м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7388/14 22.05.14За позовом ПрАТ
"СК"Український страховий стандарт"
до ВАТ НАСК "ОРАНТА"
про відшкодування шкоди в
порядку регресу 7 595,50 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача: Микитенко Д.М.
Від відповідача: не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Український
страховий стандарт» (надалі -
страховик, позивач) звернулось до
господарського суду м. Києва із позовом
до відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» (надалі - відповідач)
про відшкодування шкоди в порядку
регресу в сумі 7 595,50 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 25.04.2014 порушено провадження у
справі №910/7388/14 та призначено до
розгляду на 22.05.2014.
У судове засідання 22.05.2014 представник
позивача з'явився, надав додаткові
докази та пояснення по справі, позовні
Представник відповідача у судове
засідання 22.05.2014 не прибув, проте через
загальний відділ канцелярії
господарського суду м. Києва подав
відзив на позовну заяву, в якому
позовні вимоги визнав та просив
розглядати справу без його участі. Суд
задовольнив дане клопотання.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складено
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2012 року між приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Український страховий
стандарт» (далі - страховик, позивач) та
громадянином ОСОБА_2 (далі -
страхувальник) укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу № 0111-2102-0041 (надалі
- Договір), об'єктом страхування за яким
є майнові інтереси страхувальника, що
не суперечать законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням майном, а саме:
автомобілем «Джилі» реєстраційний
номер НОМЕР_1 на випадок настання
страхових випадків, зокрема,
пошкодження чи знищення транспортного
засобу або його частин внаслідок ДТП.

Предметом договору є майнові
інтереси страхувальника пов'язані з
володінням, розпорядженням та
користуванням вказаним транспортним
засобом на випадок настання подій,
перелік яких наведено у Договорі, а
саме до страхових випадків
відноситься: дорожньо-транспортні
пригоди; незаконне заволодіння;
протиправні дії третіх осіб; інші
випадкові події (пожежа, вибух або
самозаймання транспортного засобу,
стихійне лихо чи природні явища і т.п.).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
страхування" Договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 22.07.2013
на перехресті просп. 50 років СРСР -
просп.. Г. Сталінграду в м. Харкові
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП) у якій громадянин ОСОБА_3
керуючи транспортним засобом «Дачія»
реєстраційний номер НОМЕР_2 порушив
Правила дорожнього руху України,
внаслідок чого вчинив зіткнення з
застрахованим позивачем автомобілем
«Джилі» реєстраційний номер НОМЕР_1, що
призвело до механічних пошкоджень
останнього.

Із довідки відділення ДАІ ГУМВС
України в Харківській обл. від 22.07.2013 №
9235165 вбачається, що транспортний засіб
«Дачія» реєстраційний номер НОМЕР_2
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення майнової шкоди автомобілю
марки «Джилі» реєстраційний номер
НОМЕР_1 знаходився під керуванням
громадянина ОСОБА_3

Постановою Комінтернівського
районного суду м. Харкова № 641/7831/13-п від
05.09.2013 ОСОБА_3 за вчинення вказаного ДТП
було визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 354 Господарського
кодексу України за договором
страхування страховик зобов'язується у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній страхувальником у договорі
страхування, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Тобто,
за укладеним договором одна сторона за
договором зобов'язалася за винагороду
(страховий внесок), котра сплачується
іншою стороною, відшкодувати їй збитки,
завдані застрахованому транспортному
засобові в результаті настання
визначеного договором страхового
випадку.

На підставі заяви про виплату
страхового відшкодування від 09.08.2013 та
страхового акту № 1251-1077/13 від 30.08.2013 у
відповідності до розрахунку суми
страхового відшкодування визначеного
вказаним актом, звіту про оцінку
колісного транспортного засобу № 14/08/13,
ремонтної калькуляції № 14/0813 від 20.08.2013
р. та рахунку-фактури № 8515 від 24.07.2013
позивач, виконуючи свої зобов'язання за
Договором, здійснив відшкодування
завданої шкоди внаслідок спірної ДТП
шляхом виплати ОСОБА_5 коштів у сумі 7
595,50 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 13220 від 03.09.2013.

Таким чином, до позивача, на думку
останнього, перейшло в межах вказаної
суми 7 595,50 грн. право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_3 встановлена у судовому
порядку, а тому шкода, заподіяна
внаслідок експлуатації автомобіля
«Дачія» реєстраційний номер НОМЕР_2 та
завдання майнової шкоди автомобілю
марки «Джилі» реєстраційний номер
НОМЕР_1 ним і відшкодовується, так як
відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу за
шкоду, заподіяну життю, здоров"ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
автомобіля «Дачія» реєстраційний
номер НОМЕР_2 застрахована в ВАТ "НАСК
"Оранта", поліс № АВ/9278825 та витягом з
електронної бази МТСБУ № 7/2-28/12696 від
08.05.2014 (в матеріалах справи). Вказаним
полісом передбачено, що франшиза
становить 510,00 грн., а ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін , суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову з огляду не таке.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій
завдано шкоду у результаті її
порушеного права має право на її
відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

При дослідженні наданих позивачем
доказів на підтвердження вартості
витрат, пов'язаних із відновлювальним
ремонтом автомобіля «Джилі»
реєстраційний номер НОМЕР_1 з
урахуванням зносу, судом було
враховано, що відповідно до абзацу
третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК
України та частини 17 статті 9 Закону
України "Про страхування" страхова
виплата за договором майнового
страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків. А згідно з
абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК
України розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Отже, документами, які підтверджують
дійсний розмір витрат, пов'язаних з
відновлювальним вказаного вище
ремонтом автомобіля є розрахунок суми
страхового відшкодування № 1251-1077/13 від
28.08.2013, та платіжне доручення № 13220 від
03.09.2013, яким підтверджується факт
перерахування коштів на рахунок СТО де
був відремонтований пошкоджений
автомобіль. Зокрема, судом враховано,
що наведені у вказаному
наряді-замовлені роботи знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку із тими
пошкодженнями, які зазначені у
первинній довідці ВДАІ.

Відтак, реальний розмір витрат
позивача, пов'язаних з відновлювальним
ремонтом автомобіля «Джилі»
реєстраційний номер НОМЕР_1 (з
урахуванням зносу), склав 7 595,50 грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Франшиза - частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування (стаття 9 Закону
України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу № АВ/9278825 та положення
статей 12, 22, 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", статей 9, 27 Закону України "Про
страхування", статей 993, 1192 ЦК України,
відповідач повинен відшкодувати
позивачу шкоду в межах ліміту його
відповідальності за спірним страховим
випадком (50000 грн.), виходячи із розміру
реально завданих збитків (7 595,50 грн.) в
межах суми, що перейшла до позивача та
за мінусом встановленої франшизи,
тобто у сумі 7 085,50 грн. (7 595,50 грн. - 510 грн.
франшизи).

З матеріалів справи слідує, що
позивач з метою отримання коштів від
відповідача 08.01.2014 року звернувся до
останнього із заявою (вих. № 0009) про
виплату страхового відшкодування за
полісом № АВ/9278825. Дана заява із
доданими до неї документами, які
необхідні для виплати страхового
відшкодування на користь позивача,
була отримана відповідачем, про що
свідчить відмітка про отримання. Проте
вимоги відповідач не виконав.

Враховуючи вимоги пункту 36.2 статті 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування (регламентна виплата) за
полісами ОСЦПВВНТЗ повинна бути
виплачена страховиком (МТСБУ) протягом
15 днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК
України, статтею 193 ГК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк
відповідно до закону, інших правових
актів, договору. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Проте, відповідач після отримання
вищезазначеної заяви у встановлений
пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» строк суми страхового
відшкодування на користь позивача не
виплатив.

Згідно зі статтею 33 ГПК України
обов'язок доказування тих обставин, на
які посилається сторона як на підставу
своїх вимог і заперечень, покладається
на цю сторону.

Відповідачем не спростовано
належними засобами доказування
вищевказаного розміру вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу з урахуванням
зносу.

Тому, суд визнає за законні та
обґрунтовані вимоги позивача, а отже
позов підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
відповідача пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Український страховий стандарт»
задовольнити частково.

2. Стягнути з відкритого
акціонерного товариства "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
(02081, м. Київ, Дарницький район, вул.
Здолбунівська, будинок 7-Д,
ідентифікаційний код 00034186) на користь
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Український
страховий стандарт» (04073, м. Київ, пров.
Балтійський, буд. 20, ідентифікаційний
код 22229921) 7 085 (сім тисяч вісімдесят
п»ять) грн..50 коп. а також 1704(одна тисяча
сімсот чотири) грн.. 41 коп. судового
збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

5. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

6. Копію рішення надіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л. Д.

Дата підписання повного тексту
рішення: 26.05.2014.