ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Справа № 44/249-б

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівУдовиченка О.С.,
Міщенка П.К., Куровського
С.В.розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "ІФГ Капітал"

на ухвалу та на постанову у справі
господарського суду господарського
суду міста Києва від 27.11.2013 року
Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 року
№44/249-б міста Києва

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ланіт-IV
СОМ"провизнання банкрутомЗа участю
представників сторін: ТОВ
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" -
Дешка В.О.; арбітражного керуючого
Хоменка О.А.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ланіт - ІV COM"
звернулось до господарського суду
міста Києва з заявою про порушення
провадження у справі про банкрутство
вказаного товариства в порядку ст. 51
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутства" (в редакції,
чинної на момент подання заяви),
оскільки останнє має кредиторську
заборгованість в сумі 25935000 (двадцять
п'ять мільйонів дев'ятсот тридцять
п'ять тисяч) грн. 00 коп. і неспроможне її
погасити. Ухвалою господарського суду
міста Києва від 06.09.2011 року за вказаною
заявою порушено провадження у справі
44/249-б. Постановою господарського суду
міста Києва від 19.09.2011 року боржника
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором у справі № 44/249-б голову
ліквідаційної комісії (ліквідатора)
боржника Литвина Ігоря Олександровича.
У межах провадження у справі вчинені й
процесуальні дії, прийняті рішення.

12.11.2013 року до господарського суду
міста Києва надійшло клопотання
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "ІФГ Капітал" про заміну
кредитора у справі, а саме заміну
товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" його
правонаступником - товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.11.2013 року у справі №44/249-б в
задоволенні клопотання товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал"
про заміну кредитора відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 року у
справі №44/249-б (Головуючий суддя -
Верховець А.А., судді: Копитова О.С.,
Шипко В.В.) ухвалу господарського суду
міста Києва від 27.11.2013 року залишено без
змін, апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал"
залишено без задоволення.

Не погодившись із наведеними
судовими актами, товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, з
проханням скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 року у
справі №44/249-б,

посилаючись на порушення та невірне
застосування норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. ст. 22,
25 Господарського процесуального
кодексу України, ст. 11, 202, 3016, 1029, 1034
Цивільного кодексу України.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Попередніми інстанціями встановлено
наступні обставини справи.

У листопаді 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал"
звернулось до суду першої інстанції із
клопотанням про заміну кредитора -
товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" його
правонаступником - товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".

В обґрунтування клопотання заявник
посилався на укладення товариством з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк",
товариством з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "ІФГ Капітал" та Національним
банком України договору про
передавання в управління непроданих
активів №31-Л від 05.09.2013року, відповідно
до умов якого товариство з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" передало в
управління товариству з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "ІФГ Капітал" активи, наявні на
балансі товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк", станом на момент
укладення даного договору.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
про заміну кредитора у даній справі,
суд першої інстанції, із висновком
якого погодився апеляційний
господарський суд, виходив з того, що до
поданого клопотання не надано доказів
заміни кредитора у зобов'язаннях ані у
зв'язку з відступленням права вимоги,
ані у зв'язку з правонаступництвом.
Крім того, дане клопотання подане до
суду за відсутності підпису
уповноваженої особи Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується із
висновками попередніх судових
інстанцій, з огляду на таке.

Пунктом 51 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику в
справах про банкрутство" № 15 від
18.12.2009р. визначено, що Законом не
передбачено заборони на перехід прав
кредиторів за грошовими зобов'язаннями
до іншої особи у провадженні у справі
про банкрутство. Тому арбітражні
керуючі мають вносити до реєстру
відомості про заміну кредиторів за
грошовими зобов'язаннями у разі
переходу їх права вимоги відповідно до
правил Цивільного кодексу України, а
господарські суди - зобов'язувати
арбітражних керуючих вносити
відповідні зміни до реєстру в разі
оскарження необґрунтованої відмови
арбітражних керуючих у внесенні
відомостей про заміну кредитора. Особа,
до якої перейшли права кредитора під
час провадження у справі про
банкрутство, отримує статус учасника
провадження відповідно до абзацу
двадцять другого статті 1 Закону.
Заміна кредитора у зобов'язанні не
впливає на права та обов'язки боржника
і не потребує його згоди, якщо така
згода не передбачена договором або
законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 25
Господарського процесуального кодексу
України, у разі смерті або оголошення
фізичної особи померлою, припинення
діяльності суб'єкта господарювання
шляхом реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення),
заміни кредитора чи боржника в
зобов'язанні, а також в інших випадках
заміни особи у відносинах, щодо яких
виник спір, господарський суд залучає
до участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в судовому процесі до
вступу у справу правонаступника,
обов'язкові для нього так само, як вони
були обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив. Згідно із ст. 512
Цивільного кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок: передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги);
правонаступництва; виконання обов'язку
боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем);
виконання обов'язку боржника третьою
особою.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями та вбачається із п. 1.1
договору про передавання в управління
непроданих активів № 31-Л від 05.09.2013 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" (Установник
управління) передає в управління
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "ІФГ Капітал" (Управитель)
активи, наявні на балансі Установника
управління на дату укладення даного
договору, а Управитель приймає в
управління активи та зобов'язується
вживати всіх необхідних заходів для
задоволення вимог кредиторів
Установника управління за рахунок
активів.

Пунктом 1.2 даного договору визначено,
що Управитель є довірчим власником
отриманих в управління активів. До
Управителя не переходить право
власності на активи. Обмеження права
довірчої власності Управителя
встановляється даним договором і
законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 316 Цивільного
кодексу України передбачений
особливий вид права власності - право
довірчої власності, яке виникає
внаслідок закону або договору
управління майном. В свою чергу,
відповідно ст. 1029 ЦК України за
договором управління майном одна
сторона (установник управління)
передає другій стороні (управителеві)
на певний строк майно в управління, а
друга сторона зобов'язується за плату
здійснювати від свого імені управління
цим майном в інтересах установника
управління або вказаної ним особи
(вигодонабувача).

Отже, із положень наведених норм
вбачається, що Управитель за договором
управління діє виключно в інтересах
Установника управління. Наявність
такого інтересу виключає заміну
сторони у зобов'язанні.

Частинами 1, 2 ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок: 1) передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги); 2)
правонаступництва; 3) виконання
обов'язку боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем); 4)
виконання обов'язку боржника третьою
особою. Кредитор у зобов'язанні може
бути замінений також в інших випадках,
встановлених законом.

Судами установлено, що подане суду
першої інстанції клопотання не містило
доказів того, що діяльність товариства
з обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк"
припинена шляхом реорганізації
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення). Товариство з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" не припинило свою
діяльність, клопотання не містило
доказів настання будь-яких інших
обставин, з якими Законом пов'язується
зміна кредитора у зобов'язанні іншою
особою (виконання обов'язку боржника
поручителем або заставодавцем
(майновим поручителем); виконання
обов'язку боржника третьою особою
тощо).

Враховуючи встановлені у справі
обставини та норми чинного
законодавства, які підлягають до
застосування у спірних
правовідносинах, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком місцевого та апеляційного
господарських судів про відсутність
обставин із якими Закон пов'язує зміну
кредитора товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" його
правонаступником - товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал",
оскільки із договору про передавання в
управління непроданих активів № 31-Л
від 05.09.2013 року не вбачається, що
товариство з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" відступило на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "ІФГ Капітал" права вимоги за
кредитними договорами, на підставі
яких у кредитора виникли вимоги до
боржника. Договір не містить
відповідних умов, тоді як чинне
законодавство передбачає відмінності
інституту довірчої власності від
відступлення права вимоги, що, зокрема,
виключає визнання товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал"
правонаступником товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк".

З урахуванням встановлених ст. ст. 1115,
1117 ГПК України меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що під час
розгляду справи апеляційним та
місцевим господарськими судами її
фактичні обставини були встановлені на
підставі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів в їх сукупності, висновки
господарських судів попередніх
інстанцій відповідають цим обставинам
і їм дана належна юридична оцінка,
доводи скаржника не спростовують
обґрунтованості висновків
господарських судів попередніх
інстанцій, а тому відсутні підстави для
зміни чи скасування оскаржуваних
судових рішень.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційнакомпанія "ІФГ Капітал"
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 року та
ухвалу господарського суду міста Києва
від 27.11.2013 року у справі №44/249-б залишити
без змін.

Головуючий
О.С. Удовиченко

Судді
П.К. Міщенко

В. С. Куровський