ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
Справа № 915/465/14

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Кондратовій О.В..,

з участю представників сторін:

від позивача: Зінченко А.Ф., довіреність
від 06.03.14;

від відповідача: представник не
з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 915/465/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВ метал груп"

49000, м. Дніпропетровськ, вул..
Шолом-Алейхема, 5,

до відповідача: Товариство з
обмеженою відповідальністю

"Ді Кор-Буд", 54001, м.
Миколаїв, вул. Радянська, 3/1

про стягнення заборгованості у
розмірі 39 200,97 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АВ метал груп"
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ді Кор-Буд"
заборгованості в сумі 39200,97 грн., з яких
37027,83 грн. сума основного боргу, 464,40 грн.
сума збитків від інфляції , 1388,35 грн.
пені та 320,39 сума 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані
порушенням відповідачем грошового
зобов'язання за договором поставки від
09.08.2013 року за № Н-16 в частині оплати за
поставлений позивачем товар.

Дані позовні вимоги в ході
судового розгляду спору представник
позивача підтримав повністю,
поясняючи, що відповідач свої
зобов'язання за договором поставки від
09.08.2013 року за № Н-16 виконав не в повному
обсязі, тому позивачем додатково на
суму основного боргу було нараховано
суму пені, 3 % річних та збитків від
інфляції.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, яке наявне в матеріалах
справи. Причини неявки повноважного
представника відповідача суду не
відомі. Вимоги ухвали суду не виконав,
відзив по суті заявлених позовних
вимог суду не надав, позов не
спростував.

Судом здійснено усі заходи щодо
повідомлення належним чином
відповідача про дату, час та місце
судових засідань.

При цьому судом враховано, що
відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про вчинення усіх необхідних
дій щодо повідомлення відповідача про
розгляд справи та про достатність у
матеріалах справи документальних
доказів для вирішення спору по суті за
відсутності повноважного представника
відповідача.

Вивчивши матеріали справи суд
дійшов в висновку про задоволення
позову, виходячи з такого:

09 серпня 2013 року між Товариством
з обмеженою відповідальністю «АВ метал
груп» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ді Кор-Буд» було
укладено договір поставки № Н-16, у
відповідності до якого позивач
зобов'язався передати у власність
відповідача металопрокат, а відповідач
прийняти та оплатити товар на умовах,
визначених договором.

Пунктом 2.3 договору сторони
визначили,що строк поставки товару
становить 5 робочих днів з моменту
отримання на поточний рахунок
попередньої оплати 100 %, остаточний
розрахунок - протягом п'яти календарних
днів з дати отримання товару, якщо інше
не обумовлено сторонами у специфікації
та/або рахунку на оплату.

У відповідності до п. 2.5 договору,
прийом товару за кількістю та якістю
здійснюється матеріально
відповідальним представником
відповідача за довіреністю на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, оформленою у відповідності
з вимогами діючого законодавства
України: за кількістю - згідно із
накладною; за якістю - згідно із
супровідними документами, що
посвідчують якість товару, який
поставляється.

Право власності на поставлену
партію товару і ризики загибелі та/або
пошкодження товару переходять від
позивача до відповідача з моменту
передачі-прийому товару в пункті
поставки і засвідчується підписанням
сторонами видаткової накладної. Дата
отримання партії товару відповідачем
вказується у накладній.

Згідно з п. 3.3. договору та з урахуванням
положень додаткової угоди №1 від
16.09.2013р. відповідач зобов'язався
здійснити оплату за товар протягом 5
календарних днів з моменту поставки
товару.

На виконання умов договору та
відповідно до видаткових накладних
№24000693 від 16.12.2013р.; № 24000752 від 23.12.2013р.; №
4000499 від 29.01.2014р.; № 4000700 від 12.02.2014р.,
позивач поставив відповідачу товару
на загальну суму 473836,09 грн., що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків за період з 13.12.2013-01.04.2014, та
за період з 09.08.2013-12.12.2013р. (а.с.36-37)

Відповідач свої зобов'язання за
договорами належним чином не виконав,
оплату за поставлений товар здійснив
частково в сумі 436808,26грн., що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків за період з 13.12.2013-01.04.2014, та
за період з 09.08.2013-12.12.2013р. (а.с.36-37)

Таким чином, розмір заборгованості
відповідача станом на момент розгляду
справи складає 37027,83 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 762 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Позивачем 22.04.2014 р. було подано заяву
про зменшення суми основного боргу до
35027,83 грн., у зв'язку із частковим
погашенням заборгованості
відповідачем у розмірі 2000 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 91 від 07.04.2014 р.

Як наголошено в п. 4.4 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Визнання
боржником претензії кредитора не є
способом припинення зобов'язання і не
свідчить про відсутність спору; особа,
претензія якої визнана боржником,
вправі звернутися до господарського
суду з позовом про стягнення визнаної
суми коштів. Припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
ГПК можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові, а не припинення

З огляду на викладене та виходячи
з того, що відповідачем після порушення
провадження у справі було частково
оплачено суму основного боргу у
розмірі 2000 грн., суд вважає в частині
стягнення з відповідача суми основного
боргу у розмірі 2000,00 грн. провадження у
справі припини на підставі п.1-1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

За таких обставин та оскільки
Товариством з обмеженою
відповідальністю Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ді Кор-Буд"
не виконані зобов'язання за укладеним
сторонами договором, то позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача
основного боргу в сумі 35027,83 грн.
підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3 % річних за просрочку
виконання грошового зобов'язання з
оплати поставленого товару у сумі 320,39
грн. за період з 22.12.2013р.- 01.04.2014р., пені за
період з 22.12.2013р. -01.04.2014р. у сумі 1388,35
грн., інфляційних втрат у розмірі 464,40
грн. за період з 22.12.2013р.-13.03.2014р.,то слід
зазначити наступне.

Дана вимога основана на умовах
укладеного сторонами договору (п.7.1), у
відповідності до якого за порушення
строку оплати за товар, що
поставляється, покупець зобов'язаний
сплатити постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
простроченого платежу, за кожен день
порушення строку.

Статтею 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання,на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України визначено, що штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання, частиною 3 ст.
549 Цивільного кодексу України
визначено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 4 та частиною 6 ст. 231
Господарського кодексу України
передбачено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Таким чином, підлягають
задоволенню повністю й вимоги в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ді Кор-Буд"
грошових коштів у сумі 3 % річних за
просрочку виконання грошового
зобов'язання з оплати поставленого
товару у сумі 320,39 грн. за період з
22.12.2013р.- 01.04.2014р., пені за період з
22.12.2013р. -01.04.2014р. у сумі 1388,35 грн.,
інфляційних втрат у розмірі 464,40 грн. за
період з 22.12.2013р.-13.03.2014р.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Будь - яких доказів того, що
відповідач належним чином і в повному
обсязі виконав свої зобов'язання за
договором, відповідач, у порушення
приписів ст. 33 ГПК України, суду не
надав, тобто не довів безпідставність
позовних вимог, тоді як надані
позивачем докази, як зазначалось вище,
навпаки, підтверджують неналежне
виконання відповідачем вимог договору,
а відтак і обґрунтованість позовних
вимог.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані чинним законодавством,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, п.1-1 ст. 80,
821, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 2000,00 грн. суми
основного боргу.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ді Кор-Буд", 54001,

м.Миколаїв, вул. Радянська, 3/1,
ідентифікаційний код 34510974 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВ метал груп", 49000, м.
Дніпропетровськ, вул.. Шолом-Алейхема, 5,
ідентифікаційний код 36441934, 35027,83 грн..
(тридцять п'ять тисяч двадцять сім грн.
83 коп.) основного боргу, грошових
коштів у сумі 320,39 грн. (триста двадцять
грн. 39 коп. ) - 3 % річних., 464,40 грн.
(чотириста шістдесят чотири грн. 40 коп.)
суму збитків від інфляції, 1388,35 грн.
(тисяча триста вісімдесят вісім грн. 35
коп. ) пені та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1827 грн. (тисяча
вісімсот двадцять сім грн.).

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
С.М.Коваль

Рішення підписано 19.05.2014р.