номер провадження справи 12/39/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014
Справа № 908/1121/14

Суддя Господарського суду Запорізької
області Смірнов О.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
господарського суду справу № 908/1121/14

за позовом: Державного підприємства
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат", м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Завод
напівпровідників", м. Запоріжжя

про стягнення 135290,53 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Криворучко О.Г.,
довіреність № 83 від 25.12.13 р.

від відповідача - Гребенюк Т.В.,
довіреність № 21/12-юр від 02.04.14 р.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" звернулося до Господарського
суду Запорізької області з позовною
заявою до Приватного акціонерного
товариства "Завод напівпровідників"
про стягнення заборгованості в сумі
135290,53 грн. за договором на
транспортування технічної води № 11/391
від 17.02.2011 року.

Відповідач у справі - Приватне
акціонерне товариство "Завод
напівпровідників" надав суду
клопотання, відповідно до приписів ст.
121 ГПК України, в якому позовні вимоги
визнає в повному обсязі та просить з
огляду на складне фінансове становище
товариства відстрочити виконання
рішення суду в даній справі строком на
шість місяців.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та наполягав на їх
задоволенні, проти клопотання про
надання відстрочки виконання рішення
суду заперечив.

Безпосередньо в судовому засіданні
представник відповідача підтримав
клопотання про надання відстрочки
виконання рішення суду.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до
уваги доводи позивача та пояснення
відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 17.02.2011 року між
Державним підприємством "Запорізький
титано-магнієвий комбінат", далі "ДП
ЗТМК", та Приватним акціонерним
товариством "Завод напівпровідників",
далі Споживач, був укладений договір на
транспортування технічної води №
11/391, далі Договір.

До вказаного договору між сторонами у
справі були підписані протокол
розбіжностей від 17.02.2011 року та
протокол узгодження розбіжностей від
13.09.2011 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору "ДП ЗТМК"
зобов'язується здійснювати
транспортування технічної води, в
подальшому «вода», Споживачу на
технічні потреби по трубопроводу, а
Споживач зобов'язується оплачувати
транзит отриманої води на умовах та в
строки, передбачені даним договором.

Умовами п. 1.2. Договору (в редакції
протоколу узгодження розбіжностей від
13.09.2011 року) визначено, що "ДП ЗТМК"
зобов'язується транспортувати воду
Споживачу в кількості 2149,00 тис. м3 за
рік.

Пунктом 2.2.1. Договору передбачений
обов'язок Споживача прийняти воду, яка
транспортується до Споживача по
мережам "ДП ЗТМК" та оплатити послуги за
її транспортування.

Згідно з п. п. 3.1. - 3.3. Договору (в
редакції протоколу узгодження
розбіжностей від 13.09.2011 року) "ДП ЗТМК"
приймає воду на ІІ-ий підйом та
здійснює її транспортування до
фланцевого з'єднання до запорної
арматури, встановленого на
магістральному трубопроводі технічної
води. Транспортування води від ІІ-ого
підйому до вхідної задвижки Споживача
здійснюється згідно умов даного
договору. З моменту передачі води від
ІІ-ого підйому "ДП ЗТМК" до вхідної
задвижки Споживача обов'язки перед
Споживачем за даним договором
вважаються виконаними.

Умовами п. п. 4.1. - 4.4. Договору визначено,
що послуги на транспортування води
оформлюються "ДП ЗТМК" та Споживачем
актом здачі-приймання наданих послуг з
транспортування води. Щомісячно, в
останній день звітного місяця, за
фактом Сторони оформлюють
двосторонній акт, за формою додатка № 1,
який є невід'ємною частиною договору.
Для оформлення зазначеного акту
Споживач зобов'язаний направити до "ДП
ЗТМК" представника. Акти повинні бути
оформлені Сторонами не пізніше 5-го
числа наступного місяця. У випадку
неявки представника Споживача для
підписання акту "ДП ЗТМК" складає
двосторонній акт, який є підставою для
розрахунку сторін. Споживач протягом
2-х (двох) робочих днів з моменту
отримання акта здачі-прийняття наданих
послуг з транспортування води
зобов'язаний повернути "ДП ЗТМК" один
екземпляр оригіналу акта
здачі-прийняття наданих послуг з
транспортування води, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою Споживача. Акт
здачі -приймання наданих послуг з
транспортування води є підставою
розрахунку Споживача з "ДП ЗТМК".

Відповідно до п. 5.1. Договору (в редакції
протоколу узгодження розбіжностей від
13.09.2011 року) за транспортування води
встановлена договірна ціна 665,00 грн. за 1
тис. м3 без ПДВ.

В подальшому, додатковою угодою № 2 від
16.11.2012 року до договору, яка набрала
чинності з 1 грудня 2012 року пункт 5.1.
договору викладено в новій редакції, а
саме: за транспортування води
встановлена ціна 833 грн. за 1 тис. м3 без
ПДВ.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що
орієнтовна сума договору складає 1534245
тис. грн. без ПДВ. При зміні цін на
сировину, матеріали, тарифи,
методології при нарахуванні
собівартості ціни можуть змінюватися.
Змінена ціна на транспортування води
доводиться до відома Споживачу за п'ять
днів до її введення та узгоджується
Сторонами шляхом підписання
додаткової угоди. Споживач
зобов'язується протягом п'яти днів з
моменту отримання повідомлення про
зміну ціни оперативно повідомити "ДП
ЗТМК" про прийняте рішення. В інакшому
випадку Сторони за договором будуть
вважати змінену ціну погодженою. У
випадку отримання "ДП ЗТМК" письмової
відмови Споживача від погодженої ціни,
"ДП ЗТМК" має право припинити
транспортування води до моменту її
погодження, повідомивши про це
Споживача телефонограмою за 3 доби до
відключення.

Згідно з п. п. 6.1., 6.2. Договору Споживач
до 10-го числа звітного місяця
перераховує на поточний банківський
рахунок "ДП ЗТМК" аванс в розмірі 50% від
вартості транспортованої води за
попередній звітний місяць на підставі
авансових рахунків, виданих "ДП ЗТМК" з
врахуванням строку їх дії. Остаточний
розрахунок за фактично транспортовану
воду у звітному місяці здійснюється
Споживачем протягом 5-ти банківських
днів з моменту виставлення рахунку "ДП
ЗТМК". Датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
поточний банківський рахунок "ДП ЗТМК".
При наявності на момент перерахування
грошових коштів простроченої
заборгованості за даним договором,
грошові кошти в першу чергу
спрямовуються на погашення такої
заборгованості. Залишок вільних коштів
після погашення вищезазначеної
заборгованості використовується у
відповідності з призначенням платежу,
зазначеним в платіжному дорученні.

Пунктом 9.2. Договору визначено, що
строк дії договору з 1 січня 2011 року по 31
грудня 2014 року. До переукладання
договору на наступний період сторони
керуються даним договором, якщо одна зі
сторін не повідомить іншій про своє
небажання поновити договір на
наступний період.

Додатковою угодою від 31.12.2013 року
до договору були внесені зміни до п. 9.2.,
а саме його викладено в іншій редакції,
згідно якої строк дії договору
встановлюється з 1 січня 2011 року по 31
грудня 2013 року.

Позивач в позові вказує, що відповідач
у справі не виконав свої зобов'язання
за договором, оскільки не здійснив
оплату наданих послуг з
транспортування води за період:
листопад 2011 року, січень та березень 2012
року, у зв'язку з чим просить стягнути з
відповідача заборгованість за вказані
послуги в сумі 135290,53 грн.

Так, на виконання умов Договору за
період: листопад 2011 року, січень та
березень 2012 року позивач надав, а
відповідач отримав послуги з
транспортування технічної води, що
підтверджується підписаними сторонами
у справі без зауважень та заперечень
актами прийому-передачі наданих
послуг, зокрема:

- актом прийому-передачі наданих послуг
від 30.11.2011 року, згідно якого
відповідачу надані послуги з
транспортування технічної води в
кількості 58,060 тис. м3;

- актом прийому-передачі наданих послуг
від 31.01.2012 року, згідно якого
відповідачу надані послуги з
транспортування технічної води в
кількості 55,087 тис. м3;

- актом прийому-передачі наданих послуг
від 31.03.2012 року, згідно якого
відповідачу надані послуги з
транспортування технічної води в
кількості 56,390 тис. м3.

Разом з тим, на адресу відповідача були
виставлені наступні рахунки-фактури на
оплату наданих послуг на загальну суму
135290,53 грн., а саме:

- рахунок-фактура № Ф-11-603 від 05.12.2011 року
за транспортування технічної води за
період з 01.11.2011 року по 30.11.2011 року на
суму з ПДВ 46331,88 грн.;

- рахунок-фактура № Ф-12-64 від 31.01.2012 року
за транспортування технічної води за
період з 01.01.2012 року по 31.01.2012 року на
суму з ПДВ 43959,43 грн.;

- рахунок-фактура № Ф-12-191 від 31.03.2012
року за транспортування технічної води
за період з 01.03.2012 року по 31.03.2012 року на
суму з ПДВ 44999,22 грн.

Втім, відповідач свої договірні
зобов'язання з оплати наданих послуг за
транспортування технічної води не
виконав, внаслідок чого за ним
рахується борг за період: листопад 2011
року, січень та березень 2012 року в сумі
135290,53 грн., який позивач і намагається
стягнути.

Судом дана належна правова оцінка
правовідносинам сторін. За своєю
правовою природою між сторонами
укладено договір про надання послуг.
Відповідно до вимог Господарського
кодексу України договір вважається
укладеним у випадку досягнення
сторонами умов щодо його предмету,
строку та ціни. Сторони досягли всіх
суттєвих умов відносно вказаного виду
договору, тобто встановили його
предмет, визначили ціну, строк дії
договору, а тому відповідно до вимог ст.
ст. 638, 639, 901 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК
України, він вважається укладеним
згідно частини 7 статті 181 ГК України, а
саме подія, до якої прагнули сторони
відбулася.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Статтею
903 ЦК України встановлено, що якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

В силу загальної норми, передбаченої у
статті 599 ЦК України, та спеціальної
норми, визначеної у частині першій ст.
193 ГК України, суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Втім, ніякі докази
не мають для суду заздалегідь
встановленої сили і оцінюються судом в
розумінні вимог статті 43 ГПК України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт
невиконання з боку відповідача своїх
зобов'язань за договором щодо оплати
наданих послуг за транспортування
технічної води, а наявність
заборгованості в сумі 135290,53 грн.
підтверджується виставленими до
оплати рахунками-фактурами за період:
листопад 2011 року, січень та березень 2012
року. Відповідач визнав наявність
боргу в сумі 135290,53 грн., однак доказів
оплати наданих послуг суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги
Державного підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "Завод напівпровідників"
боргу в сумі 135290,53 грн. обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Розглянувши клопотання відповідача
про надання відстрочки виконання
рішення суду, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для його
задоволення з огляду на наступне.

Так, клопотання відповідача мотивоване
складним фінансовим становищем
товариства, яке обумовлене тим, що з
01.06.2013 року по цей час Приватне
акціонерне товариство "Завод
напівпровідників" знаходиться в
прострої, тобто підприємство майже рік
не працювало, продукція не
виготовлялась та не реалізовувалась, у
зв'язку з чим виконання рішення суду в
даній справі станом на даний момент
вкрай ускладнене. Разом з цим, вказує,
що не відмовляється від своїх
зобов'язань перед позивачем та робить
все можливе для їх скорішого виконання.
В обґрунтування вимог клопотання
відповідач посилається на те, що ним
укладений контракт № 16 від 25.02.2014 року
на поставку великої партії
полікристалічного кремнію, яка буде
здійснюватися в період з вересня по
грудень 2014 року та кошти, які будуть
отримані ним за цим контрактом, будуть
спрямовані на погашення існуючої
заборгованості перед позивачем.

Статтею 121 ГПК України визначено, що при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Законодавець встановлює, що відстрочка
- це відкладення чи перенесення
виконання рішення на новий строк, який
визначається господарським судом.
Наприклад, відстрочка може надаватись
за рішенням, у якому господарським
судом визначено певний строк
звільнення приміщення, повернення
майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

На підтвердження обставин, що
ускладнюють виконання рішення суду
заявник надав суду завірені копії
наказів про введення простою
підприємства та продовження терміну
його дії, а саме: наказ № 870 від 21.05.2013
року «Про затвердження акта простою та
оголошення простою підприємства»,
наказ № 871 від 21.05.2013 року «Про заходи з
подолання простою», наказ № 1698 від
11.09.2013 року «Про продовження дії
наказів № 870 від 21.05.2013 та № 871 від
21.05.2013», наказ № 2033 від 21.10.2013 року «Про
продовження дії наказів № 870 від 21.05.2013
та № 871 від 21.05.2013», наказ № 323 від 19.02.2014
року «Про продовження дії наказів № 870
від 21.05.2013 та № 871 від 21.05.2013». З наданих
документів вбачається, що строк
простою підприємства продовжений до
01.07.2014 року.

Пунктом 7.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" № 9 від 17.10.2012 року визначено,
що господарський суд на підставі
статті 121 ГПК має право за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за власною ініціативою у
виняткових випадках залежно від
обставин справи відстрочити,
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови (далі - рішення), змінити
спосіб та порядок їх виконання.

При цьому пункт 7.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" № 9 від 17.10.2012 року
вказує, що слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо. Разом з
тим, обставини, які повинні бути
встановлені судом щодо надання
відстрочки виконання судового рішення,
мають бути підтверджені відповідними
засобами доказування, а до заяви
повинні бути додані докази щодо
неможливості чи ускладнення виконання
рішення.

Однак, заявником не надано суду
первинних бухгалтерських документів,
зокрема з урахуванням приписів статей
1, 8, 9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", Положення (стандарти)
бухгалтерського обліку: 2 "Баланс"; 10
"Дебіторська заборгованість"; 11
"Зобов'язання"; 5 "Звіт про власний
капітал", які підтверджують його
фінансовий стан та об'єктивну
неможливість виконання ним рішення
суду в даній справі.

Посилання відповідача на факт простою
його підприємства приймаються судом до
уваги з урахування приписів ст. 42 ГК
України.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що заявник, не довів те, що його
підприємство знаходиться у важкому
фінансовому становищі, а також не довів
суду обставин, що ускладнюють
виконання рішення та роблять його
неможливим у строк та встановленим
судом способом. Тому, у задоволенні
заяви відповідача про надання
відстрочки виконання рішення суду у
справі № 908/1121/14 слід відмовити. При
цьому, суд звертає увагу заявника -
Приватного акціонерного товариства
"Завод напівпровідників" на те, що він
не позбавлений права звернутися до
суду знову із відповідною заявою в
порядку ст. 121 ГПК України .

Витрати по сплаті судового збору в сумі
2705,81 грн. покладаються на відповідача у
справі - Приватне акціонерне
товариство "Завод напівпровідників",
відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
22.05.2014 року, згідно частини 2 статті 85
ГПК України, було проголошено
скорочений текст рішення, а саме його
вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 530, 599, 629, 638, 639, 901, 903 ЦК України, ст. ст.
180, 181, 193 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3
ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85, ст. 121 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Державного
підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" до
Приватного акціонерного товариства
"Завод напівпровідників" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Завод напівпровідників",
69600, м. Запоріжжя, вул.
Теплична, буд. 16, , на
користь:

- Державного підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат", 69600,
м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18,
, борг за послуги з
транспортування технічної води в сумі
135290 (сто тридцять п'ять тисяч двісті
дев'яносто) грн. 53 коп., витрати по
сплаті судового збору в сумі 2705 (дві
тисячі сімсот п'ять) грн. 81 коп., видавши
наказ.

Повне рішення складено - 23.05.2014 року

Суддя
О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.