ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" травня 2014 р.Справа № 916/1691/14

За позовом: комунального підприємства
"Іллічівськводоканал"

до відповідача: державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт"

про зобов'язання укласти додаткову
угоду

Суддя Цісельський О.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Поведик Т.П., довіреність
№6/01 від 03.01.2014р.

Від відповідача: Перейма Д.О.,
довіреність №133 від 25.12.2013р.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні оголошувалась
перерва з 19.05.2014р. до 14 год.00 хв. 26.05.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, комунальне
підприємство "Іллічівськводоканал"
звернувся до господарського суду
Одеської області із позовом до
державного підприємства "Іллічівський
морський торговельний порт" в якому
просить суд зобов'язати державне
підприємство "Іллічівський морський
торговельний порт" укласти додаткову
угоду до договору про водопостачання
та водовідведення від 25.08.2009р. №143/596-о в
редакції комунального підприємства
"Іллічівськводоканал", в якій пункт 4.5.
Розділу 4 Договору "Відповідальність"
викласти наступним чином:

"4.5. За порушення Абонентом строків
виконання грошового зобов'язання
стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка
вартості наданих Водоканалом послуг, з
яких допущено прострочення виконання
за кожний день прострочення, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної суми платежу
(ст.231Господарського кодексу України)".

Ухвалою господарського суду від
08.05.2014р. позовну заяву (вх.№1703/14)
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі та справу
призначено до розгляду в судовому
засіданні.

Представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримує та просить суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені
позивачем позовні вимоги не визначає
та просить суд відмовити у їх
задоволенні в повному обсязі, з підстав
викладених у відзиві на позов (вх.№12963/14
від 20.05.2014р.).

В процесі розгляду справи
представниками сторін були надані
додаткові докази, які судом були
оглянуті у судових засіданнях та
долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представників відповідача,
суд встановив:

25 серпня 2009 р. між комунальним
підприємством "Іллічівськводоканал"
(Водоканал) та державним підприємством
"Іллічівський морський торговельний
порт" (Абонент) було укладено договір
про водопостачання та водовідведення
№143596, згідно умов п.1 якого Водоканал
надає послуги з водопостачання на
об'єкти Абонента, а також з приймання
господарсько-побутових та виробничих
стоків (надалі стоків).

У відповідності до п.1.3. Договору
Абонент своєчасно сплачує надані йому
послуги водопостачання та
водовідведення, експлуатує та утримує
водопровідні і каналізаційні мережі,
прилади та пристрої на них в належному
стані згідно з Правилами, що зазначені
в п.2.1. даного Договору та діючим
законодавством.

Пунктами 3.1., 3.2. Договору облік спожитої
води здійснюється за показниками
засобів обліку води, стоки - згідно
засобу обліку або 100 % від обсягу
водокористування, встановлених на
об'єктах Абонента. Оплата послуг
водокористування та водовідведення
здійснюється щомісяця до 5 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок Водоканалу.
Абонент сплачує Водоканалу додаткову
кількість стічних вод, що надходять до
каналізаційних мереж через дощову
каналізацію у період дощів та
сніготанення, згідно виконаних
розрахунків та виставлених рахунків.
Розрахунок виконується щомісяця на
підставі інформації Абонента:

- площа земельної ділянки, що
знаходиться під будівлями та
спорудами__________;

- площа земельної ділянки з
твердим покриттям_______________;

- наявність дощової каналізації на
території підприємства_______________(так або
ні);

а також інформації гідрометеослужби
про кількість опадів, що випали.

Умовами п.3.3. Договору визначено, що
оплата здійснюється згідно з тарифами,
затвердженими діючим законодавством у
встановленому порядку. На момент
укладення Договор діють наступні
тарифи: водопостачання 10,02 грн. за 1 м3
водовідведення 4,12 грн. за 1 м3. При
наявності у Абонента відомчого житла
оплата послуг водопостачання для
населення здійснюється по тарифам:

водопостачання 2.88 грн. 1 м3
водовідведення 1,13 грн. 1 м3.

У разі зміни тарифів, діючих на момент
укладення Договору, оплата абонентами
наданих їм послуг здійснюється за
новими тарифами з моменту їх введення,
без змін інших умов договору. Відомості
про зміну діючих тарифів Абонент
отримує через засоби масової
інформації (пресу, телебачення, радіо).

У відповідності до п.п.4.1., 4.2. Договору
при несплаті, а також при несвоєчасній
сплаті за надані послуги
водопостачання, невиконання приписів
Водоканалу, об'єкти Абонента
відключаються від системи
водопостачання. Позовна давність для
стягнення неустойки встановлюється
строком в 1 (один) рік.

Згідно п.п.4.3., 4.4., 4.5. Договору загальний
строк позовної давності по вимогам,
пов'язаним з невиконанням умов даного
Договору, встановлюється строком в 3
(три) роки. У разі скидання стоків,
якість яких перевищує межі допустимих
концентрацій, викладених в паспортній
характеристиці очисних споруд ДП
"ІМТП", які виконують очищення стоків,
Абонент сплачує Водоканалу рахунки, що
виставлені згідно "Правил приймання
стічних вод". У разі ненадання
Абонентом щомісячних відомостей про
водокористування та водовідведення
більше ніж 2 місяці, Водоканал
виставляє рахунки згідно пропускної
здатності труб водопровідних вводів з
подальшим припиненням постачання води.

Договір діє з 25.08.2009р. до 25.08.2010р.
Подальше продовження Договору
оформлюється одним з наступних шляхів:

- укладення додаткової угоди у
разі необхідності, з внесенням
відповідної позначки у даний договір;

- у разі, якщо сторони не
заперечують відносно продовження дії
даного Договору, вважати останній
продовженим щорічно на тих же умовах
(п.7.3. Договору).

Додатковою угодою №1 від 11.09.2012р.
сторони погодили внесення змін до
розділу 8 договору про надання послуг
водопостачання та водовідведення.

Додатковою угодою від 31.12.2013р. сторони
погодили продовження строку дії
договору про надання послуг
водопостачання та водовідведення до
31.12.2013р.

Як зазначає, позивач, він звернувся до
відповідача з пропозицією укласти
додаткову угоду до договору про
надання послуг водопостачання та
водовідведення, якою доповнити розділ 4
Договору п.4.5.:"За порушення Абонентом
строків виконання грошового
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості наданих
Водоканалом послуг, з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної суми платежу
(ст.231Господарського кодексу України)".

Відповідач, не погодившись із
запропонованою редакцією п.4.5. за
додатковою угодою, 07.04.2014р. звернувся до
позивача з листом (вих.№145/081-20),
відповідно до якого запропонував
позивачу укласти зазначену додаткову
угоду з врахуванням протоколом
розбіжностей до цієї додаткової угоди,
виклавши п. 4.5. наступного змісту:"За
порушення Абонентом строків виконання
грошового зобов'язання стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми заборгованості".

Отже, з врахуванням вищенаведених
обставин, позивач не погодившись із
запропонованою редакцією відповідача
п.4.5. додаткової угоди звернувся до
господарського суду Одеської області
із даним позовом, за захистом своїх
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Частини 1, 4 ст. 202 ЦК України визначають,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч.3 ст.179 ГК України укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.187 ГК України спори,
що виникають при укладанні
господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом, розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суд у разі якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
договору.

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України,
договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Крім того, ст.641 ЦК України передбачає,
що пропозиція укласти договір має
містити істотні умови договору і
виражати намір особи, яка її зробила,
вважати себе зобов'язаною у разі її
прийняття.

Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 Цивільного
кодексу України договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Одним із загальних принципів
законодавства є принцип свободи
договору, який знайшов своє
відображення у ст.3 та 627 ЦК України.
Свобода договору вимагає й вільне
визначення сторонами його умов, де
фіксуються взаємні права та обов'язки
сторін. Учасники цивільних
правовідносин за власним розсудом
вступають у договірні відносини,
виходячи із певних обставин свого
життя або господарювання, і тим самим
вибирають ті чи інші засоби реалізації
своїх інтересів, якими є суб'єктивні
цивільні права та кореспондуючи їм
обов'язки.

Відповідно до приписів ст.629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Цивільне законодавство базується на
принципі обов'язкового виконання
сторонами зобов'язань за договором.

За загальним правилом, закріпленим у ч.1
ст.651 ЦК України, зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 652 Цивільного кодексу України
встановлено наступне:

1. У разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

2. Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

4. Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Отже, закон пов'язує можливість
внесення змін до договору
безпосередньо не з наявністю істотної
зміни обставин, а з наявністю чотирьох
умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, при
істотній зміні обставин.

Частинами 5 та 7 ст.181 Господарського
кодексу України визначено, що сторона,
яка одержала протокол розбіжностей до
договору, зобов'язана протягом
двадцяти днів розглянути його, в цей же
строк вжити заходів для врегулювання
розбіжностей з другою стороною та
включити до договору всі прийняті
пропозиції, а ті розбіжності, що
залишились неврегульованими, передати
в цей же строк до суду, якщо на це є
згода другої сторони.7. Якщо сторона,
яка одержала протокол розбіжностей
щодо умов договору, заснованого на
державному замовленні або такого,
укладення якого є обов'язковим для
сторін на підставі закону, або сторона -
виконавець за договором, що в
установленому порядку визнаний
монополістом на певному ринку товарів
(робіт, послуг), яка одержала протокол
розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач обґрунтовуючи позовні вимоги
та необхідність укладення додаткової
угоди саме в його редакції, посилається
на ч.3 ст.1 Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій", де визначено,
що за несвоєчасні розрахунки за
спожиті комунальні послуги сплачують
пеню в розмірі одного відсотка від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення, якщо інший розмір
пені не встановлено угодою сторін, але
не більше 100 відсотків загальної суми
боргу.

При цьому, суд зазначає, що позивач
запропонувавши відповідачу укласти
додаткову угоду - мав наміром
встановити відповідачу
відповідальність за порушення строків
виконання грошового зобов'язання з
посиланням на Закон України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій", а так як,
згаданий закон регулює правовідносини
сторін по нарахуванню пені в частині
несвоєчасних розрахунків саме за
спожиті комунальні послуги, у зв'язку з
чим, суд вважає заявлені позовні вимоги
позивача необґрунтованими та
недоведеними.

Враховуючи вищенаведене, суд
проаналізувавши норми чинного
законодавства, яким регулюються спірні
правовідносини сторін, доходить
висновку щодо відмови позивачу у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові комунального
підприємства "Іллічівськводоканал" -
відмовити повністю.

Рішення господарського суду
набирає чинності в порядку ст.85 ГПК
України.

Повний тест рішення складено
02.06.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.