ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2014 р.
Справа № 911/509/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «УкрОпт
«Мастер-енерго», смт.Коцюбинське

про стягнення 37770,45 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Бернацька О.В.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (далі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УкрОпт
«Мастер-енерго» (далі - відповідач) про
стягнення 37770,45 грн.

Провадження у справі №911/509/14 порушено
відповідно до ухвали суду від 18.02.2014
року та призначено справу до розгляду
на 04.03.2014 року.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
спору, у судове засідання 04.03.2014 року
без поважних причин не з'явився та
надіслав заяву про застосування строку
позовної давності та просить суд
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог. Розгляд справи
відкладався на 18.03.2014 року.

Представником відповідача у судовому
засіданні 18.03.2014 року подано клопотання
про здійснення фіксації судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

У зв'язку із неможливістю здійснення
технічної фіксації судового процесу у
даному судовому засіданні, суд дійшов
висновку про необхідність відкладення
розгляду справи. Розгляд справи
відкладався на 03.04.2014 року.

Представником відповідача у судовому
засіданні 03.04.2014 року подано додаткові
письмові пояснення. Судом, у судовому
засіданні 03.04.2014 року заслухано
пояснення представників сторін та
розглянуто подані сторонами документи
та докази. Розгляд справи відкладався
на 17.04.2014 року.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
спору, у судове засідання 17.04.2014 року не
з'явився, відзив на позов не подав.

Крім того, представник позивача у
судовому засіданні 17.04.2014 року подав
заяву про продовження строку розгляду
справи, передбаченого ч. 1 ст. 69 ГПК
України. Враховуючи складність справи
та необхідність більш детального
вивчення матеріалів справи, суд дійшов
висновку про задоволення клопотання
позивача та продовження строку
розгляду спору. Розгляд справи
відкладався до 08.05.2014 року.

В судовому засіданні 08.05.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
спору, в судове засідання 08.05.2014 року не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про розгляд справи у відповідності до
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані ними
докази, судом встановлено наступне.

30.09.2011 року між Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» (далі - позивач, Продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «УкрОпт
«Мастер-енєрго» (далі - відповідач,
Покупець) був укладений Договір №14/2454/11
про купівлю-продаж природного газу
(далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцеві у IV кварталі 2011 року та у 2012
році імпортований природний газ (далі
газ), для виробництва теплової енергії,
яка споживається населенням та
релігійними організаціями, а Покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
природний газ на умовах цього договору.

На виконання п.2.1 Договору у жовтні 2011
року та у період з жовтня по грудень 2012
року Позивач поставив, а Відповідач
прийняв природний газ у об'ємі 3 952,733
куб.м. на загальну суму 1 004 083,88грн., що
підтверджується актами приймання
передачі природного газу від 31.10.2011
року, 31.10.2012 року, від 27.11.2012 року, від
30.11.2012 року, від 31.12.2012 року (акти
долучені до матеріалів справи), факт
отримання природного газу в наведеному
об'ємі відповідачем не заперечено та не
спростовано.

Відповідно до пп. 6.1 Договору Оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Однак, в порушення умов договору
відповідач не здійснював своєчасно і в
повному обсязі оплату за спожитий
природний газ, оплата природного газу
відбувалась з простроченням платежів.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Оскільки, відповідачем своєчасно не
виконувались умови Договору щодо
оплати отриманого природного газу,
позивач просить стягнути з відповідача
пеню, штраф, інфляційні та 3% річних від
прострочених сум.

Зокрема, як вбачається з наданого
позивачем розрахунку, ним нараховано
пеню за прострочення сплати
зобов'язань жовтня, листопада, грудня
2012 року в загальній сумі 7931,44 грн. Штраф
за прострочення сплати зобов'язань
жовтня, грудня 2012 року в сумі 26710,18 грн.,
3% річних в сумі 1614,04 грн. та 1514,78 грн.
інфляційних втрат за прострочення
сплати зобов'язань жовтня 2011 року,
жовтня, листопада, грудня 2012 року.

Як передбачено п. 7.2 Договору за
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках
передбачених чинним законодавством
України та цим договором. У разі
невиконання Покупцем умов визначених у
пункті 6.1 цього Договору Покупець
сплачує Постачальнику крім суми
заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
штраф у розмірі 7 відсотків від суми
простроченого платежу.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не передбачено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідач у відзиві проти позову
заперечував, посилаючись на пропуск
позивачем передбаченого ст. 258
Цивільного кодексу України
скороченого строку позовної давності
для стягнення штрафних санкцій.

Пунктом 2 статті 258 Цивільного кодексу
України встановлено, що для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з Договору, він не
містить умови про збільшення строку
давності для стягнення пені та штрафу,
ніж передбачений нормами чинного
законодавства ст. 258 Цивільного кодексу
України.

Також, умовами Договору не передбачено
строк нарахування пені, більший ніж
визначено п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України.

Судом досліджено та встановлено, що
позивачем нарахована пеня по кожному
періоду в межах п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
на фактичні суми заборгованості,
існування яких у відповідні періоди
відповідачем не заперечено та не
спростовано.

Як передбачено ч. 4 ст. 51 Господарського
процесуального кодексу України,
процесуальна дія, для якої встановлено
строк, може бути вчинена до 24-ї години
останнього дня строку. Якщо позовну
заяву, відзив на позовну заяву, заяву
про перегляд рішення та інші документи
здано на пошту чи телеграф до 24-ї години
останнього дня строку, строк не
вважається пропущеним.

Таким чином, враховуючи, що позов
надіслано до суду згідно штампу на
конверті 13.02.2014 року, строк позовної
давності для пені та штрафу підлягає
застосуванню для відповідних вимог,
нарахованих до 14.02.2013 року (по 13.02.2013
року включно).

Відтак, задоволенню підлягає вимога
про стягнення пені та штрафу, які
нараховані з 14.02.2013 року.

Оскільки, за зобов'язаннями жовтня 2011
року пеня не нараховувалась, за
зобов'язаннями жовтня 2012 року пеня
нарахована в сумі 1045,96 грн. та за
зобов'язаннями листопада 2012 року пеня
нарахована в сумі 1937,99 грн. за період за
межами строку позовної давності,
відповідні вимоги не підлягають
задоволенню у зв'язку з застосування
строку давності. Також, за
зобов'язаннями грудня 2012 року у зв'язку
з застосування строку давності пеня в
сумі 3947,50 грн. підлягає частковому
задоволенню за період з 14.02.2013 року по
заявлений в позові - 21.02.2013 року, що
складає 631,94 грн. Таким чином,
задоволенню підлягає пеня в сумі 631,94
грн.

Щодо вимоги про стягнення штрафу, судом
встановлено, що штраф позивачем
нараховано за прострочення сплати
зобов'язань жовтня та грудня 2012 року в
загальній сумі сумі 26710,18 грн., з яких
7886,64 грн. нараховано станом на 25.12.2012
року, тобто за межами строку давності,
тому відповідна вимога задоволенню не
підлягає. Решта штрафу в сумі 18823,54 грн.
нарахована за зобов'язаннями грудня 2012
року, прострочення понад 30 днів за
якими настало на суму 268907,78 грн. станом
на 14.02.2013 року, тобто в межах строку
позовної давності. Відтак, вимога про
стягнення штрафу підлягає частковому
задоволенню в сумі 18823,54 грн.

Як передбачено п. 4 Листа Вищого
господарського суду від 29.04.2013 року №
01-06/767/2013 «Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»,
одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
законодавству України.

Таким чином, чинне законодавство
допускає можливість одночасного
стягнення з учасника господарських
відносин, що порушив господарське
зобов'язання за договором, штрафу та
пені, які є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності
(постанова Верховного Суду України від
27.04.2012 року та постанова Вищого
господарського суду України від 12.06.2012
року у справі № 06/5026/1052/2011).

3% річних в сумі 1 614,04 грн. та 1514,78 грн.
інфляційних втрат за прострочення
сплати зобов'язань жовтня 2011 року,
жовтня, листопада, грудня 2012 року
нараховані на суму боргу з врахуванням
часткових сплат та фактичних періодів
прострочення від дня виникнення
заборгованості до терміну, що
передував зверненню з позовом до суду,
що відповідає вимогам ст. 625 Цивільного
кодексу України, і для відповідних
нарахувань не встановлено обмежень і
не застосовується строк давності.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача річних та
інфляційних правомірні і підлягають
задоволенню в заявленій сумі.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню в
сумі 631,94 грн. пені, 18823,54 грн. штрафу, 3 1
614,04 грн. % річних та 1514,78 грн.
інфляційних.

Відшкодування судових витрат
відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «УкрОПТ
«Мастер-енерго» (08298, Київська обл., смт.
Коцюбинське, вул. Доківстка, 14, код 33482826)
на користь Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720)
631,94 грн. пені, 18823,54 грн. штрафу, 1614,04 грн.
3% річних, 1514,78 грн. інфляційних та 1092,42
грн. судових витрат.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позову
відмовити.

Суддя
Кошик А.Ю.

дата підписання 16.05.2014 року