ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р.Справа № 922/4343/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання
Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (м. Харків) до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Харків) про
заборона використання зображення та
стягнення 11470,00 грн. за участю
представників сторін:

позивача: ОСОБА_3 (довіреність від 12.09.2013
р.), ОСОБА_4 (довіреність від 12.09.2013 р.);

відповідача: не з'явився;

експерт: ОСОБА_5 (свідоцтво НОМЕР_3 від
12.08.2009 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_1, звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про
заборону використання на своїх
упаковках оригінального комбінованого
зображення позивача "Удобрение для
газонов и игровых площадок" або
зображення, схоже до ступені
змішування з ним та стягнення з
відповідача на користь позивача
компенсації за неправомірне
використання об'єкта інтелектуальної
власності у розмірі 10 мінімальних
заробітних плат в розмірі 11470,00 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що
позивачу стало відомо про використання
та виготовлення відповідачем подібної
продукції - «Суміш поживна для
кімнатних рослин і городніх культур»,
при цьому для пакування своєї
продукції на упаковці використовує
зображення, що є схожим до ступеня
змішування із зображенням позивача.

В підтвердження авторства позивач
посилається на ст. 11 Закону України
«Про авторське право та суміжні права»,
де зазначається, що первинним
суб'єктом, якому належить авторське
право, являється автор твору. За
відсутності доказів іншого автором
твору вважається особа, зазначена як
автор на оригіналі або примірнику
твору (презумпція авторства).

Ухвалою суду від 17 жовтня 2013 р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду у судовому засіданні на 31
жовтня 2013 р. о 10:45 год.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2013 р.
провадження у справі №922/4343/13 було
зупинено та призначено судову
експертизу.

Ухвалою суду від 28 березня 2014 р.
провадження у справі поновлено та
призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 10 квітня 2014 р.

Ухвалою суду від 10 квітня 2014 р. розгляд
справи відкладено на 22 квітня 2014 р. о 12:30
год.

Розпорядженням в.о. керівника апарату
суду № 508 від 22 квітня 2014 р. "Щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справи" призначено повторний
автоматичний розподіл справи №922/4343/13 в
зв'язку з хворобою судді Жельне С.Ч.

Відповідно до витягу автоматизованої
системи документообігу господарського
суду Харківської області від 22 квітня
2014 р. справу №922/4343/13 призначено для
розгляду судді Сальніковой Г.І.

Ухвалою суду від 22 квітня 2014 р. було
задоволено клопотання представника
відповідача про виклик судового
експерта в судове засідання для дачі
пояснень, розгляд справи відкладено на
19 травня 2014 р. о 12:00 год.

16 травня 2014 р. за вх. №16126 до канцелярії
суду від представника позивача
надійшли письмові пояснення по справі,
які були долучені до матеріалів справи.

19 травня 2014 р. за вх. №16282 до канцелярії
суду від судового експерта надійшли
письмові пояснення, які були долучені
до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні 19 травня 2014 р. підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 19 травня 2014 р.
судовий експерт пояснив, що зображення
на упаковці позивача є оригінальним, а
зображення на упаковці відповідача є
схожим до ступеня змішування з
зображенням на упаковці позивача.

Представник відповідача у призначене
судове засідання 19 травня 2014 р. не
з'явився, про причину неявки суд не
повідомив, відзив на позов не надав. Про
час і місце слухання справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про дату, час та
місце наступного засідання суду у
справі №922/4343/13 від 22 квітня 2014 р.

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає, згідно ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, за
можливе розгляд справи за позовної
заявою позивача за наявними у справі і
додатково наданими на вимогу суду
матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 здійснює
підприємницьку діяльність галузі
виробництва хімічної продукції -
«Суміш поживна для кімнатних рослин і
городніх культур».

Позивач здійснює свою господарську
діяльність в наступній галузі (коди
КВЕД): Код КВЕД 20.15 Виробництво добрив і
азотних сполук; Код КВЕД 20.30
Виробництво фарб, лаків і подібної
продукції, друкарської фарби та мастик;
Код КВЕД 20.52 Виробництво клеїв; Код КВЕД
20.59 Виробництво іншої хімічної
продукції, н. в. і. у.; Код КВЕД 82.92
Пакування; Код КВЕД 46.90
Неспеціалізована оптова торгівля.

З метою підготовки до виробництва
хімічної продукції позивач оформив
технічні умови ТУ У 20.1--001:2013
«Суміш поживна для кімнатних рослин і
городніх культур» та інші необхідні
документи.

Одним із видів хімічної продукції
позивача є «Удобрение для газонов и
игровых площадок», упаковка цієї
продукції включає оригінальне
комбіноване зображення, яке
складається із словесних та
зображувальних (графічних) елементів.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилається на
договір № 3 від 5 червня 2012 року,
укладений між позивачем та третьою
особою - ФОП ОСОБА_6 на виконання
поліграфічних робіт, а також зазначив,
що перша партія упаковок із нанесеним
зображенням, права на яке належать
позивачу, була отримана згідно
накладної №1/3 від 04.03.2013 року.

Згідно ст.11 Закону України «Про
авторське право та суміжні права» (далі
- Закону) первинним суб'єктом, якому
належить авторське право, являється
автор твору.

За відсутності доказів іншого автором
твору вважається особа, зазначена як
автор на оригіналі або примірнику
твору (презумпція авторства).

У відповідності до п. 12 Пленуму
Верховного суду України «Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав № 5
від 04.06.2010 (далі - «Пленум ВСУ») «Позивач
повинен довести факт наявності в нього
авторського права і (або) суміжних прав,
факт порушення його прав відповідачем
або загрозу такому порушенню, розмір
шкоди (за винятком вимоги виплати
компенсації), якщо вона завдана, та
причинно-наслідковий зв'язок між
завданою шкодою і діями відповідача.
При цьому суду слід виходити із
наявності матеріально-правової
презумпції авторства (частина перша
статті 435 ЦК ( 435-15 ), стаття 11 Закону N
3792-XII) ( 3792-12 ). Зокрема, первинним
суб'єктом, якому належить авторське
право, є автор твору. За відсутності
доказів іншого автором твору
вважається особа, зазначена як автор на
оригіналі або примірнику твору
(презумпція авторства).»

Авторське право на твір виникає
внаслідок факту його створення. Для
виникнення і здійснення авторського
права не вимагається реєстрація твору
чи будь-яке інше спеціальне його
оформлення, а також виконання будь-яких
інших формальностей.

У відповідності до п.18 Пленум ВСУ,
"Авторське право виникає в силу факту
створення інтелектуальною творчою
працею автора або співавторів твору
науки, літератури і мистецтва. Твір
вважається створеним з моменту
первинного надання йому будь-якої
об'єктивної форми з урахуванням суті
твору (зокрема, письмової форми,
електронної форми, речової форми)".

Якщо не доведено інше, результат
інтелектуальної діяльності вважається
створеним творчою працею.

Зображення упаковки позивача є
комбінованим і складається з
зображувальних та словесних елементів.

Творчій вклад (творча діяльність)
позивача полягає у поєднанні окремих
графічних та словесних елементів, які
формують оригінальність композиції в
цілому.

На підставі викладеного вище, позивач
вважає, що у відповідності до норми ст.
11 Закону, саме йому належать майнові
авторські права на оригінальне
комбіноване зображення для упаковки
продукції «Удобрение для газонов и
игровых площадок». (складений твір)

У відповідності до п. 26 Пленуму ВСУ,
«Об'єктами авторського права, що
охороняється законом, також є складені
твори. Такими творами можуть бути
збірники творів, збірники обробок
фольклору, енциклопедії, антології,
збірники звичайних даних, інші
складені твори за умови, що вони є
результатом творчої праці за добором
або упорядкуванням змісту без
порушення авторських прав на твори, що
входять до них як складові частини».

Згідно з частиною першою статті 15
Закону України «Про захист авторського
права і суміжних прав» до майнових прав
автора (чи іншої особи, яка має
авторське право) належать: виключне
право на використання твору; виключне
право на дозвіл або заборону
використання твору іншими особами.

Матеріали справи не містять доказів
того, що позивач надавав відповідачу
дозвіл на використання зображення для
упаковки продукції «Удобрение для
газонов и игровых площадок», а саме:

- право на використання об'єкта
права інтелектуальної власності;

- виключне право дозволяти
використання об'єкту права
інтелектуальної власності;

- виключне право перешкоджати
неправомірному використанню об'єкта
права інтелектуальної власності, в
тому числі забороняти таке
використання;

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» автор
має право заявляти вимоги щодо виплати
компенсації за порушене авторське
право, відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, вимагати публікації
в засобах масової інформації даних про
допущені порушення авторського права і
(або) суміжних прав та судові рішення
щодо цих порушень, вимагати прийняття
інших передбачених законодавством
заходів, пов'язаних із захистом
авторського права та суміжних прав.

За приписами частини 2 статті 52 Закону
України «Про авторське право та
суміжні права» замість відшкодування
збитків чи стягнення доходу, суд має
право у встановлених пунктом «г» цієї
частини межах (у розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат) визначити
розмір компенсації, враховуючи обсяг
порушення та (або) наміри відповідача.

Компенсація підлягає виплаті у разі
доведення факту порушення майнових
прав суб'єкта авторського права. Для
задоволення вимоги про виплату
компенсації достатньо наявності
доказів вчинення особою дій, які
визнаються порушенням авторського
права.

Роз'яснення по даній нормі права
зазначені в п. 33 рекомендацій Президії
ВГС України від 10.06.2004р № 04-5/1107 «Про
деякі питання вирішення спорів,
пов'язаних з захистом прав
інтелектуальної власності» (із
змінами, внесеними згідно з
рекомендаціями Президії ВГС України
від 16.01.2002р № 4-5/5.

Як вказує позивач, відповідач на
підставі ТУУ 20.1 - -001-2013 також
виготовляє та продає продукцію «Суміш
поживна для кімнатних рослин і
городніх культур», а для пакування
своєї продукції він використовує
упаковку, на який розміщено зображення,
яке є схожим до ступені змішування із
зображенням, яке міститься на упаковці
позивача.

Судом встановлено, що складання
технічних умов ТУУ 20.1 - -001-2013 для
продукції «Суміш поживна для кімнатних
рослин і городніх культур»,
здійснюється відповідачем для
виготовлення та продажу відповідного
товару «Суміш поживна для кімнатних
рослин і городніх культур».

Оскільки встановити розмір збитків не
можливо, а схожість між зображенням,
яке міститься на упаковці позивача та
відповідача така, що не дає змогу
споживачеві ідентифікувати товар та
його виробника позивач вважає, що
розмір компенсації становить 10
мінімальних заробітних плат, що
дорівнює 11470,00 грн. (розмір мінімальної
заробітної плати на 01 вересня 2013 р.
становить 1147,00 грн.).

У відповідності до п. 12 Пленуму ВСУ
«Відповідно до частини третьої статті
10 ЦПК (1618-15) кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом (1618-15). При
цьому порушником авторських і (або)
суміжних прав можуть бути будь-які
учасники цивільних відносин, що
визначені в статті 2 ЦК ( 435-15 ), які
своїми діями (бездіяльністю) порушують
особисті немайнові і (або) майнові
права суб'єктів авторських прав і (або)
суміжних прав.»

Позивач вважає, що матеріали справи
містять докази про порушення особистих
не майнових та майнових прав автора
(позивач), до таких доказів належать:

- фото копії упаковки відповідача
«Удобрение для газонов и игровых
площадок» (оригінал наданий під час
судового засідання);

- копія документу про закупівлю
продукції відповідача (оригінал
наданий під час судового засідання)

- зображення упаковок на яких
міститься зображення позивача
«Удобрение для газонов и игровых
площадок», що включає оригінальне
комбіноване зображення, яке
складається із словесних та
зображувальних (графічних) елементів

У порядку підготовки справи до
розгляду, відповідно до ст. 41 ГПК
України позивач просив суд призначити
по даній справі експертизу об'єктів
інтелектуальної власності, яку
доручити Харківському науково -
дослідному інституту судових
експертизи ім. Засл. Проф. М.С.
Бокаріуса, а перед експертами
поставити наступні питання: Чи є
зображення на упаковці позивача
оригінальним? ; Чи є зображення на
упаковці відповідача схожим до ступеня
змішування з зображенням на упаковці
позивача?

Харківський науково-дослідного
інститут судових експертиз ім. Засл.
професора М.С. Бокаріуса склав висновок
судової експертизи в сфері
інтелектуальної власності № 12321 від
14.03.2014 р.

У відповідності до висновків судової
експертизи: - зображення на упаковці
позивача, ФОП ОСОБА_1, є оригінальним.; -
Зображення на упаковці відповідача,
ФОП ОСОБА_2, є схожим до ступеня
змішування з зображенням на упаковці
позивача.

Відповідач не надав свої письмові
заперечення на висновки судової
експертизи № 12321 від 14.03.2014 р., що
унеможливлює розуміння правової
позиції відповідача по суті спору.

Представник відповідача у судовому
засіданні 22.04.2014 р. - заявив про те, що
відповідач підписав ліцензійний
договір від 30.08.2013 р. про надання
дозволу (невиключної ліцензії) на
використання промислового зразка по
патенту України на промисловий зразок
НОМЕР_4 від 27.08.2013 р., але не використовує
надані йому ліцензійні права у своїй
господарській діяльності.

У відповідності до п. 12 Пленуму ВСУ
«Відповідач, який заперечує проти
позову, зобов'язаний довести виконання
вимог Закону N 3792-XII (3792-12) при
використанні ним об'єкту авторського
права і (або) суміжних прав, а також
спростувати передбачену цивільним
законодавством презумпцію винного
завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК) ( 435-15
).

Відповідач отримав у відповідності до
норм чинного законодавства для
здійснення господарської діяльності
технічні умови - ТУУ 20.1 - -001-2013
«Суміш поживна для кімнатних рослин і
городніх культур»

Відповідачем також отримано «Висновок
санітарно - епідеміологічної
експертизи» для ТУУ 20.1 - -001-2013
«Суміш поживна для кімнатних рослин і
городніх культур, який є дійсним на
даний час до 31.12.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач маркує свою продукцію
торгівельною маркою «Альянс»
(комбінований), який заявлено на ім'я
тієї ж самої особи, яка є власником
патенту України на промисловий зразок
НОМЕР_4 від 27.08.2013 (ОСОБА_8), з якою
відповідач знаходиться у цивільно -
правових відносинах на підставі
Ліцензійного договору від 30.08.2013 про
надання дозволу (невиключної ліцензії)
на використання промислового зразка по
патенту України на промисловий зразок
НОМЕР_4 від 27.08.2013 р.

Відповідач пропонує до продажу та
продає продукцію у відповідності до
Ліцензійного договору від 30.08.2013 р. про
надання дозволу (невиключної ліцензії)
на використання промислового зразка по
патенту України на промисловий зразок
НОМЕР_4 від 27.08.2013 р., в упаковках які є
предметом спору по даній справі, а саме:
в упаковках на яких міститься
зображення позивача «Удобрение для
газонов и игровых площадок», що включає
оригінальне комбіноване зображення,
яке складається із словесних та
зображувальних (графічних) елементів.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Стаття 435 ЦК України та ст. 7 Закону
України «Про авторське право та
суміжні права» передбачають, що
суб'єктами авторського права є автори
творів, їх спадкоємці та особи, яким
автори чи їх спадкоємці передали свої
виключні майнові права.

Судом встановлено, що позивач є
суб'єктом авторського права, якому
належать виключні майнові права на
оригінальне комбіноване зображення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 435 Цивільного
кодексу України, первинним суб'єктом
авторського права є автор твору.
Суб'єктами авторського права є також
інші фізичні та юридичні особи, які
набули прав на твори відповідного
договору або закону.

Майновими правами інтелектуальної
власності на твір, згідно ч. 1 ст. 440
Цивільного кодексу України, є: право на
використання твору; виключне право
дозволяти використання твору; виключне
право перешкоджати неправомірному
використанню твору, в тому числі
забороняти таке використання; інші
майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
передбачено, що до майнових прав автора
(чи іншої особи, яка має авторське
право) належать: виключне право на
використання твору; виключне право на
дозвіл або заборону використання твору
іншими особами.

Згідно із ст.ст. 440, 441, 443 Цивільного
кодексу України використання твору має
здійснюватись лише за згодою власника
відповідних майнових прав, крім
випадків правомірного використання
твору без такої згоди, встановлених цим
Кодексом та іншим законом. Враховуючи,
що позивач жодних договорів щодо
розпорядження майновими правами із
відповідачем не укладав, то відповідно,
і жодних прав на використання
комбінованого зображення відповідачу
не передавав.

Судом встановлено, що позивач розпочав
господарську діяльність у 2012 році
(08.05.2012) і є автором (презумпція
авторства) упаковки «Удобрение для
газонов и игровых площадок», яка
включає оригінальне комбіноване
зображення (складений твір ст. 19 Закону
України «Про охорону авторських та
суміжних прав») та складається із
словесних та зображувальних
(графічних) елементів, оригінальність
зображення (наявність творчого вкладу)
підтверджена висновками судової
експертизи № 12321 від 14.03.2014.

Комбіноване зображення упаковки
відповідача «Удобрение для газонов и
игровых площадок» схоже до ступеня
змішування з упаковкою позивача, що
підтверджено висновками судової
експертизи № 12321 від 14.03.2014.

Відповідач розпочав свою господарську
діяльність у 2013 році ( 21.03.2013) і з метою
пропонування до продажу та продажу,
використовує у своєму господарському
обороті оригінальне комбіноване
зображення позивача «Удобрение для
газонов и игровых площадок», що
підтверджено матеріалами справи.

Судом встановлено, що позивач ніяких
договорів щодо передачі майнових прав
на комбіноване зображення із
відповідачем не укладав, а отже
відповідач використовувати зображення
позивача не мав права, тобто своїми
діями відповідач вчинив порушення
майнових прав позивача.

Відповідно до п. а ст. 50 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»,
порушенням, зокрема авторського права,
що дає підстави для судового захисту, є
вчинення будь-якою особою дій, які
порушують майнові права суб'єктів
авторського права, визначені статтею 15
Закону України «Про авторське право та
суміжні права», з урахуванням
передбачених законом обмежень
майнових прав.

Таким чином, використання твору без
дозволу особи, яка має авторське право,
є порушенням авторського права.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 52 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права», при порушеннях будь-якою
особою, зокрема авторського права,
передбачених статтею 50 Закону України
«Про авторське право та суміжні права»,
суб'єкти авторського права мають право
подавати позови про відшкодування
збитків (матеріальної шкоди), включаючи
упущену вигоду, або стягнення доходу,
отриманого порушником в наслідок
порушення ним авторського права, або
виплату компенсацій.

Пунктом г ч. 2 ст. 52 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
передбачено, що суд має право
постановити рішення чи ухвалу про:
виплату компенсації, що визначається
судом, у розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу. При визначенні компенсації, яка
має бути виплачена замість
відшкодування збитків чи стягнення
доходу, суд зобов'язаний у встановлених
пунктом г ч. 2 ст. 52 Закону межах
визначити розмір компенсації,
враховуючи обсяг порушення та (або)
наміри відповідача.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи та вислухавши доводи сторін суд
приходить до висновку, що в процесі
розгляду справи позивачем належними
засобами доказування доведено факт
наявності у нього виключних майнових
прав на оригінальне комбіноване
зображення, що в розумінні ч. 1 ст. 440
Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 15
Закону України «Про авторське право і
суміжні права» є виключним майновим
правом: використовувати твір;
дозволяти використання творів та
забороняти використання творів.

Суд також дійшов висновку, що позивачем
був доведений факт неправомірного
використання відповідачем
оригінального комбінованого
зображення шляхом нанесення на
упаковки своєї продукції зображення що
є схожим до ступеня змішування із
зображенням позивача без дозволу та
оплати авторської винагороди позивачу.
При цьому, дозвіл на використання
такого зображення позивачем, якому
належать виключні майнові права
надавати дозволи на використання
зображення, відповідачу не надавався.

Крім того, суд вважає, що позивач
належним чином довів факт наявності у
нього права на стягнення компенсації з
відповідача, який порушив авторське
право, яке належить позивачу.

В той же час, суд дійшов висновку, що
відповідач належних доказів на
спростування наведених позивачем
обставин не надав.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за
можливе позов задовольнити.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за необхідне
покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору в сумі 2867,50 грн.,
оскільки з його вини спір було доведено
до суду, а також вартість судової
експертизи у розмірі 3060,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 12, 15, 16, 32, 44, 19, 54, 55, 56, 57, п. 5 ст. 65,
п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України,
статтями 440, 441, 443 Цивільного кодексу
України, статтями 7, 15, 20, 52 Закону
України «Про авторське право та
суміжні права», пленум ВС України «Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав № 5
від 04.06.2010

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Заборонити Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; код НОМЕР_1)
використовувати на своїх упаковках
оригінальне комбіноване зображення
Позивача «Удобрение для газонов и
игровых площадок» або зображення схоже
до ступені змішування з ним.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; код НОМЕР_1) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; код НОМЕР_2) компенсацію за
неправомірне використання об'єкта
інтелектуальної власності у розмірі 10
мінімальних заробітних плат в розмірі
11470,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; код НОМЕР_1) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; код НОМЕР_2) вартість судової
експертизи у розмірі 3060,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; код НОМЕР_1) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; код НОМЕР_2) судові витрати у
розмірі 2867,50 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.05.2014 р.

Суддя Г.І. Сальнікова