ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2014 р.Справа № 922/1228/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання
Гаврильєві О.В.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Золочівського
району Харківської області смт.
Золочів в інтересах держави в особі
Головного управління Державного
земельного агентства у Харківської
області, м. Харків 3-я особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Державна
інспекція сільського господарства в
Харківській області, м. Харків до 1.
Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області, с. Феськи , 2. Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Дергачі про
скасування рішення та звільнення
земельної ділянкиза участю
представників сторін:

прокурора - Зливка К.О., посвідчення №
013773 від 06.12.20132 року

позивача - не з*явився

третьої особи - не з*явився

відповідачів - 1. не з*явився 2. ОСОБА_1,
особисто

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про
скасування рішення № 108 XXXIII сесії VI
скликання Феськівської сільської ради
від 20 грудня 2013 року та про зобов*язання
Приватного підприємця ОСОБА_1
припинити незаконне використання та
звільнити займану земельну ділянку
площею 14 га., яка використовується на
підставі рішення № 108 XXXIII сесії VI
скликання Феськівської сільської ради
від 20 грудня 2013 року.

Прокурор у судовому засіданні та у
наданому правовому обґрунтуванні
позову підтримує заявлені позовні
вимоги і просить їх задовольнити у
повному обсязі.

Представник позивача у судове
засідання не з*явився, у наданому
письмовому поясненні підтримує
заявлений позов та просить розглядати
справу без участі представника
Головного управління Державного
земельного агентства у Харківської
області.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача у судове
засідання не з*явився.

Представник першого відповідача у
судове засідання не з*явився, відзив на
позовну заяву суду не надав.

Другий відповідач у судовому засіданні
проти заявлених позовних вимог не
заперечує.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені
пунктом 4 частини 3 статті 129
Конституції України, статтею 4-3 та
статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає, що господарським судом в межах
наданих йому повноважень сторонам
створені усі належні умови для надання
доказів у справі та є підстави для
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до статті
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення прокурора та
другого відповідача, судом встановлено
наступне.

Проведеною Державною інспекцією
сільського господарства в Харківській
області перевіркою на предмет
дотримання вимог земельного
законодавства при використанні
земельних ділянок на території
Феськівської сільської ради було
встановлено факт порушення земельного
законодавства на території
Феськівської сільської ради
Золочівського району, а саме
використання земельної ділянки
загальною площею 14 га. без
правовстановлюючих документів.

Встановлено, що згідно рішення № 108 XXXIII
сесії VI скликання Феськівської
сільської ради від 20 грудня 2013 року
надано дозвіл приватним підприємцям на
короткострокове користування
земельними ділянками для комерційного
використання та
сільськогосподарського використання,
у тому числі Приватному підприємцю
ОСОБА_1 на короткострокове
користування земельною ділянкою
сільськогосподарського призначення
загальною площею 14 га.

На підставі вказаного рішення, в
порушення вимог статтей 122, 123, 124
Земельного кодексу України, між
Феськівською сільською радою (першим
відповідачем) та Приватним підприємцем
ОСОБА_1 (другим відповідачем) 20 грудня
2013 року було укладено договір
короткострокового користування
земельною ділянкою загальною площею 14
га., розташовану за межами населених
пунктів на території Феськівської
сільської ради.

Згідно статті 124 Земельного кодексу
України та частини 2 статті 16 Закону
України "Про оренду землі" передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Приватний підприємець ОСОБА_1
використовує земельну ділянку земель
сільськогосподарського призначення
загальною площею 14 га., не уклавши при
цьому договір оренди на дану земельну
ділянку в установленому законом
порядку.

13 березня 2014 року Феськівською
сільською радою на XXXV сесії VI скликання
було прийнято рішення про розірвання з
приватними підприємцями договорів на
короткострокове користування
земельними ділянками
сільськогосподарського призначення.

Вищевказані порушення зафіксовані в
акті перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 24 березня
2014 року № 875, складеного інспектором
державної інспекції сільського
господарства в Харківській області
Сипало О.А.

Обстеження земельної ділянки площею 14
га. проведено за участі голови
Феськівської сільської ради, яка
підтвердила факт використання
Приватним підприємцем ОСОБА_1
земельної ділянки площею 14 га.

За результатами обстеження
встановлено, що земельна ділянка
фактично використовується (Акт № 875 від
24 березня 2014 року).

З пояснень Приватного підприємця
ОСОБА_1 вбачається, що земельна ділянка
площею 14 га. ним оброблена та засіяна.

Відповідно до інформації, наданої
відділом Держземагенства в
Золочівському районі, технічна
документація на вищезазначену
земельну ділянку, проекти відведення
не розроблялися.

Згідно статті 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Статтею 121 Конституції України, на
органи прокуратури покладено функцію
представництва інтересів громадянина
або держави в суді у випадках,
визначених законом. Відповідно до
статті 123 Конституції України
організація і порядок діяльності
органів прокуратури України
визначаються законом.

Відповідно до статті 36-1 Закону України
"Про прокуратуру", підставою для
представництва прокурором у суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок противоправних
дій (бездіяльності) фізичних або
юридичних осіб, що вчиняються між ними
або з державою.

Згідно статті 14 Конституції України,
земля є основним національним
багатством, яке знаходиться під
особливою охороною держави.

Відповідно до статті 1 Земельного
кодексу України, земля в Україні може
перебувати у приватній, комунальній та
державній власності, право власності
на землю - це право володіти,
користуватися, розпоряджатися
земельними ділянками. Право власності
на землю набувається та реалізується
на підставі Конституції України,
Земельного кодексу України.

Порушення встановленого законом
порядку володіння, користування і
розпорядження землями, що перебувають
у державній та комунальній власності,
спричиняють шкоду державі і є
підставою для втручання органів
прокуратури, у тому числі для звернення
з позовами до суду в інтересах держави
щодо визнання недійсними угод
укладених в порушення чинного
законодавства.

Згідно положень статті 12
Господарського процесуального кодексу
України, господарським судам
підвідомчі справи у спорах, що
виникають із земельних відносин, в яких
беруть участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Відповідно до Постанови Вищого
господарського суду України № 6 від 17
травня 2011 року "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин",
господарським судам підвідомчі лише
справи у спорах, що виникають із
земельних відносин приватноправового
характеру, тобто з відносин,
врегульованих нормами цивільного або
господарського права і пов'язаних із
здійсненням сторонами цивільних або
інших майнових прав на земельні
ділянки на засадах рівності.

Виходячи з положень статтей 13, 14
Конституції України, статтей 177, 181, 324,
глави 30 Цивільного кодексу України,
статті 148 Господарського кодексу
України земля та земельні ділянки є
об'єктами цивільних прав, держава та
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах з метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок.

З положень статтей 13, 14, 140, 142, 143
Конституції України, статтей 11, 16, 167, 169,
374 Цивільного кодексу України статтей 2,
8, 48, 133, 148, 152, 197, 283 Господарського
кодексу України, статтей 80, 84, 123, 124, 127, 128
Земельного кодексу України випливає,
що органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у
правовідносинах щодо розпорядження
земельними ділянками державної та
комунальної власності (наданні
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам у власність або в
користування, відчуженні земельних
ділянок державної або комунальної
власності, укладенні, зміні, розірванні
договорів купівлі-продажу, в тому числі
прийнятті державними органами та
органами місцевого самоврядування
відповідних рішень) діють як органи,
через які держава або територіальна
громада реалізують повноваження
власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження,
державні органи або органи місцевого
самоврядування вступають з юридичними
та фізичними особами у цивільні та
господарські правовідносини.

У таких відносинах держава або
територіальні громади є рівними
учасниками земельних відносин з іншими
юридичними та фізичними особами, у тому
числі з суб'єктами підприємницької
діяльності.

Справи у спорах за участю державних
органів та органів місцевого
самоврядування, що виникають з
правовідносин, у яких державні органи
та органи місцевого самоврядування
реалізують повноваження власника
землі, а також в інших спорах, які
виникають із земельних відносин
приватноправового характеру, за
відповідності складу сторін спору
статті 1 Господарського процесуального
кодексу України, підвідомчі
господарським судам.

Відповідно до пункту 15 Роз'яснень
Вищого господарського суду України від
27 червня 2007 року № 04-5/120 визначено
земельні спори, що підвідомчі
господарським судам. До них належать
справи, пов'язані із захистом права
власності або користування землею,
щодо стягнення заборгованості по
орендній платі про користування
земельною ділянкою, укладеною
суб'єктом господарювання та органом
місцевого самоврядування.

Згідно статті 95 Земельного кодексу
України, землекористувачі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
мають право самостійно господарювати
на землі, власності на посіви і
насадження сільськогосподарських та
інших культур, на вироблену продукцію;
використовувати у встановленому
порядку для власних потреб наявні на
земельній ділянці загальнопоширені
корисні копалини, торф, ліси, водні
об'єкти, а також інші корисні
властивості землі, на відшкодування
збитків у випадках, передбачених
законом. Порушені права
землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

Зміст договору короткострокового
користування земельною ділянкою від 20
грудня 2013 року суперечить статтям 75, 203
Господарського кодексу України,
розпорядженню Кабінету Міністрів
України від 07 травня 2008 року №703-р
"Питання укладення деяких договорів",
вимогам Закону України "Про управління
об'єктами державної власності" № 185-16
від 21 вересня 2006 року. Крім того,
вищевказаний договір було розірвано
рішенням Феськівської сільської ради
XXXV сесії VI скликання від 13 березня 2014
року про розірвання з приватними
підприємцями договорів на
короткострокове користування
земельними ділянками
сільськогосподарського призначення.

Відповідно до вимог статті 123
Земельного кодексу України, надання
земельних ділянок державної власності
у користування здійснюється на
підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування. Рішення зазначених
органів приймається на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у разі: зміни
цільового призначення земельних
ділянок відповідно до закону; надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості). Надання у користування
земельної ділянки, межі якої
встановлені в натурі (на місцевості),
без зміни її цільового призначення
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

Статтею 124 Земельного кодексу
визначено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 Земельного
кодексу України, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно статті 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України
передбачено, що право оренди земельної
ділянки посвідчується договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Відповідно до статті 314 Цивільного
кодексу, право володіння, користування
та розпорядження майном належить
власнику майна.

Матеріалами справи доведено, що між
відповідачами був укладений договір
короткострокового користування
земельною ділянкою від 20 грудня 2013
року, відносно якого є рішення № 108 XXXIII
сесії VI скликання Феськівської
сільської ради, проте
правовстановлюючих документів за
статтею 126 Земельного кодексу України
Приватним підприємцнм ОСОБА_1 не
отримано.

Крім того про те, що предметом договору
короткострокового користування
земельною ділянкою від 20 грудня 2013
року, є саме земельна ділянка визначена
у рішення № 108 XXXIII сесії VI скликання
Феськівської сільської ради, відносно
якої у другого відповідача відсутні
будь-які права, що також
підтверджується матеріалами перевірки
Державної інспекції
сільськогосподарського господарства в
Харківській області.

Розпорядження землями державної
власності може здійснювати
уповноважений орган державної влади.

Користування земельною ділянкою не
відповідає вимогам закону, завдає
істотну шкоду державним інтересам,
необхідність їх захисту покладає на
прокуратуру обов'язок представництва
інтересів держави відповідно до
частини 2 статті 121 Конституції України.

Відповідно до статті 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; відшкодування
заподіяних збитків.

Обраний спосіб захисту в даному
випадку спрямований на поновлення
порушених прав, оскільки при визнанні
відсутності у відповідачів прав на
спірну земельну ділянку, підлягає
поновленню порушене право власності
шляхом витребування земельної ділянки
із незаконного чужого користування.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги прокурора та позивача є
обґрунтованими, законними,
підтвердженими матеріалами справи і
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору, у разі задоволення позовних
вимог, покладаються на відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу
України, статтями 11, 22, 626, 627, 629, 1166
Цивільного кодексу України, статтями 12,
80, 83, 116, 122, 123, 125, 126, 152, 156, 157, 187, 188, 189
Земельного кодексу України, статтями 12,
22, 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення № 108 XXXIII сесії VI
скликання Феськівської сільської ради
від 20 грудня 2013 року.

Зобов'язати Приватного підприємця
ОСОБА_1 припинити незаконне
використання та звільнити займану
земельну ділянку площею 14 га, яка
використовується на підставі рішення
№ 108 XXXIII сесії VI скликання Феськівської
сільської ради від 20 грудня 2013 року.

Стягнути з Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області (62252, Золочівський район, с.
Феськи, вул. Берестки, 5, )
на користь державного бюджету України
(одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) 1218,00 грн.
судового збору.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 (62300, АДРЕСА_1, паспорт серії
НОМЕР_2, виданий Дергачівським РВ УМВС
України в Харківській області 24 липня
1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь державного бюджету України
(одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) 1218,00 грн.
судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 30.05.2014 р.

Суддя П.В. Хотенець