ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014 р.
Справа № 914/839/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Козак І.Б.,

при секретарі Фартушку Н.Б.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом:
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «НОВА», м. Київ,

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства «Галичина»,
Львівська область, Радехівський район,
м. Радехів,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ОСОБА_1, Запорізька
область, м. Запоріжжя,

про: відшкодування шкоди в порядку
регресу в розмірі 12 770 грн. 00 коп. та
стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: Марушко Н.В. - представник
(довіреність в матеріалах справи);

Від відповідача: Лазор М.О. -
представник (довіреність в матеріалах
справи);

Від третьої особи: не з'явився.

Сторонам роз'яснено права та обов'язки,
передбачені статтею 22 ГПК України,
зокрема, підстави відводу судді
відповідно до статті 20 ГПК України.
Заяв та клопотань про відвід судді не
подано. Представники сторін не
наполягають на фіксації судового
процесу технічними засобами.

Суть спору: розглядається справа за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «НОВА»
до Приватного акціонерного товариства
«Галичина» за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 12 770 грн. 00
коп. та стягнення судових витрат.

Ухвалою господарського суду від 14.03.2014
року порушено провадження у справі та
розгляд справи призначено на 01.04.2014
року, про що сторони були належним
чином повідомлені під розписку:
позивач - 17.03.2014 року рекомендованою
поштою №04 5, відповідач - 18.03.2014
року рекомендованою поштою №80 6,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - 19.03.2014 року
рекомендованою поштою №69 0
(оригінали повідомлень про вручення
поштових відправлень в матеріалах
справи).

Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених у відповідних ухвалах суду
у справі.

Представник позивача в судове
засідання 27.05.2014 року з'явився, позовні
вимоги підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві та
запереченні на відзив.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти позову
заперечив повністю з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, хоча був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи в порядку, передбаченому
Інструкцією з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою наказом ДСАУ від 20.02.2013
року №28.

В судовому засіданні 27.05.2014 року
оголошено перерву до 15:30 год. 27.05.2014
року, про що сторони були належним
чином повідомлені під розписку (докази
в матеріалах справи).

Після перерви представник позивача в
судове засідання не з'явився, причин
неявки суду не повідомив, хоча був
належно повідомлений про час та місце
розгляду справи в порядку,
передбаченому Інструкцією з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою наказом ДСАУ від
20.02.2013 року №28.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві та
запереченні на відзив.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, хоча був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи в порядку, передбаченому
Інструкцією з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою наказом ДСАУ від 20.02.2013
року №28.

В ході розгляду справи ВСТАНОВЛЕНО.

Позивач: Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «Нова» є
юридичною особою, йому присвоєно , знаходиться за адресою:
02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11,
що підтверджується долученими до
матеріалів справи Випискою з ЄДРЮО та
ФОП серії ААВ №638755 та Довідкою
Головного управління статистики у
Дніпровському районі м. Києва з ЄДРЮО
та ФОП серії АБ №527562 (докази в
матеріалах справи).

Відповідач: Приватне акціонерне
товариство «Галичина» є юридичною
особою, йому присвоєно ,
знаходиться за адресою: 80200, Львівська
область, Радехівський район, м. Радехів,
вул. Богдана Хмельницького, буд. 120
(докази в матеріалах справи).

Між Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Нова» (надалі -
позивач, страховик) та Приватним
акціонерним товариством «Галичина»
(надалі - відповідач, страхувальник)
укладено договір, поліс ВС/8875390
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (надалі - договір), за умовами
якого здійснено страхування
відповідальності відповідача як
власника транспортного засобу -
автомобіля марки «ГАЗ 33021 СПГ»,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1 в період з 07.02.2010 року по 06.02.2011
включно (належним чином завірена копія
договору долучена до матеріалів
справи).

Згідно пункту 5 договору розмір
франшизи складає 510 грн. 00 коп.

06.07.2010 року близько 17 год. 10 хв. на
перехресті вулиць Леніна та Гагаріна у
місті Запоріжжі трапилась
дорожньо-транспортна пригода,
учасниками якої були автомобіль марки
«ГАЗ 33021 СПГ», ДРНЗ НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_1 та автомобіль марки
«Peugeot 308», державний реєстраційний
номерний знак НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_4.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Запоріжжя від 22.07.2010 року у
справі №3-2420/10 громадянина ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 124 КУпАП та
накладено на нього стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Як встановлено судом вищевказане
зіткнення трапилось внаслідок
недотримання ОСОБА_1 під час керування
транспортним засобом марки «ГАЗ 33021
СПГ», ДРНЗ НОМЕР_1 безпечного бокового
інтервалу руху, що є порушенням пунктів
10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України .

Постанова Шевченківського районного
суду міста Запоріжжя від 22.07.2010 року у
справі №3-2420/10 набрала законної сили та,
у відповідності до приписів частини
п'ятої статті 124 Конституції України є
обов'язковою до виконання на всій
території України.

Відповідно до статті 35 ГПК України,
рішення суду з цивільної справи, що
набрало законної сили, є обов'язковим
для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення
для вирішення спору.

Пунктом 38 Інформаційного листа Вищого
Господарського Суду України від 12.03.2009
року №01-08/163 «Про деякі питання,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів України у
другому півріччі 2008 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України»
встановлено, що за змістом і
направленістю положень статті 35 ГПК
рішення суду з адміністративної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору, - з
тих же підстав, що й рішення суду з
цивільної справи (частина четверта
статті 35 ГПК).

Станом на момент настання вищевказаної
ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових
відносинах з відповідачем, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи довідкою
відповідача б/д б/н та подорожнім
листом вантажного автомобіля (типова
форма 2) №8936207 (належним чином завірена
копія довідки в матеріалах справи).

Заявою від 05.10.2010 року громадянка
ОСОБА_4 звернулася до позивача із
вимогою про виплату страхового
відшкодування (належним чином завірена
копія Заяви в матеріалах справи).

Звітом про оцінку автомобіля «Peugeot 308»,
ДРНЗ НОМЕР_2 від 23.07.2010 року №70,
складеним автотоварознавцем ОСОБА_5,
який має вищу автотехнічну освіту,
кваліфікацію аварійного комісара з
правом проведення авто технічних
експертиз (свідоцтво НОМЕР_3), є
суб'єктом оціночної діяльності
(сертифікат Фонду державного майна
України від 09.07.2010 року №9756/10) та стаж
експертної роботи з 2001 року
встановлено, що розмір матеріальних
збитків, яких зазнав власник
автомобіля марки «Peugeot 308», ДРНЗ НОМЕР_2
складає 17 793 грн. 86 коп. (належним чином
завірена копія звіту в матеріалах
справи).

Ремонтною калькуляцією від 22.07.2010 року
№70/10 встановлено вартість
відновлювального ремонту автомобіля
марки «Peugeot 308», ДРНЗ НОМЕР_2 в розмірі 17
793 грн. 86 коп. (належним чином завірена
копія ремонтної калькуляції долучена
до матеріалів справи).

Страховим актом позивача від 01.02.2011
року №146 дорожньо-транспортна пригода,
що трапилась 06.07.2010 року близько 17 год. 10
хв. на перехресті вулиць Леніна та
Гагаріна у місті Запоріжжі визнана
страховим випадком, а збитки, яких
зазнав власник автомобіля марки «Peugeot
308», ДРНЗ НОМЕР_2 ОСОБА_4 у зв'язку із
згаданою ДТП, підлягають до
відшкодування в розмірі 12 770 грн. 00 коп.
(докази в матеріалах справи).

Платіжними дорученнями від 11.02.20111 року
№1319 на суму 4 256 грн. 66 коп. та від 09.02.2011
року №1161 на суму 8 513 грн. 34 коп. ПрАТ «СК
«Нова» виплатила страхове
відшкодування громадянці ОСОБА_4 в
розмірі 12 770 грн. 00 коп. (належним чином
завірені копії вказаних платіжних
доручень в матеріалах справи).

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву, поданому до суду 01.04.2014 року за
вх. №13856/14 проти позову заперечує,
вважає позов безпідставним та
необґрунтованим, просить суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Пунктом 3 частини першої статті 980 ЦК
України встановлено, що предметом
договору страхування можуть бути
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані, зокрема, з
відшкодуванням шкоди, завданої
страхувальником (страхування
відповідальності).

Згідно пункту 1 частини першої статті
1181 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно статті 9 Закону України «Про
страхування», страхове відшкодування -
це страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. При цьому,
страхове відшкодування не може
перевищувати розміру прямого збитку,
якого зазнав страхувальник.

Відповідно до статті 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про страхування» страхова сума - це
грошова сума, у межах якої страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.

Приписами частини першої статті 1191 ЦК
України встановлено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 16 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду кримінальних та
цивільних справ від 01.03.2013 року №4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» у разі
невиконання особою, відповідальність
якої застрахована, обов'язку
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у передбачених
випадках - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідно до пункту 27 вищевказаної
Постанови регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею
38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», а для
суброгації відповідно до статті 993 ЦК
України і статті 27 Закону України "Про
страхування" встановлено особливий
правовий режим.

Відповідно до підпункту ґ) пункту 38.1.1.
частини першої статті 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Відповідно до приписів підпункту 33.1.2.
пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції, яка діяла на час
ДТП, обов'язок вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
про настання ДТП покладався на
учасників дорожньо-транспортної
пригоди.

Із встановлених судом обставин справи
вбачається, що таким учасниками
дорожньо-транспортної пригоди, яка
трапилась 06.07.2010 року близько 17 год. 10
хв. на перехресті вулиць Леніна та
Гагаріна у місті Запоріжжі були водій
автомобіля марки «Peugeot 308», державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_2
ОСОБА_4 та водій автомобіля марки «ГАЗ
33021 СПГ», ДРНЗ НОМЕР_1 ОСОБА_1, котрий
працював на посаді водія в Приватному
акціонерному товаристві «Галичина».
Вказане твердження не заперечується
представниками сторін. Відповідач
учасником ДТП не був.

За приписами статті 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у чинній на момент настання
ДТП редакції) право на регресний позов
виникає до особи у разі, якщо вона не
повідомила страховика про таку подію
за вказаних у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» порядку та строків.

Судом встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода
трапилась з вини водія автомобіля
марки «ГАЗ 33021 СПГ», ДРНЗ НОМЕР_1 ОСОБА_1,
що підтверджується постановою
Шевченківського районного суду міста
Запоріжжя від 22.07.2010 року у справі
№3-2420/10.

Відомості, які б підтверджували участь
відповідача у ДТП в матеріалах справи
відсутні, відтак, у нього був відсутній
згідно наведених норм права обов'язок
повідомляти про вказану ДТП, тому
відповідати за даним позовом, він не
має.

Аналогічної правова позиція викладена
в постанові Вищого господарського суду
України у справі №914/2598/13 від 06.11.2013 року
за позовом ПАТ «Страхова компанія
«НОВА» до ПАТ «Галичина», а також в
рішенні господарського суду
Львівської області від 19.11.2013 року у
справі №914/3831/13, залишеному без змін
Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014 року.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у
випадку, якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, оглянувши та дослідивши
матеріали справи і подані докази,
оцінив їх в сукупності та прийшов до
висновку, що позов не є документально
та нормативно обґрунтований,
відповідачем спростований, а тому в
його задоволенні слід відмовити
повністю.

Судові витрати: сплачений позивачем
судовий збір в розмірі 1 827 грн. 00 коп.
відповідно до статті 49 ГПК України
покласти на сторони пропорційно до
задоволених вимог та залишити судові
витрати за позивачем.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 20, 22, 27, 32 - 34, 43, 44, 49, 77, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Судові витрати залишити за
позивачем.

27.05.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Описову та
мотивувальну частину рішення
оформлено відповідно до статті 84 ГПК
України 29.05.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.