м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5397/14 14.05.14
За позовом Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
до Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна»
про здійснення страхового
відшкодування в розмірі 6 794,64 грн.
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача: Ємельянова М.В., за
від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд господарського суду
міста Києва були передані позовні
вимоги Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«ВіДі-Страхування» (далі - позивач) до
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна» (далі -
відповідач) про здійснення страхового
відшкодування в розмірі 6 794,64 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/5397/14, розгляд
справи призначено на 23.04.2014 р.
18.04.2014 р. представником позивача
через відділ діловодства
господарського суду міста Києва були
подані документи для долучення до
матеріалів справи.
У судове засідання 23.04.2014 р.
представники сторін з'явились,
представник відповідача надав суду
письмовий відзив на позов.
У судовому засіданні 23.04.2014 р.
судом, в порядку, передбаченому ст. 77
ГПК України, та в межах строків,
встановлених ст. 69 ГПК України, було
оголошено перерву до 14.05.2014 р.
У судове засідання 14.05.2014 р.
представник позивача з'явився, надав
свої пояснення по суті спору, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судове
засідання 14.05.2014 р. не з'явився.
Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
заслухавши пояснення представника
позивача, об'єктивно оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва
29 серпня 2013 року між Товариством з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «ВіДі-Страхування» (далі -
позивач) та ОСОБА_2 (далі -
страхувальник) було укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту № АС № 008149 (далі -
Договір), відповідно до якого позивачем
були застраховані майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме: автомобіля «Ніссан»,
державний номерний знак НОМЕР_1.
29.12.2013 р. о 15 год. 23 хв. ОСОБА_3, в м. Білій
Церкві, керуючи автомобілем марки
«ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2,
на вул. Я. Мудрого, здійснюючи рух
заднім ходом, не переконався, що це буде
безпечно та не створить перешкод іншим
учасникам дорожнього руху, не
звернувся за допомогою до інших осіб та
здійснив наїзд на автомобіль марки
«Ніссан», державний номерний знак
НОМЕР_1, в результаті чого автомобілі
отримали механічні пошкодження.
Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 27.01.2014 р. ОСОБА_3 було визнано винним
у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та
призначено до нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
Відповідно до Звіту про визначення
вартості матеріального збитку б/н від
17.01.2014р. (далі - Звіт), вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля марки «Ніссан»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
внаслідок його пошкодження при
вищезазначеній ДТП, складає 7 973,77 грн.
Позивачем був складений та підписаний
страховий акт № КР-007566 від 24.01.2014 р.,
згідно з яким пошкодження автомобіля
марки «Ніссан», державний номерний
знак НОМЕР_1, внаслідок ДТП, яка сталась
29.12.2013 р. о 15 год. 23 хв. в м. Білій Церкві,
визнано позивачем страховим випадком
та призначено до виплати страхове
відшкодування в розмірі 6 794,64 грн.
На підставі сформованого страхового
акту № КР-007566 від 24.01.2014 р. позивачем
було здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 6 794,64 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 327 від 04.02.2014 р.
Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат (затрат)
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
Позивач, здійснивши виплату страхового
відшкодування, набув право вимоги до
відповідальної за заподіяні збитки
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
З матеріалів справи вбачається, що
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «ЗАЗ», державний
номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння
вищезазначеної ДТП була застрахована у
Публічному акціонерному товаристві
«Страхова компанія «Країна», згідно з
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/3118641.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
Таким чином, на підставі
вищезазначених норм та у зв'язку з
укладенням Полісу № АС/3118641
відповідач прийняв на себе обов'язок
відшкодовувати шкоду, заподіяну
страхувальником майну третіх осіб
внаслідок експлуатації автомобіля
«ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2.
Враховуючи те, що цивільно-правову
відповідальність власника автомобіля
марки «ЗАЗ», державний номерний знак
НОМЕР_2, на момент скоєння
вищезазначеної ДТП було застраховано
відповідачем, що підтверджується
Полісом № АС/3118641, а винна у скоєнні ДТП
особа законно керувала вказаним
автомобілем, відповідач згідно з
статтею 993 Цивільного кодексу України
та статтею 27 Закону України "Про
страхування" зобов'язаний в межах
ліміту відповідальності виплатити
страхове відшкодування позивачу.
У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
Полісом № АС/3118641 встановлено франшизу
в розмірі 510,00 грн.
Позивачем не враховано франшизу,
встановлену Полісом № АС/3118641, при
визначенні розміру позовних вимог.
У письмовому відзиві за позов
відповідач просить суд припинити
провадження у справі на підставі п. 1-1 ч.
1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з тим, що
позивачем не було направлено на адресу
відповідача заяви на виплату
страхового відшкодування.
Судом встановлено, що позивач не
направляв відповідачу заяву про
виплату страхового відшкодування в
порядку, передбаченому статтею 35
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».
Обґрунтовуючи відсутність обов'язку
направляти вищезазначену заяву
відповідачу позивач посилається на
постанову Верховного Суду України від
Відповідно до п. п. 35.1. та 35.2. ст. 35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування. У цій заяві
а) найменування страховика, якому
подається заява, або МТСБУ;
б) прізвище, ім'я, по батькові
(найменування) заявника, його місце
проживання (фактичне та місце
реєстрації) або місцезнаходження;
в) зміст майнової вимоги заявника щодо
відшкодування заподіяної шкоди та
відомості (за наявності), що її
г) інформація про вже здійснені
взаєморозрахунки осіб,
відповідальність яких застрахована,
або інших осіб, відповідальних за
заподіяну шкоду, та потерпілих;
ґ) підпис заявника та дата подання
а) паспорт громадянина, а в разі його
відсутності інший документ, яким
відповідно до законодавства України
може посвідчуватися особа заявника,
якщо заявником є фізична особа;
б) документ, що посвідчує право
заявника на отримання страхового
відшкодування (довіреність, договір
оренди, свідоцтво про право на
спадщину), у разі якщо заявник не є
потерпілим або його законним
в) довідка про присвоєння одержувачу
коштів ідентифікаційного номера
платника податку (за умови його
присвоєння), якщо заявником є фізична
г) документ, що підтверджує право
власності на пошкоджене майно на день
скоєння дорожньо-транспортної пригоди,
- у разі вимоги заявника про
відшкодування шкоди, заподіяної майну;
ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у
разі вимоги заявника про відшкодування
шкоди, пов'язаної із смертю
д) документи, що підтверджують витрати
на поховання потерпілого, - у разі
вимоги заявника про відшкодування
витрат на поховання потерпілого;
є) документи, що підтверджують
перебування на утриманні потерпілого,
його доходи за попередній (до настання
дорожньо-транспортної пригоди)
календарний рік, розміри пенсій, надані
утриманцям внаслідок втрати
годувальника, - у разі вимоги заявника
про відшкодування шкоди у зв'язку із
смертю годувальника;
є) відомості про банківські реквізити
заявника (за наявності).
У постанові Верховного Суду України
від 28 серпня 2012 року в справі № 23/279
зазначено про те, що позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування. Позивач може
реалізувати своє право шляхом подачі
позову до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.
Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача страхового
відшкодування в розмірі 6 794,64 грн.
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 6 284,64 грн. (за вирахуванням
франшизи в розмірі 510,00 грн.,
передбаченої Полісом № АС/31186541).
Проте, відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК
України якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.
Частиною першою статті 1 ГПК України
передбачено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.
Судом встановлено, що станом на дату
подання позовної заяви до
господарського суду м. Києва права
позивача не були порушені
відповідачем. А тому, з урахуванням
вищезазначених положень ГПК України,
судовий збір повинно бути покладено на
позивача, оскільки даний спір виник
внаслідок неправильних дій позивача.
Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
будинок 29А; ідентифікаційний код: 20842474)
на користь Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
Києво-Святошинський район, село
Софіївська Борщагівка, вул. Велика
Кільцева, будинок 56; ідентифікаційний
код: 35429675) страхове відшкодування в
розмірі 6 284 (шість тисяч двісті
вісімдесят чотири) грн. 64 коп.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
покласти на позивача.
Повне рішення складено 19.05.2014 р.
Суддя