м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
банк "Індустріалбанк" в особі
Регіонального відділення" Акціонерний
комерційний банк "Індустріалбанк"
До Приватного акціонерного товариства
"Страхова Група "ТАС"
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
Про стягнення страхового
відшкодування у розмірі 65 262,10 грн.
Суддя Полякова К.В.
Представники сторін:
від позивача: Миронець О.В. (дов.№59 від
від відповідача: Синельніков М.О.
(дов.№ГО-13/255 від 05.12.2013)
треті особи: ОСОБА_1 - не з'явився, ОСОБА_2
- не з'явився, ОСОБА_3 - не з'явився
На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного Акціонерного Товариства
"Акціонерний Комерційний Банк
"ІНДУСТРІАЛБАНК" до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС" за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
страхового відшкодування 65 262,10 грн. на
страхування кредитного портфелю Банку
від 17.08.2006 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.09.2013 порушено провадження у
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача:
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та призначено
розгляд справи.
Рішенням Господарського суду міста
Києва у справі № 910/16602/13 від 20.11.2013
позовні вимоги позивача задоволені
частково, а саме стягнуто з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
Група "ТАС" (03062, М. Київ, проспект
Перемоги, 65, код 30115243) на користь
Публічного акціонерного товариства
Акціонерного комерційного банку
"Індустріалбанк" (69037, м. Запоріжжя, вул.
40 років Радянської України, 39-Д, код
13857564) 60 655,53 грн. (шістдесят тисяч
шістсот п'ятдесят п'ять гривень 53 коп.)
страхового відшкодування та 1 599,06 грн.
(одна тисяча п'ятсот дев'яносто дев'ять
гривень 06 коп.) судового збору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду у справі № 910/16602/13
від 23.12.2013 зазначене рішення
Господарського суду міста Києва
змінено у частині визначення суми
страхового відшкодування, а саме
стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова Група «ТАС» (03062,
м. Київ, проспект Перемоги, 65, код 30115243)
на користь Публічного акціонерного
товариства Акціонерного комерційного
банку «Індустріалбанк» (69037, м.
Запоріжжя, вул. 40 років Радянської
України, 39-Д, код 13857564) 61886 (шістдесят
одну тисячу вісімсот вісімдесят шість)
грн. 00 коп. страхового відшкодування та
1631 (одну тисячу шістсот тридцять одну)
грн. 50 коп. судового збору за подання
позову.

Постановою Вищого господарського суду
України від 04.03.2014 рішення
Господарського суду міста Києва від
20.11.2013 та постанова Київського
апеляційного господарського суду від
23.12.2013 у справі №910/16602/13 скасовані і
зазначена справа направлена до
Господарського суду міста Києва на
новий розгляд.

13.03.2014 Господарським судом міста Києва
винесено ухвалу про прийняття
зазначеної справи до свого провадження
суддею Поляковою К.В. та призначено
розгляд даної справи на 01.04.2014 року.

Ухвалою суду від 17.03.2014 виправлено
описку, допущену у номері справи при
виготовленні ухвали від 13.03.2014 року.

31.03.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від відповідача надійшов відзив
на позовну заяву.

У судовому засіданні 01.04.2014 судом
винесена ухвала про відкладення
розгляду справи на 22.04.2014 року.

10.04.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від позивача надійшли письмові
пояснення у справі.

У зв'язку із перебуванням судді
Полякової К.В. у відпустці, з метою
дотримання процесуальних строків,
розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 22.04.2014 справу
№910/16602/13 передано для вчинення
процесуальних дій судді Шкурдовій Л.М.

Відповідною ухвалою суду від 22.04.2014
вищезазначена справа прийнята та
призначена суддею Шкурдовою Л.М. до
розгляду на 22.05.2014 року.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 23.04.2014, у зв'язку із
поверненням судді Полякової К.В. із
відпустки, справу №910/16602/13 передано їй
для розгляду.

Ухвалою суду від 23.04.2014 справу № 910/16602/13
прийнято до свого провадження суддею
Поляковою К.В. та призначено її до
розгляду на 22.05.2014 року.

07.05.2014 відповідачем подані доповнення
до відзиву на позовну заяву.

Під час судового засідання 22.05.2014
представник позивача надав пояснення
по суті спору, просив задовольнити
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини та
факти, викладені у позовній заяві та
додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача у свою чергу
заперечував проти задоволення
позовних вимог у повному обсязі та
зазначив, що з урахуванням вказівок
Вищого господарського суду України,
наведених у постанові, до стягнення
підлягає загальна сума 34 132,00 грн. На
підтвердження своєї правової позиції
надав додаткові пояснення до відзиву.

Треті особи до суду не з'явились,
причини неявки суду не повідомили, про
дату, час та місце проведення судового
засідання повідомлені належним чином.

Приписи статті 22, 27 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України) зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Нормами ст. 77 ГПК України передбачено,
що господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихсь
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що
треті особи не з'явились на виклик суду,
за висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення у відповідності до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України, а неявка вказаних
учасників судового спору не
перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
надані у судових засіданнях, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2006 між Публічним акціонерним
товариством Акціонерний комерційний
банк "Індустріалбанк" (страхувальник)
та Закритим акціонерним товариством
"Страхова Група "ТАС" (правонаступником
якого є Приватне акціонерне товариство
"Страхова Група "ТАС") (страховик)
укладено договір добровільного
страхування кредитного портфелю банку
№17/ (далі - договір страхування),
п.4.1 якого визначено, що предметом
договору є страхування ризиків
страхувальника, пов'язаних з
невиконанням (неналежним виконанням)
фізичними особами (позичальники) своїх
договірних зобов'язань за договорами
кредитними, укладеними між
страхувальником та позичальниками та
зазначеними в Реєстрі кредитних угод.

Згідно п.6.1 договору страхування
страховим випадком є невиконання або
часткове невиконання позичальником
своїх зобов'язань по поверненню суми
кредиту та/або відсотків за
користування кредитом в строки та на
умовах, що передбачені в конкретній
кредитній угоді, внаслідок смерті або
неплатоспроможності позичальника. Під
неплатоспроможністю позичальника
сторони розуміють наявність факту
прострочення виконання позичальником
своїх зобов'язань по поверненню суми
кредиту та/або відсотків за
користування кредитом на протязі більш
ніж 30 календарних днів з моменту
настання обов'язку щодо сплати
відповідно до умов кредитної угоди.

Умовами договору страхування
конкретний момент настання страхового
випадку чітко не визначений, а
зазначена в п.6.1 договору фраза
"протягом більш ніж 30 календарних днів"
не є чітким визначенням терміну в 30
днів, оскільки порушенням протягом
більше ніж 30 календарних днів будуть
усі дні, починаючи з 31-го дня порушення.
Отже, конкретний момент настання
страхового випадку сторонами у
договорі страхування не визначений,
проте, визначено, що при настанні події,
яка є страховим випадком, у відповідача
виникає обов'язок сплатити позивачу
страхове відшкодування.

15.01.2007 між банком та ОСОБА_1 був
укладений Кредитний договір №KRCK/0300/8/07
на споживчі цілі в сумі 20000,00 грн.
строком з 15.01.2007р. по 14.01.2010р. зі сплатою
за користування кредитними коштами 9%
річних (далі - кредитний договір-1).

13.02.2007 між банком та ОСОБА_2 був
укладений Кредитний договір №KRCK/0300/68/07
на споживчі цілі в сумі 18000,00 грн.
строком з 13.02.2007р. по 12.02.2009р. зі сплатою
за користування кредитними коштами 9%
річних (далі - кредитний договір-2).

12.04.2007 між банком та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №KRCK/0300/149/07
на споживчі цілі в сумі 20000,00 грн.
строком з 12.04.2007р. по 11.04.2010р. зі сплатою
за користування кредитними коштами 9%
річних (далі - кредитний договір-3).

Пунктом 4.3 вказаних кредитних
договорів встановлено, що позичальник
зобов'язується починаючи з першого
числа наступного місяця за місяцем
укладення договору, погашати кредит в
сумі не менш ніж за 555,56 грн. (кредитний
договір-1), 750 грн. (кредитний договір-2),
555,56 грн. (кредитний договір-3),
сплачувати нараховані відсотки за
користування кредитом не пізніше 25
числа кожного місяця, а при повному
погашенні кредиту - одночасно з
погашенням кредиту.

Пунктом 8.2 договору страхування
передбачено, що відповідальність
страховика за кожною кредитною угодою
діє з моменту отримання страхового
платежу за реєстром кредитних угод і до
повного погашення позичальниками
заборгованості по кредитним угодам,
зазначеним в реєстрах. При цьому
договір набирає чинності і діє
відносно конкретної кредитної угоди
тільки при умові сплати суми
страхового платежу на умовах п. 7.2 цього
договору.

Сплату чергового платежу за кредитним
договором-1 позичальники (треті особи)
зобов'язані були провести 25.07.2007, за
кредитним договором-2 - 25.04.2007, за
кредитним договором-3 - 25.05.2007, однак,
своїх зобов'язань не виконали.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду міста Києва від 02.02.2010 у
справі 2-1210/2010 встановлено, що станом на
листопад 2009 року загальна сума
заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ "АКБ
"Інтустріалбанк" за кредитним
договором-3 становить 149044,36 грн. Цим
рішенням позов задоволено повністю та
стягнуто з ОСОБА_3 149044,36 грн.
заборгованості та судові витрати.

Рішенням Соломянського районного суду
міста Києва від 04.07.2008 у справі №2-3041-1/08,
встановлено, що станом на 21.04.2009, за
ОСОБА_2 рахується заборгованість по
кредиту перед ПАТ "АКБ "Інтустріалбанк"
за кредитним договором-2 у сумі 44612,12
грн. Позов задоволено та стягнуто з
ОСОБА_2 на користь банку вказану
заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 03.07.2008 у справі №2-3614-2008
встановлено, що станом на 07.05.2008
заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ "АКБ
"Інтустріалбанк" за Кредитним
договором-1 становить 32317,80 грн.
Враховуючи зазначене суд задовольнив
позов та стягнув з ОСОБА_1 на користь
банку 32317,80 грн. та судові витрати.

Наведені факти в силу вимог ч.2 ст.35 ГПК
України мають преюдиціальне значення
та не підлягають повторному доведенню.

Позивачем направлено позичальникам
листи №3004 від 20.11.2007, №304 від 18.01.2008, №1088
від 06.03.2008, №1135 від 10.04.2009, №2977 від 20.11.2007,
№283 від 18.01.2008, №560 від 01.02.2008, №847 від
21.02.2008, №2935 від 19.11.2007, №311 від 18.01.2008, №789
від 20.02.2008, №512 від 11.02.2009 з вимогою про
виконання зобов'язання за кредитними
договорами, дострокового повернення
кредиту, сплати відсотків за
користування кредитними коштами та
комісії та надання додаткових
документів для з'ясування фінансового
стану та перевірки платоспроможності
позичальників. Докази їх отримання
позичальниками додані до матеріалів
справи.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено факт невиконання
позичальниками умов кредитних
договорів щодо повернення кредиту,
сплати комісії та процентів за
користування кредитними коштами.

Позивачем підписані та надіслані на
адресу відповідача реєстри кредитних
угод за липень 2007 року від 31.07.2007, та
сплачений страховий внесок відповідно
до порядку та в строки згідно п.7.2
договору страхування.

У зв'язку із невиконанням
позичальниками своїх зобов'язань за
кредитними договорами, позивачем на
адресу відповідача було відправлено
заяви №3210 від 05.12.2007, №949 від 27.02.2008, №1027
від 04.03.2008, №3248 від 07.12.2007, №1028 від 04.03.2008,
№953 від 27.02.2008, №1934 від 08.05.2008, якими було
повідомлено про непогашення
заборгованості за кредитними
договорами та виплату страхового
відшкодування.

Однак, відповідач, з посиланням на
умови договору страхування, листами
від 25.12.2007, від 08.05.2008 та від 11.07.2008
повідомив позивача про невизнання
вищезазначених випадків страховими та
відмовив позивачу у виплаті страхових
відшкодувань за вказаними кредитними
договорами у зв'язку з невиконанням
останнім умов договору страхування
щодо строків повідомлення про настання
страхових відпадків.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи вказівки
Вищого господарського суду України,
наведені у постанові від 04.03.2014 та які
зумовили скерування справи на новий
розгляд, суд вважає, що вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
інші правочини.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України (далі
ГК України) як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

За приписами статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як вбачається зі змісту укладеного між
сторонами Договору № 17/
страхування кредитного портфелю Банку,
який за своєю юридичною природою є
договором страхування, останній
регулюється нормами ЦК України та
Законом України «Про страхування».

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про
страхування" визначено, що добровільне
страхування - це страхування, яке
здійснюється на основі договору між
страхувальником і страховиком.
Загальні умови і порядок здійснення
добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

За договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору (ст. 979 Цивільного кодексу
України).

Обов'язок страховика здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором, у разі настання страхового
випадку унормований положеннями
статті 988 ЦК України.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу
України, страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Частиною 16 статті 9 Закону України «Про
страхування», визначено, що страхове
відшкодування - це страхова виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Страхове відшкодування не може
перевищувати розміру прямого збитку,
якого зазнав страхувальник. Непрямі
збитки вважаються застрахованими, якщо
це передбачено договором страхування.
У разі коли страхова сума становить
певну частку вартості застрахованого
предмета договору страхування,
страхове відшкодування виплачується у
такій же частці від визначених по
страховій події збитків, якщо інше не
передбачено умовами страхування (ч. 17
ст. 9 ЗУ «Про страхування»).

Згідно приписів ст.20 Закону України
"Про страхування" страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Так, за змістом п.6.1 договору
страхування, датою настання
неплатоспроможності та датою настання
страхового випадку є саме 31-ий день з
дня невиконання позичальником
кредитної угоди, а наступні дні є
продовженням неплатоспроможності.

Відповідно до п.11.1.6 договору
страхування, після отримання заяви
страхувальника про страховий випадок
страховик зобов'язаний виплатити
страхове відшкодування протягом
десяти робочих днів від дня отримання
всіх документів, передбачених у
п.п.11.1.3-11.1.4 договору.

Наявними у матеріалах справи доказами
підтверджується факт надіслання
позивачем разом із заявами про виплату
страхового відшкодування додаткових
документів відповідно до умов договору
страхування.

Страховик у разі настання страхового
випадку відповідно до положень чинного
законодавства та умов договору
страхування зобов'язаний виплатити
страхове відшкодування, а інші умови
договору є підставою для відмови лише в
тому разі, якщо таке порушення положень
договору страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком.

У межах нового розгляду даного спору
представником відповідача не
заперечується факт, встановлений
судами апеляційної та касаційної
інстанції, щодо наявності законних
підстав стягнення на користь позивача
страхового відшкодування в розмірі
кредитної заборгованості першого року
дії кредитних угод, укладених між
позивачем та позичальниками.

Такого висновку суди дійшли з огляду на
положення п.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про
страхування", відповідно до яких дія
договору страхування припиняється та
втрачає чинність у разі несплати
страхувальником страхових платежів у
встановлені договором строки. При
цьому, договір вважається достроково
припиненим у випадку, якщо перший (або
черговий) страховий платіж не був
сплачений за письмовою вимогою
страховика протягом десяти робочих
днів з дня пред'явлення такої вимоги
страхувальнику, якщо інше не
передбачено умовами договору.

Так, відповідно до п.п.6.2,7.2,8.2 договору
страхування страховий захист
розповсюджується на страхові випадки,
які настали в період дії конкретної
кредитної угоди, по якій були внесені
страхові платежі, згідно реєстру. Якщо
кредитна угода укладена строком більше
ніж на один рік, то на наступний рік
страхувальник перераховує черговий
(щорічний) платіж не пізніше 10-го числа
наступного місяця після закінчення
поточного року дії відповідної
кредитної угоди на підставі рахунків,
виставлених страховиком
страхувальнику в день отримання
реєстру кредитних угод. При цьому,
договір набирає чинності і діє
відносно конкретної кредитної угоди
тільки при умові сплати суми
страхового платежу на умовах п.7.2 цього
договору.

Таким чином, п.п.7.2,8.2 договору
страхування по суті містять
застереження щодо можливості
дострокового припинення (втрати
чинності) договору в разі невиконання
страхувальником зобов'язання по сплаті
чергового (щорічного) платежу на
підставі виставленого страховиком
рахунку до 10-го числа наступного місяця
після закінчення поточного року дії
відповідної кредитної угоди.

З огляду на вищенаведене та враховуючи
відсутність належних доказів у
підтвердження здійснення страхових
платежів за другий та третій роки дії
кредитних угод, суд критично оцінює
твердження позивача, що Договір
страхування не є достроковим
припиненим, у силу наявного
застереження у Додатковій угоді № 2 до
Договору від 12.10.2007, згідно якого
договір страхування продовжує діяти до
повного погашення позичальниками
заборгованості або виконання
страховиком своїх зобов'язань щодо
виплати страхового відшкодування по
кредитним угодам в повному обсязі.

Відповідно до п.5.1 договору страхування
страхова сума визначається у розмірі
суми кредиту та відсотків за
користування кредитом на підставі
конкретних угод згідно реєстру
кредитних угод, наведеному в додатку №1
до договору.

Згідно додатку №1 до договору
страхування (реєстрів) страхова сума за
кредитним договором №KRCK/0300/149/07 від
12.04.2007 (позичальник ОСОБА_3) визначена у
розмірі 21340 грн., за кредитним договором
№KRCK/0300/8/07 від 15.01.2007 (позичальник
ОСОБА_1.) - 21340 грн., за кредитним
договором №KRCK/0300/68/07 від 13.02.2007
(позичальник ОСОБА_2) - 19206 грн. (а.с.77-79).

Відповідно до п.10.6.2 договору
страхування страховик несе фінансову
відповідальність по договору в межах
обумовленої в ньому страхової суми
(згідно реєстрів).

Положеннями статті 9 Закону України
"Про страхування" визначено, що
страхова сума - грошова сума, у межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку. Страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку. Розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Згідно п.п.5.1,10.6.2 договору страхування
страхова сума визначається в розмірі
суми кредиту та відсотків за
користування кредитом на підставі
конкретних угод згідно реєстру
кредитних угод, наведеному в додатку №1
до договору. Страховик несе фінансову
відповідальність по договору в межах
обумовленої в ньому страхової суми
(згідно реєстрів). Розмір страхового
відшкодування - це прострочена
заборгованість позичальника по
кредитній угоді, виключаючи пеню,
штрафні санкції та підвищені відсотки
за прострочку, в розмірі суми кредиту
та відсотків за користування кредитом
на підставі умов конкретної кредитної
угоди, на дату настання страхового
випадку.

За змістом п.11.1.3 договору страхування,
комісійні витрати, на відміну від
простроченої заборгованості по
кредиту та відсотків за користування
кредитом, не входять до суми страхового
відшкодування, підлягаючого до
виплати.

З огляду на вище зазначене, на підставі
наданих до суду позивачем документів,
відповідач долучив до матеріалів
справи розрахунок страхового
відшкодування, виключаючи із розмір
комісії, нарахованої за певний період
за кредитними договорами
позичальників.

Так, розмір страхового відшкодування
за позичальниками ОСОБА_1. ОСОБА_2,
ОСОБА_3 становить 34 132,00 грн. з
розрахунку:

- збитки позивача за кредитним
договором позичальника ОСОБА_1. за
перший рік дії кредитної угоди з 15.01.2007
по 14.01.2008, щодо яких поширюється
страховий захист, склали 4 111,75 грн. При
цьому перший рік дії кредитної угоди та
страховий захист закінчився 14.01.2008 до
дати невиконання позичальником вимоги
позивача про дострокове повернення
кредиту, яка мала бути виконана у строк
до 17.02.2008р., а страховий випадок на суму
кредиту настав 19.03.2008 року.

- збитки позивача за кредитним
договором позичальника ОСОБА_2 за
перший рік дії кредитної угоди з 13.02.2007
по 12.02.2008, щодо яких поширюється
страховий захист, склали 8 680,25 грн. При
цьому перший рік дії кредитної угоди та
страховий захист закінчився 12.02.2008 до
дати невиконання позичальником вимоги
позивача про дострокове повернення
кредиту, яка мала бути виконана у строк
до 17.02.2008, а страховий випадок на суму
кредиту настав 19.03.2008 року.

- збитки позивача за кредитним
договором позичальника ОСОБА_3 за
перший рік дії кредитної угоди з 12.04.2007
по 11.04.2008, щодо яких поширюється
страховий захист, склали 21 340,00 грн. При
цьому перший рік дії кредитної угоди та
страховий захист закінчився 11.04.2008
після невиконання позичальником
вимоги позивача про дострокове
повернення кредиту, яка мала бути
виконана у строк до 20.02.2008, а страховий
випадок на суму кредиту настав 22.03.2008
року. Згідно заяви позивача від 27.02.2008
№953 збитки станом на 26.02.2008 становлять 23
101,89 грн., але згідно Реєстру кредитних
договорів від 28.04.2007 страхова сума за
кредитним договором позичальник
ОСОБА_3 становить 21 340,00 грн., а тому
розмір страхового відшкодування
обмежується страховою сумою.

Наведене також не виключає наявність
підстав вважати, що страховим випадком
охоплюється (покривається) не загальна
(вся) заборгованість позичальника по
виплаті кредиту та відсотків, в тому
числі й та, термін погашення якої
позичальником ще не настав, а саме
реальна заборгованість, яка виникла в
період прострочення виконання
позичальником своїх зобов'язань та
існує на дату настання страхового
випадку.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, з огляду на встановлені
вище факти, перевіривши надані
сторонами розрахунки розміру
страхового відшкодування, суд дійшов
висновку, що Публічним акціонерним
товариством «Індустріалбанк» доведено
належними доказами наявність у
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» суми
заборгованості з виплати страхового
відшкодування у розмірі 34 132,00 грн., про
наявність якої, у межах нового розгляду
даного спору, відповідачем не
заперечувалась.

Підсумовуючи наведене, судом визнано
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Індустріалбанк» такими, що підлягають
частковому задоволенню у розмірі 34 132,00
грн.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача -
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС», пропорційно
розміру задоволених вимог.

Разом з тим, відповідно до п. 4.4.
Постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України № 7 "Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013, у випадках скасування рішення
господарського суду і передачі справи
на новий розгляд розподіл судового
збору у справі, в тому числі й
сплаченого за подання апеляційної
та/або касаційної скарги або заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, здійснює господарський
суд, який приймає рішення за
результатами нового розгляду справи,
керуючись загальними правилами
розподілу судових витрат.

За таких обставин, Господарський суд
міста Києва дійшов висновку, що судовий
збір за подання позовної заяви до
Господарського суду міста Києва у
розмірі 899,82 грн. підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача, а
судовий збір за подання касаційної
скарги на постанову Київського
апеляційного господарського суду та
рішення Господарського суду міста
Києва у розмірі 1 204,35 грн. підлягає
стягненню з Публічного акціонерного
товариства «Індустріалбанк» на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС».

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 32, 33, 43, 69, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Індустріалбанк» до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» за участі третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення страхового відшкодування 65
262,10 грн. на підставі договору №17/
страхування кредитного портфелю Банку
від 17.08.2006 року - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова Група "ТАС" (03062, М.
Київ, проспект Перемоги, 65;
ідентифікаційний код 30115243) на користь
Публічного акціонерного товариства
Акціонерного комерційного банку
"Індустріалбанк" (69037, м. Запоріжжя, вул.
40 років Радянської України, 39-Д;
ідентифікаційний код 13857564) 34 132
(тридцять чотири тисячі сто тридцять
дві) гривні 00 копійок страхового
відшкодування та 899 (вісімсот
дев'яносто дев'ять) гривень 82 копійки
судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Акціонерного комерційного
банку "Індустріалбанк" (69037, м.
Запоріжжя, вул. 40 років Радянської
України, 39-Д; ідентифікаційний код 13857564)
на користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова Група "ТАС" (03062, М.
Київ, проспект Перемоги, 65;
ідентифікаційний код 30115243) 1 204 (одну
тисячу двісті чотири) гривні 35 копійок
судового збору за подачу касаційної
скарги.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 22.05.2014 року.

Повний текст рішення буде складено
протягом п'яти днів з дня проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 27.05.2014 року

Суддя
К.В. Полякова