ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
Рішення

27.05.2014 р.
Справа № 907/269/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Агробудмеханізація", с. Біла
Тернопільської області

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агро Комплекс",
м. Ужгород

про стягнення 38 054 грн. 68 коп., в тому
числі 34 272 грн. заборгованості за надані
послуги, 2 549 грн. 27 коп. пені та 1 233 грн. 41
коп. три проценти річних
(з врахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - не з'явився

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою
відповідальністю
„Агробудмеханізація", с. Біла
Тернопільської області заявлено позов
до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агро Комплекс", м.
Ужгород про стягнення 38 125 грн. 99 коп., в
тому числі 34 272 грн. заборгованості за
надані послуги, 2 563 грн. 36 коп. пені, 1 290
грн. 63 коп. три проценти річних. 23.04.2014
року позивачем на адресу суду
надіслано заяву № 23 від 17.04.2014 року про
зменшення розміру позовних вимог в
порядку ст. 22 ГПК України, в якій
просить суд стягнути з відповідача
38 054 грн. 68 коп., в тому числі 34 272
грн. заборгованості за надані послуги,
2 549 грн. 27 коп. пені та 1 233 грн.
41 коп. три проценти річних, у зв'язку із
здійсненням перерахунку суми пені та
трьох процентів річних.

Позивач просить суд задоволити позов в
повному обсязі, з врахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
обґрунтовуючи позовні вимоги доданими
до матеріалів справи документальними
доказами, зокрема стверджує, що
відповідач своєчасно не виконав умови
договору про надання послуг краном
КС-5363 № 091012 від 09.10.2012 року, а саме не
здійснив повну оплату за надані
послуги в розмірі 34 272 грн. Крім
того, просить стягнути з відповідача 2
549 грн. 27 коп. пені (п. 3.6.
договору) та 1 233 грн. 41 коп. три проценти
річних (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України).

Відповідач явку уповноваженого
представника у судові засідання 15.04.2014
року та 29.04.2014 року не забезпечив,
витребувані ухвалами суду від 03.04.2014
року, 15.04.2014 року, 29.04.2014 року та 13.05.2014
року документи не подав, про причини
неявки суд не повідомив. В судовому
засіданні 13.05.2014 року подав письмове
клопотання б/н від 13.05.2014 року, в якому
просить суд відкласти розгляд справи
на інший термін, у зв'язку з можливістю
врегулювання спору в позасудовому
порядку, однак жодних доказів
врегулювання спору в наступному
судовому засіданні суду не надав.

У відповідності до приписів ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та п. 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 (із змінами і
доповненнями) у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї
із сторін, справа може бути розглянута
без їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню, а тому відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 6 Конвенція про захист
прав людини та основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі сторін за наявними у
справі матеріалами, яких достатньо для
встановлення обставин і вирішення
спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи,

суд встановив:

9 жовтня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Агробудмеханізація", с. Біла
Тернопільської області (виконавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Агро Комплекс", м.
Ужгород (замовник) був укладений
договір № 091012 про надання послуг
краном КС-5363. Згідно умов даного
договору, виконавець (позивач) взяв на
себе зобов'язання надати послуги
замовнику (відповідачу) технічно
справним краном КС-5363 для виконання
робіт на об'єктах замовника
(відповідача) (п.1.1. договору). Вартість
послуг визначається згідно
домовленості на момент замовлення
послуг Кран КС-5363 - 150 грн. (без ПДВ) за
одну годину роботи ПДВ - 30 грн., тобто
загальна вартість 180 грн. за одну годину
роботи, а вартість електроенергії
оплачується замовником (відповідачем)
(п. 1.2. договору). Вартість
перебазування і монтажу крана на об'єкт
замовника (відповідача) становить 13 636
грн. оплачується замовником
(відповідачем). Вартість демонтажу і
перебазування крана на базу становить
13 636 грн. оплачується замовником
(відповідачем) (п. 1.3. договору).

Відповідно до розділу 2 договору
сторони встановили, що замовник
(відповідач) проводить оплату за надані
послуги згідно рахунків виконавця
(позивача). Замовник (відповідач)
оплачує аванс в розмірі не менше 50% від
загальної суми запланованих робіт на
місяць. Повний розрахунок за
відпрацьований місяць проводиться
замовником (відповідачем) на протязі 5 -
ти банківських днів після отримання
рахунку.

Згідно з рахунками - фактурами № А-00000271
від 22.11.2012 року, № А-00000272 від
31.12.2012 року, № А-00000253 від 31.10.2012 року, №
А-00000251 від 15.10.2012 року та актами здачі -
прийняття робіт (надання послуг) №
А-00000227 від 15.10.2012 року, № А-00000238 від
31.10.2012 року, № А-00000244 від 22.11.2012 року та №
А-00000245 від 23.11.2012 року, які підписані
уповноваженими представниками
позивача та відповідача без будь - яких
застережень і зауважень та посвідчені
печатками сторін, позивачем були
виконані, а відповідачем прийняті
роботи по наданню послуг на виконання
умов договору № 091012 про надання послуг
краном КС-5363 на загальну суму 54 272 грн.

Однак, в порушення умов договору,
замовником (відповідачем) здійснено
лише часткову оплату в розмірі 20 000 грн.
за виконані роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України майново -
господарськими визнаються цивільно -
правові зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності
та регулюються Цивільним кодексом
України з врахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Таким чином, на день розгляду справи в
суді, обставини спору оцінюються судом
з огляду на правила Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України.

За своєю правовою природою договір,
укладений між сторонами відноситься до
договірних зобов'язань по наданню
послуг.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовник) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України в силу зобов'язання - кредитор
вправі вимагати виконання обов'язку
від боржника у випадку невиконання
останнім своїх зобов'язань у
відносинах. Підставою виникнення
зобов'язання є юридичний факт. В даній
правовій ситуації юридичним фактом, на
підставі якого виникли зобов'язальні
відносини між сторонами є надання
послуг технічно справним краном КС-5363
для виконання робіт на об'єктах
замовника (відповідача). Отже, обов'язок
відповідача оплатити вартість наданих
послуг є безспірним.

Відповідно до договору про надання
послуг краном КС-5363 № 091012 від 09.10.2012
року, позивачем було надано
відповідачу послуги на суму 54 272 грн. Як
встановлено матеріалами справи,
відповідач за виконані роботи
розрахувався тільки частково,
сплативши 20 000 грн.

У зв'язку з частковим погашенням боргу
за надані послуги, за відповідачем, за
даними позивача, рахується
заборгованість перед позивачем у
розмірі 34 272 грн., що підтверджується
також довідкою № 22 від 14.04.2014 року
Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Агробудмеханізація" про стан
заборгованості Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агро Комплекс"
перед позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач неналежно виконав взяті на
себе зобов'язання, не оплатив повну
вартість за виконані роботи в розмірі 34
272 грн. Позовні вимоги в частині
стягнення суми заборгованості за
виконані роботи в розмірі 34 272 грн.
доведені доданими до матеріалів справи
документальними доказами,
відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України договори укладені між
сторонами по справі, як цивільно -
правові правочини є правомірними на
час розгляду справи, оскільки їх
недійсність прямо не встановлено
законом, та вони не визнані судом
недійсними, тому зобов'язання за цими
договорами мають виконуватися
належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позивач умови договору про
надання послуг краном КС-5363 № 091012 від
09.10.2012 року виконав належним чином, що
підтверджується відповідними актами
здачі - прийняття робіт (надання послуг)
№ А-00000227 від 15.10.2012 року, № А-00000238 від
31.10.2012 року, № А-00000244 від
22.11.2012 року та № А-00000245 від 23.11.2012 року на
суму 54 272 грн., які підписані
уповноваженими представниками
позивача та відповідача, а відповідач
свого обов'язку щодо повної оплати
виконаних позивачем робіт не виконав, а
тому на даний час у відповідача перед
позивачем існує заборгованість у сумі
34 272 грн.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України від
16.01.2003 року № 436-IV, ст. 526
Цивільного кодексу України від 16.01.2003
року № 435-IV, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства. Порушене право позивача
підлягає захисту шляхом стягнення на
його користь суми 34 272 грн.
заборгованості за надані послуги.

Позивач звернувся з вимогою про
стягнення з відповідача пені в розмірі
2 549 грн. 27 коп.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що за
недотримання строків сплати
зазначених в п. п. 2.2., 2.3. договору
замовник (відповідач) сплачує
виконавцю (позивачу) пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
несплаченої суми за кожен день
прострочки, що діяла на момент
прострочення на підставі Закону
України від 22.10.1996 року № 543/96 ВР „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст. ст. 230 - 232 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. У разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Таким чином, позивачем за несвоєчасне
виконання відповідачем грошового
зобов'язання нарахована пеня, яка
визначена з врахуванням обмеження її
розміру подвійною обліковою ставкою
НБУ відповідно до Закону України
„Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22 листопада 1996 року N
543/96-ВР та ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, складає 2 549 грн. 27 коп.,
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
врахуванням індексу інфляції за весь
період прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми.
Сума трьох процентів річних за період
прострочки складає 1 233 грн. 41 коп.,
підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача заборгованості за надані
послуги, пені та трьох процентів
річних, документально доведеними,
обґрунтованими та відповідачем не
спростованими. Таким чином, позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідач документальних доказів на
спростування обставин, викладених
позивачем, не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України у розмірі 1 827 грн. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Керуючись ст. ст. 204, 509, 526, 549, ч. 2 ст. 625,
ст. ст. 629, 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, ч. 1 ст. 175, ст. 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агро Комплекс",
м. Ужгород, вул. Гагаріна, будинок
38, кімната 201 (код ЄДРЮОФОП 37692302) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Агробудмеханізація", Тернопільська
область, с. Біла, вул. Сагайдачного, 2
(код ЄДРЮОФОП 01353723) суму 38 054 (Тридцять
вісім тисяч п'ятдесят чотири гривень)
грн. 68 коп., в тому числі 34 272 (Тридцять
чотири тисячі двісті сімдесят дві
гривень) грн. заборгованості за надані
послуги, 2 549 (Дві тисячі п'ятсот сорок
дев'ять гривень) грн. 27 коп. пені та
1 233 (Одна тисяча двісті тридцять три
гривень) грн. 41 коп. три проценти річних,
а також суму 1 827 (Одна тисяча вісімсот
двадцять сім гривень) грн. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.05.2014 року

Суддя
Пригара Л.І.