ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 року Справа №
904/10076/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Широбокової Л.П., Пруднікова В.В.

Секретар судового засідання: Сусла Я.Б.

За участю представників сторін:

від позивача: Качура С.А., представник,
довіреність №ЦПХ-15/35 від 23.04.14;

від відповідача: Ковальова Л.Г.,
представник, довіреність №479 від 01.01.14;

від відповідача: Любченко Ю.К.,
представник, довіреність №50 від 01.01.14.

Розглянувши матеріали
апеляційної скарги Державного
підприємства матеріально - технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 11.03.2014р. у справі № 904/10076/13

за позовом Державного підприємства
матеріально - технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач",

до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",

про стягнення 53151,56грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11.03.2014р.
у справі №904/10076/13 (суддя Турчин С.О.) у
позові Державного підприємства
матеріально - технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" до Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" про стягнення 53 151, 56 грн.
відмовлено.

Рішення господарського суду
обґрунтовано тим, що відповідачем
надано належні докази, що
підтверджують отримання вантажу з
недостачею, а тому ДП "Придніпровська
залізниця" правомірно здійснено оплату
виходячи із фактичної кількості
отриманих нафтопродуктів та вугілля.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, позивач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду першої
інстанції та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Вважає, що рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Позивач в апеляційній скарзі зазначає,
що судом першої інстанції не було
враховано доказів, поданих позивачем,
що свідчить про односторонність та
необ'єктивність розгляду справи.
Скаржник зазначає, що відповідно до
комерційних актів та актів про
технічний стан вагону, вантажі прибули
у справних вагонах, із непошкодженими
пломбами відправника, тому здійснення
переваження вантажу було
безпідставним. Вважає, що
господарським судом не враховані
положення ст..А.4, Б.5 Правил ІНКОТЕРМС.

У відзиві на апеляційну скаргу
Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" просить суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення господарського суду - без змін.
Відповідач зазначає, що приймання
продукції на станціях призначення
проводилось у відповідності до вимог
«Інструкції про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпустку
та обліку нафти та нафтопродуктів на
підприємствах та організаціях
України» та умов договору. Розрахунки
проведені за фактично одержану
кількість продукції. Факт недостачі
підтверджується не тільки актами
приймання за формою 5НП, а й
комерційними актами. Крім того,
відповідачем своєчасно були
пред`явлені позивачу претензії з
комерційними актами, проте останні
оскаржені не були, чим позивач визнав
фактично їх дійсність та
правомірність. Вважає, що всі обставини
по справі вказують на те, що недостача
сталась до передачі товару
перевізнику, та він правомірно
акцептував авізо на суму фактично
отриманої продукції.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи та
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.12.2009р. між Державним підприємством
матеріально - технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" (постачальник) та
Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" ( покупець)
був укладений договір №ЦХП-20210.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору,
постачальник зобов'язався поставити, а
покупець прийняти та оплатити
нафтопродукти, названі в подальшому
товар, найменування, марка, ціна і
кількість яких вказуються в
специфікаціях, що є невід'ємними
частинами договору.

Договір вступає в дію з 01.01.2010р. і діє до
31.12.2014р. - в частині поставки товару, а в
частині сплати - до повного її
виконання (пункт 11.4 договору).

До Договору були також укладені
додаткові угоди про внесення змін у
п.п.1.1., 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.3., 4.2., 5.2.,
розділ 12 Договору.

Згідно з п.3.1, п.3.5 договору постачальник
здійснює поставку товару залізничним
або автотранспортом за вантажними
реквізитами покупця на умовах та в
терміни, які вказані в Специфікаціях.
Поставка товару підтверджується
сторонами шляхом підписання акту
прийому-передачі, який покупець
повинен підписати і повернути
постачальнику протягом 5 робочих днів
після його отримання.

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу продукцію
відповідно до квитанцій про приймання
вантажу №5296750, №52957625, №52957626, №52957623,
52957624, №52957627.

За умовами договору поставка продукції
здійснюються на умовах FСА, відповідно
до яких датою поставки продукції
вважається дата передачі товару у
розпорядження перевізника. Оскільки,
спірна продукція була відвантажена
залізничним транспортом, продукція
вважається поставленою з часу передачі
залізниці до перевезення та оформлення
квитанції про приймання вантажу.

Прийом товару за кількістю, який
поставлено в залізничній цистерні,
здійснюється покупцем у порядку,
передбаченому Інструкцією про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти та
нафтопродуктів на підприємствах та
організаціях України від 20.05.2008р.
№281/171/578/155, зареєстрованої
Міністерством юстиції України за
№805/15496 від 02.09.2008р., із
складанням "Акту приймання
нафтопродуктів за кількістю" за формою
№5-НП. У випадку, коли виявлено
недостачу товару, яка перевищує норми
природної втрати та межі відносної
похибки, яка застосовується у разі
нерівноцінних методів вимірювання,
покупець направляє телеграму
постачальнику та вантажовідправнику. У
подальшому копії телеграм
прикладаються до претензійних
матеріалів (пункт 4.3 договору).

При прийманні товару сторонами були
складені акти прийому-передачі про
фактичну кількість отриманого товару,
а саме: №234 від 28.12.10р., №09 від 27.12.10р., №03
від 29.12.10р., акти приймання нафти та
нафтопродуктів за кількістю 5-НП №1068
від 12.12.12р., №№1069 від 14.12.12р., №061 від
14.12.12р., №63 від 12.12.12р., №63А від 13.12.12р.,
№174 від 15.12.12р., в яких підтверджується
нестача товару.

Умови розрахунків за поставлений товар
визначені в розділі 6 договору, для
проведення яких позивач надає
відповідачу рахунок-фактуру, податкову
накладну та сповіщення "авізо" на товар,
який було поставлено відповідачу.
Останній протягом двох днів з дати
отримання документів, які зазначені в
п.6.1 цього договору, здійснює
розрахунки за поставлений позивачем
товар шляхом акцепту сповіщення при
умові фактичного отримання товару, що
відповідає специфікації. При письмовій
домовленості сторін можливі інші форми
розрахунків. Розрахунок за товар
здійснюється відповідно до наказу
Укрзалізниці №329-ЦЗ від 30.04.2004р. "Про
затвердження Порядку розрахунків за
товарно-матеріальні цінності між
ДП"Укрзалізничпостач" і залізницями та
обліку ведення претензійно-позовної
роботи."

Відповідно до положень розділу 6
Договору позивач надав відповідачу
наступні рахунки-фактури: ТОП10-2269 від
22.12.2010, ТОП12-1132 від 10.12.2012, ТОП10-2275 від
18.12.2010 та сповіщення №17764 від 22.12.10, №13132
від 10.12.2012, №17785 від 18.12.2010 на загальну
суму 11850953,81грн.

Відповідачем вказані рахунки-фактури
сплачено у сумі 11797802,25грн., з
посиланням на недостачу вантажу, що
виявлена при прийманні товару за
кількістю на станції призначення, та
оплату фактичної кількості товару.
Вважаючи, що відповідач безпідставно
неакцептував авізо на спірну суму,
позивач звернувся з позовом до суду, в
якому просить зобов'язати його
доакцептувати ці сповіщення.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Як вище встановлено судом, умовами
договору та наказом Укрзалізниці
№329-ЦЗ від 30.04.2004р. передбачено
проведення розрахунків за фактично
отриману кількість товару.

Фактична кількість отриманого товару
підтверджена актами приймання за
кількістю, комерційними актами, які
відповідають ст. ст. 52, 129 Статуту
залізниць України та Правилам
складання актів.

Відповідно до комерційних актів та
актів про технічний стан вагонів, які
знаходяться в матеріалах справи,
вагони та цистерни на станцію
призначення прибули у справному стані,
із справними ЗПУ вантажовідправника,
без ознак доступу до вантажу при
перевезенні. Тобто перевезення було
справним, недостача вантажу виникла не
з вини перевізника, факт недостачі
підтверджено належними доказами. У
відповідності до умов договору
відповідач також своєчасно повідомляв
позивача про встановлення недостачі
дизельного палива при прийнятті та
необхідність прибуття представника
постачальника, що підтверджено копіями
телеграм, а також пред'являв претензії
за понаднормову недостачу дизельного
палива (копії претензій та телеграм
знаходяться в матеріалах справи -
а.с.44-115).

Посилання апелянта на умови поставки
товару та перехід ризиків до покупця з
часу передачі вантажу органу
транспорту як підставу для звільнення
від відповідальності за недостачу
вантажу судом відхиляються, оскільки,
як встановлено судами, відсутні ознаки
втрати вантажу під час перевезення.
Звідси, колегія суддів доходить до
висновку про неправильне визначення
маси вантажу саме вантажовідправником
та недовантаження цистерн до передачі
органу транспорту.

Згідно п.п. 2.2, 2.6.1 Порядку приймання
товарно-матеріальних цінностей від
ЦХП проводиться за кількістю та якістю
згідно інструкції №П-6 від 15.06.65 та №П-7
від 25.04.1966р. Структурний
підрозділ-вантажоодержувач залізниці,
прийнявши продукцію, акцептує 5
екземплярів авізо і передає в галузеву
службу, у підпорядкуванні якої
знаходиться та в служби НХ, НФ, ЦХП та ЦФ
УЗ. Вантажоодержувач акцептує авізо на
суму фактично отриманих ТМЦ за
виключенням нестач згідно складених
рекламацій.

Згідно ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу
України, якщо продавець передав
покупцеві меншу кількість товару, ніж
це встановлено договором
купівлі-продажу, покупець має право
вимагати передання кількості
товару, якої не вистачає, або
відмовитися від переданого товару та
його оплати, а якщо він оплачений, -
вимагати повернення сплаченої за нього
грошової суми.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що відповідач правомірно
недоакцептував вартість
недопоставленого дизельного палива та
здійснив оплату, виходячи із фактичної
кількості отриманої продукції.

На підставі зазначеного, апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
оскільки доводи, викладені в ній не
доведено та не підтверджено належним
чином, а рішення суду першої інстанції
не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства матеріально - технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.03.2014р.
у справі № 904/10076/13 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 02.06.2014
року.

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
Л.П. Широбокова

Суддя
В.В. Прудніков