м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3152/14 26.05.14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОФІТ-ЛЮКС"

до: Комунального підприємства
електромереж зовнішнього освітлення
міста Києва "КИЇВМІСЬКСВІТЛО"

про: стягнення 1.100.782,56 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Чередніченко Є.М. - за
довіреністю від 28.03.2014 № 28-0302/2014;

відповідача: Ткачук І.В. - за
довіреністю від 27.01.2014 № 15-01/14.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "СОФІТ-ЛЮКС"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до комунального
підприємства електромереж зовнішнього
освітлення міста Києва
"КИЇВМІСЬКСВІТЛО" про стягнення з
останнього заборгованості в сумі
1.100.782,56 грн.

Суть спору: позивач свої позовні вимоги
мотивує тим, що останнім, на підставі
укладеного сторонами спору договору
від 04.06.2013 № 04/06-1, поставлено, а
відповідачем отримано, але не оплачено
товар вартістю 1.100.782,56 грн.

За таких обставин, позивачем заявлені
позовні вимоги до відповідача про
стягнення з останнього заборгованості
в сумі 1.100.782,56 грн.

Відповідач, скориставшись правом,
наданим ст. 59 Господарського кодексу
України, надав суду відзив, яким позов
відхилив повністю. Посилаючись на
умови Договору, визначені п. 4.5
Договору, відповідач зазначив, що
обов'язок з оплати отриманого від
позивача товару за Договором не
виконано у зв'язку із затримкою у 2013
році бюджетного фінансування по
зареєстрованим в Головному управлінні
Державної казначейської служби
України у місті Києві фінансовим
зобов'язанням з оплати поставлених
товарів товариству з обмеженою
відповідальністю «СОФІТ-ЛЮКС» та
враховуючи, що комунальне підприємство
"КИЇВМІСЬКСВІТЛО" є лише одержувачем
бюджетних коштів, останнє не мало змоги
належним чином виконати взяті
зобов'язання за Договором.

Крім того, відповідач зазначив, що у
відповіді на претензію позивача про
дебіторську заборгованість за
Договором, комунальним підприємством
"КИЇВМІСЬКСВІТЛО" була підтверджена та
визнана заборгованість з оплати
придбаних товарів на умовах Договору в
розмірі 1.100.782,56 грн. Однак з метою
вирішення питання щодо виконання
відповідачем своїх зобов'язань,
позивачу було запропоновано підписати
додаткову угоду до Договору про
пролонгацію виконання зобов'язань з
оплати поставлених товарів, як вважає
відповідач, без укладення останньої
неможливо виконати зобов'язання щодо
оплати поставленого товару за
Договором.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 порушено провадження у
справі № 910/3152/14. Розгляд даної справи
призначено судом на 31.03.2014.

У зв`язку із перебуванням судді Балац
С.В. у відпустці, справу № 910/3152/14
передано на розгляд судді Бондаренко
Г.П.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 справу № 910/3152/14
прийнято до провадження судді
Бондаренко Г.П. Розгляд справи
призначено на 12.05.2014.

Беручи до уваги вихід судді Балац С.В. з
відпустки, розпорядженням голови
Господарського суду міста Києва від
12.05.2014 справу № 910/3152/14 передано на
розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 справу № 910/3152/14
прийнято до провадження судді Балац
С.В. Розгляд справи призначено на 12.05.2014.

В судовому засіданні 12.05.2014 суд
оголосив перерву до 26.05.2014.

В судовому засіданні 26.05.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних
представників сторін даної справи по
суті спору та дослідивши наявні докази
у матеріалах даної справи,
Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "СОФІТ-ЛЮКС", як
постачальником, (далі - позивач) та
комунальним підприємством
електромереж зовнішнього освітлення
міста Києва "КИЇВМІСЬКСВІТЛО", як
покупцем, (далі - відповідач) укладено
договір від 04 червня 2013 року № 04/06-1 про
закупівлю товарів за державні кошти
(далі - Договір).

Згідно предмету Договору позивач
зобов'язується поставити
відповідачеві лампи розжарювання та
газорозрядні електричні; лампи дугові
(код за ДК 016-2010 - 27.40.1) (Лот № 1 - лампи
натрієві; Лот № 2 - лампи люмінесцентні,
металогалогенові та ртутні) (далі -
товар), а відповідач сплачує за товар в
кількості та за цінами, які зазначені у
Специфікації (Додаток № 1), що додається
до Договору і є його невід'ємною
частиною (п. 1.2 Договору).

Обсяги закупівлі товару, що підлягає
постачанню за цим Договором, можуть
бути зменшені залежно від реального
бюджетного фінансування видатків (п. 1.3
Договору).

Пунктами 3.1, 3.2 Договору сторони
встановили, що сума (ціна) Договору
становить 1.100.782,56 грн. Сума (ціна)
Договору може бути зменшена за
взаємною згодою сторін, а також у
випадку зменшення обсягів закупівлі
товару залежно від реального
фінансування видатків.

Як передбачено п. 4.1 Договору, оплата за
поставлений товар здійснюється у
безготівковому порядку шляхом
перерахування відповідачем коштів на
поточний рахунок позивача.

Розрахунки по Договору здійснюються
після прийняття товару у власність
відповідача, що підтверджується
видатковою накладною, в якій зазначено
номенклатуру (асортимент), кількість і
ціна товару, який перейшов у власність
відповідача та загальна сума для
оплати товару (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що
розрахунки за поставлений товар
здійснюються на умовах відстрочення
платежу протягом 90 робочих днів з
моменту передачі товару на склад
відповідача. Датою передачі товару є
дата підписання видаткової накладної.

У разі затримки бюджетного
фінансування розрахунок за
поставлений товар здійснюється
відповідачем протягом 2-х робочих днів
з дати отримання відповідачем
бюджетного призначення на
фінансування закупівлі товару на свій
реєстраційний рахунок (п. 4.5 Договору).

Пунктом 10.1 Договору сторонами
визначено, що вказаний правочин
набирає чинності з дня його підписання
Сторонами і діє до 31 грудня 2013 року, але
у будь-якому випадку - до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за Договором.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України унормовано, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

Так, 13 червня 2013 та 09 серпня 2013 року
позивачем поставлено, а відповідачем
отримано товар, що є предметом
Договору, на загальну суму 1.100.782,56 грн.
Наведений факт підтверджується
видатковими накладними від 13.06.2013 № 1406
та від 09.08.2013 № 1688, які підписані
представниками обох сторін спору
(засвідчені копії вказаних видаткових
накладних наявні у матеріалах справи).
Довіреності, якими відповідач
уповноважив свого представника на
отримання від позивача
товарно-матеріальних цінностей, наявні
у справі у вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами судового процесу
виник в результаті допущення
відповідачем порушення грошового
зобов'язання за Договором.
Відповідачем оплата вартості
отриманого ним товару, станом на момент
вирішення даного спору по суті, не
здійснена, що призвело до виникнення у
відповідача перед позивачем
заборгованості в сумі 1.100.782,56 грн та
звернення останнього до
господарського суду за захистом своїх
порушених прав.

Відносно заперечень відповідача,
викладених у відзиві, то вони судом
відхиляються з таких підстав.

Згідно з частиною першої статті 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, а статтями 525, 526 даного
Кодексу і статтею 193 Господарського
Кодексу встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного
кодексу України відсутність у боржника
необхідних коштів не є підставою
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання. Аналогічні
положення містяться у ч. 2 ст. 218
Господарського кодексу України, де
зазначено, що непереборною силою, тобто
надзвичайними і невідворотними
обставинами не вважаються, зокрема,
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника, відсутність на ринку
потрібних для виконання зобов'язання
товарів, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Таким чином, посилання відповідача на
відсутність бюджетного фінансування
не звільняє відповідача від виконання
зобов'язань щодо оплати поставленої та
прийнятої продукції, тому судом не
приймається.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 у справі № 11/446.

Виходячи з викладених вище обставин та
наявних у матеріалах даної справи
доказів, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню повністю з
урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України визначено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання , то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України).

Від сторін спору до суду не надходили
докази погашення відповідачем перед
позивачем заборгованості в сумі 1.100.782,56
грн.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Відповідно до статті 34
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи.

Підсумовуючи сукупність наведених
вище фактів, суд дійшов висновку, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача боргу в сумі 1.100.782,56 грн за
отриманий останнім, але не оплачений на
користь позивача товар, підлягає
задоволенню повністю, з тих підстав, що
факт наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем належним
чином останнім доведено, документально
підтверджено, і в той же час
відповідачем жодними доказами не
спростовано.

Враховуючи, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства
електромереж зовнішнього освітлення
міста Києва "КИЇВМІСЬКСВІТЛО" (03680, м.
Київ, Солом'янський район, вул.
Машинобудівна, буд. 40; ідентифікаційний
код 03360905, з будь-якого його рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконавчого провадження) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "СОФІТ-ЛЮКС" (02094, м.
Київ, Деснянський район, вул. Віскозна,
буд. 17, корпус 93-А; ідентифікаційний код
32591365, на будь-який його рахунок,
виявлений державним виконавцем під час
виконавчого провадження)
заборгованість в сумі 1.100.782,56 грн (один
мільйон сто тисяч сімсот вісімдесят
дві) грн. 56 коп.; витрати по сплаті
судового збору в сумі 22.015,65 (двадцять
дві тисячі п'ятнадцять) грн. 65 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 30 травня 2014
року.

Суддя
С.В. Балац