м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5473/14 19.05.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Альфа - Банк"

до 1) товариства з обмеженою
відповідальністю "Волари Експорт"

2) товариства з обмеженою
відповідальністю "Волари"

3) товариства з обмеженою
відповідальністю "Волари Агро"

про стягнення 45 183 341,01 дол. США

Представники:

від позивача: Косар Б.М. -
представник за довіреністю № 1254/12 від
11.10.2012 року;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача -2: не з'явився;

від відповідача -3: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Альфа-Банк" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Волари Експорт",
товариства з обмеженою
відповідальністю "Волари", товариства з
обмеженою відповідальністю "Волари
Агро" про стягнення 45 183 341,01 дол. США.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 31.03.2010 року між
публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» та товариством з
обмеженою відповідальністю «Волари
Експорт» укладено договір про
відкриття кредитної лінії № ІВ22-МВ/10,
відповідно до якого банк відкрив
позичальнику мультивалютну
відновлювальну кредитну лінію, з
лімітом еквівалентним сумі 45 000 000,00
доларів, з урахуванням змін внесених
додатковою угодою №1 від 28 квітня 2010
року до договору про відкриття
кредитної лінії.

Факт отримання позичальником кредиту
підтверджується меморіальними
ордерами № 443481 від 31.03.2010 року, № 148753
від 29.04.2010 року, № 421410 від 30.04.2010 року.

Угодою від 08.06.2010 року про внесення змін
до додаткових угод № 1, 2, 3 (про надання
траншів) розмір процентів за
користуванням траншів встановлено 12%
річних.

Згідно з п. 6.1. договору про відкриття
кредитної лінії, проценти
нараховуються щомісяця на суму кредиту
(окремо по кожному виду валют, у яких
надано кредит) протягом усього строку
користування ним, виходячи з фактичної
кількості днів у місяці та у році (для
Кредиту у гривнях чи російських рублях)
або фактичної кількості днів у місяці
та 360 днів у році (для частини Кредиту у
іноземних валютах, інших ніж російські
рублі). При цьому для цілей нарахування
процентів на суму кожного з траншів
день його надання враховується, а день
повернення - не враховується при
нарахуванні процентів.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що
проценти, нараховані за місяць
позичальник зобов'язаний сплачувати
щокварталу у строк з 1-го (включно) по
5-те число (включно) місяця, наступного
за останнім місяцем звітного кварталу,
в якому вони нараховані.

У разі прострочення повернення кредиту
або його частини після закінчення
строку дії Кредитної лінії проценти,
нараховані за місяць/місяці кварталу, в
якому відбувається фактичне повне
повернення Кредиту, а в разі якщо
повернення здійснюється до 5-го числа
календарного місяця наступного за
звітнім кварталом, - також за місяці
попереднього кварталу, повинні бути
сплачені не пізніше дня його
повернення.

Згідно з умовами кредитного договору
строк дії кредитної лінії закінчився
01.10.2013 року.

Відповідно до пункту 9.1. договору,
позичальник повинен повернути банку
кредит шляхом повернення кожного
траншу у строки, що визначені
додатковою угодою, на підставі якої
видано цей транш, але не пізніше дня
закінчення строку дії кредитної лінії,
зазначеного в п. 1.4.договру. Повернення
кредиту або його частини до настання
зазначеного терміну вважається
достроковим.

Позичальник не виконав зобов'язання за
кредитним договором.

Станом на 25.03.2014 року у позичальника
наявна заборгованість за кредитом в
розмірі 34 371 520,55 дол. США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом в розмірі 8 294
993,65 дол. США, заборгованість по пені за
несвоєчасне повернення кредиту в
розмірі 2 142 334,50 дол. США; заборгованість
по пені за прострочення сплати
процентів за користування кредитом в
розмірі 374 492,31 дол. США.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за договором про
відкриття кредитної лінії були
укладені наступні договори: договір
поруки №10-11/11 від 11.02.2011 року, укладений
між публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Волари-Агро», договір поруки №42-11/11
від 21.03.2011 року, укладений між публічним
акціонерним товариством «Альфа-Банк»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Волари».

Пунктами 2.1. вищезазначених договорів
поруки передбачено, що зобов'язання
поручителів відповідати перед банком у
разі невиконання позичальником своїх
зобов'язань за договором про відкриття
кредитної лінії, а саме повернути суму
кредиту, сплатити проценти за весь час
користування кредитом, сплатити всі
пені та штрафи за порушення вимог
Договору відкриття кредитної лінії.

Відповідно п. 3.1. договорів поруки,
боржник та поручителі відповідають
перед банком за порушення обов'язків,
перелічених у статті 2 цього договору,
як солідарні боржники. Поручитель
відповідає перед банком у тому ж
обсязі, що і боржник.

В зв'язку із невиконанням товариством з
обмеженою відповідальністю «Волари
Експорт» зобов'язань за договором про
відкриття кредитної лінії №
ІВ22-МВ/10від 31.03.2010 року, позивач
звернувся до суду з вимогами про
стягнення з відповідачів 1, 2, 3
заборгованості за кредитом в розмірі 34
371 520,55 дол. США, заборгованості по
процентам за користування кредитом в
розмірі 8 294 993,65 дол. США, пені за
несвоєчасне повернення кредиту в
розмірі 2 142 334,50 дол. США; пені за
прострочення сплати процентів за
користування кредитом в розмірі 374 492,31
дол. США.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 31.03.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
15.04.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 15.04.2014 року розгляд справи
відкладено на 19.05.2014 року, у зв'язку із
неявкою представників відповідачів 1, 2,
3 у судове засідання.

19.05.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав документи на
виконання вимог ухвали суду від 31.03.2014
року.

В судове засідання 19.05.2014 року
представники відповідачів 1, 2, 3 не
з'явилися, вимоги ухвали від 31.03.2014 року
не виконали, про поважні причини неявки
суд не повідомили, хоча про час та дату
судового засідання повідомлені
належним чином, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення № 016, 012, 017 відповідно, хоча
19.05.2014 року до загального відділ
діловодства господарського суду міста
Києва відповідачі 1, 2 подали заяву про
визнання позову та про розгляд справи
без участі представника.

Представник позивача подав заяву про
уточнення розміру позовних вимог,
відповідно до якої просить стягнути
солідарно з товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари Експорт» та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари»
заборгованість за договором про
відкриття кредитної лінії № ІВ22-МВ/10
від 31.03.2010 року в розмірі 45 183 341,01 дол.
США, що складається із заборгованості
за кредитом в розмірі 34 371 520,55 дол. США,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 8 294
993,65 дол. США, пені за несвоєчасне
повернення кредиту в розмірі 2 142 334,50
дол. США; пені за прострочення сплати
процентів за користування кредитом в
розмірі 374 492,31 дол. США.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов, з урахуванням заяви про
уточнення розміру позовних вимог та
покласти судові витрати на
відповідачів 1, 2

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню, з
урахуванням заяви про уточнення
розміру позовних вимог.

31.03.2010 року між публічним акціонерним
товариством «Альфа-Банк» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Волари Експорт»
укладено договір про відкриття
кредитної лінії № ІВ22-МВ/10, відповідно
до якого банк відкрив позичальнику
мультивалютну відновлювальну кредитну
лінію, з лімітом еквівалентним сумі 45 000
000,00 доларів, з урахуванням змін
внесених додатковою угодою №1 від 28
квітня 2010 року до договору про
відкриття кредитної лінії.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У подальшому між позичальником та
банком укладені додаткова угода № 1 від
31.03.2010 року, додаткова угода № 1 від
28.04.2010 року, додаткова угода № 2 від
29.04.2010 року, додаткова угода № 3 від
30.04.2010 року до договору про відкриття
кредитної лінії № ІВ22-МВ/10 від 31.03.2010
року, угода від 08.05.2010 року про внесення
змін до додаткових угод № 1 від 31.03.2010
року, № 2 від 29.04.2010 року, № 3 від 30.04.2010
року

Відповідно до п. 1.1. договору про
відкриття кредитної лінії № ІВ22-МВ/10
від 31.03.2010 року із змінами та
доповненнями, банк відкриває
позичальнику мультивалютну кредитну
лінію та на підставі додаткових угод до
цього договору окремими частинами
(траншами) надає позичальнику кредит у
порядку і на умовах, визначених цим
договором позичальник, у свою чергу,
зобов'язується виконати кредит з метою,
зазначеною у пункті 1.5. цього договору,
своєчасно та у повному обсязі
виплачувати банку проценти за
користування кредитом, виконати інші
умови цього договору та повернути
банку кредит у терміни, встановлені цим
договором.

Відповідно до п. 1.3. договору, розмір
процентів за користування кредитом
складає, зокрема

Згідно з п. 1.2. договору (із змінами)
ліміт кредитної лінії (граничний
розмір кредиту): сума, еквівалентна 45 000
000,00 дол. США.

Відповідно до п. 1.5. договору про
відкриття кредитної лінії № ІВ22-МВ/10
від 31.03.2010 року, кредит надається для
поповнення оборотних коштів
позичальника і може бути використаний
ним на будь-які цілі, що не суперечать
законодавству України, зокрема, може
бути повністю або частково
конвертований у національну або
іноземну валюту згідно із
законодавство.

Згідно з п. 4.2. договору про відкриття
кредитної лінії, банк надає
позичальнику кредит лише у межах
строку дії кредитної лінії окремими
частинами (траншами) шляхом надання
одного траншу, що дорівнює ліміту
кредитної ліні, або декількох траншів,
але так, щоб у будь-який момент розмір
кредиту не перевищував ліміт кредитної
лінії. Кожний транш надається на
підставі окремої додаткової угоди до
цього договору, укладеної між
позичальником і банком, у строк не
пізніше 2 (двох) днів з дня її укладення.
Додаткові угоди про надання окремих
траншів можуть бути укладені лише за
взаємною згодою сторін і є невід'ємною
частиною цього договору. У кожній такій
додатковій угоді сторони повинні
визначити валюту і розмір траншу та
реквізити для його надання, якщо вони
відрізняються від зазначених у пункті
10.2. договору про відкриття кредитної
лінії.

Пунктом 4.3. договору про відкриття
кредитної лінії визначено, що протягом
строку дії кредитної лінії та в межах
вільного залишку її ліміту, за умови
укладення додаткових угод згідно з
пунктом 4.2. договору про відкриття
кредитної лінії, позичальник має право
необмежену кількість разів отримати
кредит у порядку та на умовах,
передбачених договором.

На підставі додаткової угоди № 1 від
31.03.2010 року позичальнику надано транш у
сумі 14 874 520,55 доларів США зі строком
повернення до 01.10.2013 року та зі сплатою
15% річних, що підтверджується
меморіальним ордером № 443481 від 31.03.2010
року.

На підставі додаткової угоди № 2 від
29.04.2010 року позичальнику надано транш у
сумі 14 920 000,00 доларів США зі строком
повернення до 01.10.2013 року та зі сплатою
15% річних., що підтверджується
меморіальним ордером № 148753 від 29.04.2010
року.

На підставі додаткової угоди № 3 від
30.04.2010 року надано транш у сумі 14 577 000,00
доларів США зі строком повернення до
01.10.2013 року та зі сплатою 15% річних,що
підтверджується меморіальним ордером
№ 421410 від 30.04.2010 року.

Угодою від 08.06.2010 року про внесення змін
до додаткових угод № 1, 2, 3 (про надання
траншів) розмір процентів за
користуванням траншів встановлено 12%
річних.

Згідно з п. 6.1. договору про відкриття
кредитної лінії, проценти
нараховуються щомісяця на суму кредиту
(окремо по кожному виду валют, у яких
надано кредит) протягом усього строку
користування ним, виходячи з фактичної
кількості днів у місяці та у році (для
Кредиту у гривнях чи російських рублях)
або фактичної кількості днів у місяці
та 360 днів у році (для частини Кредиту у
іноземних валютах, інших ніж російські
рублі). При цьому для цілей нарахування
процентів на суму кожного з траншів
день його надання враховується, а день
повернення - не враховується при
нарахуванні процентів.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що
проценти, нараховані за місяць
позичальник зобов'язаний сплачувати
щокварталу у строк з 1-го (включно) по
5-те число (включно) місяця, наступного
за останнім місяцем звітного кварталу,
в якому вони нараховані.

У разі прострочення повернення кредиту
або його частини після закінчення
строку дії Кредитної лінії проценти,
нараховані за місяць/місяці кварталу, в
якому відбувається фактичне повне
повернення кредиту, а в разі якщо
повернення здійснюється до 5-го числа
календарного місяця наступного за
звітнім кварталом, - також за місяці
попереднього кварталу, повинні бути
сплачені не пізніше дня його
повернення.

Відповідно до пункту 9.1. договору,
позичальник повинен повернути банку
кредит шляхом повернення кожного
траншу у строки, що визначені
додатковою угодою, на підставі якої
видано цей транш, але не пізніше дня
закінчення строку дії кредитної лінії,
зазначеного в п. 1.4.договру. Повернення
кредиту або його частини до настання
зазначеного терміну вважається
достроковим.

Згідно з умовами кредитного договору
строк дії кредитної лінії закінчився
01.10.2013 року.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що в порушення умов
договору про відкриття кредитної лінії
№ ІВ22-МВ/10 від 31.03.2010 року (із змінами та
доповненнями), позичальник не виконав
взяті на себе зобов'язання, тому станом
на 25.03.2014 року виникла заборгованість
за кредитом в розмірі 34 371 520,55 дол. США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом в розмірі 8 294
993,65 дол. США.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності у товариства з обмеженою
відповідальністю "Волари Експорт"
заборгованості за договором про
відкриття кредитної лінії № ІВ22-МВ/10
від 31.03.2010 року (із змінами та
доповненнями) заборгованості за
кредитом в розмірі 34 371 520,55 дол. США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом в розмірі 8 294
993,65 дол. США, позичальника перед банком
належним чином доведений,
документально підтверджений та
позичальником визнаний.

У зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за договором
позивач нарахував пеню за несвоєчасне
повернення кредиту в розмірі 2 142 334,50
дол. США та пеню за прострочення сплати
процентів за користування кредитом в
розмірі 374 492,31 дол. США.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 11.1. договору про
відкриття кредитної лінії, за
прострочення повернення кредиту чи
його частини та/або сплати процентів,
позичальник зобов'язаний сплачувати
банку пеню у розмірі 0,2 % від
простроченої суми за кожний день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період за який
стягується пеня.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами Цивільного кодексу України та
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань.

З огляду на вищенаведене, суд
задовольняє позовні вимоги щодо
стягнення пені за несвоєчасне
повернення кредиту в розмірі 2 142 334,50
дол. США та пені за прострочення сплати
процентів за користування кредитом в
розмірі 374 492,31 дол. США.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою
може забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Так, в забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за договором
про відкриття кредитної лінії №
ІВ22-МВ/10 від 31.03.2010 року були укладені
наступні договори: договір поруки
№10-11/11 від 11.02.2011 року, укладений між
публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Волари-Агро», договір поруки №42-11/11
від 21.03.2011 року, укладений між публічним
акціонерним товариством «Альфа-Банк»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Волари».

Пунктами 2.1. вищезазначених договорів
поруки передбачено, що у відповідності
з цим договором поручитель поручається
за виконання боржником наступних
обов'язків, що виникли на підставі
основного договору або можуть
виникнути на підставі нього у
майбутньому: обов'язку повернути банку
наданий за основним договором кредит,
загальна сума якого у будь-який момент
часу не перевищуватиме ліміт кредитної
лінії. Кожен з траншів, шляхом надання
яких наданий такий кредит, повинен бути
повернутий у валюті, у якій його надано
шляхом повернення кожного траншу у
строки, що визначені додаткової угодою,
на підставі якої цей транш наданий, але
не пізніше дня закінчення строку дії
кредитної лінії вказаного у п. 1.4.
основного договору; обов'язок
сплачувати банку проценти за
користування кредитом, наданим за
кредитною лінією, у наступному розмірі:
26% (двадцять шість відсотків) річних за
користування частиною кредиту, наданою
у гривнях, 17% (сімнадцять відсотків)
річних за користування частиною
кредиту, наданою у доларах США, та 17%
(сімнадцять відсотків) річних за
користування частиною кредиту, наданою
у євро, або у будь-якому іншому
(більшому або меншому) розмірі, якщо
такий буде встановлений шляхом зміни
основного договору у строки визначені
в основному договорі; обов'язку у
випадках, передбачених основним
договором або законодавством України,
достроково (до настання строків
повернення/сплати, зазначених вище у
цьому пункті), повернути банку кредит,
сплатити проценти за користування ними
і виконати інші обов'язки, що
передбачені основним договором або
випливають з нього; обов'язку сплати
банку неустойку (пеню, штрафи) та понад
суму неустойки (пені, штрафів)
відшкодувати збитки, заподіяні банку
невиконання або неналежним виконанням
боржником своїх зобов'язань за
основним договором.

Відповідно до статті 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності у товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари Експорт»
заборгованості за договором про
відкриття кредитної лінії № ІВ22-МВ/10
від 31.03.2010 року (із змінами та
доповненнями) за кредитом в розмірі 34
371 520,55 дол. США, заборгованості по
процентам за користування кредитом в
розмірі 8 294 993,65 дол. США, пені за
несвоєчасне повернення кредиту в
розмірі 2 142 334,50 дол. США; пені за
прострочення сплати процентів за
користування кредитом в розмірі 374 492,31
дол. США. належним чином доведений,
документально підтверджений і
визнаний позичальником та одним із
поручителів та враховуючи, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між публічним
акціонерним товариством "Альфа-Банк" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Волари" укладено
договір поруки від 21.03.2011 року, позовні
вимоги позивача про солідарне
стягнення заборгованості з товариства
з обмеженою відповідальністю «Волари»
та товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари Експорт»
визнаються судом обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з товариства з
обмеженою відповідальністю «Волари»
(04043, м. Київ, вул. М. Пимоненка, буд. 13,
корпус 6А, офіс 51, ),
товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари Експорт» (04136,
м. Київ, вул. Тираспільська, буд. 43, ) на користь публічного
акціонерного банку "Альфа - Банк" (01001, м.
Київ, вул. Десятинна, 4/6,
ідентифікаційний код 23494714)
заборгованість за кредитом в розмірі 34
371 520 (тридцять чотири мільйони триста
сімдесят одна тисяча п'ятсот двадцять)
дол. США 55 центів, заборгованість по
процентам за користування кредитом в
розмірі 8 294 993 (вісім мільйонів двісті
дев'яносто чотири тисячі дев'ятсот
дев'яносто три) дол. США 65 центів, пеню
за несвоєчасне повернення кредиту в
розмірі 2 142 334 (два мільйони сто сорок
дві тисячі триста тридцять чотири) дол.
США 50 центів; пеню за прострочення
сплати процентів за користування
кредитом в розмірі 374 492 (триста
сімдесят чотири тисячі чотириста
дев'яносто два) дол. США. 31 цент, а також
судовий збір в розмірі 73 080 (сімдесят
три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 28.05.2014 року.

Суддя

С.М.Мудрий