КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.
Справа№ 925/183/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання -
Натха М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Цибізова О.О. - за
довіреністю;

від відповідача: Шляпін О.Ю. - за
довіреністю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства
"Теплокомуненерго" Публічного
акціонерного товариства
"Монастирищенський ордена Трудового
Червоного прапора Машинобудівний
завод"

на ухвалу господарського суду
Черкаської області від 22.04.2014р.

у справі № 925/183/14 (суддя Хабазня Ю.А.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Дочірнього підприємства
"Теплокомуненерго" Відкритого
акціонерного товариства
"Монастирищенський ордена Трудового
Червоного прапора Машинобудівний
завод"

про стягнення 52254,83 грн. штрафних
санкцій

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 22.04.2014р.
відмовлено у задоволенні заяви
відповідача, Дочірнього підприємства
"Теплокомуненерго" ВАТ
"Монастирищенський ордена Трудового
Червоного прапора Машинобудівний
завод", від 26.03.2014р. №138 про розстрочення
виконання рішення господарського суду
Черкаської області від 11.03.2014р. у справі
№ 925/183/14.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою,
Дочірнє підприємство
"Теплокомуненерго" Публічного
акціонерного товариства
"Монастирищенський ордена Трудового
Червоного прапора Машинобудівний
завод" звернулося до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Черкаської області від 22.04.2014р. у справі
№ 925/183/14 та прийняти постанову, якою
надати Дочірньому підприємству
"Теплокомуненерго" Публічного
акціонерного товариства
"Монастирищенський ордена Трудового
Червоного прапора Машинобудівний
завод" розстрочку виконання рішення по
справі №925/183/14 до березня місяця 2017
року включно, згідно графіку, який
міститься в матеріалах справи.

Разом із апеляційною скаргою заявник
подав клопотання про поновлення строку
на апеляційне оскарження ухвали
місцевого господарського суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2014р. у
справі №925/183/14 у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді:
Ільєнок Т.В., Коротун О.М., апеляційну
скаргу Дочірнього підприємства
"Теплокомуненерго" Публічного
акціонерного товариства
"Монастирищенський ордена Трудового
Червоного прапора Машинобудівний
завод" прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 26.05.2014р.

26.05.2014 представником позивача до
початку судового засідання через
відділ документального забезпечення
суду подано відзив на апеляційну
скаргу, в якому він просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

У судове засідання 26.05.2014р.
представники сторін з'явилися.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти
апеляційної скарги, просив залишити її
без задоволення, а оскаржувану ухвалу -
без змін.

Частиною 1 ст.101 ГПК України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Згідно із ст.99 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду
першої інстанції.

Частиною 5 ст. 106 ГПК України
передбачено, що апеляційні скарги на
ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням господарського суду
Черкаської області від 11.03.2014р. позов
задоволено частково: стягнуто з
відповідача на користь позивача 25592,06
грн. пені, 16266,66 грн. 3% річних, 1761,78 грн.
судових витрат, разом - 43 620,50 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення сторонами в
апеляційному порядку не оскаржувалося
та набрало законної сили.

01.04.2014 відповідач звернувся до
господарського суду Черкаської
області із заявою від 26.03.2014 №138 про
розстрочку виконання рішення по
справі, згідно з якою просить суд
розстрочити виконання рішення строком
до 31 березня 2017 року із щомісячною
сплатою 1246,30 грн. 17.04.2014 відповідач
подав до суду першої інстанції
доповнення до заяви про надання
розстрочки виконання рішення по
справі.

В обґрунтування заяви про розстрочення
виконання рішення відповідач послався
на те, що:

- на підприємстві відсутні кошти для
погашення заборгованості перед
позивачем у повному обсязі;

- відповідач до травня 2014 оплачує
реструктуризований борг перед ПАТ
«Черкасигаз» відповідно до судового
рішення у справі № 925/1557/13 у сумі 579576,77
грн., а також подало заяву на
розстрочення боргу перед ПАТ
«Черкасигаз» згідно рішення у справі
№ 925/1698/13 на суму 731880,83 грн.;

- основним видом діяльності з якого
підприємство отримує надходження
коштів є централізоване опалення. В
неопалювальний період підприємство не
зможе навіть через органи ДВС
сплачувати борг;

- штрафні санкції нараховуються на суми
заборгованостей в яких більшу долю
становить різниця в тарифах на теплову
енергію для бюджетних споживачів та
населення, яка не відшкодована
підприємству державою;

- сума заявлена до стягнення за даним
рішенням є достатньо великою, тому
додавання до неї ще 10% виконавчого
збору ще більше ускладнить і так
критичний фінансовий стан
підприємства;

- накладення відділом ДВС
Монастирищенського РУЮ арешту на
рахунки підприємства, крім іншого,
паралізує сплату обов'язкових
платежів, в тому числі податків,
заробітної плати тощо.

- з метою виплати заробітної плати
працівникам відповідач використовує
овердрафтовий кредит у ПАТ КБ
«ПриватБанк»;

- на підприємстві відсутнє майно, на яке
можливо було б звернути стягнення, що
підтверджується договором оренди
індивідуально визначеного майна
(котельні, її обладнання, інших
будівель та споруд, мереж, транспортних
засобів тощо), укладеним між
підприємством та його власником;

- відповідно до звіту про фінансові
результати за січень-грудень 2013р.
підприємство мало чистих збитків на 764
тис. грн., що свідчить про загрозу
банкрутства підприємства у
найближчому майбутньому, а також
тенденція на зростання збитків
підприємства поряд із
реструктуризованими заборгованостями
за 2013 рік, які оплачуються щомісячно,
виключають можливість наявності
коштів на рахунках, що підтверджується
мінусовими залишками звітів по
дебетовим та кредитовим операціям
підприємства у 2013 році.

На думку відповідача, ці обставини
ускладнюють виконання рішення суду.

Також, відповідач зазначає, що планує
погасити заборгованість за рахунок
дебіторської заборгованості, яка
станом на 01.03.2014 складає 1 871,6 тис.грн.,
виплати державою різниці в тарифах,
яка станом на 01.01.2014 становить 2017,9
тис.грн., стягнення коштів з дебіторів
згідно із судовими рішеннями через
органи державної виконавчої служби.

Судова колегія погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про відмову в задоволенні заяви
відповідача про розстрочення
виконання рішення та виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначено в п. 7.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України», підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Оскільки відстрочка або розстрочка
виконання рішення, ухвали, постанови,
зміна способу та порядку їх виконання
допускаються у виняткових випадках і
залежно від обставин справи, то
господарський суд не зобов'язаний
задовольняти заяву про відстрочку або
розстрочку виконання рішення, оскільки
це є правом суду за наявності
відповідних підстав, визначених
законом.

Отже, виходячи із наведеного,
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує розстрочення виконання
судового рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами - виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

Враховуючи те, що Господарський
процесуальний кодекс України не
містить вичерпного переліку обставин,
які свідчать про неможливість
виконання рішення чи ускладнюють його
виконання, як і не містить переліку
виняткових випадків відстрочки або
розстрочки виконання рішення, у
кожному конкретному випадку це згідно
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України є оцінкою судом
доказів за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач не довів належними та
допустимими доказами наявність
виняткових обставин, що ускладнюють
або роблять неможливим виконання
судового рішення у даній справі.

Судова колегія зазначає, що наведені
відповідачем підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, зокрема, скрутне фінансове
становище, не являється безумовною
підставою для надання розстрочки
виконання рішення суду.

Надані відповідачем до заяви довідка
Монастирищенської
райдержадміністрації від 28.01.2014 про
ненадання дотацій з районного бюджету
у 2013 році на погашення заборгованості з
різниці у тарифах, лист на адресу
облдержадміністрації, відповідь
управління житлово-комунального
господарства Черкаської
облдержадміністрації від 25.02.2014 №01-22/29
щодо розгляду питань про відшкодування
заборгованості з різниці в тарифах для
теплопостачальних підприємств
області, довідка боржника від 06.03.2014 №104
про заборгованість бюджету перед
відповідачем у розмірі 2 150 997,00 грн.,
довідка ПАТ КБ "Приватбанк" від 05.08.2013
№15 про наявність у боржника рахунку з
кредитним лімітом до 113 000,00 грн. вірно
не визнані судом першої інстанції
обставинами, які ускладнюють виконання
рішення, оскільки наявність боргу
держави, органів місцевого
самоврядування чи інших дебіторів
перед відповідачем не є доказом
об'єктивної неможливості виконання
саме цього судового рішення.

Відповідачем не надано суду доказів
відсутності на всіх його рахунках
грошових коштів в сумі 43 620,50 грн.,
необхідних для виконання рішення суду
у даній справі, а також доказів того, що
негайне виконання рішення суду може
призвести до негативних наслідків для
відповідача.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що на час звернення
відповідача із заявою про розстрочення
виконання рішення, наказ на виконання
рішення суду у даній справі виданий не
був.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає недоведеними
відповідачем наявність обставин, з
якими закон пов'язує можливість
надання розстрочки виконання рішення
суду, та погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні заяви відповідача про
розстрочку виконання судового рішення.

Заперечення скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, не приймаються
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що ухвала господарського суду
Черкаської області від 22.04.2014
відповідає обставинам справи та
вимогам закону, підстав для її зміни чи
скасування не вбачається. Апеляційна
скарга Дочірнього підприємства
"Теплокомуненерго" Публічного
акціонерного товариства
"Монастирищенський ордена Трудового
Червоного Прапора машинобудівний
завод" є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105,106
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Теплокомуненерго"
Публічного акціонерного товариства
"Монастирищенський ордена Трудового
Червоного прапора Машинобудівний
завод" на ухвалу господарського суду
Черкаської області від 22.04.2014 у справі
№ 925/183/14 залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду
Черкаської області від 22.04.2014р. у справі
№ 925/183/14 залишити без змін.

3.Матеріали справи № 925/183/14 повернути
до господарського суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
Г.В. Корсакова

Судді
Т.В. Ільєнок

О.М. Коротун