КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р. Справа№ 911/572/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання: Кац
О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Дайнеко І.А. - дов. № 19 від
01.01.2014р.;

від відповідача: Мікульський К.В. - дов.
№ 1674 від 08.01.2013р.;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Континент-Інтер»

на рішення Господарського суду
Київської області від 30 квітня 2014 року,

у справі № 911/572/14 (Суддя: Лопатін А.В.),

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівторг»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Континент-Інтер»

про стягнення 78 230,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Чернігівторг» звернулось до
Господарського суду Київської області
з позовною заявою до ТОВ
«Континент-Інтер» про стягнення 78 230,89
грн. (а.с. 3-6).

Рішенням Господарського суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
по справі № 911/572/14 позовні вимоги
задоволено повністю (а.с. 42-48).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
у справі № 911/572/14 та прийняти нове, яким
зменшити суму основного боргу
відповідача перед позивачем до 15 003,99
грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийняте з
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи оскільки, судом не
взято до уваги те, що спірну продукцію
по накладній № 40000320 позивач поставив
частково, а по накладній № 40000969 -
продукція не поставлялась. Представник
відповідача вказані накладні не
підписував.

Автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
ТОВ «Континент-Інтер» по справі №
911/572/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Чорногузу М.Г.
Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду Андрієнка В.В. від
16 травня 2014 року для розгляду
апеляційної скарги по справі № 911/572/14
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді:
Агрикова О.В., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16 травня 2014
року апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
справу до розгляду на 27 травня 2014 року.

В судовому засіданні 27 травня 2014 року
представник відповідача надав суду
свої пояснення, в яких підтримав
апеляційну скаргу, просив скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 30 квітня 2014 року по справі
№ 911/572/14 та прийняти нове рішення, яким
зменшити суму основного боргу
відповідача перед позивачем до 15 003,99
грн.

Представник позивача в цьому ж
засіданні теж надав суду свої
пояснення в яких проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
підтримав доводи викладені у відзиві
на апеляційну скаргу, просив залишити
оскаржуване рішення без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

07 жовтня 2013 року між ТОВ «Чернігівторг»
(постачальник) та ТОВ «Континент-Інтер»
(покупець) укладено договір поставки №
748 (далі - договір), (а.с. 10-11).

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору,
постачальник зобов'язується поставити
(передати) у власність покупцеві товар
(партію товару), в асортименті,
кількості та за цінами зазначеними у
видаткових накладних, що засвідчують
передачу-приймання товару від
постачальника до покупця та є
невід'ємними частинами договору, а
покупець зобов'язується у порядку та на
умовах даного договору прийняти та
оплатити поставлений товар.

Згідно пункту 1.2. договору, предметом
поставки є товари з найменуванням,
зазначеним у додатку до договору і
визначені родовими ознаками.

В пункті 2.1 договору сторони погодили,
що передача товару від постачальника
покупцю здійснюється за видатковою
накладною, в якій сторони зазначають
найменування товару, кількість, ціну
товару та загальну вартість товару, що
постачається. Дата, вказана
постачальником у видатковій накладній
є датою поставки товару
постачальником.

Поставка товару (партії товару)
вважається виконаною постачальником в
момент передачі товару уповноваженому
представнику покупця, що
підтверджується отриманою від
останнього довіреністю на отримання
товарно-матеріальних цінностей та його
підписом у видатковій накладній (п. 2.5.
договору).

Пунктом 5.2. договору сторонами
погоджено, що асортимент, кількість та
вартість товару (з урахуванням ПДВ),
остаточно узгоджується та
відображається сторонами у видатковій
накладній по кожній партії окремо.

Відповідно до п. 6.1. договору, покупець
зобов'язаний оплатити постачальнику
вартість (ціну) кожної партії товару не
пізніше трьох календарних днів з дати
поставки товару, шляхом безготівкового
або готівкового перерахування суми
грошових коштів на поточний рахунок
постачальника.

Також між сторонами підписано Додаток
№ 1 до договору поставки № 748 в якому
погоджено перелік товарів, які можуть
бути предметом поставки за вказаним
договором (а.с. 11).

Позивач зазначає, що на виконання умов
вказаного договору він поставив, а ТОВ
«Континент-Інтер» прийняло товар на
загальну суму 90 109,99 грн. Отримання
відповідачем вказаного товару
підтверджується видатковою накладною
№ 40000959 від 21 жовтня 2013 року на суму 39
517,47 грн. (а.с. 13) та видатковою накладною
№ 40000320 від 14 жовтня 2013 року на суму 50
592,53 грн. (а.с. 14). Повноваження особи, яка
отримувала товар підтверджується
довіреністю № 54 від 14 жовтня 2013 року
(а.с. 12).

Як зазначає позивач, відповідач свої
зобов'язання щодо оплати поставленого
товару не виконав в повному обсязі,
сплативши тільки 30 000 грн.,
заборгованість в розмірі 60 109,99 грн. на
час звернення з позовом відповідачем
не погашена.

За своєю правовою природою, договір
укладений між сторонами є договором
поставки.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК
України та ст. 193 ГК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами, а
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач поставив належним чином товар
відповідачу, що підтверджується
видатковими накладними (а.с. 13-14),
вказані накладні підписані
вповноваженим представниками сторін
без зауважень. Видаткова накладна №
40000320 скріплена печатками сторін.

Відповідачем свої зобов'язання за
договором в частині оплати за
поставлений товар не виконано належним
чином, заборгованість в сумі 60 110 грн. не
сплачено. Доказів про погашення чи
спростування такої заборгованості
відповідач суду не надав.

Враховуючи наведене, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про правомірність та
обґрунтованість вимог ТОВ
«Чернігівторг» про стягнення
заборгованості за договором поставки,
а відтак про необхідність їх
задоволення.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача пені, 3% річних та
штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 7.3. договору за
порушення терміну оплати вартості
(ціни) поставленого товару,
встановленого у п. 6.1. договору
постачальник має право стягнути з
покупця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла у
період порушення винною стороною
грошового зобов'язання, від суми боргу
за кожен день прострочки. Штрафна
санкція передбачена цим пунктом
договору, нараховується та стягується
понад строк, передбачений п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України у межах
3-ох річного строку.

Крім того, пунктом 7.4. договору
погоджено, що у разі порушення грошових
зобов'язань за договором постачальник
також має право стягнути з покупця
штраф у розмірі 25% від вартості
поставлених, але не оплачених товарів.

Провівши повторний розрахунок пені, 3%
річних та штрафу за допомогою
«калькулятора підрахунку ЛІГА:ЗАКОН»,
колегія суддів київського
апеляційного суду встановила, що
господарський суд Київської області
дійшов вірного висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача 2 513,39
грн. - пені, 580,01 грн. - 3% річних та 15 027,50
грн. - штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник посилається на те, що спірну
продукцію по накладній № 40000320 позивач
поставив частково, а недопоставлена
сума товару становить 5 588,54 грн., по
накладній № 40000969 - продукція не
поставлялась.

Однак, вказані доводи не можуть бути
прийняті судом, оскільки на
підтвердження вказаних доводів
відповідач не надав жодних доказів,
натомість в матеріалах справи
міститься підписані належним чином
видаткові накладні, що підтверджують
існування заборгованості, а також
довіреність на отримання матеріальних
цінностей, яка підписана та скріплена
печаткою відповідача.

Щодо посилань в апеляційній скарзі, що
вказані видаткові накладні не
підписувались представником
відповідача колегія суддів зазначає,
що вказані твердження відповідача теж
не підтвердженні належними доказами,
також відповідач не обґрунтував
наявність на одній із накладних його
печатки, а також наявність у позивача
до довіреності № 54 на отримання
матеріальних цінностей, в якій
зазначено найменування та кількість
продукції, яка підлягає отриманню,
містить підпис особи, яка уповноважена
отримати продукцію, який аналогічний
підпису, що на спірних накладних, а
також вказана довіреність завірена
печаткою відповідача.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 33, 34 ГПК України, які б могли
стати підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
Київської області повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду Київської
області від 30 квітня 2013 року по справі
№ 911/572/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ТОВ
«Континент-Інтер» на рішення
господарського Київської області від 30
квітня 2014 року по справі № 911/572/14
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Континент-Інтер» на рішення
господарського суду Київської області
від 30 квітня 2014 року по справі № 911/572/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
по справі № 911/572/14 залишити без змін.

3. Справу № 911/572/14 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України у
порядку, передбаченому ст. 109 ГПК
України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

В.Г. Суховий