м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4850/14 13.05.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМС Консалтінг»
до Департаменту промисловості та
розвитку підприємництва виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
про стягнення 1 570 018,00 грн., -
Суддя Морозов С.М.
За участю представників сторін:
від позивача: Власко С.О. (представник
за довіреністю від 17.03.2014р.);
від відповідача: Івченко М.В.
(представник за довіреністю №052-8286 від
Обставини справи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «БМС Консалтінг»
(надалі також - позивач) звернувся до
суду з позовною заявою про стягнення з
Департаменту промисловості та
розвитку підприємництва виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) (надалі також -
відповідач) заборгованості по оплаті
вартості наданих послуг в розмірі 1 570
018,00 грн., з яких 1 497 790,14 грн. - основний
борг, 58 685,14 грн. - пеня та 13 542,72 грн. - 3%
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач своїх обов'язків за
Договором в повному обсязі не виконав,
повну вартість наданих позивачем
послуг у строки визначені Договором не
Відповідач надав письмовий відзив на
позов, в якому проти задоволення
позовних вимог заперечував в повному
обсязі. Заперечення обґрунтовані тим,
що заборгованість відповідача виникла
у зв'язку з спрямуванням на рахунки
відповідача меншої кількості
асигнувань, ніж було необхідно для
здійснення розрахунку з позивачем.
Окрім того, як зазначено відповідачем,
він листом звертався до Департаменту
фінансів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) щодо
можливості вирішення питання
виділення додаткових коштів на
погашення простроченої кредиторської
заборгованості за 2013 рік по КФК 010117
загальний фонд), КЕКВ 2240, однак
додаткові кошти відповідачу станом на
12.05.2014р. так і не були виділені.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.03.2014р. в справі було
порушено провадження, справі присвоєно
№910/4850/14 та призначено до слухання на
В судовому засіданні 22.04.2014р. розгляд
справи було відкладено до 13.05.2014р., у
зв'язку з неявкою представника зі
сторони відповідача та надісланням
запиту до ГУ ДКСУ в м. Києві.
В матеріалах справи міститься
клопотання про залучення до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Департамент фінансів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації). Клопотання
обґрунтоване тим, що департамент
фінансів є відповідальним структурним
підрозділом виконавчого органу КМР
(КМДА), який здійснює підготовку змін до
бюджету м. Києва для прийняття
відповідного рішення КМР та від дій
якого напряму залежить отримання
коштів відповідачем.
В судовому засіданні 13.05.2014р.
судом було поставлено на обговорення
сторін зазначене клопотання.
Представник позивача заперечував
проти задоволення клопотання
Відповідно до частини першої статті 27
Господарського процесуального кодексу
України треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до прийняття
рішення господарським судом, якщо
рішення з господарського спору може
вплинути на їх права або обов'язки щодо
однієї з сторін.

Дослідивши матеріали справи,
обставини, зазначені відповідачем в
клопотанні та позицію сторін, судом
ухвалено відмовити в задоволенні
клопотання відповідача, оскільки суд
не вбачає достатніх підстав для
залучення до участі в справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Київську міську раду (Київської
міської державної адміністрації).

Зважаючи на достатність в
матеріалах справи доказів, необхідних
для повного та об'єктивного вирішення
справи, розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75 ГПК України
за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 13 травня 2014 року
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2013 року між відповідачем
(замовник за Договором) та позивачем
(виконавець за Договором) було укладено
Договір №КМДЗ-1 (надалі - Договір), у
відповідності до п. 1.1. якого позивач
зобов'язується у встановлені строки
надати відповідачу, а відповідач
прийняти належним чином надані
позивачем послуги щодо проектування та
розробляння у сфері інформаційних
технологій (послуги з побудови
комплексної системи захисту
інформації, код згідно ДК 016-2010:62.01.1)
(надалі - послуги), оплатити їх вартість
на умовах цього Договору. Перелік, ціна,
строк (період) надання та інші
характеристики послуг погоджені
сторонами у Додатку №2 та Додатку №3 до
цього Договору.

Фактом, що підтверджує передачу
позивачем та приймання відповідачем
наданих позивачем послуг, є підписання
сторонами акту приймання-передачі
наданих послуг (надалі - акт). Акт
складається позивачем у 2 примірниках,
які мають бути підписані, скріплені
печаткою позивача та надані
відповідачу не пізніше останнього для
надання послуг. Послуги приймаються
поетапно згідно етапів, зазначених у
Додатку №2 до цього Договору. Акт
підписується після підписання
технічного акту прийому-передачі
наданих послуг за відповідний етап, що
надається відповідачу у день
закінчення надання послуг
відповідного етапу, та фіксує
виконання послуг відповідно до умов
цього Договору та відсутність
претензій до виконавця зі сторони
відповідача щодо якості наданих послуг
за відповідним етапом. Технічний акт
прийому-передачі наданих послуг
підписується відповідачем протягом 1
робочого дня з моменту його отримання.
(п. 4.1. Договору).

Ціна Договору складає вартість послуг
та становить без ПДВ 1 248 158,45 грн., крім
того ПДВ 249 631,69 грн., разом з ПДВ 1 497 790,14
грн. Вартість послуг згідно кожного
етапу зазначено у Додатку №2 до цього
Договору. (п. 5.1. Договору).

Оплата відповідачем вартості послуг
позивачу здійснюється поетапно згідно
етапів, наведених у Додатку №2 до цього
Договору, протягом 10 календарних днів з
дати підписання Акту
приймання-передачі послуг за
відповідний етап. Розрахунки за надані
послуги здійснюється на підставі ст. 49
Бюджетного кодексу України. У разі
затримки бюджетного фінансування
розрахунок за надані послуги
здійснюється протягом 7 банківських
днів з дати отримання відповідачем
бюджетного призначення на
фінансування закупівлі на свій
реєстраційний рахунок. (п.п. 5.3.1. - 5.3.3.
Договору).

Всі суми, що підлягають сплаті за цим
Договором, сплачуються в безготівковій
формі на розрахунковий рахунок
позивача за реквізитами, що вказані в
розділі 12 Договору. (п. 5.4. Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору сторони
домовились, що цей Договір набуває
чинності з дати його укладення і діє до
31.12.2013р. (включно). Якщо на дату
закінчення строку дії цього Договору
які-небудь із зобов'язань сторін
невиконані, вони залишаються чинними
до їх повного виконання.

Додатком №1 до Договору сторони
погодили форму та зміст Акту
приймання-передачі наданих послуг.

Додатком №2 до Договору сторони
визначили специфікацію послуг щодо
проектування та розробляння у сфері
інформаційних технологій (послуги з
побудови комплексної системи захисту
інформації), визначили матеріали, які
будуть використовуватись для надання
послуг та визначили результати надання
послуг за кожним з етапів.

Додатком №3 до Договору сторони
описали послуги, що надаються, а саме
встановили цілі та задачі проекту,
результати проекту, описали рішення та
встановили припущення та обмеження
проекту.

Позивачем, на виконання вимог умов
Договору, було надано відповідачу
послуги на загальну суму в розмірі 1 497
790,14 грн., що підтверджується наявними в
матеріалах справи належним чином
засвіченими копіями Актів
приймання-передачі наданих послуг:

- №13-10/039 від 14 листопада 2013р. на суму 58
946,88 грн.;

- №13-11/027 від 14 листопада 2013р. на суму 1 269
120,90 грн.;

- №13-12/105 від 18 грудня 2013р. на суму 58 946,88
грн.;

- №13-12/131 від 20 грудня 2013р. на суму 88 506,72
грн.;

- №13-12/133 від 25 грудня 2013р. на суму 22 268,76
грн.

Прийняття відповідачем наданих
позивачем послуг підтверджується
підписами уповноважених осіб
відповідача та печатками департаменту
на зазначених актах приймання-передачі
наданих послуг.

Як зазначено позивачем та підтверджено
відповідачем, останнім не було
проведено розрахунок з позивачем за
отримані згідно Договору послуги на
суму в розмірі 1 497 790,14 грн., у зв'язку з
чим позивач був вимушений звернутись
до суду.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу
особисто. (ч. 1 ст. 902 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором. (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Посилання відповідача на той факт, що
заборгованість не може бути погашена у
зв'язку зі спрямуванням на рахунки
відповідача меншої кількості
асигнувань, ніж було необхідно для
здійснення розрахунку з позивачем, з
посиланням при цьому на листи ГУ ДКС
України в м. Києві та Департаменту
фінансів виконавчого органу КМР (КМДА),
не можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки відповідачем таким чином
підтверджується той факт, що
асигнування все ж таки на зазначені
витрати надходили на рахунок
відповідача.

Стосовно умови Договору в частині
розрахунків про надходження бюджетних
коштів на рахунок відповідача,
передбачених на зазначені цілі, яка
погоджена сторонами, суд відзначає
наступне.

Вказана умова в розумінні статей 251 та
252 Цивільного кодексу України не є
подією, яка має неминуче настати зі
спливом певного періоду, а тому не може
бути відкладальною умовою та не
створює для сторін цивільних прав та
обов'язків щодо визначення строку
оплати.

Таким чином, зазначена умова Договору
не є підставою вважати таким, що не
настав, або таким, настання якого
залежить від надходження коштів
державного бюджету, строк виконання
зобов'язань по оплаті наданих послуг,
оскільки вказані положення Договору
передбачають саме порядок розрахунків,
а строки розрахунків сторонами чітко
визначені у п. 5.3.1. Договору - оплата
відповідачем вартості послуг позивачу
здійснюється поетапно згідно етапів,
наведених у Додатку №2 до цього
Договору, протягом 10 календарних днів з
дати підписання Акту
приймання-передачі послуг за
відповідний етап.

В даному випадку зобов'язання по оплаті
вартості наданих послуг покладено на
відповідача (п. 1.1 Договору), а питання
щодо здійснення фінансового
забезпечення зобов'язань замовника не
є предметом даного спору і не можуть
вирішуватись в межах заявленого
позову.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України та п. 5.3.1
Договору, обов'язок відповідача по
оплаті вартості наданих позивачем
послуг повинен був бути виконаний в
такі строки:

- за актом приймання-передачі наданих
послуг №13-10/039 від 14 листопада 2013р. у
строк до 24 листопада 2013 року включно;

- за актом приймання-передачі наданих
послуг №13-11/027 від 14 листопада 2013р. у
строк до 24 листопада 2013 року включно;

- за актом приймання-передачі наданих
послуг №13-12/105 від 18 грудня 2013р. у строк
до 28 грудня 2013 року включно;

- за актом приймання-передачі наданих
послуг №13-12/131 від 20 грудня 2013р. у строк
до 30 грудня 2013 року включно;

- за актом приймання-передачі наданих
послуг №13-12/133 від 25 грудня 2013р. у строк
до 04 січня 2014 року включно.

Відповідачем на виконання умов
Договору у встановлені строки не було
оплачено вартість послуг наданих
позивачем, отже заборгованість
відповідача перед позивачем становить
1 497 790,14 грн., оскільки строк виконання
грошового зобов'язання відповідача по
оплаті наданих послуг на момент
винесення рішення настав.

Отже, матеріалами справи
підтверджується наявність у
відповідача грошового зобов'язання по
сплаті на користь позивача, на підставі
Договору, вартості наданих останнім
послуг в розмірі 1 497 790,14 грн.
Відповідачем вказана заборгованість
не спростована, доказів її погашення не
надано.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги в справі №910/4850/14 про стягнення з
відповідача на користь позивача
основної суми заборгованості в розмірі
1 497 790,14 грн. підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Окрім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача суму пені в
розмірі 58 685,14 грн.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У відповідності до ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено,
що якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Згідно з п. 6.2.2. Договору у разі
прострочення виконання грошових
зобов'язань, за умови наявності на
рахунку відповідача коштів Державного
бюджету на зазначені цілі, відповідач
на вимогу позивача сплачує неустойку у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожний
день прострочення від несплаченої
суми.

В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році»
№01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги
частини 1 статті 47 ГПК України щодо
прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.

Перевіривши наведений позивачем в
позовних матеріалах розрахунок суми
пені, судом визнано його обґрунтованим,
а тому позовні вимоги в справі №910/4789/14
підлягають задоволенню та стягненню на
користь позивача з відповідача суми
пені в розмірі 58 685,14 грн.

Окрім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача суму 3% річних в
розмірі 13 542,72 грн.

Положеннями статті 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем в
позовних матеріалах розрахунок 3%
річних, судом визнаного його
обґрунтованим, а тому, позовні вимоги в
справі №910/4850/14 про стягнення з
відповідача суми 3% річних підлягають
задоволенню в розмірі 13 542,72 грн.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: - чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються; -
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; - яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору. З огляду на вимоги
частини першої статті 4 ГПК
господарський суд у прийнятті судового
рішення керується (та відповідно
зазначає у ньому) не лише тими
законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Відповідачем не надано до матеріалів
справи доказів, що підтверджують та
обґрунтовують відсутність у нього
підстав для невиконання зобов'язань,
передбачених умовами Договору,
укладеного з позивачем.

Враховуючи все вищенаведене, оцінюючи
подані докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд дійшов висновку, що
заявлені в справі №910/4850/14 позовні
підлягають задоволенню та стягненню з
відповідача на користь позивача суму
основного боргу в розмірі 1 497 790,14 грн.,
суму пені в розмірі 58 685,14 грн. та суму 3%
річних в розмірі 13 542,72 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати позивача,
пропорційно сумі задоволених позовних
вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту
промисловості та розвитку
підприємництва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) (, адреса: 01044, м. Київ, вул.
Терещенківська, 11-А) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМС Консалтінг» (, адреса: 04107, м. Київ, вул.
Печенізька, 32) суму основної
заборгованості у розмірі 1 497 790,00 грн.
(один мільйон чотириста дев'яносто сім
тисяч сімсот дев'яносто гривень 00
копійок), пеню в розмірі 58 685,14 грн.
(п'ятдесят вісім тисяч шістсот
вісімдесят п'ять гривень 14 копійок), 3%
річних в розмірі 13 542,72 грн. (тринадцять
тисяч п'ятсот сорок дві гривні 72
копійки) та судовий збір у розмірі 31 400,00
грн. (тридцять одна тисяча чотириста
гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.05.2014р.

Суддя
С.М.
Морозов