ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
Справа № 925/683/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: Стецун І.В. - представник
за довіреністю,

від відповідача: Капля С.В. - за посадою,
керуючий санацією,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «По
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз», м. Черкаси

до Смілянського комунального
виробничого підприємства
«Комунальник», м. Сміла, Черкаська
область

про стягнення 17528 грн. 53 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «По
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз» звернулося до суду з
позовною заявою про стягнення з
Смілянського комунального виробничого
підприємства «Комунальник» 17528 грн. 53
коп., з яких 17021 грн. 19 коп. основного
боргу за поставлений природний газ на
підставі договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом №12/10466/П-13 від 29 грудня 2012 року,
176 грн. 13 коп. - пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором, 40
грн. 56 коп. - трьох процентів річних, 290
грн. 56 коп. - інфляційних нарахувань.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача - позов визнав.

У судовому засіданні згідно з ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) було
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні у справі докази, суд вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

29.12.2012 між відкритим акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації «Черкасигаз»
(постачальник за договором, позивач у
справі) та Смілянським комунальним
виробничим підприємством
«Комунальник» (споживач за договором,
відповідач у справі) було укладено
договір №12/10466/П-13 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом (далі - договір), відповідно до
якого постачальник постачає природний
газ споживачу в обсягах і порядку,
передбачених договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач оплачує постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених договором (п. 1.1. договору).

Із нової редакції Статуту позивача,
зареєстрованої 25.09.2013, публічне
акціонерне товариство «По
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз» є новим найменуванням
відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз», відповідно до вимог
Закону України «Про акціонерні
товариства».

Відповідно до п. 10.1. договору цей
договір набирає чинності з 01 січня 2013
року та укладається на строк до 31
грудня 2013 року.

Договір вважається продовженим на
аналогічний період, якщо за місяць до
закінчення терміну дії договору жодною
із сторін не буде заявлено про
припинення його дії або перегляд його
умов. При цьому сторони мають
переоформити додаток 2 щодо договірних
обсягів постачання газу, у якому
визначити планові обсяги газу на
продовжений термін.

На виконання умов договору, згідно з
підписаним сторонами актами
приймання-передачі природного газу, що
оформлюється за даними вузлів обліку
газу, визначених у додатку 1 до договору
та є підставою для остаточних
розрахунків споживача з
постачальником (п.п. 2.6., 2.9. договору)
постачальник надав відповідачу
послуги з постачання природного газу:

у лютому 2014 року - 3,152 тис. м. куб на суму
13312 грн. 37 коп.

у березні 2014 року - 0,903 тис. м. куб на суму
3813 грн. 79 коп.

За відповідачем з урахуванням
передоплати в розмірі 104 грн. 97 коп.
станом на день звернення до суду із
позовом рахувався основний борг за
поставлений у лютому, березні 2014 року
природний газ по договору в розмірі 17021
грн. 19 коп.

Вартість послуг за договором та
порядок розрахунків визначені
розділом четвертим договору та
додатковими угодами до договору.

Оплата вартості послуг з
постачання газу здійснюється
споживачем на умовах попередньої
оплати до двадцятого числа місяця, що
передує місяцю поставки природного
газу в розмірі 100% вартості місячного
об'єму природного газу відповідно до
додатка 2 до договору.

Споживач самостійно розраховує
суму платежу, виходячи з ціни газу на
наступний розрахунковий період та
відповідної величини договірного
обсягу газу, заявленого на наступний
розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці.

У разі недоплати вартості послуг
з постачання газу за розрахунковий
період споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше п'ятого числа
місяця, наступного за розрахунковим (п.
4.6 договору).

Звірка розрахунків здійснюється
сторонами на підставі відомостей про
фактичну оплату вартості спожитого
газу споживачем та акта
приймання-передачі газу протягом 10-ти
днів з дати пред'явлення вимоги однієї
із сторін (п. 4.9. договору).

Додатковою угодою №13/5 до
договору між сторонами було погоджено,
що загальна вартість 1000 м3 газу з
врахуванням тарифів на його
транспортування, розподілу та
постачання, цільової надбавки (2%) до
ціни газу становить 3519 грн. 56 коп., крім
того, ПДВ 703 грн. 91 коп., разом 4223 грн. 47
коп.

Дана додаткова угода набуває чинності
з дати підписання та поширює свою дію
на відносини, що склалися між сторонами
з 01.01.2014 і діє в частині реалізації газу
до 31.12.2014 , а в частині проведення
розрахунків за газ - до їх повного
здійснення.

У разі порушення споживачем
строків оплати, передбачених розділом 4
договору, із споживача стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу (п. 6.2.2.
договору).

На час розгляду справи строки
проведення остаточних розрахунків за
поставлений газ у лютому та березні 2014
року для відповідача за договором вже
є такими, що настали.

Доказів проведення розрахунків за газ
відповідачем не подано, а тому позивач
просить стягнути борг в розмірі 17021 грн.
19 коп. в примусовому порядку.

Договірні відносини, що виникли між
сторонами, по своїй суті мають ознаки
договору поставки.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 Господарського кодексу
України (далі - ГК України).

Загальні положення поставки
врегульовані параграфом 1 глави 30 ГК
України.

Відповідно до ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами 1, 2 статті 712
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується
частина 1 статті 193 ГК України,
відповідно до якої суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті
525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами статті 629 ЦК України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевказаного, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача боргу за поставлений
природний газ в розмірі 17021 грн. 19 коп.
обґрунтованими, доведеними наявними в
матеріалах справи доказами, а
відповідно таким, що підлягають до
задоволення.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
пенею є вид неустойки, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Позивачем на підставі п. 6.2.2. заявлено
до стягнення 176 грн. 13 коп. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором.

У задоволені позову в частині
стягнення пені з відповідача належить
відмовити, в зв'язку з наступним.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 01 вересня 2010
року порушено провадження у справі
№01/1720 про банкрутство Смілянського
комунального виробничого підприємства
«Комунальник» (вул. Чапаєва, 2, м. Сміла,
Черкаська область, код ЄДР 05431667), а
також введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 03 вересня 2013
року введено процедуру санації
боржника. 19 березня 2013 року керуючим
санацією призначено арбітражного
керуючого Каплю Сергія Васильовича.

Позовні вимоги позивача виникли під
час провадження у справі про
банкрутство та за своєю правовою
природою являються поточними вимогами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі - Закон) (в редакції, яка діяла на
момент порушення провадження у справі
про банкрутство) мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань щодо сплати
податків і зборів, застосованих до
прийняття рішення про ведення
мораторію.

Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону (в редакції до
18.01.2013 року) мораторій на задоволення
вимог кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі
виконавчих документів та інших
документів, за якими здійснюється
стягнення відповідно до законодавства;

не нараховуються неустойка (штраф,
пеня), не застосовуються інші санкції
за невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Тобто наведена норма встановлює
загальну заборону на нарахування
штрафу і пені упродовж часу дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів. Зміст цієї заборони не
пов'язаний із визначенням поняття
мораторію і не обмежений ним. Заборона
чинна протягом дії мораторію, тому
неустойка за невиконання грошових
зобов'язань не нараховується в силу
прямої заборони законом, безвідносно
до часу їх виникнення. Крім того, не
може розглядатися питання про
поширення чи непоширення мораторію на
ненараховану неустойку, оскільки
законом виключена можливість
виникнення та існування відносин
нарахування неустойки боржникові,
стосовно якого діє мораторій, введений
при провадженні справи про його
банкрутство.

Виходячи зі змісту Закону, боржник
повинен виконувати зобов'язання, що
виникли після введення мораторію, але
пеня та штраф за їх невиконання або
неналежне виконання не нараховуються,
за винятком випадків, які можуть бути
встановлені спеціальними нормами
законодавства.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
01.10.2013 у справі №3-27гс13.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення
позивачем заявлено до стягнення 40 грн.
65 коп. - трьох процентів річних, 290 грн. 56
коп. - інфляційних нарахувань.

Розрахунки інфляційних нарахувань та
трьох процентів річних позивачем
вчиненні вірно, відповідають вимогам
чинного законодавства та фактичним
обставинам справи та підлягають
стягненню з відповідача у заявленому
розмірі.

Судові витрати підлягають розподілу
між сторонами відповідно до вимог ст. 49
ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Смілянського комунального
виробничого підприємства
«Комунальник» (вул. Чапаєва, 2, м. Сміла,
Черкаська область, ідентифікаційний
код 05431667) на користь публічного
акціонерного товариства «По
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз» (вул. Громова, 142, м.
Черкаси, ідентифікаційний код 03361402): 17021
грн. 19 коп. основного боргу, 40,65 грн. три
проценти річних, 290,56 грн. інфляційних,
1808 грн. 64 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 26 травня 2014
року.

Суддя
О.В. Чевгуз