ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21.05.14 № 910/9451/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про захист виключного права на
самостіну частину аудіовізуального
твору 12 180,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

19.05.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою № 15/05-14
від 15.04.2014 р. до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про захист
виключного права на самостійну частину
аудіовізуального твору, зокрема, про
стягнення з останнього компенсації в
розмірі 12180,00 грн. за порушення
авторського права позивача.

Вищенаведена позовна заява і додані до
неї документи, підлягають поверненню
позивачеві без розгляду на підставі п. 6
ч. 1 ст. 63 ГПК України з огляду на
наступне:

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Пунктом 2 частини 1 статті 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

На підтвердження направлення
відповідачеві копії поданої до суду
позовної заяви з доданими до неї
документами позивачем до даної
позовної заяви додано фіскальний чек №
7509 від 16.05.2014 р. та опис вкладення у
цінний лист від № 560 від 16.05.2014 р.

Натомість, вищенаведені фіскальний чек
та опис вкладення у цінний лист не
можуть вважатися належними доказами на
підтведження надіслання відповідачу
копії саме позовної заяви № 15/05-14 від
15.04.2014 р., поданої до суду 19.05.2014 р., а
рівно належними доказами виконання
позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57
ГПК України, з огляду на наступне.

В описі вкладення у цінний лист №
560 від 16.05.2014 р. зазначено, що
відповідачу направлено "позовну заяву
№ 15/05-14 від 15.05.2014 р.", тоді як фактично до
суду подано позовну заяву за № 15/05-14 від
15.04.2014 р.

Таким чином, вищенаведене свідчить, що
на адресу відповідача надіслано іншу
позовну заяву, ніж та, що фактично
подана до Господарського суду міста
Києва 19.05.2014 р.

За таких обставин, фіскальний чек № 7509
від 16.05.2014 р. та опис вкладення у цінний
лист від № 560 від 16.05.2014 р. не
приймаються судом у якості належних
доказів на підтвердження виконання
позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57
ГПК України.

Разом з тим, докази на підтвердження
надіслати відповідачу копії саме
позовної заяви № 15/05-14 від 15.04.2014 р. та
доданих до неї документів фактично до
даної позовної заяви не додані.

При цьому суд приймає до уваги
правовову позицію Вищого
господарського суду України, викладену
в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Таким чином, позовна заява № 15/05-14 від
15.04.2014 р. не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню для
усунення допущеного порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Суд також звертає увагу, що при
можливому повторному зверненні до
господарського суду з відповідною
позовною заявою, слід звернути увагу на
адресу місце проживання відповідача,
яку повинна містити позовна заява
відповідно до приписів п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК
України. Відповідно до абз. 2 п.п 3.1 п. 3
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи-підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (стаття 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Натомість, у позовній заяві у якості
адреси місце проживання відповідача
зазначено: АДРЕСА_1, тоді як відповідно
до копії витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 14.05.2014 р.
адресою місце проживання відповідача
є: АДРЕСА_1. При цьому різні поштові
індекси місце проживання відповідача
також містяться і в фіскальному чеку №
7509 від 16.05.2014 р. (КУДИ: 01033 КИЇВ) та в описі
вкладення у цінний лист № 560 від
16.05.2014 р. (КУДИ: 03033, м. Київ ...).

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без
розгляду.

Суддя
О.В. Гумега