ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" червня 2014 р.Справа № 916/1018/14

за позовом публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз Україна"

до комунального
виробничо-експлуатаційного
підприємства
„Котовськтеплокомуненерго"

про стягнення 428394,41 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Пац В.О. - по довіреності №
14-333 від 16.03.2012р.;

Від відповідача: Клочко І.В. по
довіреності №б/н від 02.09.2013р.;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, публічне
акціонерне товариство „Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз Україна"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
комунального
виробничо-експлуатаційного
підприємства
„Котовськтеплокомуненерго" про
стягнення 428394,41 грн., з яких 65764,83грн.- 3%
річних, 13109,23грн. - індекс інфляції,
174339,67грн.- пеня, 175180,68грн. - 7% штраф.

Відповідач надав заперечення на позов
відповідно яких проти позову заперечує
та просить припинити провадження у
справі за відсутністю предмету спору
та простроченням строків позовної
давності.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
представників сторін, оцінивши докази
які мають значення для справи, - суд
встановив:

28.09.2012р. між ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" (Продавець) та КВЕП
"Котовськтеплокомуненерго" (Покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
природного газу № 12/1079-БО-23, у
відповідності до п.п 1.1, 1.2 якого
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у 2012 природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ „Національна акціонерна компанія
„Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД 2711
21 00 00, а Покупець зобов'язується
приймати та оплачувати газ на умовах
договору. Газ, що продається за
договором, використовується Покупцем
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями та іншими
споживачами.

На виконання п. 2.1 Договору Позивач
поставив протягом жовтня - грудня 2012
року, а відповідач прийняв природний
газ обсягом 818,924 тис. куб. м. на загальну
суму 3 817 607,49 грн., що підтверджуються
актами приймання - передачі природного
газу: від 30.11.12 б/н за жовтень на суму 385
781,97 грн.; від 30.04.13 б/н за листопад на
суму 1 183 409,65 грн.; від 31.12.12 б/н за грудень
на суму 2 248 415,87 грн.

Таким чином Позивачем передано
Відповідачу 818,924 тис. куб. м. природного
газу на загальну суму 3 817 607,49 грн. таким
чином НАК «Нафтогаз України» виконала
умови Договору № 12/1079-БО-23 від 28.09.2012

Відповідач свої зобов'язання за
Договором виконав неналежним чином,
так як невчасно сплачував вартість
природного газу, чим порушує умови п. 6.1
Договору.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, за захистом своїх прав
позивач звернувся до суду з позовною
заявою про стягнення 428394,41 грн., з яких
65764,83грн.- 3% річних, 13109,23грн. - індекс
інфляції, 174339,67грн.- пеня, 175180,68грн. - 7%
штраф.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши представників сторін суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог повністю на підставі
слідуючього:

Відповідно ст.. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України, підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України
договором є домовленість сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст.628
Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтю 655 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов"язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов"язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач
просить стягнути з відповідача 3%
річних від простроченої суми та індекс
інфляції.

Оскільки Відповідачем не належним
чином виконані умови Договору щодо
оплати отриманого природного; газу,
тому він зобов'язаний сплатити на
користь Позивача суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, розмір яких складає
13 109,23 грн. (інфляційні) та 65 764,83 грн.
(3%річних)

Отже, згідно розрахунку позивача, сума
3% річних складає 65 764,83грн., індекс
інфляції 13109,23грн. які підлягають
стягненню.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями в
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1
ст.611 Цивільного кодексу України
передбачено, що одним із наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки (штрафу, пені), а відповідно
до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюються
договором або актом цивільного
законодавства.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі невиконання Покупцем умов пункту
6.1. умов цього Договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю крім суми
заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд
перевіривши розрахунок позивача щодо
сплати відповідачем пені за прострочку
виконання зобов'язання у розмірі 174339,67
грн. та 7% штрафу у розмірі 175180,68грн.
вважає його обґрунтованим та таким що
відповідає нормам чинного
законодавства, а тому підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Заперечення відповідача викладені у
відзиві судом до уваги не приймаються
та як не відповідають вимогам діючого
та спростовуються матеріалами справи
та умовами договору.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані,
підтверджуються матеріалами справи та
підлягають задоволенню в розмірі
65764,83грн.- 3% річних, 13109,23грн. - індекс
інфляції, 174339,67грн.- пеня, 175180,68грн. - 7%
штраф.

Витрати по сплаті судового збору
віднести за рахунок відповідача,
згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального
виробничо-експлуатаційного
підприємства
"Котовськтеплокомуненерго" /66300,
Одеська область, м. Котовськ, вул.
Ломоносова, 2, / на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" /01001, м. Київ,
вул. Богдана Хмельницького, 6, / 65764,83грн.- 3% річних,
13109,23грн. - індекс інфляції, 174339,67грн.-
пеня, 175180,68грн. - 7% штраф та судовий збір
в розмірі 8567,90 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено та
підписано 04.06.2014р.

Суддя
Літвінов С.В.