номер провадження справи 33/29/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014
Справа № 908/1411/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6)

до Публічного акціонерного товариства
"Бердянське підприємство теплових
мереж" (71100, м. Бердянськ Запорізької
області, вул. Мазіна, буд. 65/97)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько
Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Остапенко В.М. -
довіреність № 14-109 від 18.04.2014 р.;

від відповідача: Тодоров І.П. -
довіреність № 1 від 06.05.2014 р. ;

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося
в господарський суд Запорізької
області із позовною заявою про
стягнення з ПАТ "Бердянське
підприємство теплових мереж" суми
286224,59 грн., з яких: пеня в сумі 209545,48 грн.,
3% річних в сумі 44433,21 грн. та втрати від
інфляції в сумі 32245,90 грн.

Обґрунтовуючи позов позивач
посилається на те, що на виконання умов
укладеного між сторонами договору
купівлі-продажу природного газу №
13/3742-БО-13 від 28.12.2012р., позивач протягом
січня - квітня, жовтня-грудня 2013 р.,
поставив відповідачу природний газ на
загальну суму 24091806,41 грн. За отриманий
природний газ відповідач розрахувався
несвоєчасно. За порушення строку
виконання грошового зобов'язання, на
підставі п. 7.2 Договору відповідачу
нараховано суму 209545,48 грн. пені та на
підставі ст. 625 ЦК України суму 44433,21 грн.
3% річних і суму 32245,90грн. втрат від
інфляції.

Посилаючись на приписи статей 11-16, 258, 525,
526, 530, 611, 625, 712 Цивільного Кодексу
України, ст.ст. 193, 216, 217, 231, 264, 265
Господарського кодексу України та
умови договору купівлі-продажу
природного газу № 13/3742-БО-13 від 28.12.2012 р.,
позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 28.04.2014 р.
позовну заяву ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» прийнято до розгляду та
порушено провадження у справі
№ 908/1411/14. Справу призначено до розгляду
на 20.05.2014 р.

Відповідач у письмовому відзиві не
погодився із розрахунком пені та 3%
річних. Вказав, що за проведеними ним
контррозрахунками розмір 3% річних
повинен становити 42665,96 грн., а розмір
пені - 201193,34 грн.

В судовому засіданні представники
сторін підтримали доводи позовної
заяви та відзиву на неї у повному
обсязі.

Крім того, представник відповідача в
судовому засіданні звернувся до суду
із письмовим клопотанням (вих. № 1409 від
19.05.2014 р.) про зменшення розміру пені до
10%. Клопотання мотивоване тим, що 75%
споживачів відповідача складають
бюджетні організації. Недостатня
ступінь їх фінансування призводить до
несвоєчасних розрахунків із
підприємством - відповідача, що
негативно впливає на фінансовий стан
останнього. Незважаючи на вказану
обставину, відповідач станом на момент
звернення позивача із позовом до суду
повністю сплатив суму основної
заборгованості за договором № 13/3742-БО-13
від 28.12.2012р. За змістом ч.3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки повинен бути
зменшений, оскільки позивачу з боку
відповідача не завдано збитків,
спричинених несвоєчасної оплатою
заборгованості за спожитий газ.
Посилаючись також на норми ст. 233 ГК
України, ст. 83 ГПК України просить
клопотання задовольнити. До клопотання
відповідачем надані докази: Баланси
(Звіти про фінансорвий стан)
підприємства станом на 31.12.2013р., Звіт
про фінансові результати (Звіт про
сукупний дохід) за 2013рік, Звіти про
розрахунки за спожиту теплову енергію
за 2013рік.

За клопотанням представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 20.05.2014 р. прийнято
і оголошено на підставі ст. 85 ГПК
України вступну і резолютивну частини
судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 28.12.2012 р.
між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(Продавцем, позивачем у справі) та ПАТ
"Бердянське підприємство теплових
мереж" (Покупцем, відповідачем у
справі) було укладено договір №
13/3742-БО-13 купівлі-продажу природного
газу (надалі - Договір), за умовами якого
Продавець зобов'язався передати у
власність Покупцю у 2013 році природний
газ для виробництва теплової енергії,
яка споживається бюджетними
установами, організаціями та іншими
споживачами, а Покупець зобов'язався
прийняти та оплатити газ на умовах
цього Договору (п. 1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору Продавець
передає Покупцеві з 01 січня 2013 р. по 31
грудня 2013 р. газ в обсязі до 7601 тис. м3.

Згідно із п. 3.1 Договору Продавець
передає Покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
Покупця. Право власності на газ
переходить від Продавця Покупцю в
пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
Покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність, пов'язану з
правом власності на газ.

Приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця (п. 3.3
Договору).

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, Покупець
зобов'язується надати Продавцеві
підписані та скріплені печатками
Покупця та газорозподільного
(газотранспортного) підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, в якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути Покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій форму
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між Сторонами.

Ціна газу узгоджена сторонами в
розділі 5 Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі невиконання Покупцем умов пункту
6.1 умов цього Договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Згідно із п. 9.3 Договору строк, у межах
якого Сторони можуть звернутися до
суду з вимогою про захист своїх прав за
цим Договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 років.

Як вбачається із матеріалів справи, за
період: січень - квітень,
жовтень-грудень 2013 р., включно,
позивачем відповідачу було поставлено
природний газ на загальну суму 24091806,41
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу:
від 31.03.2013 р. на суму 5222850,52 грн., від
31.03.2013 р. на суму 4360881,54 грн., від 31.03.2013 р.
на суму 4279082,07 грн., від 30.04.2013 р. на суму
907243,75 грн., від 31.10.2013 р. на суму 1618248,17
грн., від 30.11.2013 р. на суму 2637343,65 грн., від
31.12.2013 р. на суму 5066156,71 грн., які
підписані повноважними представниками
сторін та засвідчені печатками обох
підприємств.

Відповідач за поставлений позивачем
природний газ розрахувався у повному
обсязі, але з порушенням строків,
встановлених Договором, що
підтверджується Довідкою по операціям
за Договором (арк. справи 29-31).

Позовні вимоги про стягнення з ПАТ
"Бердянське підприємство теплових
мереж" суми 286224,59 грн., з яких: пеня в
сумі 209545,48 грн., 3% річних в сумі 44433,21 грн.
та втрати від інфляції в сумі 32245,90 грн.,
стали предметом судового розгляду у
даній справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини…
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174
Господарського кодексу України, згідно
з якою господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають,
зокрема, з господарського договору та
інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно у власність другій
стороні (покупцю), а покупець приймає
або зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами склалися господарські
відносини на підставі укладеного ними
Договору, який породив взаємні
обов'язки: обов'язком позивача стало
передання відповідачу природного газу,
а обов'язком відповідача - прийняття
газу і оплата його вартості на умовах,
визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 статті 193
ГК України).

За приписами статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать долучені до матеріалів
справи копії Актів приймання-передачі
природного газу, позивач належним
чином виконав свої договірні
зобов'язання - передав відповідачу
природний газ на загальну суму 24091806,41
грн.

Проте, відповідач у визначені
Договором строки оплату отриманого
природного газу у повному обсязі не
здійснив.

Долученою до матеріалів справи
Довідкою по операціям за Договором
підтверджується несвоєчасна оплата
відповідачем отриманого природного
газу.

Отже, відповідач не виконав своє
зобов'язання щодо своєчасної оплати
отриманого природного газу, чим
порушив умови Договору та вимоги
чинного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтею 625
Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин, враховуючи
встановлений факт несвоєчасного
виконання відповідачем грошових
зобов'язань, вимоги про стягнення з
нього 3% річних в сумі 44433,21грн. та втрат
від інфляції в сумі 32245,90грн., заявлені
позивачем обґрунтовано, а тому
задовольняються у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в ст.ст.
216, 230, 231 Господарського кодексу
України.

Так, ст. 216 ГК України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України встановлено:
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» (далі -
Закон) платники коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню у розмірі,
що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 Закону
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Вимога про стягнення пені заявлена
позивачем на підставі п. 7.2 Договору,
яким передбачено, що у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1
умов цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

До того ж, в пункті 9.3 Договору
Сторонами узгоджено, що строк, у межах
якого Сторони можуть звернутися до
суду з вимогою про захист своїх прав за
цим Договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 років.

Оскільки відповідачем не виконувались
своєчасно та належним чином
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого за Договором газу,
позивачем нарахована до сплати пеня.

В даному випадку, факт порушення
відповідачем умов Договору щодо
строків оплати підтверджується
матеріалами справи та відповідачем не
заперечується.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
доведеність факту порушення
відповідачем строків оплати за
Договором, умови Договору та приписи
чинного законодавства, суд вважає, що
вимога про стягнення з відповідача
суми 209545,48 грн. пені заявлена позивачем
обґрунтовано.

При цьому, не знаходять свого
підтвердження доводи відповідача щодо
невірного розрахунку позивачем суми
пені та суми 3% річних. Правильність
здійсненого позивачем розрахунку пені
та 3% річних перевірено судом за
допомогою юридичної
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство» та визнано вірним.

Разом з тим, 20.05.2014 р. до господарського
суду Запорізької області від ПАТ
"Бердянське підприємство теплових
мереж" надійшло письмове клопотання
(вих. № 1409 від 19.05.2014 р.) про зменшення
розміру пені до 10 %. Дане клопотання
відповідач обґрунтовує тим, що
несвоєчасна сплата бюджетними
установами (спричинена недостатністю
фінансування з бюджету) за спожиту
теплову енергію не надала можливість
підприємству своєчасно проводити
розрахунки за газ по Договору. Згідно
балансу підприємства - відповідача,
станом на 31 грудня 2013 р. кредиторська
заборгованість відповідача становить
більше 55090 тис. грн., в той же час
дебіторська заборгованість складає 25246
тис. грн., а збитки від провадження
господарської діяльності станом на
31.12.2013 року становлять більше 7112 тис.
грн. Постійна наявність заборгованості
бюджетних організацій та інших
споживачів за теплову енергію перед
відповідачем за період: січень 2013 р. -
лютий 2014 р. підтверджується звітами про
розрахунки за спожиту теплову енергію,
які щомісяця подавалися до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг відповідно до
постанови НКРЕ від 14.04.2011 № 606. Так,
заборгованість за поставлену теплову
енергію на кінець відповідного місяця
становила: січень 2013 р. - 10276,5 тис. грн.;
лютий 2013 р. - 7359,7 тис. грн., березень 2013 р.
- 6697,2 тис. грн., квітень 2013 р. - 4189,3 тис.
грн., травень 2013р. - 3574,7 тис. грн., червень
2013р. - 3409,5 тис. грн., липень 2013 р. - 3288,8 тис.
грн., серпень 2013 р. - 3728,5 тис. грн.,
вересень 2013 р. - 2876,4 тис. грн., жовтень 2013
р. - 4854,4 тис. грн., листопад 2013 р. - 6663,4 тис.
грн., грудень 2013 р. - 6563,9 тис. грн., січень
2014 р. - 9455,8 тис. грн., лютий 2014 р. - 11307,1 тис.
грн. Отже, неспроможність відповідача
своєчасно оплачувати за спожитий газ
викликана недостатністю обігових
коштів в період січень 2013 р. - лютий 2014
р., внаслідок затримок в оплаті в т.ч.
бюджетними організаціями перед
відповідачем.

Присутній у судовому засіданні
представник позивача проти клопотання
відповідача про зменшення пені
заперечив. Вказав, що Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
також перебуває у тяжкому фінансовому
стані. Надав Баланс (Звіт про
фінансовий стан) на 31.12.2013 р. та Звіт про
фінансові результати (Звіт про
сукупний дохід) за 2013 рік. Зауважив, що
основним видом діяльності позивача є
закупівля та постачання природного
газу на території України. Позивач є
гарантованим постачальником та не може
відмовитись від постачання природного
газу споживачам, а отже законодавчо
зобов'язаний надавати споживачам
природний газ, незалежно від свого
фінансового становища, наявності чи
відсутності заборгованості
контрагентів. Водночас, у свою чергу
має обов'язок щодо своєчасного
розрахунку за закуплений природний газ
з газодобувними підприємствами та
іншими контрагентами. Несвоєчасність
розрахунків за поставлений природний
газ споживачів (у тому числі
відповідача), і як наслідок - нестача
коштів, тягне за собою заборгованість
перед газопостачальними
підприємствами відповідно до
договорів, які передбачають жорсткі
санкції (як то - штраф, пеня) за
прострочення оплат.

Слід зазначити, що вирішуючи питання
щодо стягнення неустойки суд враховує
фактичні обставини справи: причини
неналежного виконання зобов'язання
відповідачем (викликані несвоєчасними
розрахунками його контрагентів, 75% з
яких складають бюджетні організації),
повне погашення відповідачем
основного боргу перед позивачем -
станом на момент звернення позивача із
позовом до суду, майновий стан сторін
та відзначає наступне.

Статті 614 Цивільного кодексу України, 218
Господарського кодексу України
передбачають, що особа за невиконання
або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності).

Частиною 3 ст. 551 ЦК України,
встановлено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Аналогічне положення
міститься і в ст. 233 ГК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
№ 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

В даному випадку, з умов Договору
слідує, що газ, який постачається за цим
Договором, використовується Покупцем
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

З балансу ПАТ "Бердянське підприємство
теплових мереж" вбачається, що станом
на 31 грудня 2013 р. кредиторська
заборгованість відповідача становить
більше 55090 тис. грн., дебіторська
заборгованість складає 25246 тис. грн., а
збитки від провадження господарської
діяльності станом на 31.12.2013 року
становлять більше 7112 тис. грн. Звіти
відповідача про розрахунки за спожиту
теплову енергію, які подавались
відповідачем до Національної комісії
регулювання електроенергетики
України, свідчать, що заборгованість
бюджетних організацій за поставлену
теплову енергію на кінець відповідного
місяця становила: січень 2013 р. - 7983,4 тис.
грн., інші споживачі - 2293,1 тис. грн.;
лютий 2013 р. - 4883,3 тис. грн., інші
споживачі - 2476,4 тис. грн.; березень 2013 р. -
4396,7 тис. грн., інші споживачі - 2300,5 тис.
грн.; квітень 2013 р. - 2290,4 тис. грн., інші
споживачі - 1898,9 тис. грн.; травень 2013р. -
1862,0 тис. грн., інші споживачі - 1712,7 тис.
грн.; червень 2013 р. - 1743,1 тис. грн., інші
споживачі - 1666,4 тис. грн.; липень 2013 р. -
1637,6 тис. грн., інші споживачі - 1651,2 тис.
грн.; серпень 2013 р. - 2066,3 тис. грн., інші
споживачі - 1662,2 тис. грн.; вересень
2013 р. - 1203,4 тис. грн., інші споживачі - 1673,0
тис. грн.; жовтень 2013 р. - 2971,6 тис. грн.,
інші споживачі - 1882,8 тис. грн.; листопад
2013 р. - 4736,1 тис. грн., інші споживачі - 1927,3
тис. грн.; грудень 2013 р. - 4299,7 тис. грн.,
інші споживачі - 2264,2 тис. грн.; січень 2014
р. - 6902,8 тис. грн., інші споживачі - 2553,0
тис. грн.; лютий 2014 р. - 8714,8 тис. грн., інші
споживачі - 2592,3 тис. грн. Таким чином, з
даних звітів вбачається, що
заборгованість бюджетних установ
перед ПАТ "Бердянське підприємство
теплових мереж" займає значний
відсоток від загальної суми
заборгованість серед споживачів за
спожиту теплову енергію, яка
постачається ПАТ "Бердянське
підприємство теплових мереж".

Відповідно до звіту про фінансові
результати за 2013 рік НАК "Нафтогаз
України" збиток позивача становить
12521324 грн.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України,
встановлено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Аналогічна норма
передбачена ст 233 ГК України. При цьому
суд зауважує на відсутність факту
спричиненення позивачу збитків
внаслідок несвоєчасної сплати
відповідачем заборгованості за
спожитий газ, що свідчить про
можливість зменшення неустойки у
вигляді пені. Крім того, суд зауважує,
що затримка платежів з боку
відповідача відбувалась переважно
протягом 15 - 30 днів, тобто мала
нетривалий характер.

Таким чином, зважаючи на особливості
здійснення господарської діяльності у
сфері постачання та реалізації
енергоносіїв та законодавчо
обумовлену специфіку взаємовідносин
між суб'єктами, що здійснюють
господарську діяльність в
енергетичній галузі, неможливість
самостійно впливати на своєчасність
розрахунків за природний газ,
приймаючи до уваги майновий стан обох
сторін, суд вважає за можливе
задовольнити клопотання відповідача
частково і застосувати ч.3 ст. 551 ЦК
України, ст. 233 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 83
ГПК України та зменшити розмір пені, що
підлягає стягненню з відповідача до
суми - 100000,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги
задовольняються частково, в іншій
частині позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 49 ГПК
України витрати зі сплати судового
збору у сумі 5724,49 грн. покладаються на
відповідача, оскільки спір виник
внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Бердянське
підприємство теплових мереж" (71100, м.
Бердянськ Запорізької області, вул.
Мазіна, буд. 65/97, код ЄДР 05541120, рахунки в
установах банку не відомі) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, код ЄДР 20077720, рахунок
№ 1 АТ «Ощадбанк», МФО 300465) суму
100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. пені, суму 44433
(сорок чотири тисячі чотириста
тридцять три) грн. 21 коп. 3% річних, суму
32245 (тридцять дві тисячі двісті сорок
п'ять) грн. 90 коп. втрат від інфляції та
суму 5724 (п'ять тисяч сімсот двадцять
чотири) грн. 49 коп. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та
підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК
України 23.05.2014 р.

Суддя
М.В. Мірошниченко