ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014 року Справа №
904/464/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого Виноградник О.М. (
доповідач)

суддів: Джихур О.В., Кузнецова В.О.
(зміни у складі колегії суддів на
підставі розпорядження секретаря
судової палати від 28.05.2014р.)

при секретарі: Ревковій Г.О.

Представники сторін:

позивача - Сєрікова М.С., представник,
дов. № 10/02 від 10.02.2014р.;

відповідача - Донець О.Є., представник,
дов. № 5 від 14.01.2014р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства «
Дніпровський металургійний комбінат
ім..Ф.Е.Дзержинського»,
м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25.03.2014
року по справі № 904/464/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Укртехпром
Інвест-Сервіс», м.Запоріжжя

до публічного акціонерного товариства
«Дніпровський металургійний комбінат
ім. Ф.Е.Дзержинського»,
м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області

про стягнення 236 280,51 грн.

В судовому засіданні було
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК
України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 25.03.2014
року у справі № 904/464/14 (суддя Кармазіна
Л.П.) за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Укртехпром
Інвест-Сервіс», м.Запоріжжя до
публічного акціонерного товариства
«Дніпровський металургійний комбінат
ім. Ф.Е.Дзержинського»,
м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області про стягнення 236 280,51 грн. позов
було задоволено частково, стягнуто з
відповідача на користь позивача 194 520,00
грн. основного боргу, 3667,66 грн. - 3% річних
та 3963,75 грн. судового збору, в решті
позову - відмовлено (а.с.78-86).

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області мотивовано
фактом невиконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань по повній та
своєчасній оплаті поставленого товару;
в частині відмови в позові - не
визначенням сторонами в договорі
майнової відповідальності у виді пені
та розміру штрафних санкцій, невірним
розрахунком позивачем інфляційних
втрат та 3% річних; в якості норм
матеріального права господарський суд
послався на ст.ст.4, 173-175, 193, 265
Господарського кодексу України,
ст.ст.525, 526, 549, 551, 625, 629, 655, 663, 666, 692, 712 ЦК
України.

Не погодившись з вищезазначеним
рішенням місцевого господарського
суду, до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою звернувся
відповідач - ПАТ «Дніпровський
металургійний комбінат
ім..Ф.Е.Дзержинського», посилається на
недоведеність обставин, які суд визнав
встановленими, на неповне з`ясування
обставин справи, які мають значення для
її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом не були взяті до
уваги доводи відповідача про те, що
оплата 50% вартості отриманої продукції
(по факту поставки) здійснюється на
підставі виставленого позивачем
рахунку, який відсутній у відповідача,
тобто, у останнього не виникло
обов`язку по сплаті продукції.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
проти її задоволення заперечував,
посилаючись на відповідність
оскаржуваного судового рішення
вимогам закону, матеріалам, обставинам
справи, зазначаючи, що рахунки-фактури
були направлені відповідачеві згідно з
п.3.4 договору, а також рахунок на оплату
був направлений відповідачу при
розгляді справи в суді першої
інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду Дніпропетровської
області, дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, вислухав пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
слід змінити на підставі п.3 ч.1 ст.104 ГПК
України, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 06.10.2011р. між ТОВ «Укртехпром
Інвест-Сервіс» м.Запоріжжя
(«продавець» за договором, позивач по
справі) та ПАТ «Дніпровський
металургійний комбінат ім..Ф,Е,
Дзержинського» м.Дніпродзержинськ
("покупець" за договором, відповідач по
справі, скаржник) був укладений договір
№ 11-1747-02, відповідно до предмету якого
"продавець" зобов'язався поставити, а
"покупець" зобов'язався прийняти та
оплатити поставлену продукцію (товар)
на умовах даного договору; кількість ,
номенклатура, ціна і терміни поставки
товару визначаються у специфікаціях,
що додаються до договору і є його
невід'ємною частиною (п.п.1.1, 1.2 р.1
договору (а.с.10-11)).

Пунктом 2.3 розділу 2 договору сторони
погодили, що сума договору на момент
підписання згідно специфікації № 1
становить 389 040,00 грн., в тому числі ПДВ 20%
- 64 840,00 грн.

Пунктами 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 розділу 3 договору
сторони визначили, що датою поставки є
дата одержання товару, зазначена
«покупцем» в товаротранспортній
накладній та/або видатковій накладній
(далі - товаросупровідними накладними);
товар вважається поставленим
«продавцем» і прийнятим «покупцем» за
кількістю - згідно з даними, вказаними у
товаросупровідних накладних, за якістю
- згідно з сертифікатом якості
виробника або іншим документом, що
підтверджує якість товару; «продавець»
зобов`язаний надати разом з товаром
наступні документи: сертифікат якості
або інший документ, що підтверджує
якість товару, видаткові накладні в
двох примірниках, податкову накладну,
рахунок за фактом поставки; моментом
переходу права власності на товар від
«продавця» до «покупця» визначений у
специфікаціях, що додаються до
договору і складають його невід»ємну
частину.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.4 розділу 4 договору
сторони передбачили, що розрахунки за
цим договором здійснюються в гривнях;
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок «продавця» в
порядку, зазначеному в специфікаціях; у
випадку, якщо умовами оплати
передбачена передплата - «продавець»
зобов`язаний надати оригінал рахунку
на передплату; у разі ненадання рахунка
за фактом поставки разом з товаром,
рахунки на оплату за фактично
поставлений товар виставляються
протягом 5 календарних днів, починаючи
з дати відвантаження; за несвоєчасне
надання рахунків «продавець» сплачує
штраф у розмірі 5% від суми поставки.

Пунктами 8.1, 8.2, 8.3 розділу 8 договору
сторони передбачили майнову
відповідальність:

- у разі невиконання або неналежного
виконання зобов`язань, передбачених
договором, винна сторона відшкодовує
іншій стороні заподіяні в зв`язку з цим
збитки; при невиконанні терміну
виготовлення або поставки товару, а
також строків направлення письмового
повідомлення про закінчення
виготовлення і готовності товару, а
також строків направлення письмового
повідомлення про закінчення
виготовлення і готовності товару до
відвантаження, зазначених у
специфікаціях, «продавець» виплачує
«покупцю» неустойку в розмірі 8% від
вартості товару;

- у разі, якщо «продавець», отримавши
суму попередньої оплати за товар, не
передав його в встановлений термін, він
зобов`язаний сплатити на користь
«покупця» за весь час користування
чужими коштами відсотки, у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ в день,
від суми отриманої передоплати, з дня
одержання цієї суми від «покупця»;

- у разі поставки товару неналежної
якості, що підтверджено актом,
підписаним обома сторонами,
«продавець» зобов`язаний сплатити на
користь «покупця» штраф у розмірі 20%
від вартості неякісного товару.

06.10.2011р. між сторонами була підписана
специфікація № 1 до цього договору
відповідно до якої «продавець» мав
поставити «покупцю» товар -
вентиляційне обладнання (фільтр
ячейковий Фяр 514х514 (50) без установочної
рами), в кількості 1621 шт. вартістю 389 040,00
грн.; умовами оплати визначена 50%
передоплата після пред`явлення рахунку
на оплату, 50% по письмовому
повідомленню про готовність товару до
поставки; термін поставки - 80
календарних днів з дати проведення
«покупцем» 50% передоплати, але не
більше 5 календарних днів з дати
проведення «покупцем» 100% передплати.
Також сторони узгодили, що «продавець»
направляє на адресу «покупця» письмове
повідомлення (факс) про готовність
товару до поставки протягом 80
календарних днів від дати 50%
передоплати; право власності на товар
від «продавця» до «покупця» переходить
в момент передачі товару на склад
«продавця» (а.с.12).

14.02.2012р. сторонами була укладена
додаткова угода № 1 до договору № 11-1747-02
від 06.10.2011р. згідно з якою пункт 1
специфікації № 1 було викладено в новій
редакції: « 50% передплата, 50% - по факту
поставки товару з відстрочкою платежу
на 10 банківських днів». Також сторони
змінили редакцію пункту 4.2 р.4 договору
згідно нової редакції якого сторони
визначили, що розрахунки за
поставлений товар здійснюються шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок «продавця» в порядку:
50% - передплата, 50% - по факту поставки
товару з відстрочкою платежу на 10
банківських днів, яка здійснюється на
підставі виставленого фактичного
рахунку; «продавець» зобов`язаний
надати оригінал рахунку на
передоплату; податкова накладна
надається «продавцем» у строки,
передбачені чинним законодавством з
моменту перерахування платежу у
вигляді передоплати на поточний
рахунок «продавця», решта умов
договору, зокрема, п.3.4, - залишилась без
змін. Отже, такий вид майнової
відповідальності «покупця» як пеня за
прострочення оплати товару умовами
договору не визначено.

Докази визнання недійсним, розірвання,
будь-яких інших змін змін в
встановленому законом порядку
договору № 11-1747-02 від 06.10.2011р. відсутні в
матеріалах справи, не надавались
скаржником в ході розгляду справи в
судах обох інстанцій відповідно до
ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

На виконання умов договору № 11-1747-02 від
06.10.2011р. відповідач здійснив 50%
передоплату товару, який належало
поставити, в сумі 194 520 грн. Цей факт
визнається сторонами, не
спростовується обома сторонами жодним
доказом відповідно до ст.33 ГПК України,
підтверджується розрахунком, проектом
акту звірки, матеріалами справи (а.с.67,
69, 70).

21.02.2012р. на виконання умов договору №
11-1747-02 позивачем була здійснена
поставка товару (1621 шт. фільтру
ячейкового) на підставі довіреності
відповідача № 144/04 (а.с.15) по видатковій
накладній № РН-0000164 (а.с.14) на суму 389 040
грн. 00 коп. Факт поставки по
вищенаведеній накладній визнається
відповідачем, підтверджується
вищевикладеною накладною, довіреністю.

01.03.2012р. між сторонами був підписаний
акт здачі-приймання продукції,
поставленої позивачем, неналежної
якості на відповідальне зберігання в
кількості 1621 шт. (а.с.16). Як зазначають
обидві сторони, зазначений товар в
кількості 1621 шт. на загальну суму 389 040,00
грн. було повернуто позивачу, цей факт
не спростовується, визнається
представниками обох сторін при
розгляді справи.

На виконання умов договору № 11-1747-02
позивачем знов була здійснена поставка
товару - фільтру ячейкового:

- 11.04.2012р. в кількості 180 шт. на підставі
довіреності відповідача № 299/04 (а.с.18) по
видатковій накладній № РН-0000196 (а.с.17) на
суму 43200 грн. 00 коп.;

- 16.05.2012р. в кількості 9 шт. та 262 шт. на
підставі довіреності відповідача №
399/04 (а.с.21) по видатковим накладним №
РН-0000228 та № РН-0000227 ((а.с.19, 20) відповідно)
згідно рахунку № СФ-0000051 від 21.02.2012р. на
суми 2160,00 грн. та 62 880,00 грн. (відповідно);

- 03.07.2012р. в кількості 142 шт. на підставі
довіреності відповідача № 539/04 (а.с.23) по
видатковій накладній № РН-0000284 (а.с.22) на
суму 34 080 грн. 00 коп.;

- 18.07.2012р. в кількості 300 шт. на підставі
довіреності відповідача № 630/04 (а.с.25) по
видатковій накладній № РН-0000304 (а.с.24) на
суму 72 000 грн. 00 коп.;

- 15.08.2012р. в кількості 380 шт. на підставі
довіреності відповідача № 736/04 (а.с.27) по
видатковій накладній № РН-0000326 (а.с.26)
згідно рахунку № СФ-000260 від 15.08.2012р. на
суму 91200 грн. 00 коп.;

- 28.08.2012р. в кількості 100 шт. на підставі
довіреності відповідача № 879/04 (а.с.29) по
видатковій накладній № РН-0000384 (а.с.28) на
підставі рахунку № СФ-000332 від 28.09.2012р.на
суму 24 000 грн. 00 коп.;

- 09.11.2012р. в кількості 257 шт. на підставі
довіреності відповідача № 1031/04 (а.с.31)
по видатковій накладній № РН-0000434 (а.с.30)
на підставі рахунку № СФ-000385 від
09.11.2012р. на суму 61 680 грн. 00 коп.

20.04.2012р. між сторонами був
підписаний акт здачі-приймання
продукції, поставленої позивачем,
неналежної якості на відповідальне
зберігання в кількості 9 шт. (а.с.32).

Отже, фактично протягом
квітня-листопада 2012 року відповідач
отримав 1621 шт. фільтрів на загальну
суму 389 040 грн., що підтверджується
вищевикладеними накладними,
довіреностями, визнається
представником відповідача в ході
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції.

З урахуванням проведеної 50% вартості
товару передоплати заборгованість
відповідача перед позивачем становила
194 520 грн.

12.03.2013р. позивачем відповідачу була
надіслана претензія щодо оплати 50%
поставленої продукції, яка отримана
відповідачем 15.03.2013р., що
підтверджується поштовим
повідомленням (а.с.33-35, 36).

Докази оплати решти 50% поставленого
товару - 194 520 грн. - по вищенаведенім
накладним в повному обсязі та в
порядку, строки, передбачені договором
відсутні в матеріалах справи, не
надавались скаржником в ході розгляду
справи судами обох інстанцій
відповідно до ст.33 ГПК України.

Докази повернення поставленого за
договором товару позивачу також
відсутні, таке повернення не
здійснювалось, як зазначають
представники обох сторін.

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться; до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, що
передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено,
що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом;
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 692 ЦК України встановлено
обов'язок покупця оплатити товар після
його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
регламентовано, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Відповідно до частини 2 ст.625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи, що остання поставка
товару здійснювалась 09.11.2012р., строк
остаточної оплати вартості товару - 10
банківських днів з дня фактичної
поставки, то у відповідача виник
обов`язок оплати 194 520 грн. -
заборгованості по повній оплаті
товару, поставленого по договору №
11-1747-02 з 26.11.2012р. Отже, такі вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі - 194 520 грн., а оскільки факт
прострочення в оплаті мав місце, то
позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних слід визнати обґрунтованими в
сумі 5579,79 грн. (з 26.11.2012р. (за 349 днів) по
10.12.2013р. згідно з наведеним розрахунком
в позовній заяві (а.с.6)).

Щодо вимог в частині стягнення
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції, то ці вимоги також підлягають
задоволенню в сумі 573 грн. 53 коп. (за
період з грудня 2012 року по листопад 2013
року, з урахуванням періоду
прострочення вказаного позивачем в
позові (а.с.5) та п.п.3.2 п.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов`язань» ( в
розрахунок цих вимог включено періоди
часу, в які індекс інфляції становив
менше одиниці, чого господарським
судом фактично зроблено не було)).

Щодо вимог в частині стягнення
пені за прострочення оплати
поставленого товару, то такі вимоги не
є обґрунтованими, оскільки пеня є одним
із видів забезпечення основного
зобов`язання (ч.1 ст.546ЦК України),
правочин щодо забезпечення виконання
повинен бути вчинений у письмовій
формі (ч.1 ст.547 ЦК України) та виконання
основного зобов`язання забезпечується
, якщо це встановлено договором або
законом (ч.1 ст.548 ЦК України). Так як
умовами договору № 11-1747-02 від 06.10.2011р.
сторони не передбачили такий вид
майнової відповідальності «покупця»
за прострочення оплати як пеня,
зокрема, не визначили і розмір цієї
відповідальності, то господарський суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
цієї частини позовних вимог,
враховуючи вищевикладені приписи норм
Цивільного кодексу України, а також з
урахуванням вимог ст.ст.1, 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов`язань» від 22.11.1996р. № 543/96 ВР.

Щодо посилань скаржника на
відсутність рахунків на оплату решти
вартості поставленої за договором
продукції на суму 194 520 грн., то колегія
суддів зазначає наступне.

Частиною 5 ст.12 ЦК України
передбачено, що якщо законом
встановлені правові наслідки
недобросовісного або нерозумного
здійснення особою свого права,
вважається, що поведінка особи є
добросовісною та розумною, якщо інше не
встановлено судом.

Пунктом 3.4 розділу 3 договору №
11-1747-02 сторони чітко регламентували
обов`язок «продавця» по наданню разом з
товаром певного пакету документів,
зокрема, сертифікату якості, рахунку.

Жодним доказом по справі в
розумінні ст..ст.32, 36 ГПК України
скаржник не підтвердив факт
неотримання рахунку з товаром
визначеного п.3.4 р.3 договору пакету
документів, такі докази відсутні в
матеріалах справи, не надавались
скаржником судам обох інстанцій. Отже,
відсутні будь-які докази про те, що
відповідач звертався до позивача з
вимогою, претензіями про надання
повного пакету документів,
передбачених п.3.4 договору, зокрема,
рахунків в зв`язку з їх неотриманням.

Таким чином, враховуючи приписи
ч.5 ст.12 ЦК України, недоведеність
відповідачем факту неналежного
виконання позивачем обов`язку,
передбаченого п.3.4 договору,
апеляційний господарський суд вважає,
що обов`язок по оформленню та
направленню рахунків на оплату разом з
товаром виконаний позивачем належним
чином («презумпція належного виконання
зобов`язання»). Більш того, колегія
суддів бере до уваги той факт, що в
накладних від 16.05.2012р. (а.с.19, 20), від
15.08.2012р., 28.09.2012р. (а.с.26, 28, 30) міститься
посилання на рахунки-фактури № 000332 від
28.09.2012р., № 000260 від 15.08.2012р., № 0000051 від
21.02.2012р., № 000385 від 09.11.2012р. та
представником відповідача в накладних
не зроблено жодного зауваження щодо
неотримання цих рахунків.

За цих обставин не приймаються
апеляційним господарським судом
доводи апеляційної скарги про те, що у
відповідача відсутній обов`язок по
повній та своєчасній оплаті вартості
поставленого товару в зв`язку з
неотриманням рахунків на оплату.

Враховуючи викладене, рішення
господарського суду слід змінити,
апеляційну скаргу - задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «
Дніпровський металургійний комбінат
ім..Ф.Е.Дзержинського»,
м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області - задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25.03.2014
року у справі № 904/464/14 - змінити.

Викласти резолютивну частину
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25,03.2014р.
по справі № 904/464/14 в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «
Дніпровський металургійний комбінат
ім..Ф.Е.Дзержинського»,
м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укртехпром Інвест-Сервіс»,
м.Запоріжжя 194 520,00 грн. основного боргу,
573 грн. 53 коп. суми боргу з урахуванням
індексу інфляції, 5579 грн. 79 коп. - 3%
річних, 4013 грн. 46 коп. судового збору.

В задоволенні решти позову -
відмовити.»

Видачу відповідного наказу
доручити здійснити господарському
суду Дніпропетровської області згідно
зі ст.ст.117-118 ГПК України.

Матеріали справи повернути до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
через Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 30.05.2014 року.

Головуючий суддя
О.М.
Виноградник

Суддя
О.В.Джихур

Суддя
В.О.Кузнецов