ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2014 р.
Справа № 911/1296/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кушнер»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 6537,30 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кушнер» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- відповідач) про стягнення 6537,30 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань щодо
повернення майна за трьохсторонньою
угодою на подальшу оренду майна №
БЛ-0002878/2 від 18.05.2009 р., у зв'язку з чим
позивач просить суд стягнути з
відповідача 6537,30 грн. вартості
неповернутого майна, а також витрати зі
сплати судового збору покласти на
відповідача.

Розгляд справи відкладався.

30.04.2014 р. до господарського суду
Київської області від ТОВ «Кушнер»
було подано заяву б/н, б/д (вх. № 8142/14 від
30.04.2014 р.) про долучення документів до
матеріалів справи.

Крім того, 30.04.2014 р. до господарського
суду Київської області від ТОВ
«Кушнер» було подано заяву б/н, б/д (вх.
№ 8143/14 від 30.04.2014 р.) про збільшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої позивач просить суд стягнути з
відповідача 8171,63 грн., з яких - 5447,75 грн.
основного боргу та 2723,88 грн. збитків.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 3.10
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 р., передбачені ч. 4 ст. 22 ГПК
України права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві.

Відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 р., ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про «доповнення» або
«уточнення» позовних вимог, або
заявлення «додаткових» позовних вимог
і т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

У поданій позивачем заяві про
збільшення розміру позовних вимог
йдеться не про збільшення позовних
вимог - зміну кількісних показників, в
яких виражається позовна вимога про
стягнення основного боргу, а про
заявлення окремої, самостійної вимоги,
а саме - про стягнення 2723,88 грн. збитків,
додатково до вимоги, викладеної у
позовній заяві.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відхилення поданої
позивачем заяви б/н, б/д (вх. № 8143/14 від
30.04.2014 р.), відповідно до якої позивачем
заявлено додаткову позовну вимогу про
стягнення 2723,88 грн. збитків, оскільки
заявлена додаткова вимога не може бути
предметом розгляду у даному позовному
провадженні. Водночас, вимога про
стягнення збитків може бути
пред'явлена позивачем в окремому
позовному провадженні.

За таких обставин, у даному провадженні
суд здійснює розгляд вимог, викладених
у позовній заяві, а саме - про стягнення
з відповідача 6537,30 грн. вартості майна.

19.05.2014 р. до господарського суду
Київської області від ТОВ «Кушнер»
було подано заяву б/н від 13.05.2014 р. про
відкладення розгляду справи, з огляду
на неможливість представника прибути в
судове засідання, призначене на 22.05.2014
р., оскільки останній буде знаходитись
у відрядженні.

Вказане клопотання позивача
залишається судом без задоволення з
огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви.

Водночас, відповідно до вимог ст. 28 ГПК
України, справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають до
господарського суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.
Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства.

Таким чином, представник відповідача
ОСОБА_2, який на час розгляду даної
справи, за його ж твердженням,
перебуває у відрядженні, не є єдиним
можливим законним представником, за
відсутності якого справа не може бути
розглянута.

Поряд з цим, судом враховано, що до
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи не додано жодних
доказів як на підтвердження
перебування представника позивача у
відрядженні, так і на підтвердження
неможливості направлення до суду
іншого, аніж ОСОБА_2, представника.

Враховуючи викладене, клопотання
представника позивача про відкладення
розгляду справи підлягає залишенню без
задоволення.

Відповідач у судові засідання 05.05.2014 р.
та 22.05.2014 р. представника не направив,
хоча про дату та час розгляду справи
був повідомлений належно. Відзиву на
позов не надав.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010 р. № 01-08/140 «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

встановив:

18.05.2009 року між Закритим акціонерним
товариством «Оболонь» (власник),
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кушнер»
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар)
було укладено трьохсторонню угоду на
подальшу оренду майна № БЛ-0002878/2,
відповідно до п. 1.1 якої орендодавець з
метою популяризації продукції ЗАТ
«Оболонь» та його корпоративних
підприємств, передає, а орендар приймає
в оренду фірмове обладнання
(холодильне обладнання, апарати
системи «пре-мікс» в комплекті,
рекламне обладнання: каркасно-тентова
споруда, к-т меблів пластиковий,
комплект меблів «Оболонь», неонова
вивіска «Оболонь» (світлова вивіска),
неонова вивіска у вигляді бокала
(світлова вивіска), нестандартна
тентова конструкція «Оболонь»
(«Маркіза»), палатка, парасоля,
пневматичний атракціон піраміда
«Живчик», пневмо-конструкція «Живчик»,
пневматичний атракціон горка-батут,
стелаж рекламний, стенд вітринний, стіл
пластиковий, стілець пластиковий, тент
для конструкцій «Оболонь-Водолей»,
тентова конструкція, шатер), далі по
тексту цієї угоди - майно.

Відповідно до п. 1.2 угоди перелік,
кількість, вартість та
місцезнаходження майна зазначено в
наступній таблиці та становить:
холодильник OPTIMA (ХШВ-600) «Оболонь»,
загальною вартістю 5447,75 грн. без ПДВ
(6537,30 грн. з ПДВ), знаходиться за адресою:
м. Київ, Гідропарк, пляж «Венеція».

Пунктом 1.3 угоди зазначено, що майно
завжди залишається у власності
Закритого акціонерного товариства
«Оболонь».

Відповідно до пп. 3.3.2 п. 3.3 угоди
орендодавець та власник мають право,
вимагати негайного повернення майна в
безспірному порядку в наступних
випадках: в разі використання його не
за призначенням або у випадку
охолодження, зберігання та реалізації
за допомогою нього продукції інших
виробників, окрім продукції Закритого
акціонерного товариства «Оболонь» та
його корпоративних підприємств; якщо
орендар не укладає або не переукладає з
орендарем договір купівлі-продажу
продукції виробництва Закритого
акціонерного товариства «Оболонь» та
його корпоративних підприємств в
обумовлених розмірах або коли договір
купівлі-продажу продукції між
орендарем та орендодавцем розірвано;
якщо орендар порушує умови
використання отриманого майна; у
випадку неузгодженої між сторонами
зміни орендарем місця розташування
майна; у випадку нездійснення
орендарем орендних платежів протягом
двох місяців; у випадку втрати
орендарем документації на майно; у
випадку нездійснення ремонту майна або
неповідомлення орендарем про
необхідність здійснення ремонту майна;
у випадку нездійснення продажу
продукції Закритого акціонерного
товариства «Оболонь» та його
корпоративних підприємств в торгових
точках орендаря.

Згідно з пп. 3.3.3 п. 3.3 угоди, у разі
порушення умов цієї угоди орендодавець
або власник мають право розірвати дану
угоду в односторонньому порядку,
попередивши письмово про це орендаря
за 3 робочі дні до моменту розірвання
угоди. При цьому, майно та документація
до нього повинні бути негайно
повернуті орендодавцю або власнику
орендарем.

Відповідно до пп. 3.4.8 п. 3.4 угоди орендар
несе ризик випадкової втрати або
пошкодження майна після його передачі
орендодавцем орендарю.

При псуванні, втраті, знищенні,
крадіжці або не поверненні майна на
вимогу орендодавця, при розірванні або
закінченні договору купівлі-продажу
продукції ЗАТ «Оболонь» та його
корпоративних підприємств, орендар
зобов'язаний відшкодувати орендодавцю
або власнику його вартість, яка
зазначена в даній угоді, окрім
випадків, що мають підтвердження
актами відповідних органів, і, які
виникли внаслідок дії непереборної
сили (пп. 3.4.12 п. 3.4 угоди).

Факт приймання-передачі майна
підтверджується актом
прийому-передачі майна № ПР-0001044 від
18.05.2009 р., який підписано обома
сторонами - ТОВ «Кушнер» та ФОП ОСОБА_1,
відповідно до якого орендодавець
передав орендареві майно, а саме -
холодильник OPTIMA (ХШВ-600) «Оболонь»
вартістю 5447,75 грн. (без ПДВ).

Відповідно до наказу директора ТОВ
«Кушнер» № 9 від 09.01.2012 р. було
призначено комісію для проведення
перевірки наявності та цільового
використання майна, а саме -
торгово-рекламного обладнання та
товарно-матеріальних цінностей
клієнтами, які отримали дане майно для
подальшої популяризації продукції
ПрАТ «Оболонь».

Цим же наказом встановлено, що в разі
псування, втрати, знищення, крадіжки,
використання вказаного майна не за
призначенням, слід скласти акт
контрольної перевірки.

Актом контрольної перевірки від 09.04.2013
р. було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не
було повернуто обладнання, отримане за
угодою № БЛ-0002878/2 від 18.05.2009 р.

ТОВ «Кушнер» було направлено на адресу
ФОП ОСОБА_1 лист-претензію № 0003085/2013 від
24.05.2013 р. про розірвання договору та
повернення торгово-рекламного
обладнання, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
фіскальним чеком та описом вкладення в
цінний лист.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, вказана претензія була
залишена відповідачем без задоволення,
у зв'язку з чим позивач і звернувся з
даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Як встановлено ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України,
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Як зазначалося вище, згідно з пп. 3.4.12 п.
3.4 угоди, у випадку псування, втрати,
знищення, крадіжки або не повернення
майна на вимогу орендодавця, при
розірванні або закінченні договору
купівлі-продажу продукції ЗАТ
«Оболонь» та його корпоративних
підприємств, орендар зобов'язаний
відшкодувати орендодавцю або власнику
його вартість, яка зазначена в даній
угоді, окрім випадків, що мають
підтвердження актами відповідних
органів, і, які виникли внаслідок дії
непереборної сили.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, доказів повернення майна або
відшкодування його вартості в сумі 6537,30
грн. на користь позивача суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем
зобов'язань судом встановлений та по
суті відповідачем не спростований, у
зв'язку з чим позовна вимога про
стягнення вартості орендованого майна
в розмірі 6537,30 грн. підлягає
задоволенню.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо задоволення позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кушнер» у повному
обсязі.

Витрати зі сплати судового збору
відповідно до статті 49 ГПК України
покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідент. номер НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кушнер» (02192, м. Київ,
Деснянський р-н, вул. Миропільська, 4,
код 32559075) - 6537 (шість тисяч п'ятсот
тридцять сім) грн. 30 коп. основного
боргу, 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 27.05.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна