донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

28.05.2014 справа №913/350/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М.
Зубченко І.В., Попков Д.О.,

за участю представників сторін:
від
позивача:не з'явивсявід відповідача:не
з'явивсярозглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м. Київ на рішення
господарського судуЛуганської області
від01.04.2014р.по справі№ 913/350/14 (суддя:
Секірський А.В.)за позовомПублічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», м. Київ до Комунального
теплопостачаючого підприємства
«Алчевськтеплокомуненерго», м.
Алчевськ Луганська область
простягнення 3' 960' 544,40грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м. Київ (далі -
«Позивач») звернулось до
господарського суду Луганської
області з позовом про стягнення з
Комунального теплопостачаючого
підприємства
«Алчевськтеплокомуненерго», м.
Алчевськ Луганська область (далі -
«Відповідач») 3' 960' 544,40 грн., яка
складається з суми основної
заборгованості у розмірі 2.983.568,00 грн.,
інфляційних нарахувань у розмірі 28' 503,76
грн., 3% річних у розмірі 155' 826,02 грн., пені
у розмірі 319' 311,12 грн., 7% штрафу у розмірі
473' 335,50 грн. за договором
купівлі-продажу природного газу №
14/2361/11 від 30.09.2011р..

Рішенням господарського суду
Луганської області від 01.04.2014 року у
справі № 913/350/14 позов був задоволений
частково: стягнуто з Комунального
теплопостачаючого підприємства
"Алчевськтеплокомуненерго"
заборгованість у розмірі 2.983.568 грн. 00
коп., пеню в розмірі 159' 655,56 грн., 3% річних
в розмірі 155' 826,02 грн., інфляційні
витрати в розмірі 7' 405,60 грн., штраф у
розмірі 473' 335,50 грн. В решті позову
відмовлено.

Відмовляючи в частині позовних вимог
суд першої інстанції виходив з
часткової їх необґрунтованості з
урахуванням клопотання відповідача
про зменшення суми пені.

Задовольняючи позовні вимоги суд
виходив з обґрунтованості позовних
вимог, правомірності заявлених сум та
можливості зменшення пені на 50%.

Не погодившись частково з прийнятим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення частково
скасувати, прийняти нове рішення, яким
стягнути з відповідача на користь
позивача пеню у повному обсязі, в іншій
частині рішення залишити без змін.

Заявник апеляційної скарги вважає, що
при ухваленні рішення судом першої
інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не в повній мірі дослідженні матеріали
та докази по справі та невірно зроблені
висновки стосовно зменшення пені.

Сторони були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явилися, поважність не явки не
повідомили.

Враховуючи ті обставини, що явка
представників сторін у судове
засідання не була визнана обов'язковою,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу без
участі представників сторін.

Відповідно до статей 44, 811
Господарського процесуального кодексу
України фіксацію судового процесу
технічними засобами здійснено не було,
складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає рішення
господарського суду винесеним
законним, а апеляційну скаргу такою, що
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи 30.09.2011р. між позивачем та
відповідачем укладений договір №14/2361/11
про купівлю-продаж природного газу
(далі - договір).

Предмет якого передбачає, що Продавець
(позивач) зобов'язується передати у
власність Покупцеві (відповідач) у IV
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ, для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах цього договору; газ, що
продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями ( п.1
договору).

Згідно з п. 3.3 договору,
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного вузла
обліку газу покупця.

Відповідно до п. 5.2 договору, ціна за 1000
м3. газу становить 1' 091,00 грн. з
урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 м3.
природного газу - 1' 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1' 309,20 грн., з
подальшими зміна (додаткова угода від
11.10.2011р. до договору): ціна за 1' 000 м3. газу
становить 1' 248,74 грн. з урахуванням
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1' 000 куб. м. природного газу - 1' 248,74
грн., крім того ПДВ - 0%, на послуги
транспортування - 20% - 60,46 грн., всього з
ПДВ - 1' 309,20 грн. (а.с. 14) та ціна за 1' 000 м3.
газу становить 1' 091,00 грн. з урахуванням
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1' 000 м3. природного газу - 1' 091,00 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ
- 1' 309,20 грн. (додаткова угода від 01.08.2012р.
до договору).

За п.6.1 договору, оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі невиконання Покупцем умов п. 6.1
цього договору, Покупець у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу. Пеня
сплачується протягом 3 банківських
днів з моменту отримання покупцем
вимоги продавця. У разі не сплати пені у
вказаний строк покупець вважається
таким, що має заборгованість за цим
договором.

Позивач у період з 01 жовтня 2011 року по 31
грудня 2012 року належним чином виконав
умови даного договору, поставив
природний газ відповідачеві за
договором, що підтверджується:

o за жовтень 2011 року - 1211,168 тис.
куб.м. на суму 1585661,15 грн. актом
приймання - передачі природного газу
від 31.10.2011р. (а.с.16), підписаним
сторонами;

o за жовтень 2012 року - 709,044 тис.
куб.м. на суму 928280,41 грн. актом приймання
- передачі природного газу від 27.11.2012р.
(а.с.17), підписаним сторонами;

o за листопад 2012 року - 3079,964 тис.
куб.м. на суму 4032288,88 грн. актом
приймання - передачі природного газу
від 25.12.2012р. (а.с.18), підписаним
сторонами;

o за грудень 2012 року - 5027,096
тис.куб.м. на суму 6581474,09 грн. актом
приймання - передачі природного газу
від 31.12.2012р. (а.с.19), підписаним
сторонами.

Наведені акти приймання - передачі
підписані без зауважень.

Відповідач свої обов'язки за договором
виконав не у повному обсязі, у зв'язку з
чим на момент звернення позивача до
суду з даним позовом утворилась
заборгованість у розмірі 2' 983' 568,00 грн.

В обґрунтування вимог позову Позивач
посилається на факт неналежного
виконання Відповідачем взятих на себе
зобов'язань, що призвело до виникнення
заборгованості та нарахування
додаткових сум, як наслідок порушення
зобов'язання у вигляді: інфляційних
нарахувань у розмірі 28' 503,76 грн., 3%
річних у розмірі 155' 826,02 грн., пені у
розмірі 319' 311,12 грн., 7% штрафу у розмірі
473' 335,50 грн.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести певними
засобами доказування ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), зобов'язанням - є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України
передбачають, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено,
що відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Донецький апеляційний господарський
суд погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що між
сторонами був укладений договір, який
за своєю правовою природою є договором
купівлі-продажу, тому спірні відносини,
регулюються главою 54 розділом 3
Цивільного кодексу («ЦК») України та
главою 30 розділом 1 Господарського
кодексу («ГК») України (ч.6 ст. 265 ГК
України).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст. 525,
526 ЦК України, суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 ГК України, яка
кореспондується зі ст.. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
заборгованість відповідача за період з
01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року у
розмірі 2.983.568,00 грн. підтверджена
матеріалами справи, заявлена
обґрунтовано та підлягає стягненню.

Відповідно до ст.. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Як свідчать надані до суду документи, у
відповідача перед позивачем виникли
саме грошові зобов'язання, які
регулюються нормами Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання.

Частина шоста статті 232 ГК України
визначає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Частина 2 статті 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності стягнення з відповідача
інфляційних нарахувань у розмірі 28' 503,76
грн., 3% річних у розмірі 155' 826,02 грн., пені
у розмірі 319' 311,12 грн., 7% штрафу у розмірі
473' 335,50 грн.

За п. 3.2 Пленуму Вищого господарського
суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»,
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Відповідно до статті 551 ЦК України
розмір неустойки (до якої віднесено
штраф і пеню) встановлюється договором
або актом цивільного законодавства і
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює,
що у разі якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у
виняткових випадках зменшувати розмір
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, що відповідач будучи
комунальним підприємством, яке надає
послуги з теплопостачання населенню м.
Алчевська, не вчасно отримує від
населення та не в повному обсязі сплату
за надані позивачем відповідачу
послуги, що в свою чергу веде до
виникнення заборгованості і затримки
оплати спожитого газу. Заборгованість
населення м. Алчевська перед
підприємством відповідача, станом на
01.01.2014р., становила 39859,4 тис. грн.
Враховуючи вказані у клопотанні
обставини: скрутне фінансове становище
відповідача, наявність заборгованості
перед відповідачем, відсутність
прибутку та наявність збитків є тим
винятковим випадком, за яким суд має
право застосувати приписи вище
наведений норм.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що під час
розгляду справи місцевим
господарським суд допущені порушення
норм матеріального або процесуального
права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК
України як підстави для скасування
рішення, колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає за
необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати за подання апеляційної скарги
покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 01.04.2014 року у
справі № 913/350/14 - залишити без змін.

Головуючий суддя: В.М. Татенко Судді:
І.В. Зубченко Д.О. Попков

Надруковано примірників: 1-позивачу;
1-відповідачу; 1-у справу; 1-ГСЛО; 1-ДАГС