному
гарантується право на судовий захист,
апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює
серед основних засад судочинства,
зокрема, забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в ст. 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права
на апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення названим Законом
ставиться в залежність від положень
процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен
містити імперативні норми про те, в
яких випадках особа має право
оскаржити рішення суду в апеляційному
чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду можуть подавати
сторони та інші учасники судового
процесу, зазначені у цьому Кодексі та
Законі про банкрутство.

В даному випадку, відповідно до
приписів розділу Х "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
застосовуються норми цього Закону в
редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі по
тексту - Закон).

Відповідно до ст. 5 Закону провадження у
справах про банкрутство регулюється
Законом, ГПК України, іншими
законодавчими актами України.

Частиною 2 ст. 4-1 ГПК України
встановлено, що господарські суди
розглядають справи про банкрутство у
порядку провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом.

Згідно ст. ст. 4, 43 ГПК України судове
рішення є законним та обґрунтованим
лише у випадку всебічного повного та
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду м. Києва
від 22.11.2010 у даній справі за заявою
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
порушено справу про визнання банкрутом
ЗАТ "Укрінсклопром" у порядку ст. 52
Закону.

Постановою господарського суду м.
Києва від 21.01.2011 у даній справі боржника
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором боржника арбітражного
керуючого Рибія Олега Володимировича
(ліцензія Серія АВ № 158520 від 27.12.2006),
якого зобов'язано провести
ліквідаційну процедуру та надати суду
звіт і ліквідаційний баланс на
затвердження.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 31.03.11 достроково припинено
обов'язки ліквідатора боржника
арбітражного керуючого Рибія
О.В., призначено у даній справі
ліквідатором боржника - арбітражного
керуючого Мисенка Ярослава
Вячеславовича (ліцензія Серія НОМЕР_2
від 01.07.2008), зобов'язано арбітражного
керуючого Рибія О.В. передати
ліквідатору боржника - арбітражному
керуючому Мисенку Я.В. всю документацію
та інші матеріали, що стосуються
ліквідації закритого акціонерного
товариства "Укрінсклопром" та
зобов'язано ліквідатора боржника
надати суду на затвердження звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
боржника.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.11.2012 достроково припинено
обов'язки ліквідатора закритого
акціонерного товариства
"Укрінсклопром" - арбітражного
керуючого Мисенка Я.В., призначено у
даній справі ліквідатором банкрута -
Куделю М.О., зобов'язано арбітражного
керуючого Мисенка Я.В. передати
ліквідатору банкрута - арбітражному
керуючому Куделі М.О. всю документацію
та інші матеріали, що стосуються
ліквідації закритого акціонерного
товариства "Укрінсклопром", продовжено
строк ліквідаційної процедури до 27.05.2013
та зобов'язано ліквідатора надати суду
на затвердження звіт та ліквідаційний
баланс.

Під час ліквідаційної процедури
ліквідатором до реєстру вимог
кредиторів були включені вимоги
ініціюючого кредитора - ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва на суму
509,99 грн., які віднесені до третьої черги
задоволення та вимоги фізичної особи
ОСОБА_2 на суму 50 960,12 грн., які
віднесені до другої черги задоволення,
як заробітна плата.

21.01.2014 через канцелярію господарського
суду м. Києва від ліквідатора надійшов
звіт та ліквідаційний баланс боржника
на затвердження.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення ОСОБА_2, суд
апеляційної інстанції не погоджується
з твердженнями апелянта про неналежне
виконання обов'язків ліквідатора щодо
виявлення активів банкрута, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 32 Закону після
завершення усіх розрахунків з
кредиторами ліквідатор подає до
господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються показники виявлення
ліквідаційної маси; відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної
маси, реєстр вимог кредиторів з даними
про розміри погашених вимог
кредиторів; документи, які
підтверджують погашення вимог
кредиторів.

Чинним законодавством про банкрутство
передбачено можливість затвердження
звіту ліквідатора та ліквідаційного
балансу в судовому засіданні, з
викликом учасників провадження у
справі, зокрема ліквідатора, членів
комітету кредиторів, окремих
кредиторів.

Крім того, законодавцем передбачено
обов'язковий перелік додатків до звіту
ліквідатора, які подаються суду разом
із звітом ліквідатора та є предметом
дослідження в судовому засіданні за
підсумками ліквідаційної процедури,
яке проводиться за участю кредиторів
(комітету кредиторів).

Звіт ліквідатора та поданий ним
ліквідаційний баланс є підсумковими
документами, які підтверджують належне
проведення ліквідатором всіх заходів
ліквідаційної процедури, повне
вчинення ним дій по виявленню
кредиторів та активів боржника, за
результатом розгляду яких суд приймає
рішення про можливість відновлення
платоспроможності боржника або
встановлює неможливість задоволення
вимог конкретних кредиторів та приймає
рішення про його ліквідацію та
припинення провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що судом першої інстанції в
процесі розгляду звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу банкрута вірно
встановлено, що ліквідатором вчинено
належні дії по виявленню активів та
пасивів боржника, доведено
неможливість відновлення
платоспроможності боржника внаслідок
вжиття ліквідатором заходів та
необхідність його ліквідації.

Згідно з ч. 6 ст. 31 Закону при реалізації
своїх прав та обов'язків арбітражний
керуючий зобов'язаний діяти сумлінно
та розумно з урахуванням інтересів
боржника та його кредиторів.

Згідно з ст. 25 Закону з дня свого
призначення ліквідатор виконує
повноваження керівника боржника
банкрута, аналізує фінансове становище
банкрута, очолює ліквідаційну комісію
та формує ліквідаційну масу, здійснює
інвентаризацію та оцінку майна
банкрута згідно з законодавством,
вживає заходів спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Судом апеляційної інстанції, зі звіту
ліквідатора та поданих ним до суду
першої інстанції документів,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 25 Закону,
встановлено, що ліквідатором, з метою
розшуку, виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб,
вжиття заходів щодо захисту майна
боржника, здійснення нагляду та
контролю за управлінням і
розпорядженням майном боржника,
забезпечення збереження та
ефективного використання майнових
активів та формування ліквідаційної
маси було направлено запити до
Київського міського управління
статистики, Управління пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Києва, ПАТ АБ „Експрес-Банк", ПАТ Банк
„Петрокомерц-Україна", АКБ „ТранБанк",
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва,
Шевченківського районного центру
зайнятості м. Києва, Подільської
міжрайонної виконавчої дирекції КМВ
ФСС ТВП, дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві, ДАІ ГУ
МВС України в м. Києві, Головного
управління земельних ресурсів м. Києва,
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку, Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві,
Державної інспекції України з безпеки
на морському та річковому транспорті,
Державної авіаційної адміністрації
Міністерства транспорту та зв'язку,
Головного управління статистики в
м. Києві, філії ЗАТ Компанія
„Укрінсклопром „Житлопропромпроект",
ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва,
філії „Український центр інноватики
та патентно-інформаційних послуг",
Шевченківського РУ ГУ МВС України в
м. Києві.

Як вбачається з поданого звіту, в ході
проведення ліквідаційної процедури
ліквідатором було виявлено лише на
поточному рахунку в публічному
акціонерному товаристві "Еспрес-Банк" 2
173,41 грн. та 3 681,58 грн. на поточному
рахунку в публічному акціонерному
товаристві "Банк Петрокомерц-Україна",
у зв'язку з чим було сформовано
ліквідаційну масу боржника - закритого
акціонерного товариства Компанії
"Укрінсклопром" на суму 5 854,99 грн. Також,
зі звіту та наданих відповідей на
запити було встановлено відсутність
нерухомого майна на праві власності,
транспортних засобів,
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки, об'єктів промислової
чи іншої власності, повітряних суден,
боржник не значиться засновником інших
підприємств та не має філій.

Відповідно до поданого звіту в процесі
ліквідаційної процедури були
задоволені вимоги першої черги,
пов'язані з провадженням справи про
банкрутство на суму 1 847,34 грн., а саме:
оплата за складання звіту за
результатами патентного пошуку - 720,00
грн., оплата за виготовлення дубліката
печатки - 210,00 грн., оплата за два витяги
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців - 122,40
грн., оплата за нотаріальне оформлення
банківських карток - 400,00 грн., поштові
витрати - 233,60 грн., витрати з
розрахунково-касового обслуговування
рахунків - 162,34 грн., а також частково
було погашено витрати на оплату праці
ліквідатора на суму 4 006,65 грн.

З поданого звіту вбачається, що вимоги
ініціюючого кредитора на суму 509,99 грн.
та кредиторів, які включені
ліквідатором до реєстру вимог
кредиторів, а саме: ОСОБА_2 на суму 50 960,12
грн. не задоволені та вважаються
погашеними, у зв'язку з тим, що
ліквідатором не виявлено достатньо
майнових активів, що підлягають
включенню до ліквідаційної маси для
погашення кредиторських вимог.

Розглянувши матеріали справи, звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс,
суд першої інстанції правомірно
зазначив, що ліквідатором виконані всі
необхідні дії для виявлення активів
боржника.

Враховуючи, що у боржника відсутні
майно та кошти для задоволення вимог
кредиторів, відновлення його
платоспроможності неможливе, суд
першої інстанції обґрунтовано
зазначив, що звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс боржника
підлягають затвердженню, а боржник -
ліквідації.

Згідно зі ст. 40 Закону затвердження
звіту ліквідатора в порядку,
передбаченому ст. 32 цього Закону, є
підставою для припинення провадження у
справі.

Доводи апелянта щодо того, що
ліквідатором не проведено належних дій
та не направлено належних запитів по
виявленню інтелектуальної власності
банкрута, не може бути прийнято судом
до уваги з наступного.

По-перше, апелянтом не зазначено, яка
саме інтелектуальна власність, про яку
зазначає апелянт, належить боржнику.

По-друге, в акті поточної перевірки
виконання умов договору
купівлі-продажу від 28.10.2005 (а.с. 191, т. 2)
який подав до суду апелянт, зазначено
про створення страхового фонду
матеріалів архіву технічної
документації, що представляють наукову
та технічну цінність, інших доказів
існування цієї документації апелянтом
не надано, не доведено, що ця
документація колись мала статус
інтелектуальної власності, якій би
надавалась правова охорона.

По-третє, ним не доведено
документально, що право власності на
відповідну, зазначену апелянтом,
науково-технічну документацію було
взагалі зареєстровано за боржником
будь-коли.

По-четверте, судом досліджено
лист-відповідь Держархіву м. Києва на
запит ОСОБА_2, в якому чітко зазначено
про відсутність у них на зберіганні
документації з особового складу
боржника.

По-п'яте, до матеріалів справи апелянт
долучив копію договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі від
19.02.1998 (яка передавалась за умовами
цього договору від ТОВ „ТМК - ЛТД" до
ЗАТ-БК „Содружество"), в якій, як
зазначає апелянт, має міститись архів
науково-технічної документації, проте,
доказів існування цього архіву на
момент укладання вказаного договору, а
тим більше доказів передачі цього
архіву разом з будівлею не надано.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Доводи апелянта, щодо порушення
ліквідатором банкрута вимог Закону,
посилаючись на відсутність
направлення відповідних запитів, щодо
розшуку інтелектуальної власності
боржника, спростовується матеріалами
справи, оскільки в них містяться запити
ліквідатора від 17.05.2013 № 1677 до
Державного департаменту
інтелектуальної власності Управління
державних реєстрації, економіки та
інформаційного забезпечення та від
17.05.2013 № 1678 до філії
„Український центр інноватики та
патентно-інформаційних послуг", які
надали відповіді від 25.07.2013 № 807, про те,
що об'єкти промислової власності у
боржника відсутні та від 01.06.2013 № 2-8/4172,
якою не підтверджено наявність
зареєстрованої за боржником будь-якої
інтелектуальної власності.

Судовою колегією було досліджено
відповіді на запити ліквідатора
(перелічені вище), які не підтвердили
наявність відповідних активів у
боржника, на які посилається апелянт.

Твердження апелянта про неналежне
виконання арбітражним керуючим своїх
обов'язків, судова колегія відхиляє та
зазначає про те, що ліквідатора Куделю
М.О. було призначено ухвалою суду
першої інстанції від 27.11.2012 у даній
справі, та, як підтверджується
матеріалами справи, за час роботи
призначеного судом арбітражного
керуючого Куделі М.О. скарг на її дії не
надходило.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегією суддів відхиляються, оскільки
не спростовують обставин, що на
підставі належних та допустимих
доказів встановлені судом першої
інстанції, підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2 від 12.04.2014,
зміни чи скасування ухвали суду першої
інстанції від 23.01.2014 у справі №
43/436. Порушень норм матеріального чи
процесуального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
оскаржуваної ухвали у даній справі,
судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", статями 4-1, 33,
34, 43, 99, 101- 106 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 12.04.2014
залишити без задоволення, а ухвалу
господарського суду м. Києва від 23.01.2014
у справі № 43/436 - без змін.

2. Матеріали справи № 43/436 повернути до
господарського суду м. Києва.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний
02.06.2014.

Головуючий суддя
М.Л. Доманська

Судді
Л.Л. Гарник

В.В. Шипко