ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.04.14 р.
Справа № 32/302а

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Сковородіної
О.М., судді Колесника Р.М., судді
Говоруна О.В.

при секретарі судового засідання:
Стасюк О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали справи за
позовом: Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Донецьк

до відповідача: Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецької області

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення №000322343/0/826 від
26.04.2002р.

В провадженні господарського суду
Донецької області знаходиться справа
№32/302а за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецької області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення №000322343/0/826 від
26.04.2002р.

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідачем,
всупереч вимог діючого законодавства
України, за невірними висновками
викладеними в акті перевірки №117/23-3
від 12-19.04.2002р. було безпідставно
винесено податкове повідомлення -
рішення від 26.04.2002р. про застосування
штрафних санкцій. Також, зауважував
суду про те, що позапланова перевірка
(за результатами якої був складений
відповідний акт) в період з 12 по 19
квітня 2002р. взагалі податковим органом
не проводилась, а тому у податкового
органу були відсутні підстави
ухвалювати податкове повідомлення -
рішення від 26.04.2002р. про застосування
фінансових санкцій.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував, з підстав
необгрунтованості та недоведеності
позовних вимог. Також, зауважував суду
про те, що податкове повідомлення
-рішення №/0/826 від 26.04.2002р. було
прийнято за встановленими фактами
порушень діючого законодавства,
відображених в акті перевірки, та, як
слід є таким, що відповідає вимог
чинного законодавства.

Разом з цим, під час розгляду
даної справи відповідачем були надані
письмові пояснення реалізатора
торгівельного павільйону ОСОБА_8, які
спростовують твердження позивача, що
позапланова перевірка податковим
органом не проводилась.

Ухвалою господарського суду від
04.10.2004р. провадження у справі було
зупинено до розгляду Будьонівським
районним судом м. Донецька
кримінальної справи №1-39/2004.

30.04.2013р. через канцелярію
господарського суду від
Будьонівського районного суду м.
Донецька надійшла постанова по справі
№1/504/197/2012 від 26.12.2012р. зі змісту якої
вбачається, що провадження з
кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_1 у скоєнні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 345,
Кримінального кодексу України -
припинено, зазначена особа звільнена
від кримінальної відповідальності у
зв'язку із закінченням строків
давності.

Ухвалою від 21.05.2013р. провадження у
справі було поновлено за правилами
Господарського процесуального кодексу
України та призначено судове засідання
на 12.06.2013р.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 12.06.2013р. визначено, що дана
справа підлягає розгляду
господарським судом Донецької області
за правилами КАС України відповідно до
п.6 розділу VII Прикінцевих та Перехідних
положень КАС України.

Ухвалою Господарського суду Донецької
області від 01.07.2013р. здійснено
процесуальну заміну відповідача його
правонаступником, а саме замінено
Державну податкову інспекцію у
Ворошиловському районі м. Донецька на
Державну податкову інспекцію у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області Державної
податкової служби.

На стадії підготовчого провадження,
за клопотанням сторін провадження у
справі зупинялось у зв'язку з
необхідністю надання додаткових
доказів, розрахунків оспорюваних
податків та штрафних санкцій.

В подальшому, суд ухвалою від 02.04.2014р.
закрив провадження у справі за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецької області, в
частині заявлених позовних вимог про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення №000322343/0/826 від
26.04.2002р., в порядку ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судовий розгляд справи здійснювався із
застосуванням засобів технічної
фіксації судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд встановив
наступне.

Інспекторами ДПІ РУ ДААК ДПА України,
на підставі посвідчення ДПА в
Донецькій області №567 від 12.04.2002р., була
здійснена перевірка дотримання ПП
ОСОБА_1 вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» №1776-ІІІ від 01.06.2000р., Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» (зі
змінами та доповненнями), Закону
України «Про державне регулювання
виробництва та торгівлі спиртом
етиловим, плодовим та кон'ячними
алкогольними напоями та тютюновими
виробами» №481/95-ІІІ від 19.12.1995р., Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування» №727 від 03.07.1998р.

За результатами перевірки був
складений акт №117/23-3 від 12.04.2002р., в
якому відображено, що позивачем були
порушені правила застосування РРО у
сфері торгівлі, а також, встановлено, що
останній здійснював безліцензійну
торгівлю тютюновими виробами.

Також, працівниками ДПІ (ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6.) був складений акт №117/1/23-3 від
12.04.2002р. про відмову від підпису
матеріалів перевірки.

Окрім зазначеного, працівниками ДПІ
був складений та підписний акт
інвентаризації грошових коштів, які
знаходились в касі РРО Ера-101 (з/н 42382) та
акт інвентаризації алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, які знаходились в
торгівельному павільйоні ПП ОСОБА_1 на
Калінінському ринку м. Донецька.

На підставі акту перевірки №117/23-3 від
12.04.2002р. було винесене податкове
повідомлення - рішення №/0/826 від
26.04.2002р., за яким загальна сума
фінансових (штрафних) санкцій склала
5606,10грн.

Не погодившись з ухваленим податковим
рішенням, позивач звернувся до
Господарського суду Донецької області
з позовом до ДПІ у Ворошиловському
районі м. Донецька про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення №/0/826 від
26.04.2002р., в результаті чого
господарським судом було порушено
провадження у справі №2/267а.

Після розгляду вказаної справи,
господарським судом Донецької області
було ухвалено рішення від 12.08.2002р. по
справі №2/267а, яким у задоволенні
позовних вимог ПП ОСОБА_1 було
відмовлено.

Вказаний судовий акт набрав законної
сили у відповідності до вимог діючого
законодавства України.

Суд окремо зауважує, що спірні
правовідносини, які викладені в
позовній заяві СПД ОСОБА_1 в частині
визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення №/0/826 від
26.04.2002р. з підстав невідповідності
проведення перевірки п. 7 Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування» №727 від 03.07.1998р., в межах
даної справи, вже були розглянуті у
справі №2/267а за результатами розгляду
якої було ухвалено рішення від 12.08.2002р.

Як слід, суд застосував п. 4 ч. 1 ст. 157
Кодексу адміністративного судочинства
України, в результаті чого була
проголошена ухвала від 02.04.2014р. про
закриття провадження у справі №32/302а в
частині заявлених позовних вимог про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення №000322343/0/826 від
26.04.2002р.

Тому, суд розглядає позовні вимоги
виключно з підстав того, що за
твердженнями позивача перевірка від
12.04.2002р., як фактичні дії працівників
податкового органу, не проводилась

Так, в якості обгрунтувань не
проведення перевірки позивач в
позовній заяві посилається на
постанову слідчого Калінінської
районної прокуратури м. Донецька від
18.11.2002р. (постанова) та вирок
Будьонівського районного суду м.
Донецька від 02.04.2004р. (вирок).

Разом з цим, суд звертає увагу позивача
на те, що в постанові викладено
наступне: «…в объяснении ОСОБА_1
указывает, что 12.04.2002г. при проведении
проверки в его торговом киоске
расположенном на Калининском рынке г.
Донецка сотрудники налоговой милиции,
в частности ОСОБА_9….»

Тобто, всупереч тверджень позивача,
останній, у власних поясненнях, які
відображені в постанові слідчого
Калінінської районної прокуратури м.
Донецька, підтверджував факт
проведення перевірки від 12.04.2002р.

Також, у вироку міститься
інформація про те, що на час проведення
перевірки від 12.04.2002р. ПП ОСОБА_1
здійснював роздрібну торгівлю у двох
торгівельних павільйонах. Перевірка
була проведена тільки в одному
торгівельному павільйоні, оскільки,
проведення перевірки в другому
торгівельному павільйоні було
неможливе, з огляду на опір ПП ОСОБА_1
працівникам ДПІ, які здійснювали
перевірку 12.04.2002р.

Проте, вказаний вирок
Будьонівського районного суду м.
Донецька був скасований, кримінальна
справ направлена на новий розгляд.

За результатами розгляду
кримінальної справи, постановою від
26.09.2012р., ОСОБА_1 був звільнений від
кримінальної відповідальності за
нереабілітуючими підставами,
провадження у справі було припинено
(ст. 49 КК України) за строком давності.

Отже, факти встановлені в
постанові від 26.09.2012р. Будьонівським
районним судом м. Донецька (щодо
обставин проведення перевірки
позивача) не можуть бути прийняті в
порядку ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки, в розумінні вказаної
процесуальної норми, лише вирок суду у
кримінальному провадженні, який набрав
законної сили, є обов'язковим для
адміністративного суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Тому, суд в даній справі з метою
встановлення факту проведення
перевірки залучив в якості свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_4, під час розгляду
справи наполягав на тому, що перевірка
проводилась, але за давністю подій він
не в змозі пригадати достеменно
обставини перевірки.

Громадянка ОСОБА_8, яка була викликана в
судове засідання, в якості свідка
вимоги суду не виконала, в судові
засідання не з'явилась.

Разом з цим, в якості спростування
позиції позивача щодо не проведення
перевірки, суд враховує письмові
пояснення гр. ОСОБА_8, які додані до
матеріалів справи і підтверджують факт
перевірки від 12.04.2002р.

Так, зокрема, у вказаних поясненнях гр.
ОСОБА_8 зазначала, що вона працює
реалізатором в торгівельному
павільйоні ПП ОСОБА_1, дійсно здійснила
продаж тютюнових виробів в кількості
однієї пачки та розрахункову операцію
через РРО не провела.

Ті обставини, що позивач не
оформлював трудових відносин з гр.
ОСОБА_8, у законодавчо встановлений
порядок, не спростовує факту
здійснення перевірки співробітниками
ДПІ.

Також, сам позивач не надав суду
жодних доказів, які б підтверджували
факт протиправного проникнення до
торгівельного павільйону осіб, які
здійснювали перевірку.

Водночас, суд критично оцінює, в якості
належного та допустимого доказу, акт
інвентаризації складений під час
проведення перевірки від 12.04.2002р.,
оскільки, жодного документу
(первинного бухгалтерського обліку),
який би підтверджував належність
позивачу товару (тютюнових виробів) до
акту перевірки не долучено.

Як слід, вважаючи доведеним факт
безліцензійної торгівлі тютюновими
виробами (в кількості однієї пачки), суд
вбачає неправомірним нарахування
штрафних (фінансових) санкцій за
безліцензійну торгівлю тютюновими
виробами в розмірі 200 відсотків
вартості отриманої партії товару, в
порядку ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва та
торгівлі спиртом етиловим, плодовим та
кон'ячними алкогольними напоями та
тютюновими виробами», оскільки, як
зазначалось вище жодного документу,
який би підтверджував належність
товару (тютюнових виробів) позивачу ані
до акту перевірки, ані до матеріалів
справи не надано.

Враховуючи викладене, приписи
законодавства України, надані докази
та пояснення представників сторін, суд
вважає, що розмір штрафних (фінансових)
санкцій, який мав бути застосований до
позивача за безліцензійну торгівлю
тютюновими виробами, в даному випадку
має складати 1700,00грн.

Таким чином, позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецької області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення №000322343/0/826 від
26.04.2002р., підлягають задоволенню
частково, а саме тільки в частині
надмірно нарахованих штрафних
(фінансових) санкцій за безліцензійну
торгівлю тютюновими виробами в розмірі
3173,10грн.

Керуючись статями 150, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва та
торгівлі спиртом етиловим, плодовим та
кон'ячними алкогольними напоями та
тютюновими виробами», суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецької області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення №000322343/0/826 від
26.04.2002р., підлягають задоволенню
частково, а саме тільки в частині
надмірно нарахованих штрафних
(фінансових) санкцій за безліцензійну
торгівлю тютюновими виробами в розмірі
3173,10грн.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.М.
Сковородіна

Суддя
Р.М.
Колесник

Суддя
О.В.
Говорун