ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.14р. Справа № 904/1971/14

За позовом Комунального підприємства
теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 1 680,06 грн. заборгованості
за теплову енергію

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

позивача - Касьян І.В. за довіреністю №13
від 20.12.2013р.

відповідача - не з'явився (про час і
місце засідання суду сповіщений
належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з
Відповідача 1 680,06 грн. боргу за теплову
енергію, мотивуючи порушенням
Відповідачем договірних зобов'язань у
частині оплати.

Відповідач явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позов, документи
витребувані судом чи докази
відсутності боргу на час розгляду
справи господарському суду не надав.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання
представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України,
розглядається за наявними у ній
матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника Позивача,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2009р. сторонами укладено договір №
6273 на постачання теплової енергії для
потреб опалення, вентиляції, гарячого
водопостачання та пари (далі - Договір).

Згідно з дислокацією до Договору
об'єктом теплоспоживання є приміщення
за адресою: АДРЕСА_1, яке належить
Відповідачеві на праві приватної
власності.

Облік споживання теплової енергії
проводиться розрахунковим способом з
урахуванням приладу обліку, що
обумовлено п.2.1 Договору.

Тарифи теплової енергії визначені
постановою НКРЕ України №119 від
30.09.2011р., за якою вартість 1 гКал
становить 954,05 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 3.1 Договору споживач
проводить оплату щомісяця, самостійно,
в грошовій формі, та іншими формами
розрахунку за згодою сторін до 15-го
числа місяця наступного за
розрахунковим та згідно з п. 3.4 договору
повинна проводитись передоплата, у
розмірі 75% планового місячного
споживання у строк до 20 числа кожного
місяця.

Позивач договірні зобов'язання
виконував, постачаючи теплоносій
протягом всього періоду, передбаченого
Договором, з урахуванням щорічних
розпоряджень Виконавчого комітету
Криворізької міської Ради
Дніпропетровської області "Про початок
та закінчення опалювального періоду".
Про подачу й припинення подачі
теплоносія свідчать відповідні акти.

Позивач направляв Відповідачеві
рахунки на оплату поставленої теплової
енергії, що підтверджується реєстрами
рахунків або списками рекомендованих
листів.

За період з 06.02.2012р. по 05.03.2012р.
поставлена Позивачем Відповідачеві
теплова енергія на суму 1 583,05 грн.
залишилась несплаченою (нараховано за
Договором - 6 321,81 грн., сплачено - 4 738,76
грн., заборгованість - 1 583,05 грн.).

З посиланням на ст. 625 ЦК України на
прострочений борг Відповідача, за
період з 15.04.2012р. до 14.03.2014р. Позивачем
нараховані 3% річних - 90,81 грн. та збитки
від інфляції - 6,20 грн.

Наявність боргу у Відповідача стало
причиною звернення Позивачем з
позовом і є предметом спору у даній
справі.

Відносини, що виникли між сторонами у
справі на підставі Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК
України, до цих відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання, шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач не надав суду доказів
відсутності боргу чи контррозрахунку
стягуваної суми.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України
господарські витрати у справі слід
покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_2 (ідн. № НОМЕР_1) на
користь Комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа",
50000, м.Кривий Ріг, пров.Дежньова, 9 (код
ЄДРПОУ 033 421 84) 1 583,05 грн. - основного
боргу, 6,20 грн. - збитків від інфляції, 90,81
грн. - 3 % річних, 1 827 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
підписання його повного тексту.

Суддя
С.Г. Юзіков

Рішення підписане_______________