ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 травня 2014 р. Справа №
903/367/14

за позовом товариство з обмеженою
відповідальністю "Нафта-Панхім", с.
Рованці, Луцький район

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 550529,81грн.

Суддя Слободян П. Р.

Секретар судового засідання Коваль О.М.

Представники сторін:

від позивача: Кравчук
Н.В..-представник(довіреність у справі).

від відповідача: ОСОБА_1-фізична
особа-підприємець.

Суть спору позивач - товариство з
обмеженою відповідальністю
"Нафта-Панхім" с. Рованці, Луцький район,
Волинська область звернувся в
господарський суд з позовною заявою до
відповідача фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 м. Луцьк, в якій просить стягнути
550 529,81грн з яких: 163 869,10грн - суму
основної заборгованості, 296 166,00грн-
товарного кредиту, 22 587,47грн.-пені, 67
907,24 грн.-40% річних.

Позов обґрунтований невиконанням
відповідачем взятих на себе згідно,
договору поставки №000005 від 07.02.2013 року,
зобов'язань по оплаті поставлених
нафтопродуктів.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі, оскільки, ТзОВ «Нафта-Панхім»
взяті на себе зобов'язання виконав,
проте розрахунків за продукцію не
отримав.

Відповідач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 позов визнав в повному обсязі,
несплату пояснив важким фінансовим
становищем.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд,

в с т а н о в и в:

Згідно ч.1 ст. 67 ГК України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.

07.02.2013 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та ТзОВ
«Нафта-Панхім»був укладений договір
поставки № 0000005.

Згідно договору №0000005 від 07.02.2013 року
позивач зобов'язується поставити та
передати відповідачу у власність
нафтопродукти, а відповідач
зобов'язується прийняти продукцію та
оплатити її вартість на умовах даного
договору.

Позивач згідно договору поставки №
0000005 від 07.02.2013року, умови виконав у
повному обсязі на загальну суму 608 418,
00грн, що підтверджується відповідними
накладними та платіжними дорученнями
(а.с. 10-76).

Відповідач грошові зобов'язання
виконав частково, що і стало причиною
звернення позивача - ТзОВ
«Нафта-Панхім» з позовом до суду.

З метою досудового врегулювання спору
до відповідача позивачем було
надіслано претензію №4 від 17.02.2014року
про не своєчасну оплату товару на

суму 163 869 грн. 10коп. та акт звірки від
12.02.2014року, відповідач залишив
претензію без відповіді, хоча підписав
акт звірки та перерахував 24.03.14року
1500грн.

Заборгованість в сумі 163869 грн. 10коп.
станом на 07.04.14р. залишається не
погашеною.

Відповідно до п.5.6 договору №0000005 від
07.02.2013 року відповідач зобов'язується
здійснити розрахунки за товар протягом
15(п'ятнадцяти) днів з дня відвантаження
товару, зазначеного в накладній.

12.05.2014 року на адресу господарського
суду Волинської області від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, в якому останній стягнення, в
частині 40% річних в сумі 67 907,24грн не
визнає, так як вважає, що даний термін
нарахування відсотків не наступив, в
обґрунтування посилається на п 7.5
договору №0000005 від 07.02.2013 року., а також
стверджує, що позивач рахунок не
виставляв.

Однак, суд не може погодитись з
подібним запереченням відповідача,
оскільки, як зазначено в п. 7.5 з дня
закінчення строків сплати,
передбачених п.5.6 даного договору,
вважається, що постачальником
пред'явлена вимога щодо сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення(минулий чи майбутній) та
відсотків річних.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до п, 5.9. договору, покупець
дає згоду на те, щоб неоплачений товар
рахувався поставленим на умовах
товарного кредиту, терміном на 30 днів,
починаючи з дня відвантаження товару з
нарахуванням покупцю 0,5% за кожен день
використання товарного кредиту.
Покупець зобов'язується оплатити
товар, поставлений на умовах товарного
кредиту і сплатити відсотки за його
використання в терміни вказані в п. 5.10.
договору №0000005 від 07.02.2013року

Відповідно до п.5.11. договору № 0000005 від
07.02.2013року, якщо після закінчення 30 днів
користування товарним кредитом,
покупець не внесе передбачених даним
договором платежів - він продовжує
сплачувати відсотки за користування
товарним кредитом до повного погашення
заборгованості, а також сплачувати
пеню в розмірах передбачених в п.7.2.
договору №0000005 від 07.02.2013року.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони
договору на власний розсуд визначають
його зміст і формують його конкретні
умови, а згідно ч.2 ст. 628 ЦК України
сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів.

Враховуючи, що відповідач не провів
оплату за користування товарним
кредитом, заборгованість за весь час
користування товарним кредитом
складає 296 166,00 грн. (розрахунок
товарного кредиту а.с. 77-79).

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України
виконання зобов'язання забезпечується,
якщо це встановлено договором або
законом.

Згідно п. 7.2. договору № 0000005 від 07.02.2013
року сторони дійшли згоди, що при
невиконанні або неналежному виконанні
умов даного договору, винна сторона
несе відповідальність у вигляді пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення від неоплаченої суми, або
суми невиконаної чи неналежно
виконаної умови.

Відповідно до ст.625 ЦК України, яка
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Так, згідно договору 7.4 договору № 0000005
від 07.02.2013року сторони дійшли згоди
щодо встановлення відсоткової ставки в
розмірі 40 % річних від простроченої
суми товару, згідно розрахунку
позивача 40 % річних становить 67 907, 24грн.

На підставі викладеного вище,
керуючись ч.1 ст.67, ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 526, ч.1 ст. 548, 625,
627, ч.2 ст. 628 Цивільного кодексу України,
ст.ст.44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,-

в и р і ш и в :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1,код НОМЕР_1) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Нафта-Панхім»(45606,
с.Рованці Луцького району, Волинської
області, вул. Промислова, 17, код 34051917) 163
869,10грн-суму основної заборгованості, 296
166,00 грн. -товарного кредиту, 22 587, 47-пені,
67 907, 24грн.-40 % річних, а також 11010,60 грн.-
витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення

складено 30.05.14

Суддя
П. Р. Слободян