ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014 року
Справа № 904/10094/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л.
(доповідача),

суддів: Герасименко І.М., Сизько І.А.,

секретар судового засідання: Мацекос
І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Савченко Ю.І. представник,
довіреність № 43-02/12 від 15.02.14;

від відповідача: Бацула Л.О.
представник, довіреність № б/н від
13.01.14,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ахдус" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.03.2014р. у справі №904/10094/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Володар"", с. Городище-Пустоварівське,
Володарський район, Київська область

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Ахдус", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості на
підставі договору поставки

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.03.2014р.
у справі №904/10094/13 (суддя Коваленко О.О.)
позов товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Володар""(далі-ТОВ"СП"Володар"")
задоволено частково, з ТОВ "Ахдус" на
користь позивача стягнуто 485646грн.53коп.
основного боргу та 20321грн.81коп. пені, в
решті в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд
виходив з обставин щодо порушення
відповідачем умов договору поставки
№39-7Вол/Ах-І/2013 від 10.07.2013р. в частині
повної та своєчасної оплати вартості
отриманого товару та щодо
неправильного розрахунку позивачем
пред"явленої до стягнення пені,
виконаного виходячи з розміру
останньої 0.2 процента від суми
заборгованості, який перевищує
облікову ставку Національного банку
України;

- не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ"Ахдус" подало апеляційну скаргу, в
якій з посиланням на порушення
господарським судом норм
процесуального і матеріального права
просить це рішення скасувати, прийняти
нове рішення та відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі;

- у поданій скарзі йдеться про те, що в
ході судового засідання 11.02.2014р.
господарським судом було задоволено
клопотання відповідача по зупиненню
провадження у даній справі до
вирішення справи господарського суду
Дніпропетровської області №904/709/14 про
розірвання договору поставки, при
цьому в порушення вимог закону суд не
видалявся до нарадчої кімнати, однак
17.02.2014р., при зверненні до суду,
представником товариства було
встановлено, що в матеріалах справи
міститься ухвала від 11.02.2014р. про
відкладення її розгляду на іншу дату з
одночасним зазначенням в
мотивувальній частині відомостей по
залишенню без задоволення поданого
клопотання, про складання протоколу
судового засідання від 11.02.2014р. також в
порушення вимог ст.81-1 Господарського
процесуального кодексу України, яке
полягає у невідображенні в ньому
дійсного ходу засідання, наявності
інформації по зміні раніше прийнятого
рішення, про те, що станом на дату
ознайомлення з матеріалами справи цей
протокол не був підписаний з боку
секретаря судового засідання, у зв"язку
з чим, триденний строк, встановлений
абз.4 ст.81-1 названого Кодексу судом не
було дотримано, про те, що в порушення
ст.79 Кодексу після прийняття рішення по
задоволенню клопотання відповідача та
зупинення провадження у справі судом
не було винесено окремої ухвали щодо
такого зупинення, про те, що
господарським судом не була прийнята
до уваги наявність
матеріально-правового зв"язку між
даною справою та справою №904/709/14, який
відображається в похідності вимог по
стягненню заборгованості від вимог по
розірванню відповідного договору
поставки, які обґрунтовані обставинами
істотного порушення позивачем умов
цього договору, що в подальшому
призвело до виникнення заборгованості
відповідача, про зазначення в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення обставин відносно
непроведення фіксації судового
процесу при умові поданого
відповідачем клопотання, про те, що під
час судового засідання 03.03.2014р. суд не
видалявся до нарадчої кімнати для
розгляду клопотання відповідача про
відвід судді, а також про те, що
перелічені порушення призвели до
прийняття рішення у справі при
неповному з"ясуванні обставин справи,
до того, що висновки, викладені в
рішенні не відповідають обставинам
справи та до порушення основних засад
та принципів судочинства;

- позивач вважає рішення суду
обґрунтованим, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
посилаючись на те, що під час розгляду
справи господарським судом не було
порушено норм процесуального
законодавства, які б призвели до
винесення незаконного рішення, на
правомірну відмову відповідачу в
задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі, оскільки
розірвання договору поставки являє
припинення зобов"язань сторін з
подальшого його виконання, а предметом
розгляду даної справи є стягнення
заборгованості у період дії договору, а
також на визнання відповідачем
поставок товару в повному обсязі, що
свідчить про виникнення у нього
зобов"язань по оплаті цього товару.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню в силу
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.07.2013р. ТОВ "Ахдус" (покупцем) та ТОВ"СП
"Володар"" (постачальником) укладено
договір поставки №39-7Вол/Ах-І/2013, на
підставі якого постачальник
зобов'язався поставити, а покупець -
прийняти та оплатити м"ясопродукти
індичі (далі-товар) у кількості,
зазначеній у видаткових накладних, що
виписуються на кожну партію товару.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору точна
кількість товару, який передається
покупцю, його ціна та загальна вартість
визначаються окремо на кожну партію
товару і зазначаються у видаткових
накладних. Покупець зобов"язався
придбати у постачальника товар в
кількості не менше 2000кг, але не більше
4000кг за один календарний тиждень.

Також, згідно з п.2.4 договору покупець
зобов"язаний перерахувати на рахунок
постачальника суму вартості
поставленої партії товару протягом 5
банківських днів з моменту її
отримання відповідно до видаткової
накладної.

В п.3.2 договору сторонами узгоджено, що
на кожну партію товару покупець
зобов"язаний надати постачальнику
письмову заявку на відвантаження
товару, в якій зазначається
найменування товару, кількість та
планова дата відвантаження.

П.6.3 договору встановлена
відповідальність покупця за
прострочку оплати кожної партії товару
у вигляді сплати пені в розмірі 0.2
процента від суми заборгованості за
кожен день прострочення.

На виконання умов договору протягом
жовтня 2014р. позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму
510342грн.39коп., що підтверджується
копіями видаткових накладних №1305 від
02.10.2013р., №1324 від 04.10.2013р., №1340 від
07.10.2013р., №1359 від 09.10.2013р., №1379 від
11.10.2013р. та №1392 від 14.10.2013р.,
представлених в матеріалах справи (т.2,
а.с.16-21)..

Відповідач порушив умови договору.
Оплата вартості отриманого товару
здійснена ним частково.

Станом на момент звернення з позовом
заборгованість по оплаті складає
485646грн.53коп.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою
вартості товару позивач нарахував пеню
в сумі 56594грн.75коп..

Розрахунок пені виконано позивачем,
виходячи з дати поставки товару по
кожній з перелічених вище видаткових
накладних, суми поставки та періоду
прострочення виконання зобов"язання по
оплаті, визначеного до 10.12.2013р..

В процесі розгляду справи позивач
збільшив розмір позовних вимог, про що
11.02.2014р. до господарського суду подана
відповідна заява.

Згідно з цією заявою позивач просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
по оплаті товару в сумі 485646грн.53коп. та
пеню в сумі 116814грн.92коп., розраховану
станом на 10.02.2014р..

В процесі розгляду справи докази
погашення вказаної суми
заборгованості відповідачем не надані.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання не допускається.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.611 названого Кодексу у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

За приписами ст.629 Кодексу договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з
урахуванням положень наведених норм та
вищезазначених фактичних обставин
справи, а саме: порушення відповідачем
зобов"язань за договором поставки
№39-7Вол/Ах-І/2013 від 10.07.2013р. в частині
повної та своєчасної оплати вартості
отриманого товару та ненадання ним
належних та допустимих доказів, які б
спростовували таке порушення,
господарським судом зроблено
правильний висновок про
обґрунтованість позовних вимог та
визнання їх такими, що підлягають
задоволенню в частині стягнення з
відповідача заборгованості в сумі
485646грн.53коп. та пені в сумі 20321грн.81коп..

Одночасно колегія суддів погоджується
з відмовою господарським судом в
задоволенні решти позову внаслідок
перевищення розміру пені,
встановленого договором, подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що не відповідає вимогам
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов"язань" та проведеного у зв"язку з
цим перерахунку.

Доводи скаржника про те, що в засіданні
11.02.2014р. судом першої інстанції було
прийнято рішення стосовно задоволення
клопотання товариства та зупинення
провадження у справі до розгляду
справи №904/709/14 колегією суддів визнані
необґрунтованими.

Матеріали справи свідчать про те, що
станом на 11.02.2014р. заяв, клопотань про
фіксацію судового процесу засобами
технічної фіксації представниками
сторін заявлено не було. Згідно з
протоколом судового засідання від
11.02.2014р. клопотання відповідача про
зупинення провадження у справі суд
залишив без задоволення, розгляд
справи відкладено до 25.02.2014р.

Відповідно до ст.81-1 Господарського
процесуального кодексу України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право
знайомитися з протоколами і протягом
п"яти днів після їх підписання подавати
письмові зауваження з приводу
допущених у протоколах
неправильностей або неповноти
протоколу. Зауваження на протоколи у
всіх випадках долучаються до
матеріалів справи.

ТОВ"Ахдус" скористалося наданим йому
правом та подало зауваження до
протоколу судового засідання від
11.02.2014р., які були розглянуті
господарським судом.

21.02.2014р. за наслідками розгляду поданих
зауважень господарським судом
винесено ухвалу про відмову товариству
у внесенні змін до протоколу.

Також слід зазначити, що залишення без
задоволення клопотання ТОВ"Ахдус" про
зупинення провадження у даній справі
до розгляду справи №904/709/14 про
розірвання договору поставки
здійснено господарським судом
правомірно.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

У даному випадку, неможливість
розгляду даної справи відсутня,
оскільки порушення позивачем умов
договору №39-7Вол/Ах-І/2013 від 10.07.2013р. в
частині здійснення поставок товару без
письмових заявок не звільняє скаржника
від обов"язку оплати вартості цього
товару.

Так, згідно з ч.ч.2, 3 ст.670 Цивільного
кодексу України якщо продавець передав
покупцеві більшу кількість товару, ніж
це встановлено договором
купівлі-продажу, покупець зобов'язаний
повідомити про це продавця. Якщо в
розумний строк після одержання такого
повідомлення продавець не
розпорядиться товаром, покупець має
право прийняти весь товар, якщо інше не
встановлено договором. Якщо покупець
прийняв більшу кількість товару, ніж це
встановлено договором купівлі-продажу,
він зобов'язаний оплатити додатково
прийнятий товар за ціною, встановленою
для товару, прийнятого відповідно до
договору, якщо інша ціна не встановлена
за домовленістю сторін.

В порядку, передбаченому ст.ст.33, 34
Господарського процесуального кодексу
України доказів направлення на адресу
позивача повідомлень стосовно
поставки товару в більшій кількості
ніж встановлено договором або відмови
в прийнятті такої кількості товару
скаржником не надано.

Доводи скаржника про те, що станом на
18.02.2014р. протокол судового засідання
від 11.02.2014р. не був підписаний з боку
секретаря судового засідання, що
визнано безпосередньо господарським
судом в ухвалі від 03.03.2014р., самі по собі
не зробили неможливим встановлення
фактичних обставин справи, що мають
значення для правильного вирішення
спору, тобто не призвели до прийняття
неправильного по суті рішення, а тому в
розумінні ч.2 ст.104 Господарського
процесуального кодексу України не
можуть бути достатньою підставою для
його скасування.

Посилання скаржника на те, що під час
розгляду клопотання про відвід судді
останній не видалявся до нарадчої
кімнати спростовуються представленим
в матеріалах справи протоколом
судового засідання від 03.03.2014р..

Вказаним протоколом зафіксовано, що
запис розгляду справи здійснюється за
допомогою технічних засобів, а саме:
автоматичної системи "Документообіг
господарських судів", а ухвала про
відмову в задоволенні клопотання про
відвід судді оголошена судом після
нарадчої кімнати.

При цьому зазначення в рішенні суду
відомостей про те, що фіксація процесу
технічними засобами не проводилася
також не призвело до прийняття
неправильного рішення.

Заперечення скаржника про передачу
товару позивачем особам, які не мали
повноважень на здійснення відповідних
дій з прийому товару колегією суддів не
прийняті до уваги.

Відповідно до усних пояснень
представників сторін, наданих в
судовому засіданні 29.05.2014р., поставка
товару здійснювалася на склад
скаржника (покупця за договором
поставки).

Згідно з абз.3 п.13 Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996р. №99 при
централізовано-кільцевих перевезеннях
цінностей підприємствам їх відпуск
постачальниками може здійснюватися
без довіреності, якщо одержувач
цінностей за підписом керівника і
головного бухгалтера підприємства або
інших осіб, які уповноважені
підписувати довіреності, повідомив
постачальника про зразок печатки
(штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буде приймати
цінності, завіряє на супровідних
документах (накладній, акті, ордері
тощо) свій підпис про одержання
цінностей.

На представлених в матеріалах справи
копіях накладних міститься печатка
ТОВ"Ахдус", якою завірено підпис осіб,
що отримували товар.

Викладені обставини спростовують
посилання скаржника на отримання
товару неуповноваженими особами та
всупереч своєму волевиявленню.

Керуючись ст.ст. 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.03.2014р.
у справі №904/10094/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий
І.Л.Кузнецова

Суддя
І.М.Герасименко

Суддя
І.А.Сизько

Повна постанова
складена 03.06.2014р