м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5315/14 26.05.14
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк"до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЛЛ"про визнання
недійсним рішення загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЛЛ" про ліквідацію
Суддя
в присутності представників сторін:
від позивача - Атаманюк Т.О.,
довіреність №09-32/685 від 03.06.2013;
від відповідача - Осипчук П.В., голова
ліквідаційної комісії.
Суть спору: Публічне акціонерне
товариство "Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТЛЛ" про
визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТЛЛ" про
ліквідацію юридичної особи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
09.11.2012 між позивачем, ТОВ «Фірма «Вена»
та ТОВ «Севен Систем» було укладено
договір про переведення боргу №1056-12,
згідно якого ТОВ «Севен Систем» (нова
назва ТОВ «ТЛЛ») прийняв на себе
зобов'язання по кредитному договору
про відкриття кредитної лінії № 686-11
від 21.06.2011, укладеного між позивачем та
ТОВ «Фірма «Вена», однак взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконує
та в порушення вимог п.4.2.4 кредитного
договору прийняв рішення про
ліквідацію товариства без згоди банку.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 порушено провадження у
справі № 910/5315/14 та призначено
справу до розгляду.
14.04.2014 відповідач через відділ
діловодства суду подав відзив на
позовну заяву, в якому вказав, що ПАТ
"Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк" не є і ніколи не був
учасником (засновником) ТОВ "ТЛЛ", а отже
не пов'язаний з товариством жодними
корпоративними відносинами і
відповідно у нього відсутні правові
підстави для звернення до суду з даним
28.04.2014 позивач через відділ діловодства
суду подав пояснення по справі, в яких
зазначив, що позивачем були подані
позови про стягнення заборгованості за
кредитними договорами в тому числі і з
ТОВ "ТЛЛ", що підтверджується
відповідними копіями ухвал, а отже
прийняте загальними зборами учасників
ТОВ "ТЛЛ" рішення про ліквідацію
товариства порушує права позивача, як
кредитора, оскільки у випадку
ліквідації відповідача, позивач буде
позбавлений можливості задовольнити
свої вимоги за рахунок поручителів.
В судових засіданнях 28.04.2014 та 23.05.2014 у
відповідності до вимог ч.3 ст.77
Господарського процесуального кодексу
України оголошувались перерви.
В судовому засіданні 26.05.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
В судовому засіданні 26.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, які приймали
участь під час розгляду справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

21.06.2011 між Публічним акціонерним
товариством "Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк" (Банк)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Вена"
(позичальник) укладено кредитний
договір про відкриття кредитної лінії
№686-11 від 21.06.2011, зі змінами внесеними
договорами про внесення змін до нього
від 26.03.2012 за №1/686-11/324, від 25.04.2012 за
№2/686-11/558, від 03.05.2012 за №3/686-11/668, від
19.06.2012 за №4/686-11/818, від 26.06.2012 за №5/686-11/829,
від 06.09.2012 за №6/686-11/983, від 31.10.2012 за
№7/686-11/1040, від 09.11.2012 за №8/686-11/1057, від
09.11.2012 за №9/686-11/1058, від 28.12.2012 за
№10/686-11/1177, від 30.07.2013 за №11/686-11/152, за
умовами якого банк зобов'язується
надати позичальнику кредит шляхом
відкриття не відновлювальної
кредитної лінії у сумі, яка не може
перевищувати 72 000 000,00 грн. (ліміт
кредитної лінії), на умовах,
встановлених цим договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти,
встановлені цим договором (п.2.1.
договору).

Згідно п. 4.2.4 вказаного кредитного
договору позичальник зобов'язався не
здійснювати зміну
організаційно-правової форми, складу
учасників, реорганізацію позичальника
(виділення якого-небудь структурного
підрозділу; розділення; перетворення;
приєднання; злиття) без здобуття згоди
Банку.

09.11.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Вена"
(первісний боржник), Товариством з
обмеженою відповідальністю "Севен
Систем" (нова назва ТОВ "ТЛЛ") (новий
боржник) та Публічним акціонерним
товариством "Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк"
(кредитор) було укладено договір №1056-12
про переведення боргу за кредитним
договором про відкриття кредитної
лінії №686-11 від 21.06.2011 за умовами якого
первісний боржник переводить свій борг
на нового боржника, внаслідок чого
новий боржник заміняє первісного
боржника як зобов'язану сторону у
кредитному договорі про відкриття
кредитної лінії №686-11 від 21.06.2011 та
приймає на себе всі зобов'язання
позичальника, що передбачені основним
договором, у тому числі щодо повернення
кредиту та сплати за кредит, а також
будь-які інші зобов'язання
позичальника, що випливають з умов
основного договору.

03.03.2014 відбулись загальні збори
учасників ТОВ "ТЛЛ", на яких прийнято
рішення, що оформлені протоколом № 03/03,
про припинення шляхом ліквідації
юридичної особи ТОВ "ТЛЛ"; створення
ліквідаційної комісії з припинення ТОВ
"ТЛЛ", призначення головою
ліквідаційної комісії Осипчука Павла
Володимировича і передання йому
повноважень по управлінню справами
товариства та встановлено термін для
заявлення вимог кредиторів до 15.05.2014.

Позивач, посилаючись на те, що рішення
загальних зборів учасників ТОВ "ТЛЛ"
про ліквідацію товариства порушує його
права як кредитора, оскільки прийнято з
порушенням умов п.4.2.4 кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
№686-11 від 21.06.2011 без попередньої
письмової згоди Банку, звернувся до
суду з даним позовом.

Відповідач, в свою чергу, заперечив
проти позовних вимог з підстав того, що
ПАТ "Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк" не є і
ніколи не був учасником (засновником)
ТОВ "ТЛЛ", а отже не пов'язаний з
товариством жодними корпоративними
відносинами і відповідно у нього
відсутні правові підстави для
звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову з огляду на наступне.

Статтею 97 Цивільного кодексу України
встановлено, що управління товариством
здійснюють його органи. Органами
управління товариством є загальні
збори його учасників і виконавчий
орган, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до частини 1 ст. 110
Цивільного кодексу України юридична
особа ліквідується, зокрема, за
рішенням її учасників або органу
юридичної особи, уповноваженого на це
установчими документами, в тому числі у
зв'язку із закінченням строку, на який
було створено юридичну особу,
досягненням мети, для якої її створено,
а також в інших випадках, передбачених
установчими документами.

Товариство з обмеженою
відповідальністю може бути
ліквідоване за рішенням загальних
зборів його учасників, у тому числі у
зв'язку зі спливом строку, на який
товариство було створене, а також за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом (ч.1 ст. 150 Цивільного кодексу
України).

Статтею 145 Цивільного кодексу України
встановлено, що вищим органом
управління товариства є загальні збори
його учасників, до виключної
компетенції яких належить, зокрема,
прийняття рішення про ліквідацію
товариства, призначення ліквідаційної
комісії та затвердження
ліквідаційного балансу.

Аналогічні положення містять і п.п. 10.1,
10.3.13 розділу 10 статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТЛЛ".

Згідно ст.ст. 58, 60 Закону України «Про
господарські товариства» загальні
збори учасників, що складаються з
учасників товариства або призначених
ними представників, вважаються
правомочними, якщо в них беруть участь
учасники, що мають відповідно до
статуту товариства більш як 60 %
голосів.

З правового аналізу зазначених норм
вбачається, що прийняття рішення про
припинення шляхом ліквідації
товариства належить до виключної
компетенції загальних зборів, які
відповідно, утворюються з учасників
товариства, а не юридичної особи, з якою
у позивача укладено договір.

Зазначене право учасників не може бути
обмежене, крім випадків, передбачених
законом, Положення п.4.2.4 кредитного
договору, на які посилається позивач в
обґрунтування свого позову, не є такою
обставиною, оскільки діюче
законодавство не передбачає
можливості встановлення у
цивільно-правовій угоді умов
попереднього погодження учасником з
будь-якими особами можливості
голосування на загальних зборах за
рішення, наслідком прийняття якого
може бути припинення юридичної особи.

Отже, у будь-якому разі невиконання
стороною кредитного договору
зобов'язання щодо не здійснення дій,
направлених на припинення діяльності
товариства без дозволу Банку, не може
бути підставою для визнання недійсними
рішень зборів учасників
господарського товариства, оскільки
визнання недійсним акту органу
управління господарського товариства
у зв'язку з його невідповідністю умовам
договору, укладеним цим товариством
законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена і
в постановах Вищого господарського
суду України у справі № 5016/773 від 30.10.2012,
у справі № К17/135-11 від 17.07.2012, у справі
№31/173пн від 30.03.2011 та ін.

По суті, рішення загальних зборів
учасників та інших органів
господарського товариства є актами, у
зв'язку з цим підставами для визнання
недійсними рішень загальних зборів
акціонерів (учасників) господарського
товариства можуть бути: порушення
вимог закону та/або установчих
документів під час скликання та
проведення загальних зборів
товариства; позбавлення акціонера
(учасника) товариства можливості взяти
участь у загальних зборах; порушення
прав чи законних інтересів акціонера
(учасника) товариства рішенням
загальних зборів.

При цьому, не всі порушення
законодавства, допущені під час
скликання та проведення загальних
зборів господарського товариства, є
підставою для визнання недійсними
прийнятих на них рішень.

Так, безумовною підставою для визнання
недійсними рішень загальних зборів у
зв'язку з прямою вказівкою закону є:
прийняття загальними зборами рішення
за відсутності кворуму для проведення
загальних зборів чи прийняття рішення
(ст. ст. 41, 42, 59, 60 Закону України "Про
господарські товариства"); прийняття
загальними зборами рішень з питань, не
включених до порядку денного загальних
зборів товариства (ч.4 ст. 43 Закону
України "Про господарські товариства");
прийняття загальними зборами рішення
про зміну статутного капіталу
товариства, якщо не дотримано
процедури надання акціонерам
(учасникам) відповідної інформації (ст.
ст. 40, 45 Закону України "Про
господарські товариства"). (Постанова
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008)

Із протоколу № 03/03 загальних зборів
учасників товариства від 03.03.2014
вбачається, що на цих загальних зборах
був присутній учасник ОСОБА_1., який
володіє 100 % голосів та відповідні
питання були включені до порядку
денного, а відтак оспорюванні рішення
прийняті за наявності кворуму та в
межах визначеної Законом України "Про
господарські товариства" компетенції,
тобто у відповідності до приписів норм
чинного законодавства і підстави
вважати їх недійсними відсутні.

Слід зауважити також і на тому, що
рішення загальних зборів акціонерів
(учасників) може бути оскаржене лише
акціонером (учасником), права та
охоронювані інтереси якого порушені,
тоді як позивач не був та не є учасником
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЛЛ".

Доводи позивача про те, що порушення
умов кредитного договору про відкриття
кредитної лінії №686-11 від 21.06.2011 є
підставою для визнання недійсним акту
органу корпоративного управління, є
необґрунтованими, оскільки визначення
компетенції загальних зборів
товариства, порядок прийняття ними
рішень, підстави визнання недійсним
рішення загальних зборів товариства
врегульовано Законом України «Про
господарські товариства», а питання
правових наслідків при порушенні
зобов'язання визначено статтею 611
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 22 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» інформація про прийняття
засновниками (учасниками) або
уповноваженим ними органом рішення
щодо припинення юридичної особи
підлягає обов'язковому опублікуванню в
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації. Підставою для
опублікування повідомлень є внесення
відповідного запису до Єдиного
державного реєстру. Повідомлення
підлягають опублікуванню протягом
десяти робочих днів з дня внесення
відповідного запису до Єдиного
державного реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, в
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації бюлетні державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №227 (7) від 13.03.2014 було
опубліковано оголошення про
припинення шляхом ліквідації
юридичної особи ТОВ "ТЛЛ" та зазначено
строк подання заяв (претензій)
кредиторів до 15.05.2014.

17.04.2014 позивач направив ТОВ «ТЛЛ» заяву
кредитора №125/39-09/8, яка отримана
останнім 23.04.2013, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

За таких обставин, враховуючи
вищенаведені законодавчі приписи та
звернення банку, суд дійшов висновку що
права банку як кредитора не були
порушені, оскільки у встановлений
законом строк банк звернувся з заявою
про визнання його вимог.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Позаяк, позивачем під час розгляду
справи не доведено, а судом не
встановлено наявності обставин, з
якими закон пов'язує визнання
недійсним рішення загальних зборів
учасників товариства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЛЛ" про визнання
недійсним рішення загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЛЛ" про ліквідацію
юридичної особи, через його
необґрунтованість.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку із відмовою в позові судовий
збір покладається позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 30.05.2014.

Суддя
Т.В. Васильченко