КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р. Справа№ 910/21932/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

за участю представників:

від заявника: не з'явився;

від боржника: Косар Б.М. (довіреність б/н
від 26.10.2014);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1"

на ухвалу господарського суду
міста Києва від 03.03.2014

у справі № 910/21932/13 (суддя Пасько
М.В.)

за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю "Факторингова

компанія "Кванта"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних

матеріалів №1"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.11.2013
прийнято до розгляду заяву товариства
з обмеженою відповідальністю
"Факторингова компанія "Кванта" про
визнання банкрутом товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів №1".

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.03.2014, з урахуванням
виправлень внесених ухвалою від 11.03.2014,
задоволено заяву товариства з
обмеженою відповідальністю
"Факторингова компанія "Кванта";

накладено арешт на грошові кошти
товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1", що обліковуються на
банківських рахунках згідно переліку,
а також на інших відкритих товариству з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів №1" рахунках у
банківських або в інших
кредитно-фінансових установах, що
будуть виявлені під час проведення
виконавчого провадження, у межах суми в
розмірі 8 820 724,77 грн.;

заборонено власнику майна (органу,
уповноваженому управляти майном)
боржника - Компанії "Натавіль Лімітед"
та боржнику - товариству з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1" приймати рішення щодо
ліквідації, реорганізації боржника та
відчужувати його основні засоби;

заборонено товариству з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1" розпоряджатися
нерухомим майном без згоди суду, який
розглядає справу про банкрутство;

заборонено голові ліквідаційної
комісії товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1" Шияну Миколі
Миколайовичу вчиняти будь-які дії щодо
ліквідації товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1" та реалізації рішення
загальних зборів учасників товариства
з обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів №1" від 28.11.2013 в
частині припинення товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів №1" шляхом
ліквідації.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу.

Скарга мотивована неповним з'ясуванням
місцевим господарським судом обставин,
що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що місцевим
господарським судом неправомірно
прийнято до розгляду заяву товариства
з обмеженою відповідальністю
"Факторингова компанія "Кванта" про
порушення провадження у даній справі
та передчасно вжито заходи щодо
забезпечення вимог кредиторів.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник скаржника
апеляційну скаргу підтримав.

Враховуючи те, що інші учасники
провадження у справі про дату, час та
місце слухання справи повідомлялися
належним чином, колегія суддів вважає
можливим здійснити перегляд рішення
місцевого господарського суду в даній
справі за наявними матеріалами справи
та без участі їх представників.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженої ухвали норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно частини 1 статті 18 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 14.05.1992р. N
2343-XII (в редакції після набрання
чинності з 19.01.2013 внесених змін, далі -
Закон про банкрутство) господарський
суд має право за клопотанням сторін або
учасників справи про банкрутство чи за
своєю ініціативою вжити заходів до
забезпечення вимог кредиторів.

Згідно статті 18 Закону про банкрутство
господарський суд у справі про
банкрутство може вжити наступні заходи
забезпечення: заборонити боржнику
укладати без згоди арбітражного
керуючого (розпорядника майна)
правочини (договори), а також
зобов'язати боржника передати цінні
папери, майно, інші цінності на
зберігання третім особам, вчинити чи
утриматися від вчинення певних дій або
вжити інших заходів для збереження
майна боржника (у тому числі шляхом
позбавлення боржника права
розпорядження його нерухомим майном
без згоди розпорядника майна або суду,
який розглядає справу про банкрутство;
накладення арешту на конкретне рухоме
майно боржника), про що виноситься
ухвала.

У процедурі розпорядження майном за
клопотанням розпорядника майна, сторін
або інших учасників справи про
банкрутство, що містить підтверджені
відомості про перешкоджання
керівником боржника виконанню
повноважень розпорядника майна, а
також про вчинення керівником боржника
дій, що порушують права та законні
інтереси боржника або кредиторів,
господарський суд має право
відсторонити керівника боржника від
посади та покласти виконання його
обов'язків на розпорядника майна. Про
усунення керівника боржника від посади
господарський суд виносить ухвалу.

Згідно частини 1 статті 12 Закону про
банкрутство, ухвалою про прийняття
заяви про порушення провадження у
справі про банкрутство господарський
суд має право вирішити питання про
вжиття заходів щодо забезпечення вимог
кредиторів шляхом заборони власнику
майна (органу, уповноваженому
управляти майном) боржника та боржнику
приймати рішення щодо ліквідації,
реорганізації боржника, а також
відчужувати основні засоби.

За змістом викладених норм
спеціального закону, на стадії
прийняття заяви про порушення справи
про банкрутство, повноваження суду в
частині вжиття заходів до забезпечення
вимог кредиторів обмежено, а належними
та допустимими заходами забезпечення
вимог кредиторів є зокрема заборона
відчуження основних засобів боржника
та прийняття рішення про його
реорганізацію чи ліквідацію.

Місцевий господарський суд наведеного
не врахував, у зв'язку з чим згідно
оскарженої ухвали від 03.03.2014 помилково
вжив заходи до забезпечення вимог
кредиторів у вигляді накладення арешту
на грошові кошти товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів №1" та заборони
голові ліквідаційної комісії
товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1" Шияну Миколі
Миколайовичу вчиняти будь-які дії щодо
ліквідації товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1" та реалізації рішення
Загальних зборів учасників товариства
з обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів №1" від 28.11.2013 в
частині припинення товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів №1" шляхом
ліквідації.

Щодо решти заходів, питання про вжиття
яких за змістом частини 1 статті 12
Закону про банкрутство мало
розглядатися одночасно з винесенням
ухвали про прийняття заяви про
порушення провадження у справі про
банкрутство, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно статей 66, 67 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову (в даному випадку - забезпечення
вимог кредиторів).

Метою вжиття заходів до забезпечення
позову є уникнення можливого порушення
в майбутньому прав та охоронюваних
законом інтересів позивача (кредитора).

При цьому слід враховувати, що заходи
забезпечення, вжиті згідно оскарженої
ухвали суду від 03.03.2014, за своїм
характером не повинні унеможливлювати
фінансово-господарську діяльність
боржника, оскільки його підприємницька
діяльність не припиняється, а
провадження у справі про банкрутство
не порушено.

У вирішенні питання про забезпечення
позову визначальною є оцінка
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів.

З цією метою та з урахуванням загальних
вимог, передбачених статтею 33
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

Матеріали справи не містять доказів
того, що власником майна (органу,
уповноваженому управляти майном)
боржника станом на дату винесення
оскарженої ухвали вчиняються дії,
націлені на відчуження основних
засобів боржника або прийняття рішення
про його реорганізацію чи ліквідацію.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1" таких доказів не надано.

Отже, підстав для вжиття заходів у
вигляді заборони відчуження основних
засобів боржника та приймати рішення
про його реорганізацію чи ліквідацію у
місцевого господарського суду не було.

Колегія суддів враховує, що постановою
відділу державної виконавчої служби
Новокаховського міського управління
юстиції Херсонської області від 23.12.2013
ВП № 38843246 закінчено виконавче
провадження у відношенні товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів №1" у зв'язку із
надісланням виконавчого документа
ліквідатору боржника з підстав
внесення 06.12.2013 до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців рішення від 28.11.2013
компанії «Натавіль Лімітед» про
припинення товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1". Заслуговує на увагу і та
обставина, що прийняття рішення про
ліквідацію товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1" його власником 28.11.2013
стало можливим, оскільки судом
попередньої інстанції одночасно з
винесенням ухвали про прийняття заяви
про порушення провадження у справі про
банкрутство від 18.11.2013 не було вирішено
питання щодо заходів у вигляді
заборони вчинення дій по
реорганізації, ліквідації боржника, як
це передбачено приписами частини 1
статті 12 Закону про банкрутство. Отже,
станом на дату винесення оскарженої
ухвали суду від 03.03.2014 потреба у вжитті
заходів у вигляді заборони приймати
рішення про реорганізацію чи
ліквідацію боржника відпала.

Місцевий господарський суд наведеного
не врахував, у зв'язку з чим згідно
оскарженої ухвали необґрунтовано вжив
заходи до забезпечення вимог
кредиторів за заявою товариства з
обмеженою відповідальністю
"Факторингова компанія "Кванта".

За відсутності підстав для вжиття
заявлених товариством з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія "Кванта" заходів до
забезпечення вимог кредиторів, колегія
суддів доходить висновку про те, що
оскаржена ухвала господарського суду
прийнята з порушенням норм
процесуального права та підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів №1"
задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва
про вжиття заходів до забезпечення
вимог кредиторів від 03.03.2014 у справі №
910/21932/13 скасувати.

Заяву товариства з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія "Кванта" про вжиття заходів до
забезпечення вимог кредиторів
залишити без задоволення.

Справу № 910/21932/13 передати на розгляд
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Л.Л. Гарник

Судді
М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко