ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, 42-06-22, 32-11-36
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р.
Справа № 923/368/14

Господарський суд Херсонської
області у складі судді Нікітенка С.В.
при секретарі Гапоновій К.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Херсон

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Геліос-1", м. Каховка
Херсонської області

про стягнення 35376,82 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ФОП ОСОБА_1;

від відповідача: Рибалко О.М. -
представник, довіреність від 10.02.2014р.

Суть спору: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач)
звернулась до суду з позовом, в якому
просить стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю "Геліос-1"
(відповідач) заборгованість у розмірі
35376,82 грн., з якої: 30666,74 грн. - сума
основного боргу, 3527,94 грн. - сума пені,
814,14 грн. - сума 3 % річних та 368,00 грн. -
сума інфляційних витрат. Судові
витрати по справі позивач просить суд
покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору № 31/08 від 24.01.2012р., положення
ст.ст. 509, 526, 530, 612, 625 ЦК України та
положення ст.ст. 173, 193, 231 ГК України.

07.04.2014р. до суду від відповідача
надійшло письмове заперечення на
позовну заяву. В даному запереченні
відповідач позовні вимоги визнав
частково. Просить суд відмовити
позивачу в стягненні штрафних санкцій
у розмірі 4710,08 грн. та відмовити в
стягненні плати згідно заявки №10042013
від 10.04.2013р. Дане заперечення з додатком
суд прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи (а.с. 57-58).

29 квітня 2014 року суд оголосив
перерву в засіданні суду до 11 год. 30 хв.
20 травня 2014 року, з підстав
передбачених ст. 77 ГПК України.

19.05.2014р. позивач подав до суду
клопотання про залучення документів.
Дане клопотання з додатком суд прийняв
до розгляду та долучив до матеріалів
справи.

Позивач у судовому засіданні
20.05.2014р. позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні 20.05.2014р. позовні
вимоги визнав частково, надавши
аналогічні пояснення, які містяться у
запереченні на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 24 січня
2012 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Геліос-1" (замовник)
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(виконавець) було укладено договір
транспортної експедиції № 31/08 (надалі -
договір).

Відповідно до умов п.1.1. договору
замовник доручає та оплачує, а
виконавець приймає зобов'язання щодо
забезпечення доставки вантажів
автомобільним транспортом по
території України та за її межами.

Відповідно до приписів частини 1 ст. 901
Цивільного кодексу України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Таким чином, договір № 31/08 від
24.01.2012р. за своєю правовою природою є
договором про надання послуг.

Відповідно до умов п.1.2., п.1.3.
договору виконавець виконує обов'язки
по договору від свого імені, за рахунок
замовника, на підставі заявки
замовника.

Маршрут, номенклатура, кількість,
спосіб перевезення, вимоги до
транспортного засобу, вартість,
особливі та інші умови виконання
послуг оговорюються сторонами в
заявках, які є невід'ємною частиною
договору.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач на виконання умов
договору у період з 11.02.2013р. по 13.04.2013р.
надав відповідачу послуги з
організації перевезення вантажу, на
загальну суму 40400,00 грн., що
підтверджується заявками на
транспортно-експедиційні послуги,
товарно-транспортними накладними та
накладними (а.с. 13-36).

Відповідно до п. 3.1 договору,
розрахунки за перевезення вантажів
проводяться між сторонами відповідно
до заявки, на підставі рахунку,
виставленого виконавцем. Розрахунки
здійснюються в безготівковій формі в
національній грошовій одиниці України.

Відповідно до п. 3.2 договору,
замовник оплачує рахунки виконавця
протягом 2 (двох) банківських днів з
дати отримання замовником наступного
пакету документів: акту виконаних
робіт, оригіналу заявки, копії
свідоцтва про реєстрацію, оригіналів
податкових накладних, оригіналів
рахунків та товарно-транспортних
накладних з відміткою
вантажоотримувача про отримання
вантажу та заповненими відповідно до
вимог чинних нормативних актів та
договору.

Позивач зазначає, що на виконання
умов п.3.2. договору 24.04.2013р. через
кур'єрську службу доставок «Нова
Пошта» направив відповідачу пакет
документів по всім перевезенням.
Представник відповідача отримав
поштову кореспонденцію 25.04.2013р.

25.02.2014р. позивач повторно разом з
претензією, направив на адресу
відповідача пакет документів на оплату
послуг по кожному перевезенню.

Проте, всупереч договірним
зобов'язанням відповідач лише частково
розрахувався за надані позивачем
послуги, що призвело до виникнення
заборгованості у розмірі 30666,74 грн.

Станом на день звернення позивача з
позовом до суду, сума заборгованості
відповідача перед позивачем за
основною сумою боргу становить 30666,74
грн.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174 Господарського
кодексу України договір є підставою
для виникнення цивільних прав і
обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язання є
правовідношенням, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші), чи
утриматися від виконання певних дій, а
інша сторона має право вимагати
виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів погашання заявленої до
стягнення суми основного боргу у
розмірі 30666,74 грн. відповідачем суду не
надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 30666,74 грн. грн. є доведеними і
обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення пені та 3% річних, то вони
підлягають задоволенню частково, з
огляду на наступне.

Стаття 625 ЦК України допускає, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

В разі, якщо сторони в договорі не
передбачили сплату процентів річних та
їх розмір, підлягають сплаті три
проценти річних від простроченої суми
за весь час прострочення. Проценти
річних є самостійною формою
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань та
можуть стягуватися поряд із пенею.

Право нарахування пені сторони
узгодили в п.4.6. договору, згідно з яким
у випадку несвоєчасної оплати послуг з
перевезення, замовник сплачує
виконавцеві пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день затримки
оплати.

На підставі ст. 625 ЦК України та
п.п.4.6. договору позивач за прострочення
виконання грошових зобов'язань у
період з 01.05.2013р. по 19.03.2014р. нарахував
відповідачу до сплати суму 3% річних у
розмірі 814,14 грн. та суму пені у розмірі
3527,94 грн.

Здійснивши перевірку періоду за
який нараховуються 3% річних та пеня (з
01.05.2013р. по 19.03.2014р.), суд встановив
порушення його розрахунку.

Відповідно до п. 3.2 договору,
змовник оплачує рахунки виконавця
протягом 2 (двох) банківських днів з
дати отримання замовником наступного
пакету документів: акту виконаних
робіт, оригіналу заявки, копії
свідоцтва про реєстрацію, оригіналів
податкових накладних, оригіналів
рахунків та товарно-транспортних
накладних з відміткою
вантажоотримувача про отримання
вантажу та заповненими відповідно до
вимог чинних нормативних актів та
договору.

З матеріалів справи вбачається,
що лише 25.02.2014р. з претензією №1 від
14.03.2014р. позивач направив відповідачу
пакет документів, які визначені в п.3.2.
договору (а.с. 39-43).

Таким чином, з урахуванням строку
поштового пересилання документів та
двох банківських днів, право на
нарахування 3% річних та пені, у
позивача виникло з 03.03.2014р.

Отже, період нарахування 3% річних
та пені слід обраховувати з 03.03.2014р. по
19.03.2014р., що становить 15 днів.

У зв'язку з цим, суд задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних у розмірі 37,81 грн., а в частині
стягнення пені у розмірі 163,84 грн. Дані
нарахування здійснено за період з
03.03.2014р. по 19.03.2014р.

3% річних у розмірі 776,33 грн. та пеня у
розмірі 3364,10 грн. заявлені позивачем до
стягнення безпідставно, а тому в цій
частині позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Доказів сплати нарахованих сум 3 %
річних у розмірі 37,81 грн. та пені у
розмірі 163,84 грн. , відповідачем суду не
надано, а отже вони підлягають
задоволенню.

Не підлягає задоволенню вимога
позивача про стягнення інфляційних
втрат у розмірі 368,00 грн., оскільки сума
боргу з урахуванням індексу інфляції
повинна розраховуватися, виходячи з
індексу інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення.

Період нарахування інфляційних втрат
слід обраховувати також з 03.03.2014р. по
19.03.2014р., що становить 15 днів.

При застосуванні індексу
інфляції слід мати на увазі, що індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу.

З викладеного сліду, що оскільки
період нарахування інфляційних втрат
здійснюється не за повний місць (з
03.03.2014р. по 19.03.2014р.), а лише за 15 днів, то в
цій частині вимоги задоволенню не
підлягають. Сума боргу з урахуванням
індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць прострочення
платежу.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи відповідача, які викладені ним у
відзиві на позовну заяву в частині
невизнання позовних вимог підлягають
частковому відхиленню, як такі, що не
відповідають чинному законодавству і
не ґрунтуються на належних доказах.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору
відповідно до ст. 49 ГПК України
відносяться на сторони пропорційно від
розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представників сторін про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Геліос-1" (74800,
Херсонська область, м. Каховка, вул.
Південна, 1-В, код ЄДРПОУ - 30380358) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) суму основного боргу у
розмірі 30666,74 грн., суму 3 % річних у
розмірі 37,81 грн., суму пені у розмірі 163,84
грн. та 1770,75 грн. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати стягувачу після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.05.2014р.

Суддя
С.В.
Нікітенко