РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р.
Справа № 918/222/13-г

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Розізнана І.В.

судді
Мельник О.В. ,

судді
Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання
Карпець О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу заступника
прокурора м. Рівне на рішення
господарського суду Рівненської
області від 26.03.13 р. у справі № 918/222/13-г
(суддя Заголдна Я.В.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Рівне-Борошно" (м.Рівне)

до Рівненської міської ради (м.Рівне)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області (м.
Рівне)

про визнання права власності

за участю представників:

позивача - Буковський В.М. - представник
за дов. №03-01/2012 від 03.01.2012р.;

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився;

прокурор - Марщівська О.П. - посвідчення
№019161 від 30.07.2013р.;

Судом роз'яснено учасникам процесу
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватне акціонерне
товариство "Рівне-Борошно" звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовом до Рівненської
міської ради про визнання права
власності на об`єкти нерухомості.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 26.03.2013р. у
справі №918/222/13-г (суддя Заголдна Я.В.)
позов задоволено.

Визнано за приватним акціонерним
товариством "Рівне-Борошно" право
власності на:

будівлю складського приміщення літ.
„2В-1" загальною площею 18 м2;

будівлю для прийому сировини літ."2Д-3"
загальною площею 151,8 м2, в тому числі:
підвальне приміщення загальною площею
34,8 м2, приміщення № 1 першого поверху
загальною площею 3,3 м2 , приміщення № 2
першого поверху загальною площею 38,7 м2,
приміщення № 3 другого поверху
загальною площею 27,1 м2, приміщення № 4
(тамбур) другого поверху загальною
площею 1,2 м2, приміщення № 5 (щитова)
другого поверху загальною площею 7,3 м2 ,
приміщення № 6 третього поверху
загальною площею 39,4 м2.

будівлю трансформаторної підстанції
літ. „2Е-1" загальною площею 41,2 м2, в тому
числі: приміщення № 1 загальною площею
19,6 м2, приміщення № 2 загальною площею
10,1 м2, приміщення № 3 загальною площею 5,7
м2, приміщення № 4 загальною площею 5,8 м2;

будівлю трансформаторної підстанції
літ. „2Ж-1" загальною площею 92,8 м2, в тому
числі: приміщення № 1 загальною площею
12,3 м2, приміщення № 2 загальною площею 9,0
м2, приміщення № 3 загальною площею 8,9 м2,
приміщення № 4 загальною площею 17,1 м2,
приміщення № 5 загальною площею 10,0 м2,
приміщення № 6 загальною площею 21,6 м2,
приміщення № 7 загальною площею 13,9 м2.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що відповідно до ч. 3
ст.376 Цивільного кодексу України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництвона земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно, а
також, якщо це не порушує права інших
осіб.

При цьому місцевий господарський суд
врахував, що відповідач проти
задоволення позову не заперечив,
оскільки не заперечує проти проведення
орендарем забудови на орендованій
ділянці.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Рівненської
області від 26.03.13р. у справі №918/222/13-г,
заступник прокурора м. Рівне звернувся
до Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій з підстав, вказаних у
апеляційній скарзі, просить скасувати
рішення господарського суду
Рівненської області від 26.03.13р. та
прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити.

Вважає, що місцевим господарським
судом при прийнятті оскаржуваного
рішення були невірно застосовані норми
матеріального права та неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи.

Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт
зазначає, що судом першої інстанції
проігноровано та не перевірено факт
введення об`єктів самочинного
будівництва в експлуатацію, не
з`ясовано чи відносяться вказані
об`єкти до виробничих та чи необхідно
було проводити відповідні
пусконалагоджувані роботи.

Також, на думку скаржника, місцевим
господарським судом помилково не було
залучено до участі у справі Державну
архітектурно-будівельну інспекцію у
Рівненській області, що призвело до
невірного вирішення спору.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014 р. у
справі №918/222/13-г, відновлено строк на
апеляційне оскарження рішення,
прийнято до розгляду апеляційну
скаргу, справу призначено до слухання,
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Державну
архітектурно-будівельну інспекцію у
Рівненській області

Розпорядженням голови суду від 05.05.2014р.,
у зв'язку з відпусткою судді Грязнова
В.В., внесено зміни до складу колегії
суддів, окрім заміни головуючого судді
та визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя
Мельник О.В., суддя Олексюк Г.Є. .

Розпорядженням голови суду від 20.05.2014р.,
у зв'язку з неможливістю прийняти
участь в судовому засіданні зі справи
№918/222/13-г судді Олексюк Г.Є. через
участь в судових засіданнях в складі
колегій суддів по інших справах та
відповідно до затверджених складів
колегій, внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді та визначено
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В.,
суддя Грязнов В.В. .

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач заперечує її доводи. Вважає
рішення господарського суду
Рівненської області від 26.03.13р. у справі
№918/222/13-г законним та обґрунтованим,
тому просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

У письмових поясненнях третя особа
підтримує доводи апеляційної скарги.
Вважає рішення суду першої інстанції
незаконним та необґрунтованим, просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
доводи апеляційної скарги заперечує.
Просить рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

В судових засіданнях 06.05.2014р. та 21.05.2014р.
прокурор підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі. Стверджує, що право
власності на об`єкти самочинного
будівництва виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна) та прийняття його в
експлуатацію. Позивачем не здійснено
введення об`єктів самочинного
будівництва в експлуатацію, а тому
право власності не можу бути визнане за
ним.

Представник позивача - приватного
акціонерного товариства
"Рівне-Борошно" заперечив проти доводів
апеляційної скарги з підстав
зазначених у відзиві на апеляційну
скаргу. Вважає, що визнання права
власності на самочинне будівництво в
даному випадку, жодним чином не
позбавляє власника законодавчо
встановленого обов`язку введення
об`єкту в експлуатацію.

В судовому засіданні 06.05.2014р.
представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області підтримує
апеляційну скаргу прокурора та надав
пояснення про те, що моментом
закінчення будівництва на об`єкті та
готовності об`єкта до експлуатації
являється дата реєстрації декларації
про готовність об`єкта до експлуатації.
Станом на 22.04.2014р. в інспекції не
зареєстровано декларацію про
готовність об`єкта до експлуатації по
спірним об`єктам самочинного
будівництва.

В судове засідання 21.05.2014р. третя особа
не забезпечила явку представника,
повідомила про неможливість участі
представника у судовому засіданні, у
зв'язку із перебуванням у відпустці.

Відповідач не забезпечив явку
повноважного представника в судові
засідання, однак просить суд
розглядати справу без участі
уповноваженого представника
Рівненської міської ради.

Зважаючи, що судом вжито необхідних
заходів для завчасного повідомлення
сторін про час і місце розгляду справи,
явка представників сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалась,
колегія суддів дійшла висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги без участі представника
відповідача та третьої особи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
прокурора, представника позивача та
третьої особи (в судовому засіданні
06.05.2014р.), дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
липня 2005 року Рівненською міською
радою (орендодавець) та закритим
акціонерним товариством
"Рівне-Борошно" (орендар) було укладено
договір оренди земельної ділянки.

У відповідності до п. 1.1. Договору
Орендодавець надає, а Орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку для обслуговування нежитлових
будівель і споруд, яка знаходиться в
місті Рівне по вулиці Білій, 35.

Пунктом.2.1. договору передбачено, що в
оренду передається земельна ділянка
загальною площею 117 655 м2 , межі якої
вказані в плані зовнішніх меж
земельної ділянки, який є невід'ємною
частиною даного договору.

В пункті 2.2. Договору визначено, що на
земельній ділянці знаходяться об'єкти
нерухомого майна будівлі та споруди,
власником яких є Орендар на підставі
свідоцтва про право власності на
об'єкти нерухомого майна, які належать
юридичним та фізичним особам, виданого
Рівненським міським бюро технічної
інвентаризації на підставі
розпорядження міського голови № 774-Р
від 09.04.2001 року, внесено в реєстрову
книгу № 5 за реєстровим № 100-470 від 09
квітня 2001 року, а також інфраструктура
комунікацій: енергії, природного газу,
водопостачання, каналізації та інші
інженерні мережі.

Цільове призначення земельної ділянки
визначене в п.5.2. договору та полягає в
обслуговуванні нежитлових будівель і
споруд визначених в п. 1.1., 2.2. чинного
договору.

Строк дії передбачений в п.3.1. Договору
та становить десять років, тобто до
18.07.2015 року.

25 січня 2007 року між Орендодавцем та
Орендарем було підписано додаткову
угоду № 1 до договору у відповідності
до якої було змінено розмір орендної
плати.

28 серпня 2008 року між Орендодавцем та
Орендарем було підписано додаткову
угоду № 2 до договору у відповідності
до якої було змінено розмір орендної
плати.

27 грудня 2011 року на виконання вимог
Закону України "Про акціонерні
товариства" найменування закритого
акціонерного товариства
"Рівне-Борошно" було змінено на
приватне акціонерне товариство
"Рівне-Борошно" (ПРАТ „Рівне-Борошно" у
відповідності до п.1.3. Статуту
товариства є правонаступником прав і
обов 'язків ЗАТ „Рівне-Борошно".

10 травня 2012 року між Орендодавцем та
Орендарем було підписано додаткову
угоду №3 до договору у відповідності до
якої:

1. За взаємною згодою та на підставі
рішення Рівненської міської ради № 1808
від 22.03.2012 року сторони вирішили
викласти п. 1.1 розділу 1 „Предмет
договору" Договору оренди земельної
ділянки в наступній редакції:

„1.1. Орендодавець надає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку, яка знаходиться в
м.Рівне, вул.Біла, 35 для розміщення та
експлуатації основних, підсобних і
допоміжних будівель та споруд
підприємств переробної,
машинобудівної та іншої промисловості
та для будівництва та обслуговування
будівель торгівлі (для будівництва та
обслуговування будівель та споруд)."

2. Сторони дійшли згоди викласти п.5.1
розділу 5 "Умови використання земельної
ділянки" Договору оренди земельної
ділянки в наступній редакції:

„5.1. Земельна ділянка передається
Орендодавцем в Оренду Орендарю для
розміщення та експлуатації основних,
підсобних і допоміжних будівель та
споруд підприємств переробної,
машинобудівної та іншої промисловості
та для будівництва та обслуговування
будівель торгівлі (для будівництва та
обслуговування будівель та споруд ).

"3. Сторони вирішили викласти п.5.2
розділу 5 „Умови використання
земельної ділянки"Договору оренди
земельної ділянки в наступній
редакції:

„5.2. Цільовим призначенням земельної
ділянки є розміщення та експлуатація
основних, підсобних і допоміжних
будівель та споруд підприємств
переробної, машинобудівної та іншої
промисловості та для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі (для
будівництва та обслуговування
будівель та споруд)."

Як підтверджується матеріалами справи,
на орендованій, згідно договору,
земельній ділянці приватним
акціонерним товариством
"Рівне-Борошно" для здійснення
господарської діяльності були
побудовані будівлі, які необхідні для
належного функціонування майнового
комплексу приватного акціонерного
товариства "Рівне-Борошно", а саме:

будівля складського приміщення літ.
„2В-1" загальною площею 18 м2;

будівля для прийому сировини літ."2Д-3"
загальною площею 151,8 м2, в тому числі:
підвальне приміщення загальною площею
34,8 м2, приміщення № 1 першого поверху
загальною площею 3,3 м2 , приміщення № 2
першого поверху загальною площею 38,7 м2,
приміщення № 3 другого поверху
загальною площею 27,1 м2, приміщення № 4
(тамбур) другого поверху загальною
площею 1,2 м2, приміщення № 5 (щитова)
другого поверху загальною площею 7,3 м2 ,
приміщення № 6 третього поверху
загальною площею 39,4 м2.

будівля трансформаторної підстанції
літ. „2Е-1" загальною площею 41,2 м2, в тому
числі: приміщення № 1 загальною площею
19,6 м2, приміщення № 2 загальною площею
10,1 м2, приміщення № 3 загальною площею 5,7
м2, приміщення № 4 загальною площею 5,8 м2;

будівля трансформаторної підстанції
літ. „2Ж-1" загальною площею 92,8 м2, в тому
числі: приміщення № 1 загальною площею
12,3 м2, приміщення № 2 загальною площею 9,0
м2, приміщення № 3 загальною площею 8,9 м2,
приміщення № 4 загальною площею 17,1 м2,
приміщення № 5 загальною площею 10,0 м2,
приміщення № 6 загальною площею 21,6 м2,
приміщення № 7 загальною площею 13,9 м2.

20 грудня 2012 року КП „Рівненське міське
бюро технічної інвентаризації" на
замовлення ПРАТ "Рівне-Борошно" було
виготовлено технічні паспорти на
вищезгадані будівлі. Вказані технічні
паспорти мають відповідні відмітки про
самовільне будівництво.

Балансова вартість вказаних будівель
становить 39 234,24 грн., підтвердженням
чого слугує довідка видана приватним
акціонерним товариством
"Рівне-Борошно" № 13-02/2013 від 13.02.2013 року.
(а.с.69).

На замовлення приватного акціонерного
товариства "Рівне-Борошно" ППФ
„Експерт-Рівне" проведено експертне
дослідження об'єктів, що є предметом
спору. Експертною установою
встановлено, що будівлі
використовуються в складі єдиного
комплексу виробничо-складських та
побутових приміщень виробничого
підприємства приватного акціонерного
товариства "Рівне-Борошно" та надано
висновок експертного дослідження
судових будівельно-технічних
експертиз № 21229/1ЮШ від 09.01.2013 року, з
якого вбачається, що будівлі є
завершеним будівництвом, відповідають
діючим державним будівельним нормам і
правилам, які стосуються даних типів
будівель.

Приватне акціонерне товариство
"Рівне-Борошно", з метою реєстрації за
товариством права власності на вказані
вище будівлі, звернулося із заявами про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень до Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області.

30 січня 2013 року Реєстраційна служба
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області своїми
рішеннями № 179113, № 178715, № 179342 та №179768
відмовила приватному акціонерному
товариству "Рівне-Борошно" у державній
реєстрації права власності на спірні
об'єкти, що розміщені за адресою:
м.Рівне, вул.Біла, 35.

31 січня 2013 року Рівненським міським
відділом Управлінням
Держтехногенбезпеки у Рівненській
області було проведено перевірку
протипожежного стану вищевказаних
будівель, в результаті вказаної
перевірки було встановлено, що згадані
будівлі відповідають вимогам "Правил
пожежної безпеки в Україні", вказане
підтверджується листом Рівненського
міського відділу Управлінням
Держтехногенбезпеки у Рівненській
області № 122 від 31.01.2013 року.

11 лютого 2013 року Державною екологічною
інспекцією у Рівненській області було
проведено перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства на
вищевказаних будівлях в результаті
чого встановлено, що порушень вимог
природоохоронного законодавства при
експлуатації вищевказаних будівель не
виявлено, вказане підтверджується
актом перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства
Державної екологічної інспекції у
Рівненській області від 11.02.2013 року.

12 лютого 2013 року Головним управлінням
Держсанепідемслужби в Рівненській
області було проведено перевірку
дотримання вимог санітарного
законодавства на згаданих вище
будівлях в результаті чого було
встановлено, що вказані будівлі
відповідають вимогам санітарного
законодавства, вказане
підтверджується актом перевірки
дотримання санітарного законодавства
Головного управління Держепідемслужби
в Рівненській області від 12.02.2013 року.

Надаючи правову кваліфікацію спірним
правовідносинам, колегія суддів
враховує наступне.

Згідно ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу
України, ч.2 ст.20 Господарського кодексу
України, кожен суб'єкт господарювання
має право на захист своїх прав та
законних інтересів шляхом визнання
права.

Способом захисту цивільних прав та
інтересів може, зокрема, бути визнання
права. Згідно із ст.392 ЦК України
власник може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За правилами ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно набувають ознак
самочинного будівництва, якщо вони:
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм та правил. Особа, яка здійснює
самочинне будівництво, не набуває
права власності на нього.

При цьому, частини 3 та 5 ст. 376 ЦК України
передбачає можливість легалізації
самочинного будівництва шляхом
визнання права власності на такий
самочинно збудований об'єкт, якщо: при
будівництві на земельній ділянці, що не
була відведена для такої мети,
порушнику в подальшому надано земельну
ділянку під уже збудоване майно; на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки при відсутності
порушення цим прав інших осіб.

Відтак, порядок набуття права
власності на самочинне будівництво
передбачений ст. 376 ЦК України, яка є
спеціальною нормою в регулюванні таких
правовідносин, оскільки унормовує
відносини, що виникають у тих випадках,
коли загальний порядок будівництва був
порушений, а будівництво нерухомого
майна здійснювалось з вчиненням
порушень, внаслідок чого набуло ознак
самочинного будівництва. Тобто, право
власності на самочинно побудовані
об'єкти набувається не в загальному
порядку, а в спеціальному - на підставі
рішення суду, прийнятого у
відповідності до вимог ст. 376 ЦК
України. Ця норма є спеціальною у
застосуванні до спірних правовідносин,
оскільки не пов'язується з приписами
ст. 331 ЦК України. В той же час, визнання
права власності на самочинне
будівництво в даному випадку, з
урахуванням характеристик
здійсненного будівництва, жодним чином
не позбавляє власника законодавчо
встановленого обов'язку введення
об'єкту в експлуатацію.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України у справі №904/2593/13 від 09.04.2014р..

У зв`язку з вищевикладеним, судом
апеляційної інстанції не приймаються
до уваги заперечення третьої особи
викладені в письмових поясненнях
№01-20/1297 від 23.04.2014р..

Як роз`яснено в п. 16 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. № 6 "Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)" позов особи, яка
самочинно збудувала нерухоме майно на
земельній ділянці, власником або
користувачем якої є інша особа, про
визнання права власності на цю
нерухомість може бути задоволено судом
на підставі частини третьої статті 376
ЦК, якщо буде встановлено, що власник
або користувач земельної ділянки не
заперечує проти цього, будівництво не
порушує права інших осіб і відповідає
будівельним, архітектурним,
санітарним, екологічним та іншим
нормам і правилам, державним
стандартам.

Абзацом 2 пункту 14 вказаної постанови
Пленуму передбачено, що відсутність
заперечень власника проти визнання
права власності на нерухоме майно за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво, чи визнання такого позову
має бути обґрунтовано відповідними
доказами, що підтверджують право на
вчинення таких процесуальних дій,
зокрема, договорами купівлі продажу
земельної ділянки, оренди, міни.

Доказами у справі підтверджено, що
позивач є законним користувачем
земельної ділянки, відповідно до
укладеного між сторонами договору
оренди земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджено, що
об'єкти самочинного будівництва
збудовано за умов додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних, пожежних норм,
про що свідчать наявні в матеріалах
справи висновки компетентних органів
на земельній ділянці, що виділена у
відповідності до вимог законодавства.

Відповідач не заперечив проти
задоволення позову, що свідчить про
його згоду на проведення забудови на
орендованій ділянці та не порушує його
права.

При вирішенні спору судом апелянтом не
доведено, а судом не встановлено
порушення самочинним будівництвом
прав інших осіб.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судова колегія дійшла висновку, що суд
першої інстанції повно з'ясував
обставини справи і дав їм правильну
юридичну оцінку. Тому суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення місцевого
господарського суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника
прокурора м. Рівне на рішення
господарського суду Рівненської
області від 26.03.13 р. у справі № 918/222/13-г -
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу №918/222/13-г повернути до
господарського суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Мельник О.В.

Суддя
Грязнов В.В.