ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року Справа № 925/1405/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючогоПолянського
А.Г.,суддівКравчука Г.А., Мачульського
Г.М. (доповідач),розглянувши у
відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуДочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України"на постановуКиївського
апеляційного господарського
судувід12.02.2014р.у
справі№925/1405/13Господарського
судуЧеркаської областіза
позовомДочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз
України"доПублічного акціонерного
товариства "Черкаський
асфальтобетонний завод"простягнення
суми

за участю

- позивача:Іванов П.О. (довіреність від
30.12.13р.), -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом,
Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (далі - позивач)
просила стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Черкаський
асфальтобетонний завод" (далі -
відповідач) 69689,95 грн., з яких 61177,55 грн. -
заборгованість за договором, 4725,90 грн. -
пеня, 222,99 грн. - інфляційні втрати, 3563,51
грн. - три відсотки річних. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що відповідач
не розрахувався з позивачем за
поставлений відповідно до умов
укладеного між сторонами договору від
30.08.2011р. природний газ, що був переданий
відповідачу протягом серпня-вересня 2011
року.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 29.10.2013р. (суддя
Боровик С.С), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014р.
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Ільєнок Т.В., судді Корсакова Г.В.,
Кропивна Л.В.), позов задоволено
частково, стягнуто з відповідача на
користь позивача 39456,90 грн.
заборгованості, 3066,29 грн. - пені, 156,84 грн.
- інфляційних втрат, 2341,47 грн. - три
відсотки річних.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову апеляційного суду
і рішення суду першої інстанції в
частині і прийняти нове, яким позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права.

Переглянувши у касаційному порядку
оскаржені судові рішення, колегія
суддів Вищого господарського суду
України, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, правовідносини між
сторонами виникли на підставі Договору
поставки природного газу №55/330/11 від 30
серпня 2011 року, за умовами якого
позивач (постачальник) постачає
імпортований природній газ
відповідачу (покупцю), а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у
пункті 1.2. цього договору (пункт 1.1
договору).

Судами також встановлено, що позивач
свої зобов'язання виконав, поставивши
відповідачу у серпні 2011 року природний
газ на загальну суму 39 456,90 грн., що
підтверджується підписаним сторонами
актом прийому-передачі природного газу
від 31.08.2011 року, а відповідач у
порушення умов договору товар не
оплатив.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, своє рішення про
часткове задоволення позову мотивував
тим, що заборгованість за Договором від
30.08.2011р. №55/330/11 відповідача перед
позивачем підтверджується Актом
прийому-передачі від 31.08.2011р., а Акт
приймання-передачі від 30.09.2011р.
підтверджує, що позивачем був
поставлений, а відповідачем прийнятий
природних газ відповідно до умов інших
договорів, тому вимоги позивача про
стягнення заборгованості за Договором
від 30.08.2011р. не обґрунтовані в цій
частині, а відповідно і вимоги про
стягнення нарахованих на цю суму
інфляційних, трьох відсотків річних та
пені.

Посилаючи як на підставу для
скасування судових рішень на норми
матеріального та процесуального права
позивач у касаційній скарзі зазначає,
що судами не досліджено єдиний та
допустимий доказ поставки природного
газу, а саме - акт прийому-передачі
природного газу за вересень 2011р.

Разом з тим, такі доводи не ґрунтуються
на фактичних обставинах справи, а тому
є незаконними, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення та спростовуючи
доводи позивача щодо наявності
правових підстав для повного
задоволення позову, місцевий
господарський суд, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції, у
своєму рішенні зазначав про те, що
відносно посилання представника
позивача на поставку відповідачу у
вересні 2011 року природного газу на суму
21 720,65 грн., то відповідно до акту
прийому-передачі природного газу від
30.09.2011 року (а.с.19) поставка природного
газу відбувалась по договору, який не є
предметом даного спору, і за цих
обставин суди дійшли висновку, що в цій
частині позов у даній справі не
підлягає задоволенню, а позивач не
позбавлений права звернутись у суд із
відповідним позовом у загальному
порядку.

Відповідно до приписів статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна
доводити ті обставини справи, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Оскільки позивач вказаних висновків
судів щодо наявності заборгованості в
іншому розмірі, ніж про це зазначено у
судових рішеннях, не спростував, а його
доводи про не дослідження допустимого
доказу не ґрунтуються на фактичних
обставинах справи, при цьому
досліджені докази підтверджують, що
між сторонами виникли правовідносини
також і на підставі іншого договору, за
яким позов у даній справі не заявлявся,
підстави для скасування судових рішень
відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" залишити
без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014р. у
справі Господарського суду Черкаської
області №925/1405/13, залишити без змін.

Головуючий суддя
А.Г. Полянський

Судді
Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський