ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
Справа № 915/55/14

Миколаїв

За позовом:Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
Укррічфлот", 04071, м.Київ, вул.Електриків,
8, адреса для кореспонденції: 04053, м.Київ,
вул.Кудрявська, 11 до відповідача-1:
Публічного акціонерного товариства
"Миколаївський суднобудівний завод
"Океан", 54050, м.Миколаїв, Заводська площа,
1 до відповідача-2Товариства з
обмеженою відповідальністю
"КОНСАЛТИНГ-ГАММА", 50002,
Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг,
вул.Кобилянського, 219 до
відповідача-3Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФІНКОМ ТРЕЙДІНГ", 50002,
Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг,
вул.Кобилянського, 219 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
цінних паперів № 3-1БВ12 від 06.07.2012 р.

Суддя - Міщенко В.І.

При секретарі: Колесниковій В.В.

За участю представників:

від позивача: 22.04.14 - Конопля А.М., дов.
від 27.11.13

Кізленко В.А., дов. від
16.01.14

від відповідача-1: Сядро О.В., дов. від
01.11.13

від відповідача-2: Сологуб О.В., дов. від
15.07.13

Публічне акціонерне товариство
"Судноплавна компанія Укррічфлот" (далі
- позивач) звернувся до суду з позовом
про визнання недійсним договору
купівлі продажу цінних паперів № 3-1БВ12,
укладеного 06 липня 2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «КОНСАЛТИНГ-ГАММА»
(далі - відповідач-2 або Продавець),
Публічним акціонерним товариством
«Миколаївський суднобудівний завод
«Океан» (далі - відповідач-1 або
Покупець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФІНКОМ ТРЕЙДІНГ»
(далі - відповідач-3 або Повірений).

Позивач ґрунтує свої позовні вимоги на
тому, що відповідач-1 підписав договір
купівлі-продажу цінних паперів № 3-1БВ12
від 06.07.2012 року на суму ,00 грн. (що
двічі перевищувала вартість активів
відповідача-1) без відповідного рішення
загальних зборів акціонерів всупереч
вимогам ст. 70 Закону України "Про
акціонерні товариства". Крім того,
позивач стверджує, що оспорюваний
договір порушує права позивача,
оскільки позивач та відповідач-2 є
кредиторами четвертої черги у справі №
5016/1284/2012(5/45) про банкрутство
відповідача-1 і їх вимоги будуть
погашатися пропорційно їх розміру (зі
100 % погашення, відповідач-1 отримає 68 %, а
позивач 1,7 %).

Відповідач-1 надав відзив в якому
позов не визнає, оскільки твердження
позивача є безпідставним, так як
відповідна згода загальних зборів
акціонерів відповідача-1 була надана,
що підтверджується протоколом зборів,
а також протоколом про підсумки
голосування за даним питання порядку
денного. Крім того, позивач не довів
порушення своїх прав недотриманням (на
думку позивача) відповідачем-1
внутрішнього порядку прийняття рішень
про укладення оспорюваного договору, а
тому позивач не є особою, що може
вимагати визнання договору недійсним з
вказаних підстав.

Відповідач-2 надав відзив в якому
просить відмовити в задоволенні
позову, оскільки умови укладання
такого договору погоджувалися
загальними зборами акціонерів 18.05.2012р.
Крім того, грошові вимоги відповідача-2,
які ґрунтуються на спірному договорі у
сумі ,00 грн. визнані у повному
обсязі ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 13.03.2013 р. у
справі № 5016/1284/2012(5/45) про банкрутство
відповідача-1 та ухвалою
господарського суду Миколаївської
області від 24.04.2013 р. визнані та
затверджені у реєстрі вимог
кредиторів.

Відповідач-3 відзив не надав, але
подав клопотання від 31.01.2014 р. № 3-1/44 в
якому просить розглядати справу без
участі його представника.

25.02.2014 р. позивач подав письмові
пояснення на відзиви відповідача-1 та
відповідача-2 в яких вказує, що рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 26.09.2013 р. та постанова
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.12.2013 р. у
справі № 904/6642/13 не можна враховувати як
додатковий доказ, так як позивач не
брав участь у вказаній справі та у
тимчасово виконуючого обов'язки
президента відповідача-1 були відсутні
повноваження на укладання Договору від
06.07.2012 р.

22.04.2014 р. в судовому засіданні
оголошено перерву.

Враховуючи, що:

06.07.2012 року між відповідачами
укладено договір купівлі продажу
цінних паперів № 3-1БВ12 (далі - Договір
від 06.07.2012 р.).

Згідно з умовами Договору від 06.07.2012 р.
відповідач-2 зобов'язаний передати у
власність відповідачу-1, а відповідач-1
зобов'язаний прийняти та оплатити
вартість цінних паперів (інвестиційні
сертифікати, емітовані ТОВ «КУА
«Інвестиційний дім «МЕГАПОЛІС»
(пайовий венчурний не диверсифікований
закритий інвестиційний фонд
«МЕГАПОЛІС-ІНВЕСТ») в кількості 1428300
шт., номінальною вартістю одного
цінного паперу 1000,00 грн.).

Загальна договірна вартість цінних
паперів складає ,00 (один мільярд
п'ятсот мільйонів шістсот шістдесят)
грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1.2 Договору від
06.07.2012 р., характеристика цінних
паперів:

- вид та форма випуску цінних паперів:
інвестиційні сертифікати, іменні;

- форма існуванні цінних паперів:
документарна;

- емітент цінних паперів: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами «Інвестиційний
дім «МЕГАПОЛІС» (пайовий венчурний не
диверсифікований закритий
інвестиційний фонд «МЕГАПОЛІС-ІНВЕСТ»,
код ЄДРІСІ 2331389);

- код ЄДРПОУ емітента: 35690099;

- міжнародний ідентифікаційний номер
цінних паперів (код ISIN): UA;

- номінальна вартість одного цінного
паперу: 1000,00 грн.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору
від 06.07.2012 р. покупець (відповідач-1)
набуває у власність цінні папери,
характеристика яких зазначена в п.1.2
Договору, у кількості 1428300 шт. Загальна
договірна вартість цінних паперів за
цим Договором від 06.07.2012 р. складає
,00 грн. Повірений після повного
виконання Сторонами (Покупцем та
Продавцем) умов цього Договору,
зобов'язаний підписати від імені
Продавця акт виконаних зобов'язань.

Покупець зобов'язався самостійно
оплатити Продавцю загальну договірну
вартість цінних паперів в розмірі,
вказаному в п. 1.4. цього Договору,
протягом 180 календарних днів з дати
підписання цього Договору (п.2.1
договору).

Згідно з п. 3.1 Договору від 06.07.2012 р.
перехід прав власності на цінні папери
здійснюється у депозитарній системі
обліку цінних паперів, відповідно до
Положення про депозитарну діяльність,
затвердженого рішенням ДКЦПФР № 999 від
17.10.2006 року.

Продавець протягом 30 календарних
днів з дати підписання цього Договору
від 06.07.2012р. зобов'язався здійснити всі
необхідні дії щодо списання цінних
паперів зі свого рахунку у цінних
паперах № 005050 у Зберігача ТОВ "ДЖЕРОМ
СЕКЬЮРИТИЗ" (). Покупець
протягом 30 календарних днів з дати
підписання цього Договору від 06.07.2012 р.
зобов'язався здійснити всі необхідні
дії щодо зарахування цінних паперів на
свій рахунок у цінних паперах № 005193 у
Зберігача ТОВ "ДЖЕРОМ СЕКЬЮРИТИЗ" (). Право власності на цінні
папери у Покупця виникає з моменту їх
зарахування на його рахунок у цінних
паперах (п.п. 3.2, 3.3, 3.4 Договору від 06.07.2012
р.).

Договір від 06.07.2012 р. вважається
укладеним і набирає чинності з моменту
його підписання Сторонами та діє до 05
січня 2013 року, але в будь-якому випадку
до повного виконання Сторонами своїх
зобов'язань за цим Договором від 06.07.2012
р. (п. 7.1).

07.07.2012 року між сторонами підписано
акт прийому-передачі цінних паперів до
Договору від 06 липня 2012 року, згідно
якого продавець передав, а покупець
прийняв цінні папери (інвестиційні
сертифікати) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «Інвестиційний
дім «МЕГАПОЛІС» у кількості 1428300 штук
на загальну суму ,00 грн. (а.с.172).

Перехід права власності на цінні
папери до покупця підтверджується
випискою про операції з цінними
паперами на рахунку у цінних паперах №
005050, згідно з яким на рахунок покупця
зараховано 1428300 інвестиційних
сертифікатів Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «Інвестиційний
дім «МЕГАПОЛІС» (а.с.170).

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права або інтересу. Одним із способів
захисту, визначених статтею 16
Цивільного кодексу України, є визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 Цивільного
кодексу України загальними умовами,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, є наявність у
особи, що вчиняє правочин, необхідного
обсягу цивільної дієздатності та
наявність вільного волевиявлення
учасника на вчинення правочину, яке
повинно відповідати його внутрішній
волі.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215
Цивільного кодексу України).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд приходить до
наступних висновків.

Стосовно такої зазначеної
позивачем підстави позову як вчинення
правочину особою, яка не має
необхідного обсягу цивільної
дієздатності (ч. 2 ст. 203 Цивільного
кодексу України), внаслідок
відсутності рішення загальних зборів
акціонерів відповідача-1 про укладення
оспорюваного договору суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 Закону
України «Про акціонерні товариства»:
рішення про вчинення значного
правочину, якщо ринкова вартість майна
або послуг, що є його предметом,
становить від 10 до 25 відсотків вартості
активів за даними останньої річної
фінансової звітності акціонерного
товариства, приймається наглядовою
радою. Якщо ринкова вартість майна або
послуг, що є предметом значного
правочину, перевищує 25 відсотків
вартості активів за даними останньої
річної фінансової звітності
акціонерного товариства, рішення про
вчинення такого правочину приймається
загальними зборами за поданням
наглядової ради. Рішення про вчинення
значного правочину, якщо ринкова
вартість майна або послуг, що є
предметом такого правочину, перевищує
25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків
вартості активів за даними останньої
річної фінансової звітності
акціонерного товариства, приймається
простою більшістю голосів акціонерів,
які зареєструвалися для участі у
загальних зборах та є власниками
голосуючих з цього питання акцій.
Рішення про вчинення значного
правочину, якщо ринкова вартість майна,
робіт або послуг, що є предметом такого
правочину, становить 50 і більше
відсотків вартості активів за даними
останньої річної фінансової звітності
акціонерного товариства, приймається
більш як 50 відсотками голосів
акціонерів від їх загальної кількості.

Також, частиною третьою статті 70
Закону України «Про акціонерні
товариства» передбачено, що якщо на
дату проведення загальних зборів
неможливо визначити, які значні
правочини вчинятимуться акціонерним
товариством у ході поточної
господарської діяльності, загальні
збори можуть прийняти рішення про
попереднє схвалення значних
правочинів, які можуть вчинятися
товариством протягом не більш як
одного року з дати прийняття такого
рішення, із зазначенням характеру
правочинів та їх граничної сукупної
вартості. При цьому залежно від
граничної сукупної вартості таких
правочинів повинні застосовуватися
відповідні положення частини другої
цієї статті.

18 травня 2012 року відбулися чергові
загальні збори акціонерів Публічного
акціонерного товариства
"Миколаївський суднобудівний завод
"Океан" (протокол № 14), на яких прийнято
наступне рішення з питання № 13 порядку
денного:

« 1. Попередньо схвалити укладення
Товариством значних правочинів, що
вчинятимуться Товариством протягом не
більше як одного року з дати прийняття
цього рішення, за якими ринкова
вартість майна або послуг, що є
предметом кожного такого правочину,
перевищує 25 відсотків та менша ніж 50
відсотків або перевищує 50 відсотків
вартості активів Товариства за даними
останньої річної фінансової звітності,
при цьому сукупна вартість по кожній
групі нижчевказаних правочинів, не
повинна перевищувати 300 відсотків
вартості активів Товариства за даними
останньої річної фінансової звітності,
а саме: - правочини з суднобудування; -
правочини з судноремонту; - правочини
щодо придбання цінних паперів (акцій,
облігацій, інвестиційних сертифікатів,
векселів та ін.); - правочини щодо
відчуження цінних паперів (акцій,
облігацій, інвестиційних сертифікатів,
векселів та ін.); - правочини щодо
надання фінансової допомоги, позик; -
правочини щодо отримання кредитів; -
правочини щодо отримання фінансової
допомоги, позик; - правочини щодо
надання застав, порук, гарантій, в тому
числі за третіх осіб.

2. Надати повноваження Правлінню
Товариства приймати рішення щодо
вчинення попередньо схвалених в п.1
цього рішення правочинів, визначати їх
умови, а Президенту Товариства або
особі, що виконуватиме його обов'язки,
протягом 1 (одного) року з дати
проведення цих Загальних зборів,
відповідно до рішень Правління
Товариства здійснювати від імені
Товариства всі необхідні дії щодо
вчинення значних правочинів, які
попередньо схвалені Загальними
зборами акціонерів та вказані в п.1.
цього рішення, за умови отримання
попереднього дозволу Наглядової ради
на вчинення такого правочину.

3. Дозволити Наглядовій раді надавати
повноваження Правлінню Товариства у
разі необхідності самостійно приймати
рішення щодо вчинення попередньо
схвалених в п.1 цього рішення
правочинів, визначати їх умови, а також
надавати повноваження Президенту
Товариства або особі, що виконуватиме
його обов'язки, протягом 1 (одного) року
з дати проведення цих Загальних зборів,
відповідно до рішень Правління
Товариства здійснювати від імені
Товариства всі необхідні дії щодо
вчинення значних правочинів, які
попередньо схвалені Загальними
зборами акціонерів та вказані в п.1.
цього рішення, без необхідності
отримання попереднього дозволу
Наглядової ради».

Отже, в копії протоколу загальних
зборів ПАТ «МСЗ «Океан» від 18.05.2012 року,
який надано до матеріалів справи,
зазначено про попереднє схвалення
правочину щодо придбання цінних
паперів (акцій, облігацій,
інвестиційних сертифікатів та ін.).

Розділ III Цивільного кодексу України
«Окремі види зобов'язань» визначає
види зобов'язань, зокрема глава 54
регулює правовідносини щодо
купівлі-продажу.

Відповідно до статті 656 Цивільного
кодексу України предметом договору
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладання
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.

Таким чином, в протоколі зазначені
лише наступні ознаки правочину: вид
правочину - купівля-продаж та предмет
правочину (який до речі, на наш погляд,
не достатньо ідентифікований) - цінні
папери.

Проте, в наданій копії протоколу
не зазначений характер правочину, який
безумовно є значно ширшим за обсягом
ніж вид та предмет правочину. В іншому
разі законодавець зазначив би в пункті
3 статті 70 Закону України «Про
акціонерні товариства» необхідність
визначення виду та предмету правочину,
а не характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 13
наданої копії протоколу загальних
зборів ПАТ «МСЗ «Океан» від 18.05.2012 року
надано повноваження Правлінню
Товариства приймати рішення щодо
вчинення попередньо схвалених в п. 1
цього рішення правочинів, зазначати їх
умови, а Президенту товариства або
особі, що виконуватиме його обов'язки,
протягом одного року з дати проведення
цих загальних зборів відповідно до
рішень Правління Товариства
здійснювати від імені Товариства всі
необхідні дії щодо вчинення значних
правочині, які попередньо схвалені
загальними зборами акціонерів та
вказані в п. 1 цього рішення, за умови
отримання попереднього дозволу
Наглядової ради на вчинення такого
правочину.

Підпунктом 3 пункту 13 наданої
копії протоколу загальних зборів ПАТ
«МСЗ «Океан» від 18.05.2012 року надано
дозвіл Наглядовій раді надавати
повноваження Правлінню Товариства у
разі необхідності самостійно приймати
рішення щодо вчинення попередньо
схвалених в п. 1 цього рішення
правочинів, визначати їх умов, а також
надавати повноваження Президенту
Товариства або особі, що виконуватиме
його обов'язки, протягом одного року з
дати проведення цих Загальних зборів,
відповідно до рішень Правління
Товариства здійснювати від імені
товариства всі необхідні дії щодо
вчинення значних правочинів, які
попередньо схвалені загальними
зборами акціонерів та низані п. 1 цього
рішення, без необхідності отримання
попереднього письмового дозволу
Наглядової ради.

В матеріалах справи відсутні
рішення Правління Товариства про
укладання спірного договору
купівлі-продажу цінних паперів та
попередній дозвіл Наглядової ради,
щодо його укладання. Також, в
матеріалах справи відсутні дозвіл
Наглядової ради щодо падіння
повноважень Правлінню Товариства
самостійно примати рішення щодо
укладення спірного договору
купівлі-продажу цінних паперів, а також
рішення Правлінні Товариства про
укладання спірного договору.

Відповідачами жодним чином не
доведено, що тимчасово виконуючий
обов'язки Президента, є саме тією
особою, якій делеговане право
Президентом на укладання спірного
договору купівлі-продажу цінних
паперів. В договорі купівлі-продажу
цінних паперів від 06.07.12 року також не
зазначено на підставі чого діяв
тимчасово виконуючий обов'язки
Президента.

Загальні вимоги, додержання яких
є необхідним для чинності правочину,
передбачені в ст. 203 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Як вказано у ч. 2 ст. 203 Цивільного
кодексу України, особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст. 92 Цивільного
кодексу України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону. Орган або особа, яка відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

З огляду на зазначене, у тимчасово
виконуючого обов'язки Президента були
відсутні повноваження на укладання
договору купівлі-продажу, а тому є всі
підстави для визнання цього договору
недійсним.

Відповідно до статті 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Позивач участі у справі № 904/6642/13 не
брав, а тому будь-які факти, які були
встановлені в цій справі не мають
преюдиціального значення для розгляду
даної справи, тому рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 26.09.2013 р. та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.12.2013 р. у
справі № 904/6642/13 не можна враховувати як
додатковий доказ в даній справі.

Крім того, в провадженні
господарського суду Миколаївської
області є справа № 5016/1284/2012(5/45) про
банкрутство відповідача-1, яка порушена
10.07.2012 р., а спірний договір укладено
06.07.2012 р., відповідач-1 навіть частково
не виконав умови Договору від 06.07.2012 р.,
сума Договору від 06.07.2012 р. майже вдвічі
перевищує вартість майна відповідача-1,
що на думку суду свідчить про
домовленість сторін штучно створити
кредитора, який матиме достатньо
голосів у комітеті кредиторів, а також
про навмисне доведення підприємства до
банкрутства про що суд вважає за
необхідне повідомити правоохоронні
органи.

Таким чином, договір
купівлі-продажу цінних паперів № 3-1БВ12
від 06.07.2012 року укладався без
відповідного рішення загальних зборів
акціонерів відповідача-1.

Отже, позовні вимоги є
обґрунтованими у зв'язку з чим позов
підлягає задоволенню у повному обсязі,
а заперечення відповідача-1 та
відповідача-2 судом не приймаються,
оскільки необґрунтовані та
спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі продажу цінних паперів № 3-1БВ12,
укладений 06 липня 2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «КОНСАЛТИНГ-ГАММА»
(50002, Дніпропетровська область, м.Кривий
Ріг, вул.Кобилянського, 219,
ідентифікаційний код 33873426), Публічним
акціонерним товариством
«Миколаївський суднобудівний завод
«Океан» (54050, м.Миколаїв, Заводська
площа, 1, ідентифікаційний код 14307653) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФІНКОМ ТРЕЙДІНГ»
(50002, Дніпропетровська область, м.Кривий
Ріг, вул.Кобилянського, 219,
ідентифікаційний код 33178662).

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя ________________
В.І. Міщенко

Повний текст рішення суду
підписано 02.06.2014 р.