ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Справа № 5015/1403/12 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого, Дунаєвської
Н.Г., Самусенко С.С. - доповідача,

розглянувши касаційні скарги 1. Першого
заступника прокурора Львівської
області, 2. Дрогобицької міської ради, 3.
Управління комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської радина постановуЛьвівського
апеляційного господарського суду від
03 жовтня 2013 рокуу справі№
5015/1403/12господарського судуЛьвівської
області за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю "Книгарня
"Каменяр"до1. Управління комунальних
ресурсів виконавчих органів
Дрогобицької міської ради, 2.
Дрогобицької міської радиза
участюПрокуратури Львівської області
провизнання недійсним рішення
Дрогобицької міської ради № 389 від
02.12.2011, визнання недійсним рішення
Дрогобицької міської ради № 98 від
27.01.2012, визнання договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення шляхом викупу між ТОВ
"Книгарня "Каменяр" та Управлінням
комунальних ресурсів виконавчих
органів Дрогобицької міської ради
Львівської області укладеним з моменту
набрання законної сили рішенням суду у
даній справі в редакції,
запропонованій позивачемза участю
представників: від позивача: Грапенюк
С.С., від відповідача-1: Чукла С.П.,від
відповідача-2: Годяк В.М., від
прокуратури: Томчук М.О.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Книгарня "Каменяр" звернулося до
господарського суду із позовом до
Управління комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради та Дрогобицької міської
ради, в якому, враховуючи уточнення,
просило визнати недійсним рішення
Дрогобицької міської ради №389 від
02.12.2011 "Про розгляд протесту
Дрогобицького міжрайонного прокурора",
рішення Дрогобицької міської ради № 498
від 27.01.2012 "Про затвердження програми
приватизації комунального майна
Дрогобицької міської ради на 2012 рік" в
частині п.195 Переліку об'єктів
комунальної власності, які не
підлягають приватизації у 2012 році;
визнати укладеним договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення шляхом викупу між ТОВ
"Книгарня "Каменяр" та Управлінням
комунальних ресурсів виконавчих
органів Дрогобицької міської ради
Львівської області з моменту набрання
законної сили рішенням суду у даній
справі в редакції, запропонованій
позивачем.

Справа розглядалася господарськими
судами неодноразово.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 29.04.2013 (суддя
Рим Т.Я.) в позові відмовлено. Рішення
мотивовано, зокрема, тим, що Законом
України "Про посилення захисту майна
редакцій засобів масової видавництв,
книгарень, підприємств
книгорозповсюдження, творчих спілок"
(який прийнято 20.05.2010 та набрав чинності
19.06.2010) заборонено відчуження приміщень
(укладати та виконувати договори
купівлі-продажу), в яких перебувають
редакції засобів масової інформації,
друкарні, видавництва, книгарні,
підприємства книгорозповсюдження,
засновниками яких є органи державної
влади, місцевого самоврядування,
об'єднання громадян, державні
науково-дослідні установи, навчальні
заклади, трудові колективи, а також
творчі спілки. Крім цього, судом
зазначено, що в матеріалах справи
відсутні докази виконання вказаного
договору купівлі-продажу, а тому
рішення про включення спірного
нежитлового приміщення в перелік
об'єктів, які не підлягають
приватизації є правомірним.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 03.10.2013 (судді:
Матущак О.І. - головуючий, Дубник О.П.,
Скрипчук О.С.) рішення місцевого
господарського суду скасовано,
прийнято нове рішення, визнано
недійсним рішення Дрогобицької
міської ради №389 від 02.12.2011, рішення
Дрогобицької міської ради №498 від
27.01.2012 в частині п.195 Переліку об'єктів
комунальної власності, які не
підлягають приватизації у 2012 році;
визнано договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення шляхом викупу
між ТОВ "Книгарня "Каменяр" та
Управлінням комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради Львівської області
укладеним з 10.06.2010 в редакції,
запропонованій позивачем.

Перший заступник прокурора Львівської
області звернувся до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення апеляційною інстанцією
норм матеріального та процесуального
права, просить постанову апеляційного
господарського суду скасувати, рішення
місцевого господарського суду
залишити в силі, зокрема, зазначає, що
суд не врахував, що за Методикою оцінки
майна висновок про оцінку діє протягом
шести місяців від дня його
затвердження органом місцевого
самоврядування. Оцінку вказаного
нежитлового приміщення затверджено
рішенням Дрогобицької міської ради
10.06.2010 і станом на час прийняття
оскаржуваної постанови на 03.10.2013 є
недійсною, сторонами не погоджено всі
істотні умови договору. Законом
України "Про посилення захисту майна
редакцій засобів масової інформації,
видавництв, книгарень, підприємств
книгорозповсюдження, творчих спілок"
встановлено заборону не лише укладати,
а й виконувати договори
купівлі-продажу.

Дрогобицька міська рада також не
погоджується з постановою
апеляційного господарського суду та
звернулася до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати, а рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін. Міська рада
зазначає, зокрема, що позивач не
надсилав Управлінню комунальних
ресурсів проект договору
купівлі-продажу, а тому сторонами не
погоджено всіх істотних умов договору.
Крім того, міська рада була зобов'язана
законом виключити спірне нежитлове
приміщення з переліку об'єктів, що
підлягають приватизації.

З касаційною скаргою також звернулося
Управління комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради, в якій просить скасувати
постанову апеляційного господарського
суду, а рішення місцевого
господарського суду залишити в силі.
Скаржник вказує, що апеляційною
інстанцією неправильно застосовано
ст.1 Закону України "Про посилення
захисту майна редакцій засобів масової
інформації, видавництв, книгарень,
підприємств книгорозповсюдження,
творчих спілок". Суд не врахував, що
Комунальне підприємство "Книгарня
"Каменяр" засноване Дрогобицькою
міською радою і нежитлове приміщення
надано йому в користування для
виконання статутних завдань. Вилучення
у підприємства нежитлового приміщення
призведе до ліквідації даного
підприємства.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 25.03.2014 касаційні скарги
прийнято до провадження.

У відзиві на касаційні скарги ТОВ
"Книгарня "Каменяр" звертає увагу, що
Закон України "Про посилення захисту
майна редакцій засобів масової
інформації, видавництв, книгарень,
підприємств книгорозповсюдження,
творчих спілок" набув чинності з 19.06.2010,
тобто ще не діяв на дату прийняття
опротестованого рішення Дрогобицької
міської ради №1077 від 11.02.2010, та вважає
касаційну скаргу безпідставною, а
постанову апеляційного господарського
суду законною та обгрунтованою.

Розпорядженням заступника секретаря
першої судової палати Вищого
господарського суду України від 18.04.2014
у справі №5015/1403/12 у зв`язку з відпусткою
судді Плюшка І.А. та виходом з відпустки
судді Кочерової Н.О. сформовано колегію
суддів у наступному складі: головуючий
суддя - Самусенко С.С. (доповідач), судді:
Дунаєвська Н.Г., Кочерова Н.О. Ухвалою
Вищого господарського суду України від
22.04.2014 розгляд касаційних скарг
відкладено. Розпорядженням секретаря
першої судової палати Вищого
господарського суду України від 19.05.2014
у справі №5015/1403/12 у зв'язку з прийняттям
рішення зборів суддів Вищого
господарського суду України від 13.05.2014
№1, яким затверджено персональний
склад колегій суддів, сформовано
колегію суддів у наступному складі:
головуючий суддя - Плюшко І.А., судді
Дунаєвська Н.Г., Самусенко С.С.
(доповідач).

У судовому засіданні представник
позивача наголосив, що за ст.1 Закону
"Про посилення захисту майна редакцій
засобів масової інформації,
видавництв, книгарень, підприємств
книгорозповсюдження, творчих спілок"
для цілей цього Закону під відчуженням
приміщень, зокрема, розуміється
укладення та виконання договорів
купівлі-продажу. За твердженням
позивача, законодавець мав на меті
заборонити укладення договорів після
вступу Закону в силу, та виконання цих
договорів.

З дотриманням передбачених
законодавством меж перегляду справи в
касаційній інстанції, заслухавши
суддю-доповідача, представників
сторін, обговоривши доводи касаційних
скарг та перевіривши правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права господарськими
судами попередніх інстанцій, колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що рішенням
Дрогобицької міської ради №1055 від
29.01.2010 виключено із затвердженого
рішенням №846 від 01.04.2009 переліку
об'єктів, що не підлягають
приватизації, нежитлове приміщення у м.
Дрогобич по вул. Мазепи, 14 та включено
його в перелік об'єктів, що підлягають
приватизації.

11.02.2010 рішенням Дрогобицької міської
ради №1077 від 11.02.2010 позивачу надано
дозвіл на приватизацію приміщення
шляхом викупу і доручено управлінню
комунальних ресурсів виконавчих
органів Дрогобицької міської ради
здійснити приватизацію об'єкта
відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Дрогобицької міської ради
№1212 від 10.06.2010 затверджено висновок про
вартість майна в сумі 735577,2 грн.,
складений ПП "Т.Е.Д.", на який надано
рецензію №300310-01 від 30.03.2010 на звіт про
оцінку вартості майна. При цьому, п.2
вказаного рішення передбачено
включення до п.5 договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення площею 237,7 кв. м у м.
Дрогобич, вул. Мазепи, 14 обов'язку
покупця не змінювати цільового
призначення магазину протягом 5 років
від дати укладення договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення.

20.05.2010 прийнято Закон України "Про
посилення захисту майна редакцій
засобів масової видавництв, книгарень,
підприємств книгорозповсюдження,
творчих спілок", за ст.1 якого
встановлено заборонити відчуження
приміщень, в яких перебувають редакції
засобів масової інформації,
видавництв, книгарень, підприємств
книгорозповсюдження, засновниками
яких є органи державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднання
громадян, державні науково-дослідні
установи, навчальні заклади, трудові
колективи, а також творчі спілки. Для
цілей цього Закону під відчуженням
приміщень, зокрема, розуміється
укладення та виконання договорів
купівлі-продажу. Вказаний Закон набрав
чинності 19.06.2010.

Судами встановлено, що 01.11.2011
Дрогобицьким міжрайонними прокурором
внесено протест на рішення сесії
Дрогобицької міської ради №1077 від
11.02.2010 "Про надання дозволу на
приватизацію нежитлових приміщень", у
якому з підстав набрання чинності з
19.06.2010 Закону України "Про посилення
захисту майна редакцій засобів масової
видавництв, книгарень, підприємств
книгорозповссюдження, творчих спілок"
прокурор вимагав скасувати рішення
сесії Дрогобицької міської ради №1077
від 11.02.2010.

Рішенням Дрогобицької міської ради №389
від 02.12.2011 протест Дрогобицького
міжрайонного прокурора задоволено,
зазначене рішення скасовано.

27.01.2012 рішенням Дрогобицької міської
ради №498 від 27.01.2012 затверджено
програму приватизації комунального
майна Дрогобицької міської ради на 2012
рік, в додаток №1 в п.195 Переліку
об'єктів комунальної власності
Дрогобицької міської ради, які не
підлягають приватизації у 2012 році,
включено спірне приміщення.

За ст.5 ЦК України акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

За ст.638 Цивільного кодексу України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію
укласти договір (оферту) може зробити
кожна із сторін майбутнього договору.
Пропозиція укласти договір має містити
істотні умови договору і виражати
намір особи, яка її зробила, вважати
себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст. 642 ЦК України, ч. 1
ст. 646 ЦК України відповідь особи, якій
адресована пропозиція укласти договір,
про її прийняття (акцепт) повинна бути
повною і безумовною. Відповідь про
згоду укласти договір на інших, ніж
було запропоновано, умовах є відмовою
від одержаної пропозиції і водночас
новою пропозицією особі, яка зробила
попередню пропозицію.

Апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що включення до п.5 договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення площею 237,7 кв. м у м.Дрогобич,
вул. Мазепи, 14 обов'язку покупця не
змінювати цільового призначення
магазину протягом 5 років від дати
укладення договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення є фактично
відмовою від оферти та зустрічною
офертою договору.

Апеляційною інстанцією встановлено, що
позивачем прийнято таку оферту, що
вбачається з проекту договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення шляхом викупу, підписаного
позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" строк
підготовки об'єкта малої приватизації
до продажу не повинен перевищувати
двох місяців з дня прийняття рішення
про включення його до відповідного
переліку об'єктів, що підлягають
приватизації.

Враховуючи вищезазначене та наявні
матеріали справи, такий строк
підготовки об'єкта закінчився та,
відповідно, настав обов'язок
відповідача-1 оформити у встановленому
порядку договір купівлі-продажу на
погоджених сторонами умовах з 29.03.2010,
тобто до вступу у силу Закону України
"Про посилення захисту майна редакцій
засобів масової видавництв, книгарень,
підприємств книгорозповссюдження,
творчих спілок", яким внесено заборону
на приватизацію відповідних приміщень.

Разом з тим, апеляційним господарським
судом враховано, що досягнення згоди
щодо ціни предмету зазначеного
договору купівлі-продажу фактично мало
місце 10.06.2010, коли Дрогобицька міська
рада рішенням №1212 від 10.06.2010 затвердила
висновок вартості майна.

Проте, як встановлено судами,
відповідач-1 ухилявся від оформлення у
встановленому законом порядку
договору за погоджених сторонами умов,
чим порушив зазначені вище норми та
положення ст.73 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Апеляційний господарський суд
встановивши, що існує правовідношення,
в силу якого сторони зобов'язані
укласти договір, але одна із сторін
ухилилася від цього, дійшов до
правильного висновку про визнання
договору купівлі-продажу нежитлового
приміщення шляхом викупу між ТОВ
"Книгарня "Каменяр" та Управлінням
комунальних ресурсів виконавчих
органів Дрогобицької міської ради
укладеним з моменту досягнення згоди з
усіх істотних умов договору, а саме з
10.06.2010.

Крім того, як правильно враховано
апеляційним господарським судом,
згідно рішенням Конституційного Суду
України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі
№1-9/2009 стосовно права органу місцевого
самоврядування скасовувати свої
раніше прийняті рішення та вносити до
них зміни необхідно розуміти так, що
орган місцевого самоврядування має
право приймати рішення, вносити до них
зміни та/чи скасовувати їх на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. При цьому, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

З огляду на зазначені встановлені
апеляційним господарським судом
обставини оскаржувані рішення,
прийняті Дрогобицькою міською радою
№389 від 02.12.2011 та №498 від 27.01.2012,
суперечать нормам закону, які діяли на
момент їх винесення, та відповідно
порушують права та інтереси позивача.

Відповідно до вимог статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права.

За вказаних встановлених обставин
апеляційний господарський суд прийшов
до правильного висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Доводи скаржників щодо неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права спростовано
вищевикладеним.

Колегія суддів касаційної інстанції за
наслідками касаційного перегляду
справи за встановленими судами
попередніх інстанцій обставинами не
вбачає підстав для задоволення
касаційних скарг.

За частиною другою статті 1117
Господарського процесуального кодексу
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст.1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема, залишити рішення першої
інстанції або постанову апеляційної
інстанції без змін, а скаргу без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги першого заступника
прокурора Львівської області,
Дрогобицької міської ради та
Управління комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 03.10.2013 у справі
№5015/1403/12 залишити без змін.

Головуючий суддя
І. Плюшко

Судді:
Н. Дунаєвська

С. Самусенко