КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Справа№ 927/1603/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Алданової С.О.

Чорногуза М.Г.

за участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, дов. № 1709 від
18.11.2013 року;

від відповідача - Крищенко Л.В., дов. №
01/04-01 від 01.04.2014 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою

відповідальністю
«Дружба-Нова»

на рішення Господарського суду
Чернігівської області

від 03.03.2014 року

у справі № 927/1603/13 (суддя Ж.В.
Блохіна)

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою

відповідальністю
«Дружба-Нова»

про стягнення 156 056,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 03.03.2014 року
по справі № 927/1603/13 позов задоволено
частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба-Нова» на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 140 000 грн. боргу, 4 241,09 грн. 3%
річних та 2 884,82 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 03.03.2014 року
по справі № 927/1603/13 скасувати в частині
вимог про стягнення 140 000 грн. основного
боргу, 4 241,09 грн. 3% річних та прийняти
нове рішення, яким в частині вимог
відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.04.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження в наступній колегії
суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О.,
судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та
призначено до розгляду на 23.04.2014 року.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
23.04.2014 року змінено склад судової
колегії на наступний: головуючий суддя
Ткаченко Б.О., судді: Алданова С.О.,
Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 року
розгляд справи № 927/1603/13 було
відкладено на 21.05.2014 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
повного, всебічного та правильного
вирішення справи, а також невірно
застосовано норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
прийняття невірного рішення по суті
спору.

20.05.2014 року через Відділ
документального забезпечення від
представника Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба-Нова»
надійшли доповнення до апеляційної
скарги, в яких останній просить рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 03.03.2014 року у справі №
927/1603/13 в частині стягнення 140 000,00 грн.
основного боргу та 3 % річних у розмірі 4
241,09 грн. скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
відмовити. В іншій частині рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 03.03.2014 року у справі №
927/1603/13 залишити без змін.

Представник Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба-Нова» у
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, підтримав доводи, викладені
в його апеляційній скарзі та
доповненнях до неї, просив суд рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 03.03.2014 року у справі №
927/1603/13 в частині стягнення 140 000,00 грн.
основного боргу та 3 % річних у розмірі 4
241,09 грн. скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
відмовити. В іншій частині рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 03.03.2014 року у справі №
927/1603/13 залишити без змін.

Представник фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 у поясненнях, наданих у судовому
засіданні, заперечував проти доводів
апелянта, викладених в апеляційній
скарзі, просив суд відмовити в
задоволенні скарги та залишити без
змін оскаржуване судове рішення
місцевого господарського суду як таке,
що прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

17.09.2012 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі -
Виконавець, позивач,) та
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» (далі - Замовник,
відповідач) було укладено договір № 04/12
про надання консультативних послуг
(далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору «Заказчик
поручает, а Исполнитель принимает на
себя обязательства по оказанию
следующих
информационно-консультационных услуг:

- анализ и актуализация существующей
модели бюджетирования компании и
формализация методологии процесса
бюджетирования с учетом новой
финансовой структуры по ЦФО (см.
Приложение 1);

- постановка и внедрение системы
факторного анализа выполнения
плановых показателей деятельности
группы компаний «Дружба-Нова» с
использованием MS Excel (см. Приложение 2)».

Відповідно до п. 1.2. Договору кінцевим
результатом робіт є:

«- актуализированная модель
бюджетирования компании «Дружба-Нова»
в MS Excel;

- проект положения по бюджетированию
группы компаний «Дружба-Нова» для
дальнейшей автоматизации процесса
бюджетирования;

- методика факторного анализа
выполнения плановых показателей
деятельности группы компаний;

- альбом таблиц факторного анализа
деятельности группы компаний;

- компьютерная модель факторного
анализа разработанная в MS Excel;

- инструкция по эксплуатации
разработанной модели».

На виконання п. 1.3. Договору сторонами
було узгоджено та підписано два
Технічних завдання (Додаток № 1 та
Додаток № 2 до Договору № 04/12 від 17.09.2012
року).

Також слід зазначити, що п. 1.4.
передбачений строк дії Договору, а саме
з 17.09.2012 року по 28.02.2013 року.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
позивачем були виконані роботи в
повному обсязі, а саме: розроблено
«Положение по бюджетированию СООО
«Дружба-Нова» та «Модель
бюджетирования (ПФХД) на 2012-2013 гг.» на
електронному носії.

Відповідно до п. 2.3. Договору «Заказчик
обязуется оплатить работу исполнителя
в порядке и размерах, оговоренных
настоящим договором.»

Відповідно до п. 3.1 Договору «Стоимость
работ, выполняемых Исполнителем
согласно настоящему Договору
составляет 350 000 гривен, без НДС, т. к.
Исполнитель является плательщиком
единого налога по ставке 5% согласно НКУ
об упрощенной системе налогооблажения,
учета и отчетности субъектов малого
предпринимательства».

Як вбачається з п. 3.3 Договору, оплата
робіт проводиться наступним чином:

- авансовий платіж в сумі - 80 000 грн.
перераховується на розрахунковий
рахунок Виконавця не пізніше трьох
днів з моменту підписання договору,
тобто до 20.09.2012 року;

- два авансових платежу в сумі - 80 000 грн.
кожний, перераховуються на
розрахунковий рахунок Виконавця не
пізніше 01.11.2012 року та 20.12.2012 року
відповідно;

- четвертий платіж в сумі - 60 000 грн.
перераховується на розрахунковий
рахунок Виконавця не пізніше 25.01.2013
року;

- решта вартості договору в сумі - 50 000
грн. - перераховується на розрахунковий
рахунок Виконавця після підписання
сторонами акта прийому -передачі
виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, а також
встановлено судом першої інстанції, що
відповідач перерахував на рахунок
позивача 28.09.2012 року аванс у сумі 80 000
грн. по строку платежу до 20.09.2012 року
(рахунок № 17/09 від 17.09.2012 року на суму 80
000 грн.), а також перерахував 13.12.2012 року
аванс у сумі 80 000 грн. по строку платежу
01.11.2012 року (рахунок № 31/10 від 31.10.2012 року
на суму 80 000 грн.), що підтверджується
матеріалами справи.

З огляду на зазначене вище вбачається,
що відповідачем не здійснено
авансування робіт в сумі 80 000,00 грн. по
строку платежу 20.12.2012 року та в сумі 60
000,00 грн. - 25.01.2013 року, всього - 140 000,00 грн.
Також відповідач не здійснив
остаточний платіж у розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору «По
завершению каждого из этапов работ
Исполнитель передаёт заказчику
окончательно оформленные документы в
2-х экземплярах в твёрдой копии и на
электронном носителе, в файле
текстового редактора MS Word,
компьютерную модель в MS Excel и
презентацию в MS Power Point».

Відповідно до п. 4.2 Договору «Работа
считается полностью выполненной после
подписания сторонами акта
приёмки-передачи выполненных работ.
Заказчик обязуется в течение 10 рабочих
дней подписать соответствующий акт
предоставления услуг, либо
предоставить письменный
мотивированный отказ от подписания. В
случае, если Заказчик в указанный срок
не предоставить Исполнителю
подписанный акт предоставленных услуг
и не предоставит документированный
отказ, то услуги исполнителя считаются
принятыми заказчиком».

Пунктом 4.3 Договору сторони встановили,
що «Заказчик вправе отказаться принять
выполненные работы, сообщив об этом
Исполнителю мотивированным отказом. В
этом случае стороны в дополнительном
соглашении определяют перечень
необходимых доработок и сроки их
выполнения».

З матеріалів справи вбачається, що
25.01.2013 року позивачем був підписаний
акт здачі-приймання робіт з надання
консультаційних послуг, проте
відповідачем зазначений вище акт
залишився не підписаним.

Як вбачається з акту звірки
взаєморозрахунків станом на 31.01.2013
року, підписаним тільки з боку
позивача, заборгованість замовника
перед виконавцем по зобов'язанням з
фінансування робіт по договору №04/12
від 17.09.2012 року становить 140 000 грн.

Будь-яких відповідей, заперечень, або
інших видів реагування з боку
відповідача після отримання ним 26.11.2013
року листа позивача від 21.11.2013 року з
додатком (акт звірки, акт
здачі-приймання робіт) не було надано
ні позивачу, ні при розгляді справи в
суді.

Зі змісту договору № 04/12 від 17.09.2012 року
про надання консультаційних послуг,
укладеного між сторонами, вбачається,
що він є за своєю суттю договором
підряду, а тому до спірних
правовідносин мають застосовуватись
саме норми Цивільного кодексу України,
які регулюють, зокрема, договірні
зобов'язання за договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною першою статті 96 ЦК
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями, а
статтями 525, 526 названого Кодексу і
статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Відповідно до частини четвертої статті
882 ЦК України передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

У свою чергу, обов'язок прийняти
виконані роботи, а у випадку виявлення
недоліків робіт негайно про них
заявити (у тому числі шляхом
мотивованої відмови від підписання
акта виконаних робіт) законом
покладений саме на замовника.

Відмова замовника від підписання акта
виконаних робіт за договором підряду
за відсутності своєчасно наданих
зауважень до виконаних робіт не
звільняє замовника від обов'язку щодо
їх оплати.

Отже відповідач, на порушення вимог
статей 853, 882 ЦК України, безпідставно
відмовився від прийняття робіт,
своєчасно не заявивши про їх недоліки
(за наявності таких), і отже він не
звільняється від обов'язку оплатити
роботи, виконані за договором підряду.

Відповідач не надав суду належних і
допустимих доказів того, що він заявив
позивачу про допущення останнім у
роботі відступів від умов договору або
виявив інші недоліки у роботі, або
надав позивачу мотивовану відмову від
прийняття виконаних робіт, колегія
суддів апеляційного господарського
суду приходить до висновку про те, що
згідно з умовами договору, послуги
Виконавця вважаються прийнятими
Замовником.

Таким чином вимоги позивача про
стягнення з відповідача 140 000 грн. боргу
є повністю обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до п. 6.1 договору «За
неисполнение или ненадлежащее
исполнение обязательств по настоящему
договору стороны несут
ответственность в соответствии с
действующим законодательством
Украины».

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу
України, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230
Господарського кодексу України,
передбачено, зокрема, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
пеня застосовується в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, а у
Договорі сторони не передбачили такої
відповідальності, а тому вимоги
позивача про стягнення пені в сумі 11
815,89 грн. є необґрунтованими, оскільки
суперечать законодавству та умовам
договору, а тому задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, має
на вимогу кредитора сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Здійснивши повторний арифметичний
розрахунок щодо стягнення 3% річних,
колегія суддів апеляційної інстанції
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правомірно стягнув 3 % річних
у сумі 4 241,09 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції винесено з повним,
всебічним дослідженням матеріалів
справи та ґрунтується на належних
доказах наявних у матеріалах справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження
під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 03.03.2014 року у
справі № 927/1603/13 прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю «Дружба-Нова»
(апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Чернігівської області від 03.03.2014
року у справі № 927/1603/13 залишити без
змін.

2. Матеріали справи № 927/1603/13
повернути до Господарського суду
Чернігівської області.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
С.О. Алданова

М.Г. Чорногуз

Повний текст рішення складено 26.05.2014
року.