номер провадження справи 14/21/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014
Справа № 908/858/14

Суддя господарського суду
Запорізької області Сушко Л.М.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

За позовом Державного підприємства
«Сільськогосподарське підприємство
Дружелюбівського виправного центру
управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
(№1)» (адреса - 70053 с. Дружелюбівка
Вільнянського району Запорізької
області, вул. Олімпійська, 2)

до відповідача Кам’янської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області (№101) (адреса - 70050
смт. Кам'яне Вільнянського району
Запорізької області, вул. Зелена)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників
сторін:

від позивача: Ільясова І.Д., довіреність
№ 2 від 18.10.2013 р.

від відповідача: Вакуленко С.О.,
довіреність № 11/12-779 від 11.03.2014 р.

Суть спору:

18 березня 2014 року позивач Державне
підприємство «Сільськогосподарське
підприємство Дружелюбівського
виправного центру управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№1)»
звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
до Кам’янської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
(№101) про стягнення заборгованості.

Системою документообігу
господарського суду здійснено
автоматичний розподіл справи для
розгляду між суддями та справу
призначено до розгляду головуючому
судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 19.03.2014р.
порушено провадження у справі № 908/858/14,
судове засідання призначено на 01.04.2014р.,
у сторін витребувані документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору по суті.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 01.04.2014р.
розгляд справи відкладено до 17.04.2014р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 17.04.2014р.
розгляд справи відкладено до 05.05.2014р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 05.05.2014р. за
заявою представника відповідача на
підставі ст. 69 ГПК України продовжено
строк вирішення спору на 15 днів до
02.06.2014р., розгляд справи відкладено до
21.05.2014р.

21.05.2014р. справу розглянуто, на підставі
ст.ст. 82-85 ГПК України за згодою
представників Позивача та Відповідача,
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повідомлено про час
складання повного рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що на підставі Договорів
купівлі-продажу продуктів харчування
(молоко), укладених між Позивачем та
Відповідачем, останньому поставлено
продукцію, а саме: за договором
купівлі-продажу № Г-22 від 20.02.2012р. на
суму 3180,00 гри.; за договором
купівлі-продажу № Г-47 від 28.04.2012 року на
суму 2520,00 грн.; за договором
купівлі-продажу № 193 від 28.12.2011 року на
суму 16350,00 грн.; за договором
купівлі-продажу № Г-7 від 05.01.2012 року на
суму 3567,00 грн.; за договором
купівлі-продажу № Г-25 від 27.02.2012 року на
суму 936,00 грн.; за договором
купівлі-продажу № Г-79 від 22.08.2012 року на
суму 1000,00 грн.; за договором
купівлі-продажу № 170 від 01.10.2011 року на
суму 17 985.00 грн.; за договором
купівлі-продажу № 87 від 29.04.2011 року на
суму 2556,50 грн. Відповідач в порушення
умов Договорів отриману продукцію не
оплатив, у зв'язку з чим заборгованість
становить 48 159,70 грн.

З урахуванням зазначених обставин,
Позивач просить стягнути з
Кам’янської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
(№101) на користь Державного
підприємства «Сільськогосподарське
підприємство Дружелюбівського
виправного центру управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№1)» 48
159,70 грн. основного боргу та покласти на
Відповідача судові витрати.

21.05.2014р. від Позивача до суду надійшло
уточнення до позовної заяви, в якому
Позивач просить стягнути з Відповідача
48 159,70 грн. заборгованості.

Дослідивши надані уточнення, судом
встановлено, що по суті це є поясненням
до позовної заяви. Зазначені уточнення
долучено до матеріалів справи.

Відповідач проти позову заперечив з
підстав, викладених у запереченнях, які
надійшли до суду 17.04.2014р. та 21.05.2014р. В
обґрунтування заперечень Відповідач
посилається на те, що підставою
позовних вимог Позивач визначив
постачання молока за Договорами
купівлі-продажу, однак з Акту звірки
взаєморозрахунків між сторонами
вбачається, що до складу
заборгованості у розмірі 48 159,70 грн.
Позивачем включено також
заборгованість за постачання іншої
продукції. При цьому Позивачем не
надано доказів передачі Відповідачеві
саме молока за вищезазначеними
Договорами, тобто сума заборгованості
не є обґрунтованою.

З врахуванням викладеного Відповідач
просить відмовити Позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Судом у відповідності з вимогами
статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників
Сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, ст. 525 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

За приписами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів віднесено на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Підставою звернення до суду Державного
підприємства «Сільськогосподарське
підприємство Дружелюбівського
виправного центру управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№1)» з
позовом про стягнення заборгованості з
Кам’янської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
(№101) є ряд Договорів купівлі-продажу, а
саме: Договір купівлі-продажу № Г-22 від
20.02.2012р. на суму 3180,00 гри.; Договір
купівлі-продажу № Г-47 від 28.04.2012 року на
суму 2520,00 грн.; за договір
купівлі-продажу № 193 від 28.12.2011 року на
суму 16350,00 грн.; Договір купівлі-продажу
№ Г-7 від 05.01.2012 року на суму 3567,00 грн.;
Договір купівлі-продажу № Г-25 від 27.02.2012
року на суму 936,00 грн.; Договір
купівлі-продажу № Г-79 від 22.08.2012 року на
суму 1000,00 грн.; Договір купівлі-продажу
№ 170 від 01.10.2011 року на суму 17 985.00 грн.;
Договір купівлі-продажу № 87 від 29.04.2011
року на суму 2656,50 грн. (далі за текстом
Договори).

В якості доказів виконання зазначених
Договорів Позивачем надано
рахунки-фактури №СФ-0000031 від 11.02.2011р. на
суму 2574,00 грн., №СФ-0000061 від 31.03.2011р. на
суму 3432,00 грн., №СФ-0000087 від 29.04.2011р. на
суму 3531,00 грн., №СФ-0000208 від 30.06.2011р. на
суму 6531,25 грн., №СФ-0000210 від 30.06.2011р. на
суму 7012,50 грн., №СФ-0000252 від 31.07.2011р.,
№СФ-0000354 від 18.11.2011р. на суму 17422,29 грн.,
№СФ-0000380 від 12.12.2011р. на суму 3182,07 грн.,
№СФ-0000112 від 02.04.2012р., а також
лімітно-забірні картки за лютий 2011
року, березень 2011 року, квітень 2011 року,
травень 2011 року, червень 2011 року, липень
2011 року, жовтень 2011 року, грудень 2011
року, квітень 2011 року.

Зазначені документи жодним чином не
підтверджують постачання Позивачем
Відповідачеві продукції (молока),
оскільки на забірно-лімітних картках
міститься лише підпис особи, що
відпускала товар, а підпис особи, яка
його приймала, відсутній, а
рахунки-фактури також не свідчать про
прийняття Відповідачем продукції. Крім
того, надані документи оформлені в 2011
році, в той час коли ряд договорів
укладено в 2012 році.

В той же час Відповідачем надано
рахунки-фактури №СФ-0000083 від 29.04.2011р. на
суму 2656,50 грн., №СФ-0000344 від 25.10.2011р. на
суму 17985,00 грн., №СФ-0000354 від 18.11.2011р. на
суму 16350,00 грн., а також платіжні
доручення на підтвердження оплати
зазначених рахунків, а саме: №120 від
18.05.2011р. на суму 2 656,50 грн. (призначення
платежу - проплата за молоко зг. дог. 140
від 29.04.2011р., зг. рах. СФ-83 від 29.04.2011р., зг.
нак. РН-51 від 29.04.2011р.), №305 від 26.10.2011р. на
суму 17 985,00 грн. (призначення платежу -
проплата за молоко зг. дог. 412 від
25.10.2011р., зг. рах. СФ-344 від 25.10.2011р., зг.
нак. РН-182 від 25.10.2011р.), №351 від 18.11.2011р. на
суму 16 350,00 грн. (призначення платежу -
проплата за молоко зг. дог. 493, зг. рах.
СФ-354 від 18.11.2011р., зг. нак. РН-106 від
18.11.2011р.)

Ухвалами господарського суду про
порушення провадження у справі та про
відкладення розгляду справи Позивача
неодноразово було зобов'язано надати
належні докази на підтвердження
виконання Договорів купівлі-продажу,
однак вимоги суду Позивачем не
виконано.

Позивач стверджує, що Відповідач суму
боргу визнав, що підтверджується Актом
звірки взаємних розрахунків станом на
01.02.2014р. на суму 48 159,70 грн., а також
Актами звірки взаєморозрахунків від
01.01.2012р. на суму 36907,10 грн., від 18.04.2012р. на
суму 47 806,90 грн., від 01.07.2012р. на суму 50617,30
грн., від 10.01.2013р. на суму 42 819,70 грн.

Однак ці Акти звірки розрахунків не є
належними доказом по справі, оскільки
тільки відображають підстави внесення
товарно-матеріальних цінностей та
грошових коштів до звітності Сторін. До
того ж, як вбачається з Акту звірки
взаємних розрахунків станом на 01.02.2014р.
на суму 48 159,70 грн. (а.с. 39), Відповідач
підтвердив наявність заборгованості
за накладними №27/11 від 09.12.2013р. та №12/11
від 27.11.2013р., які не стосуються предмету
даного спору.

Інших належних та допустимих доказів
на підтвердження поставки продукції
(молока) Позивачем не надано.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог
слід відмовити у зв'язку з
недоведеністю Позивачем його вимог про
стягнення з Кам’янської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області (№101)
заборгованості за поставлену
продукцію в сумі 48 159,70 грн..

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
Позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Державного
підприємства «Сільськогосподарське
підприємство Дружелюбівського
виправного центру управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№1)» до
відповідача Кам’янської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області (№101) про стягнення
заборгованості відмовити.

Суддя
Л.М. Сушко

Рішення суду оформлено та підписано
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України 26.05.2014р.