м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/18300/13 27.05.14

За позовом Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" до Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" про
стягнення 37 830,23 грн.Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Крат А.В. (дов. № 01-11/4205
від 03.04.2014 року)від відповідача
Цибізова О.О. (дов. № 35/10 від 30.12.2013 року)

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 27 травня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" (надалі по тексту -
позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом до Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (надалі по тексту - відповідач)
про стягнення 37 830,23 грн., а також
просить суд покласти на відповідача
судові витрати.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.09.2013 року порушено
провадження у справі № 910/18300/13, розгляд
справи призначено на 18.10.2013 року.

Через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва 15.10.2013
року від відповідача надійшло
клопотання про зупинення провадження у
справі.

16.10.2013 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
часткове виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача в судове
засідання 18.10.2013 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 23.09.2013 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 18.10.2013 року
представник позивача заперечив проти
поданого клопотання про зупинення
провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.10.2013 року зупинено
провадження у справі № 910/18300/13 до
закінчення процесу реорганізації
Дочірньої компанії "Газ України
"Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" та встановлення
правонаступника.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013 року у
справі № 910/18300/13 ухвалу
Господарського суду міста Києва від
18.10.2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою
Київського апеляційного
господарського суду від
26.11.2013 року у справі 910/18300/13, якою
залишено без змін ухвалу
Господарського суду міста Києва від
18.10.2013, Публічне акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" звернулись до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просили
скасувати ухвалу Господарського суду
міста Києва від 18.10.2013 року, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013 року у
справі № 910/18300/13.

Постановою Вищого господарського суду
від 02.04.2014 року у справі № 910/18300/13
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" задоволено, справу
передано до Господарського суду міста
Києва для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.04.2014 року суддя Стасюк С.В.
поновив провадження у справі № 910/18300/13,
розгляд справи призначено на 29.04.2014
року.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
29.04.2014 року справу № 910/18300/13 передано
для розгляду судді Гулевець О.В., у
зв'язку з перебуванням судді Стасюка
С.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.04.2014 року суддя Гулевець О.В.
прийняла справу № 910/18300/13 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 27.05.2014 року.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
12.05.2014 року справу № 910/18300/13 передано
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його виходом з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 910/18300/13 до свого
провадження.

У судовому засіданні 27.05.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 27.05.2014 року надав усні
пояснення по справі, в яких заперечив
проти позову.

Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

В С Т А Н О В И В:

30.08.2011 року між Дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
(постачальник) та Публічним
акціонерним товариством
"Полтаваобленерго" (покупець) було
укладено Договір поставки природного
газу для вироблення теплової енергії
для потреб установ та організацій, що
фінансуються, з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єкті
господарювання №
06/11-871БО-24/2233 (надалі по тексту - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору
постачальник зобов'язується поставити
покупцеві імпортований природний газ
за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00,
ввезений на митну територію України
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у
пункту 1.2 цього договору. Газ, що
постачається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для вироблення теплової енергії для
потреб установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання. Використання газу
покупцем для інших потреб не є
предметом Договору.

Згідно з пунктом 1.2. Договору
постачальник передає покупцю в період
з 06 серпня 2011 року по 30 вересня 2011 року
природний газ (надалі - газ) з
урахуванням вартості його
транспортування в обсязі до 68,000 тис.
(шістдесят вісім тисяч) куб.м., в тому
числі по місяцях: серпень - 8 000 тис.
куб.м., вересень 60,000 тис. куб.м., разом
68,000 куб.м. За розрахункову одиницю
переданого газу приймається один
кубічний метр (куб. м), проведений до
стандартних умов (1-20 град. За Цельсієм Р
= 760 мм. рт.ст.).

Пунктом 3.1. Договору сторони погодили,
що встановлено, що ціна за 1 000 куб.м.
природного газу становить 3 023,50 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:-
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; - податок на додану вартість за
ставкою - 0 %. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 285,00 грн., крім того ПДВ
- 20%. До сплати за 1000 куб.м. природного
газу - 3 368.97 грн., крім того ПДВ на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 20%, всього з ПДВ на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 3 425,97 (три тисячі
чотириста двадцять п'ять грн. 97 коп.)
гривень.

Загальна вартість цього Договору
складається із сум вартості місячних
поставок газу (пункт 3.1.1. Договору).

Оплата за природний газ з врахуванням
вартості транспортування газу
територією України проводиться
Покупцем виключно грошовими коштами в
такому порядку.

За серпень 2011 року - протягом трьох
банківських днів з дати укладення
цього договору. За вересень 2011 року:

- оплата в розмірі 34% (тридцять чотири
відсотки) від вартості запланованих
місячних обсягів проводиться не
пізніше 10 числа місяця поставки;

- оплати в розмірі по 33% (тридцять три
відсотки) від вартості запланованих
місячних обсягів проводяться до 20 та 30
(31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу з урахуванням
вартості транспортування газу
територією України здійснюється на
підставі акту приймання-передачі газу
(за звітний місяць) до 20 числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 4.3. Договору
визначено, що у платіжних дорученнях
покупець повинен обов'язково зазначати
номер договору, дату його підписання,
призначення платежу. За наявності
заборгованості за цим договором
постачальник зараховує кошти, що
надійшли від покупця, як погашення
заборгованості за спожитий газ,
поставлений в минулі періоди за цим
договором, незалежно від зазначеного в
платіжному дорученні призначення
платежу.

Строк поставки газу: з 06 серпня 2011 року
по 30 вересня 2011 року включно (пункт 5.1.
Договору).

Договір набирає чинності з моменту
його підписання повноважними
представниками Сторін та скріплення
печатками Сторін, поширює дію на
відносини, які склались між Сторонами з
06 серпня 2011 року і діє у частині
поставки газу по 30 вересня 2011 року
включно, а у частині розрахунків за газ
- до їх повного здійснення (пункт 10.1.
Договору).

На виконання умов Договору, позивач
здійснив передплату на користь
відповідача у розмірі 349 748,53 грн., що
підтверджується платіжними
дорученням: №7675135 від 08.08.2011 року у
розмірі 348 694,40 грн. та №7668668 від 08.08.2011
року у розмірі 1 054,13 грн.

Приймаючи до уваги те, що у
вищезазначених платіжних дорученнях
було вказано призначення платежу:
"розп. кош. за спож. пр. газ.зг.ПКМУ№ 1082
від 03.12.08; Реєстру №0 8/2011 на серпень
11% п. 2.1.5 дог. банк. р. 476 від 04.06.09;дог №0
6/10-2587БО-24/2608 від 20.12.10 року Втч ПДВ",
позивач, листом №02-30/11225 від 31.08.2011 року
звернувся до Дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" з
проханням грошові кошти, сплачені
згідно з платіжними дорученнями №7675135
від 08.08.2011 року та №7668668 від 08.08.2011 року
зарахувати в оплату за споживчий
природний газ по Договору №06/11-871
БО-24/2233 від 30.08.2011 року, в т.ч. 20 % ПДВ в
частині транспортування природного
газу.

Відповідач зарахував попередню оплату
позивача у розмірі 274 377,19 грн. як таку,
що здійснена згідно з Договором №06/11-871
БО-24/2233 від 30.08.2011 року, що
підтверджується Актом звірки
розрахунків від 30.09.2011 року, який
підписаний уповноваженими особами та
скріплений печатками сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, в порушення умов Договору
та чинного законодавства поставив
позивачу природного газу лише на 75 371,34
грн., що підтверджується Актами
приймання природного газу: від 31.08.2011
року на суму 27 407,76 грн. та
від 30.09.2011 року на суму 47 963,58 грн.

За твердженням позивача, Дочірня
компанія "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" не повернула Публічному
акціонерному товариству
"Полтаваобленерго" кошти у розмірі 274
377,19 грн., а отже, відповідач міг
одержати доходи у вигляді процентів на
банківський вклад за час користування
без достатньої правової підстави
вказаними коштами.

Зважаючи на вищенаведене, позивач,
керуючись статтями 1214, 1061 Цивільного
кодексу України, просить суд стягнути з
відповідача доходи у сумі 37 830,23 грн.,
які Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" могла одержати у
вигляді процентів на банківський
вклад, які нараховані за період з 30.09.2011
року по 19.08.2013 року, за час користування
без достатньої правової підстави
коштами Публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго".

Відповідач у своєму відзиві на позов та
усних поясненнях по справі, заперечив
проти позову, посилаючись на те, що
обов'язок сплати відповідачем
процентів за користування належними
позивачу коштами в сумі передоплати не
передбачений законодавством та
Договором.

Окрім того, в обґрунтування своїх
заперечень проти позову, відповідач
зазначив про те, що рішенням
Господарського суду міста Києва від
11.04.2013 року у справі 910/2573/123 за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" до Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" про стягнення 274 377,19
грн. попередньої передоплати, 3 612,63 грн.
збитків внаслідок інфляції за час
прострочення за період з 19.10.2011 року по
14.01.2013 року, 10 238,40 грн. три проценти
річних з простроченої суми за період з
19.10.2011 року по 14.01.2013 року, 10 719,50 грн.
неустойки у розмірі облікової ставки
НБУ за час прострочення за період з
19.10.2011 року по 19.04.2012 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
274 377,19 грн. попередньої передоплати, в
іншій частині позову відмовлено.

Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що заявлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: 1) договори та інші правочини; 2)
створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; 4) інші
юридичні факти.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Судом встановлено, що 30.08.2011 року між
сторонами укладено Договір поставки
природного газу для вироблення
теплової енергії для потреб установ та
організацій, що фінансуються, з
державного та місцевих бюджетів, а
також інших суб'єкті господарювання №
06/11-871БО-24/2233, за умовами якого
відповідач зобов'язався поставити
позивачу імпортований природний газ за
кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений
на митну територію України Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
а позивач зобов'язався прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у Договорі.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач на виконання умов Договору
здійснив передоплату за природний газ
на загальну суму 349 748,53 грн., що
підтверджується платіжними
дорученням: №7675135 від 08.08.2011 року у
розмірі 348 694,40 грн. та №7668668 від 08.08.2011
року у розмірі 1 054,13 грн. (належним чином
засвідчені копії містяться в
матеріалах справи).

Водночас, відповідач поставив позивачу
природного газу лише на 75 371,34 грн., що
підтверджується Актами приймання
природного газу: від 31.08.2011 року на суму
27 407,76 грн. та від 30.09.2011 року
на суму 47 963,58 грн. (належним чином
засвідчені копії містяться в
матеріалах справи).

Спір у даній справі виник, у зв'язку із
незаконним, на думку позивача,
володінням та користуванням
відповідачем коштів у розмірі 274 377,19
грн., що стало підставою для
нарахування Публічним акціонерним
товариством "Полтаваобленерго" до
сплати відповідачем процентів на
банківський вклад, за період з 30.09.2011
року по 19.08.2013 року.

Згідно зі статтею 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи без достатньої правової
підстави, зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події. Положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про: 1) повернення виконаного за
недійсним правочином; 2) витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

В той же час, норми статті 1212 Цивільного
кодексу України регулюють не договірні
зобов'язання, коли між сторонами
виникають цивільні відносини з певних
юридичних фактів, зокрема
безпідставного отримання особою майна,
яке належить іншій особі.

Відповідно до вимог частини 2 статті 1214
Цивільного кодексу України у разі
безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 цього Кодексу).

Згідно з вимогами статті 536 Цивільного
кодексу України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Позивач, керуючись статтею 1061
Цивільного кодексу України, нарахував
відповідачу проценти на банківський
вклад за користування чужими грошовими
коштами, за період з 30.09.2011 року по 19.08.2013
року, у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України.

Включення процентів, які передбачено
статтею 536 Цивільного кодексу, до глави
"Виконання зобов'язання" свідчить про
те, що вони не належать ні до пені
(стаття 549 Цивільного кодексу, глава
"Забезпечення виконання зобов'язань"),
ні до процентів як виду
цивільно-правової відповідальності
(стаття 625 Цивільного кодексу, глава
"Правові наслідки порушення
зобов'язань. Відповідальність за
порушення зобов'язання").

При цьому суд вважає за необхідне
звернути, що відповідно до статті 536
Цивільного кодексу України розмір
процентів за користування чужими
грошовими коштами встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Проценти за користування чужими
грошовими коштами нараховані
позивачем згідно з положеннями статті
1061 Цивільного кодексу України в даному
випадку не можуть бути стягнуті з
відповідача, оскільки між сторонами
розмір відсотків не погоджувався,
таких домовленостей не існує.

Не встановлений розмір процентів у
даному випадку і законодавством,
оскільки вказані у пункті 6 статті 231,
пункті 4 статті 232 Господарського
кодексу України проценти є саме
штрафними санкціями за порушення
договірних зобов'язань між сторонами.

Посилання позивача на статтю 1061
Цивільного кодексу України суд визнає
безпідставним, оскільки вказана стаття
регулює відносини що виникли з
договору банківського вкладу
(передбачає сплату процентів за
договором банківського вкладу). В
даному випадку договірних відносин
банківського вкладу між сторонами не
існувало, доказів зворотного суду не
надано.

Положення статті 536 Цивільного кодексу
України, що передбачають обов'язок
боржника сплачувати встановлений
договором або законом розмір процентів
за користування чужими грошовими
коштами, кореспондуються із
встановленим статтею 625 Цивільного
кодексу України правом кредитора
вимагати сплати трьох процентів річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом. У розумінні
зазначених статей проценти є не
відповідальністю, а платою за весь час
користування грошовими коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Верховного Суду України від
24 грудня 2013 року у справі № 8/5025/1402/12.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави для стягнення з відповідача
процентів на банківський вклад за
користування чужими грошовими коштами,
за період з 30.09.2011 року по 19.08.2013 року, у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України на
загальну суму 37 830,23 грн.

Окрім того, матеріалами справи
спростовано твердження позивача про
те, що відповідач користується
грошовими коштами Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" з 30.09.2011 року по
теперішній час, оскільки, рішенням
Господарського суду міста Києва від
11.04.2013 року у справі 910/2573/123 (залишено
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
20.06.2013 року та постановою Вищого
господарського суду України від 01.08.2013
року) за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" до Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" про стягнення 274 377,19 грн.
попередньої передоплати за договором
№ 06/11-871БО-24/2233 поставки природного газу
для вироблення теплової енергії для
потреб установ та організацій, що
фінансуються, з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єкті
господарювання від 30.08.2011 року, 3 612,63
грн. збитків внаслідок інфляції за час
прострочення за період з 19.10.2011 року по
14.01.2013 року, 10 238,40 грн. три проценти
річних з простроченої суми за період з
19.10.2011 року по 14.01.2013 року, 10 719,50 грн.
неустойки у розмірі облікової ставки
Національного Банку України за час
прострочення за період з 19.10.2011 року по
19.04.2012 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 274 377,19 грн. попередньої
передоплати, в іншій частині позову
відмовлено.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень
(стаття 33 Господарського
процесуального кодексу України).

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порушення приписів статті 33
Господарського процесуального кодексу
України позивачем не надано суду
належних та безумовних доказів, які б
підтверджували викладені в позовній
заяві обставини, та які могли б
слугувати підставою для стягнення з
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" процентів на
банківський вклад за користування
чужими грошовими коштами у розмірі 37
830,23 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є необґрунтованими, а тому у
позові слід відмовити у повному обсязі.

Витрати з судового збору покладаються
на позивача, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись статтями 4, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго"
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.06.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк