ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" травня 2014 р.Справа № 9/17-4233-2011

За позовом: Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора Одеської
області в інтересах держави; в особі,
якою є Фонд державного майна України;

до відповідачів: 1. Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця";

2. Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрбудінвест";

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності

Головуючий суддя Власова
С.Г.

суддя Никифорчук М.І.

суддя Цісельський О.В.

Представники:

Від прокуратури: Вигнанюк Т.Л. на
підставі посвідчення; Лянна О.А.на
підставі посвідчення; Щербань Г.Д. на
підставі посвідчення ; Незавибатько
О.В.на підставі посвідчення; Доброжан
Н.І. на підставі посвідчення;

Від позивача: Кравченко Ю.В за
довіреністю №479 від 27.12.2012р.; Десятова
Н.А. за довіреністю №478 від 27.12.2012р.;
Тафінцева В.В. за довіреністю №545 від
26.12.2013р.; Лисюк В.В. за довіреність №53
від 16.01.2013р.

Від відповідачів: 1. ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця": не з'явився;

2. ТОВ "Укрбудінвест":
Бочковой В.О. за довіреністю №б/н від
16.05.2014р.

У судовому засіданні приймали участь:

Від прокуратури: Лянна О.А.на підставі
посвідчення; Доброжан Н.І. на підставі
посвідчення;

Від позивача: Тафінцева В.В. за
довіреністю №545 від 26.12.2013р.;

Від відповідачів: 1. ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця": не з'явився;

2. ТОВ "Укрбудінвест":
Бочковой В.О. за довіреністю №б/н від
16.05.2014р.

Суть спору: 20.10.2011р. за вх. №6431/2011
Білгород-Дністровский міжрайонний
прокурор в інтересах держави в особі,
якою є Фонд державного майна України
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності, у якій просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу №
51131177/2003/14 від 12.03.2003р., укладений між
Закритим акціонерним товариством
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрбудінвест" щодо продажу об'єктів
незавершеного будівництва комплексу
пансіонатів на курорті Кароліно-Бугаз,
визнати за державою в особі Фонду
державного майна України право
власності на об'єкти незавершеного
будівництва комплексу пансіонатів на
курорті Кароліно-Бугаз за адресою:
Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, смт. Затока.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 21.10.2011р. суддею Меденцевим
П.А. порушено провадження та справі
присвоєно №9/17-4233-2011.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 19.12.2011р. по справі № 9/17-4233-2011
у позові Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора Одеської
області в інтересах держави в особі,
якою є Фонд державного майна України
відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 22.03.2012р. по
справі № 9/17-4233-2011 рішення
господарського суду Одеської області
від 19.12.2011р. скасовано, позов задоволено
частково, визнано недійсним договір
купівлі-продажу №51131177/2003/14 від 12.03.2003 р.
укладений між Закритим акціонерним
товариством лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздровниця" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрбудінвест" щодо продажу об'єктів на
курорті Кароліно-Бугаз. Позовні вимоги
Білгород -Дністровського міжрайонного
прокурора про визнання за державою в
особі Фонду державного майна України
права власності на об'єкти
незавершеного будівництва комплексу
пансіонатів на курорті Кароліно -Бугаз
залишено без розгляду.

Постановою Вищого господарського
суду України від 18.12.2012р. рішення
господарського суду Одеської області
від 19.12.2011р. та постанова Одеського
апеляційного господарського суду від
22.03.2012р. по справі № 9/17-4233-2011 скасовані,
справу передано на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

Ухвалою суду від 08.01.2013р. дану справу
прийнято до провадження судді Власової
С.Г. та призначено до розгляду у
судовому засіданні.

25.01.2013р. за вх.№ 2691/2013 Прокуратура
звернулась до господарського суду
Одеської області з уточненою позовною
заявою, відповідно до якої просить суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу №5113177/2003/14 від 12.03.2003р.,
укладеного між Закритим акціонерним
товариством лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрбудінвест" щодо продажу об'єктів
незавершеного будівництва комплексу
пансіонатів на курорті
Кароліно-Бугаз; витребувати та
повернути об'єкти нерухомого майна
комплексу пансіонатів на курорті
Кароліно-Бугаз, які знаходяться за
адресою: Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, смт. Затока,
вул. Золотий беріг, 33 (Клубний курорт
"Променад") державі в особі Фонду
державного майна України та
складаються з: їдальня "Ч" (блок 1а)
площею 4354,4 кв.м; спальний корпус літ. "Ш"
(блок 2а) площею 2439,6 кв. м.; спальний
корпус літ "Ц" (блок 3а) площею 9476,7 кв.м;
спальний корпус літ "Х" (блок 4а) площею
4116,8 кв.м; будівля незавершеного
будівництва літ. "1Г" площею 2069,8 кв.м;
будівля незавершеного будівництва літ.
"1Д" площею 2587,9 кв.м; будівля
незавершеного будівництва літ. "1В"
площею 9296,1 кв.м; будівля незавершеного
будівництва літ. "1Б" площею 3520,3 кв.м з
незаконного володіння ТОВ
"Укрбудінвест". В обґрунтування
уточнень Прокурор зазначає, що Договір
купівлі -продажу №5113177/2003/14 від 12.03.2003р.
недійсний, у зв'язку з тим, що: 1)
відповідно до Постанови Ради
міністрів Української РСР від 23.04.1960р.
№606 "Про передачу профспілкам
санаторіїв і будинків відпочинку
Міністерства охорони здоров'я УРСР"
Міністерство охорони здоров'я УРСР
було зобов'язано передати до 01.05.1960
року Українській республіканські Раді
профспілок зокрема всі діючі
госпрозрахункові санаторії /крім
туберкульозних/ загальною кількістю 73
об'єкти на 23586 ліжок, 92 будинки
відпочинку на 20997 ліжок, 8 санаторних
пансіонатів на 1510 ліжок, курортні
поліклініки, які знаходяться у
віданні Головного управління
курортів, санаторіїв і будинків
відпочинку Міністерства охорони
здоров'я УРСР, згідно з додатками NN 1, 2,
а також санаторії /крім туберкульозних/
і будинки відпочинку, що будуються для
цього Управління. Згідно п. 2 Постанови
майно передавалося профспілковим
органам у відання; 2) Постановою
Верховної Ради Української РСР «Про
захист суверенних прав власності
Української РСР» від 29.11.1990 р. N 506
введено мораторій на території
республіки на будь-які зміни форми
власності і власника державного майна
до введення в дію Закону Української
РСР про роздержавлення майна. А тому
передача спірного майна у відання
профспілковим організаціям не мало
наслідком зміну форми власності
переданого майна; 3) майно підприємств,
організацій, установ та інших об'єктів
союзного підпорядкування є державною
власністю; 4) після розпаду СРСР було
зареєстровано ЗАТ "Укрпрофоздоровниця"
(рішення ВК Ленінської районної Ради
міста Києва №1971 від 23.12.1991р.), яке є
правонаступником Федерації
професійних спілок України, що в свою
чергу є правонаступником Української
республіканської Ради профспілок,
тобто створена на їх майні та майні
Фонду соціального страхування України
з тимчасової втрати працездатності.
Відповідно до ст.1 ЗУ "Про підприємства,
установи та організації союзного
підпорядкування, розташовані на
території України" майно підприємств,
установ та організацій і інших
об'єктів союзного підпорядкування є
державною власністю; 5) Прокурор також
вказує на те, що майно, яке було
передано до статутного фонду
відповідача-1 є державною власністю, та
передача його відповідачу-1 не вплинула
на його форму власності (така позиція
викладена у Постанові ВГСУ від 29.03.2009р.
по справі № 48/202-20/191); 6) Прокуратура
зазначає, що відповідно до Постанови
ВРУ від 04.02.1994р.№3943- ХІІ "Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР", таке
майно являється загальнодержавною
власністю.

Ухвалою суду від 18.03.2013р. справу
№9/17-4233-2011 призначено до колегіального
розгляду у складі трьох суддів, про
прийняття даної справи до провадження
колегії суддів у складі головуючого
судді Власової С.Г., судді Никифорчук
М.І., судді Рога Н.В. винесено відповідну
ухвалу від 19.03.2013р.

Розпорядженням голови господарського
суду Одеської області від 14.05.2013 року у
зв'язку з перебуванням головуючого
судді Власової С.Г. на лікарняному та
судді Рога Н.В. у відпустці з 13.05.2013р. по
31.05.2013р. включно, справу №9/17-4233-2011
передано на розгляд колегії суддів у
складі головуючого судді Степанової
Л.В., судді Никифорчука М.І., судді
Цісельського О.В.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 15.05.2013р. справу №9/17-4233-2011
було прийнято до провадження колегією
суддів у складі головуючого судді
Степанової Л.В., судді Никифорчука М.І.,
судді Цісельського О.В. та призначено
до розгляду.

У зв'язку із виходом головуючого судді
Власової С.Г. з лікарняного, згідно з
розпорядженням голови господарського
суду Одеської області від 27.05.2013р.
справу №9/17-4233-2011 передано на розгляд
колегії суддів у складі головуючого
судді Власова С.Г., судді Никифорчук
М.І., Цісельський О.В.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 28.05.2013р. справу
№9/17-4233-2011 прийнято до провадження
колегією суддів у складі головуючого
судді Власової С.Г. судді Никифорчука
М.І., судді Цісельського О.В. та
призначено до розгляду.

Розпорядженням голови господарського
суду Одеської області від 07.06.2013 року у
зв'язку з перебуванням судді
Цісельського О.В. на лікарняному,
справу №9/17-4233-2011 передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючого
судді Власової С.Г. судді Никифорчука
М.І., судді Рога Н.В.

Ухвалою суду від 02.08.2013р. у справі
№9/17-4233-2011 призначено судову
будівельно-технічну експертизу,
проведення якої доручено Товариству з
обмеженою відповідальністю "Київська
незалежна судово-експертна установа"
та провадження у даній справі зупинено.

У зв'язку з надходженням висновку
експерта № 0741 від 05.02.2014р. ТОВ "Київська
незалежна судово-експертна установа",
відповідно до якого провадження у
справі поновлено, про що винесено
відповідну ухвалу від 17.02.2014р.

Розпорядженням голови господарського
суду Одеської області від 21.03.2014 року у
зв'язку з перебуванням судді Рога Н.В. у
відпустці 21.03.2014р., з метою дотримання
процесуальних строків, справу
№9/17-4233-2011 передано на розгляд колегії
суддів у складі головуючого судді
Власової С.Г. судді Никифорчука М.І.,
судді Цісельського О.В., про прийняття
справи до провадження колегії суддів у
складі головуючого судді Власової С.Г.
судді Никифорчука М.І., судді
Цісельського О.В. винесено ухвалу від
21.03.2014р.

Відповідач - 1 Закрите акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" заперечує проти
задоволення позову посилаючись на
приписи діючого законодавства на
момент укладання Договору
купівлі-продажу в частині права
повного господарського відання
.Посилання Прокуратури та позивача на
Постанову №606 від 23.04.1960р. щодо передачі
у відання профспілкових органів
курортних установ, санаторіїв,
будинків відпочинку вважає
необґрунтованим та зауважує ,що
відповідач-1 заснований на базі майна
Федерації незалежних професійних
спілок України (правонаступником якої
є Федерація професійних спілок
України), яке належало їй на праві
власності (як зазначено вище) та було
передано відповідачу-1 у власність.
Також відповідач-1 зазначає ,що
Прокуратурою та позивачем обрано
невірний спосіб захисту права
власності, оскільки у п. 10 постанови
Пленуму Верховний Суд України від 6
листопада 2009 року N 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
роз'яснено, що норма частини першої
статті 216 ЦК України не може бути
застосовуватись як підстава позову про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі. Не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
індикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
ЦК. Отже, на правочин, укладений з
порушенням вимог закону, не
поширюється загальне правило про
наслідки недійсності правочину
(двостороння реституція), якщо сам
закон передбачає інші наслідки такого
порушення. Відповідач-1 наполягає на
тому ,що спірне майно надійшло у
власність ЗАТ лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" не від держави, а
від СМТ «Чорноморкурортбуд».

Відповідач-2 - ТОВ "Укрбудінвест"
заперечує проти задоволення позову,
при цьому посилається на те, що спірне
майно не входило до складу санаторіїв
державної власності, що передавались
профспілкам України вищевказаною
Постановою Ради Міністрів Української
РСР від 23.04.1960 р., не вносилось до
статутного фонду Відповідача-1,
будувалось наприкінці 80-х років 20-го
століття та у 1994 році було передано
Відповідачу-1 СМТ "Чорноморкурортбуд"
та при цьому замовником будівництва
був не державний орган та не
організація союзного підпорядкування.
Також позивачем та прокурором не
доведено факту перебування спірного
майна у державній власності.

Прокуратура, ознайомившись з
вищевикладеним відзивом, надала до
суду письмові пояснення від 12.07.2013р. за
вх. № 21236/13, відповідно до яких
наполягає на своїх вимогах та доводах,
а також вказує на постанову ВРУ від
10.04.1992р. №2268-ХІІ "Про майнові комплекси
та фінансові ресурси громадських
організацій колишнього Союзу РСР,
розташовані на території України",
відповідно до якої майно та фінансові
ресурси розташованих на території
України підприємств, установ та
об'єктів, що перебували у віданні
центральних органів цих організацій,
до визначення правонаступників
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР
вирішено тимчасово передати Фонду
державного майна України. Крім того,
Постановою Верховної Ради України від
04.02.1994 №3943-XII "Про майно загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР" встановлено, що тимчасово, до
законодавчого визначення права
власності майна загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташованого на території
України, зазначене майно с
загальнодержавною власністю, а також
до визначення правонаступників Фонд
розпоряджається цим майном.

25.07.2013р. за вх. № 22567/13 та 22.04.2014р. за вх.№
10170/14 Фонд державного майна України
надав до суду письмові пояснення,
згідно з якими позивач вважає Договір
купівлі-продажу №5113177/2003/14 від 12.03.2003р.
недійсним з підстав, які зазначені у
письмових поясненнях.

21.03.2014р. за вх. № 2-1140/14 Прокуратура
звернулася до суду з клопотанням про
призначення повторної
будівельно-технічної експертизи
посилаючись на необхідність вивчення
експертом додаткових документів , що не
були предметом розгляду експертизи
призначеної ухвалою суду від 02.08.2013р.
також у судовому засіданні 21.05.2014р.
Прокуратура заявила усне клопотання
про продовження строку вирішення
спору по даній справі та відкладення
розгляду справи у зв'язку з
необхідністю надання додаткових
доказів до матеріалів справи.

Враховуючи , що Прокуратурою в
клопотанні та в судових засіданнях не
вказано які саме додаткові докази та
документи необхідно подати експерту
для проведення експертизи, а також
враховуючи відсутність у сторін та в
матеріалах справи будь яких додаткових
документів ,що не були предметом
вивчення при проведені експертизи
Господарським судом відмовлено
Прокурору у задоволенні клопотання.
Також суд відхилив усне клопотання про
продовження строку вирішення спору по
даній справі та відкладення розгляду
справи у зв'язку з необхідністю надання
додаткових доказів до матеріалів
справи як необгрунтоване.

Прокуратура та Позивач на позовних
вимогах наполягають та просять суд їх
задовольнити.

Відповідач Закрите акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" заперечує проти
позову з підстав, викладених у
запереченнях та просить суд відмовити
Прокуратурі у його задоволенні

Відповідач ТОВ "Укрбудінвест"
заперечує проти позову з підстав,
викладених у відзиві та просить суд
відмовити Прокуратурі у його
задоволенні.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
в порядку ст. 75 ГПК України, встановив
наступне:

10.05.1976р. Українська республіканська
Рада з управління оздоровницями
профспілок реорганізована з Одеського
територіального управління
оздоровницями в Одеську облраду по
управлінню оздоровницями профспілок.

Рішенням ВК Білгород-Дністровської
ради народних депутатів від 01.08.1980р.
дозволено Одеські облраді по
управлінню курортами профспілок
проектування курортної поліклініки на
4000 місць на косі Кароліно-Бугаз.

Відповідно до акту від 29.07.1980р. було
обрано земельну ділянку під
проектування та будівництва курортної
поліклініки для обслуговування 4 000
осіб.

З матеріалів справи вбачається, що
спірне майно будувалось СМТ
"Чорноморкурортбуд" за замовленням
Одеської обласної ради з управління
курортами профспілок, що
підтверджується рішенням виконавчого
комітету Білгород-Дністровської ради
народних депутатів №587 від 01.08.1980р.,
будівельним паспортом на напірний
каналізаційний колектор пансіонату
"Кароліно-Бугаз" від 1977р., будівельним
паспортом поліклініки з водолікарнею
на 800 відвідувань для комплексу
пансіонатів на 4000 місць на косі
Кароліно-Бугаз від 1980р.

У жовтні 1990р. XV з'їзд профспілок
України, який за рішенням делегатів був
перетворений в І Установчий з'їзд
незалежних профспілок України прийняв
Декларацію про утворення Федерації
незалежних профспілок України та
проголосив незалежність профспілок
України від державних і господарських
органів республіки та СРСР, відмову від
діяльності відповідно до Статуту
профспілок СРСР. На з'їзді також було
прийнято Положення про Федерацію
незалежних профспілок України,
затверджене рішенням З'їзду від 06.10.1990
р., яким було визначено її правовий
статус, організаційну структуру, права
та обов'язки, у тому числі і майнові, та,
зокрема, передбачено, що Рада Федерації
незалежних профспілок України є
правонаступником Укрпрофради, а
основні фонди, майно, які належали
Укрпрофраді і необхідне для виконання
цілей та завдань Федерації незалежних
профспілок України, становлять її
власність і охороняються законом.

Крім майна, що належало профспілкам та
їх об'єднанням, на території України
знаходилось майно, що було у власності
Всесоюзної центральної ради
професійних спілок. Президія Ради
Загальної конфедерації професійних
спілок СРСР 18.11.1990 р. прийняла постанову
"Про затвердження Договору про
закріплення прав з володіння,
користування та розпорядження
профспілковим майном", якою було
затверджено Договір про закріплення
прав з володіння, користування та
розпорядження профспілковим майном,
згідно з яким Федерації незалежних
профспілок України були передані права
по володінню, користуванню і
розпорядженню майном, що належало
Всесоюзній Центральній раді
професійних спілок і її
правонаступнику -Загальній
конфедерації праці на території
України.

Одеська облрада по управлінню
оздоровницями профспілок
перейменована в Об'єднання
"Одесаоздоровниця" на підставі
постанови колегії
Центррадаоздоровниці №2 від 11.02.1991р.

22.11.1991 р. Президією ради Федерації
незалежних професійних спілок України,
з метою радикальної перебудови
управління курортами профспілок,
поліпшення санаторно-курортного
лікування та відпочинку трудящих
України, прискорення формування нових
економічних основ
лікувально-оздоровчого процесу,
ефективного використання матеріальної
бази, будівництва та реконструкції
діючих санаторіїв, пансіонатів та
будинків відпочинку, було прийнято
постанову № 11-1-1 "Про створення
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця".

04.12.1991 р. між Радою Федерації незалежних
профспілок України та Фондом
соціального страхування України у
письмовій формі був укладений
засновницький договір про утворення
акціонерного товариства
"Укрпрофоздоровниця", до статутного
фонду якого засновники передають:
Федерація незалежних профспілок
України основні фонди
санаторно-курортних установ вартістю
1033584 тис. руб., Фонд соціального
страхування України - 55.800 тис. руб., які
виділені на капітальне будівництво та
придбання обладнання.

Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної Ради міста Києва №
971 від 23.12.1991 р. було зареєстровано
Закрите акціонерне товариство
"Укрпрофоздоровниця", яке було створено
на майні засновників - Федерації
професійних спілок України та Фонду
соціального страхування України з
тимчасової втрати працездатності. При
цьому, вкладом Федерації професійних
спілок України були основні фонди та
оборотні кошти санаторно-курортних
закладів, підприємств і організацій
профспілок.

До статутного капіталу ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" було передано і
спірне майно, а саме незавершений
будівництвом комплекс пансіонатів на
курорті Кароліно-Бугаз, що
підтверджується: -авізо №1 про передачу
СМТ "Чорноморкурортбуд" незавершених
капітальних вкладень станом на 01.07.1994р.
Одеському відділу ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" у тому числі
пансіонат відпочинку на 2000 місць
кредит 189 379 тис.крб ;

- розподільчим балансом на
передачу витрат на суму 189 379 тис.крб. ,
повязаних з будівництвом пансіонатів
відпочинку на 2000 місць в с.
"Кароліно-Бугаз" ;

- відомостями (акт) про передачу
незавершеного будівництвом комплексу
пансіонатів на курорті "Кароліно-Бугаз"
01.07.1994р. які включають: знос садів та
будівель; сп.корпус 600 "А"; сп.корпус 240 "А"
1056,48; сп.корпус 164 "А" ; столова 1000 місць
"А"; сп.корпус 600 "Б"; сп.корпус 240 "Б";
сп.корпус 164 "Б"; їдальня 1000 місць "Б";
душовий павільйон 2 шт. Павільйон
спортінвентар; пляж; малі форми;
овочесховище; громадські вбиральні;
пральна; в/в каб. Мережі; н/в каб. Мережі;
пождепо; пішохідний міст; внеплощ.
мережі зв'язку; внутріплощ. мережі
зв'язку; дорожнє покриття О.К.; ХОЗЗОНИ;
водопровід; напірна каналізація;
самотеч.каналізація; КНС-7; тепломережа
О.К. ; тепломережа жил селища та хоззони
; водостоки О.К. ; накопичувач стоків ;
захист мереж від ел. Корозії ; зовнішнє
освітлення ; вертикальна паніровка
підпірна стінка ; КНС-3 ; Тимчасові
споруди ,а також вартість робіт з
блакоустрою склонів Дністр. Лиману;
зимове подорож. ; транспортування місц.
матеріалів ; компенсація заробітної
плати ; компенсація вартості щебеня ;
випробування паль ; не передбач. роботи
та витрати ; відрядно-преміальна
оплата; вислуга років ; дод. відпустка ;
команд. витрати ; різниця вартості труб;
утримання од. Замовника; автор. нагляд;
проектні роботи; компенсація вартості
матеріалів; компенсація диз.топлива;
подорожчання зарплати; компенс.
соцстраха; компенс. договірної
ціни-ринок .

Правомірність створення Закритого
акціонерного товариства
"Укрпрофоздоровниця" пізніше була
підтверджена рішенням Вищого
арбітражного суду України від 20.01.1997 р.
у справі № 137/7, яке набрало законної
сили, про відмову у задоволенні позову
Фонду державного майна України до
Федерації профспілок України, Фонду
соціального страхування України. АТ
"Укрпрофоздоровниця" про визнання
недійсними установчих документів.

Статтею 10 Конституції (Основний 3акон)
України 1978 року в Україні було
закріплено, що основу економічної
системи Української РСР становить
соціалістична власність на засоби
виробництва у формі державної
(загальнонародної) і
колгоспно-кооперативної власності.
Соціалістичною власністю є також майно
профспілкових та інших громадських
організацій, необхідне їм для
здійснення статутних завдань.

Згідно статті 87 Цивільного кодексу
УРСР 1963 року соціалістичною власністю
є: державна загальнодержавна)
власність; власність колгоспів, інших
кооперативних організацій, їх
об'єднань, власність профспілкових та
інших громадських організацій.

Як зазначив Конституційний Суд України
в пункті 6 Рішення від 11.11.2004 р. N16-рп/2004.
Конституція (Основний Закон)
Української УРСР 1978 року за
політико-економічною природою та
соціальною спрямованістю власність на
засоби виробництва за суб'єктами права
власності поділяла на державну
(загальнонародну), власність колгоспів
та інших кооперативних організацій, їх
об'єднань, а також майно профспілкових
та інших громадських організацій
(статті 10, 11. частина перша статті 12,
статті 14, 15).

У Цивільному кодексі УРСР містилася
окрема Глава 9 "Власність профспілкових
та інших громадських організацій", де
останні розглядалися як самостійні
суб'єкти права власності.

За статтею 97 Цивільного кодексу УРСР (у
відповідній редакції), профспілкові та
інші громадські організації володіють,
користуються і розпоряджаються майном,
що належить їм на праві власності,
відповідно до їх статутів (положень).
Право розпорядження майном, що є
власністю профспілкових та інших
громадських організацій, належить
виключно профспілковим та іншим
громадським організаціям.

Статтею 98 Цивільного кодексу УРСР (у
відповідній редакції) було
встановлено, що власністю
профспілкових та інших громадських
організацій є майно необхідне їм для
здійснення статутних завдань.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону
СРСР "Про професійні спілки, права та
гарантії їхньої діяльності" від 10.12.1990р.
№ 1818-1, профспілки та їхні органи
відповідно до законодавства є
юридичними особами.

Стаття 3 зазначеного Закону
встановлювала, що профспілки є
незалежними у своїй діяльності від
органів державного управління,
господарських органів, політичних та
інших громадських організацій, вони їм
не підзвітні і не підконтрольні.
Забороняється будь-яке втручання,
спроможне обмежити права профспілок
або перешкодити їх здійсненню, якщо
інше не передбачено законом.

07.02.1991 р. був прийнятий спеціальний
закон, що визначав відносини власності
-Закон УРСР "Про власність" № 697-Х11.
Відповідно до статті 20 цього Закону
професійні спілки були визнані
суб'єктами права колективної
власності.

Статтею 28 Закону УРСР "Про власність"
визначалося, що об'єктами права
власності громадських об'єднань, у тому
числі професійних спілок, благодійних
та інших громадських фондів, є майно
культурно-освітнього та оздоровчого
призначення, грошові кошти, акції, інші
цінні папери, жилі будинки, споруди
виробничого і невиробничого
призначення, обладнання, устаткування,
транспортні засоби та інше майно,
необхідне для забезпечення діяльності,
передбаченої їх статутами
(положеннями) на праві колективної
власності.

Відповідно ст. 12 Закону України "Про
господарські товариства", товариство є
власником майна, переданого йому у
власність засновниками.

Частиною 1 ст. 20 Закону СРСР "Про
професійні спілки, права та гарантії
їхньої діяльності" від 10.12.1990р. №
1818-1встановлено ,що профспілки та їхні
органи відповідно до законодавства є
юридичними особами. Стаття 3
зазначеного закону зазначає, що
профспілки є незалежними у своїй
діяльності від органів державного
управління, господарських органів,
політичних та інших громадських
організацій, вони їм не підзвітні і не
підконтрольні. Забороняється будь-яке
втручання, спроможне обмежити права
профспілок або перешкодити їх
здійсненню, якщо інше не передбачено
законом.

Також законодавець зазначав, що
громадські об'єднання можуть мати у
власності підприємства відповідно до
цілей, зазначених в їх статутах, і в
порядку, передбаченому законодавчими
актами України. Відповідно до статті 30
Закону колективний власник самостійно
володіє, користується і
розпоряджається об'єктами власності,
які йому належать.

Враховуючи положення вищевикладених
нормативних актів та беручи до уваги
правомірність набуття Федерацією
профспілок України майна в порядку
правонаступництва від колишньої Ради
профспілок України та Загальної
Конфедерації Профспілок СРСР в тому
числі майна, набутого за рахунок
власних коштів, відрахувань внесків
членськими організаціями,
пожертвувань громадян та на інших не
заборонених законом підставах,
вбачається, що спірне майно, а саме
незавершений будівництвом комплекс
пансіонатів на курорті Кароліно-Бугаз,
належав до профспілкового майна, яке до
державної власності не відносилось та
було внесено до статутного фонду
Закритого акціонерного товариства
"Укрпрофозддровниця" на законних
підставах

Об'єднання "Одесаоздоровниця"
перетворено в Одеське відділення
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
"Укрпрофздравниця" на підставі
постанови Ради Федерації незалежних
профспілок України №П-12/4 від 17.01.1992р.
(розпорядження Об'єднання
"Одесаоздоровниця" №31 від 20.02.1992р.).

Як вище встановлено судом, саме у
власності Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" знаходились
спірні об'єкти незавершеного
будівництва, які були передані
підрядником СМТ "Чорноморкурортбуд"
Одеському відділу ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця". У зв'язку з
ліквідацією Одеського відділення ЗАТ
"Укрпрофздравниця", майнові права
перейшли до Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздровниця", яке, в свою чергу
уклало з ТОВ "Укрбудінвест" договір
купівлі-продажу № 51131177/2003/14 від 12.03.2003р.,
відповідно до умов якого відповідач-1
зобов'язався передати у власність ТОВ
«Укрбудінвест» незавершене
будівництво комплексу пансіонатів на
курорті Кароліно-Бугаз, що знаходиться
за адресою: Україна, Одеська обл.,
Білгород-Дністровський р-н, смт. Затока,
а Покупець зобов'язався прийняти майно
і сплатити за нього ціну відповідно до
умов, що визначені в цьому договорі, а
саме - суму в розмірі 1920000 гривень, у
тому числі ПДВ - 320000 гривень. Сторонами
умови договору виконані у повному
обсязі, відповідно до акту
приймання-передачі незавершеного
будівництвом комплексу пансіонатів на
курорті "Кароліно-Бугаз" від 17.04.2003р.

Поряд з цим, слід зазначити, що
положення Постанови Верховної Ради
Української

РСР "Про захист суверенних прав
власності Української РСР" від 29.11.1990 р.
№ 506- XII, Закону України "Про
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування, розташовані
на території України" від 10.09.1991 р. №
1540-ХН, Постанови Верховної Ради України
«Про майнові комплекси та фінансові
ресурси громадських організацій
колишнього Союзу РСР» від 10.04.1992 р. №
2268-ХН, Постанови Верховної Ради України
"Про майно загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР" від
04.02.1994 р. № 3943-ХП, Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності від 21.09.2006 р. № 185-У, на
підставі яких прокурор та Фонд
державного майна України дійшли
висновку, що саме Фонд державного майна
України був уповноважений державою
здійснювати функції щодо управління
майном громадських організацій
колишнього Союзу РСР, що розташоване на
території України, мав розпоряджатись
спірним нерухомим майном як
загальнодержавним (державною
власністю), не поширювались на
профспілкові організації Федерації
профспілок України, оскільки вони, як
було зазначено вище, ще у жовтні 1990 року
вийшли зі складу загальносоюзної
громадської організації - Всесоюзної
центральної ради професійних спілок та
не являлись органами державної влади
та управління.

Також колегія суддів звертає увагу
сторін на те, що, по-перше, Постановою
Верховної Ради України "Про введення в
дію Закону України "Про приватизацію
майна державних підприємств" від 04.03.92
р. № 2164-ХІІ, було зобов'язано Кабінет
Міністрів України до 15.03.92 р. визначити
перелік об'єднань, підприємств, установ
та організацій, які уклали майнові
договори, пов'язані із зміною форм
власності і власника державного майна,
з порушенням мораторію, встановленого
Постановою Верховної Ради Української
РСР від 29.11.90 р. № 506-ХІІ "Про захист
суверенних прав власності Української
РСР", та вжити заходів щодо приведення
зазначених договорів у відповідність
із цим Законом, але, як вбачається із
матеріалів даної справи, ані Федерація
незалежних профспілок України, ані ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" до переліку
об'єднань, підприємств, установ та
організацій, що уклали майнові
договори, пов'язані зі зміною форм
власності і власника державного майна,
з порушенням мораторію, віднесені не
були, а по друге на виконання Закону
України "Про підприємства, установи та
організації союзного підпорядкування,
розташовані на території України" від
10.09.1991 р. № 1540-ХН та Постанови Верховної
Ради України "Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР" від
04.02.1994 р. № 3943-ХІІ, Кабінетом Міністрів
України були прийняті дві Постанови,
зокрема Постанова від 24.09.1991 р № 227 «Про
заходи щодо виконання Закону України
"Про підприємства, установи та
організації союзного підпорядкування,
розташовані на території України" та
Постанова від 13.01.1995 р. № 18 «Про
визначення органів управління майном
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР»,
якими були визначені підприємства,
установи, організації та їх майно, що
переходять у відання органів
державного управління України, але, як
вбачається із змісту вказаних Постанов
(додатків до них) в них не вказано
Всесоюзну центральну раду професійних
спілок, Укрпрофраду чи їх майно.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
власність" (діяв на момент укладання
Договору купівлю продажу) право
власності - це врегульовані законом
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження майном.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про
власність" власник на свій розсуд
володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.
Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, що не суперечать
закону. Він може використовувати майно
для здійснення господарської та іншої,
не забороненої законом, діяльності,
зокрема, передавати його безоплатно
або за плату у володіння і користування
іншим особам.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності" профспілки, їх об'єднання
можуть мати у власності кошти та інше
майно, необхідне для здійснення їх
статутної діяльності. Право власності
профспілок, їх об'єднань виникає на
підставі в т.ч. передачі їм у власність
коштів та іншого майна засновниками,
членами профспілки, органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

В силу зобов'язання одна особа (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, як-от:
передати майно, виконати роботу,
сплатити гроші та інше або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
договору або інших підстав, зазначених
у статті 4 цього Кодексу (ст. 151
Цивільного кодексу УРСР). Зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
в установлений строк відповідно до
вказівок закону, акту планування,
договору, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться (ст. 161 Цивільного
кодексу УРСР).

За договором купівлі-продажу
продавець зобов'язується передати
майно у власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст. 224 Цивільного кодексу УРСР).

За приписами ст. 225 Цивільного
кодексу УРСР право продажу майна, крім
випадків примусового продажу, належить
власникові. Якщо продавець майна не є
його власником, покупець набуває права
власності лише в тих випадках, коли
згідно з статтею 145 цього Кодексу
власник не вправі витребувати від
нього майно.

Як вище встановлено судом, саме у
власності Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" знаходились
спірні об'єкти незавершеного
будівництва, які були передані
підрядником СМТ "Чорноморкурортбуд"
Одеському відділу ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця". У зв'язку з
ліквідацією Одеського відділення ЗАТ
"Укрпрофздравниця", майнові права
перейшли до Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздровниця", яке, в свою чергу
уклало з ТОВ "Укрбудінвест" договір
купівлі-продажу № 51131177/2003/14 від 12.03.2003р.,
відповідно до умов якого відповідач-1
зобов'язався передати у власність ТОВ
«Укрбудінвест» незавершене
будівництво комплексу пансіонатів на
курорті Кароліно-Бугаз, що знаходиться
за адресою: Україна, Одеська обл.,
Білгород-Дністровський р-н, смт. Затока,
а Покупець зобов'язався прийняти майно
і сплатити за нього ціну відповідно до
умов, що визначені в цьому договорі, а
саме - суму в розмірі 1920000 гривень, у
тому числі ПДВ - 320000 гривень. Сторонами
умови договору виконані у повному
обсязі, відповідно до акту
приймання-передачі незавершеного
будівництвом комплексу пансіонатів на
курорті "Кароліно-Бугаз" від 17.04.2003р.

Відповідно до ст. 48 Цивільного
кодексу УРСР недійсною є та угода, що не
відповідає вимогам закону, в тому числі
ущемляє особисті або майнові права
неповнолітніх дітей. По недійсній
угоді кожна з сторін зобов'язана
повернути другій стороні все одержане
за угодою, а при неможливості повернути
одержане в натурі - відшкодувати його
вартість у грошах, якщо інші наслідки
недійсності угоди не передбачені
законом.

З огляду на те, що господарським судом
встановлено, що договір
купівлі-продажу №51131177/2003/14 від 12.03.2003р.
вчинено у письмовій формі, підписано
уповноваженими особами, договір не
суперечить положенням законодавства
України, чинного на момент укладання
Договору, умови договору виконані
сторонами у повному обсязі та ін. Тобто
підстав для визнання даного договору
недійсним у суду відсутні.

Враховуючи викладене, аналізуючи всі
обставини справи та дослідивши
матеріали даної справи, господарський
суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог
Прокуратури, а тому позовні вимоги
Прокуратури не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Суд вважає безпідставним посилання
Прокуратури на приписи Постанови Ради
міністрів Української РСР від 23.04.1960р.
№ 606 „Про передачу профспілкам
санаторіїв і будинків відпочинку
Міністерства охорони здоров'я УРСР" з
огляду на те, що: згідно з п. 1 цієї
Постанови та додатків до цієї
Постанови за № 1, 2,3 не вбачається, що на
Міністерство охорони здоров'я УРСР був
покладений обов'язок передати до 01
травня 1960 року Українській
республіканській Раді профспілок
такий об'єкт, як незавершений
будівництвом комплекс пансіонатів на
курорті Кароліно-Бугаз, що доводиться
відсутністю у переліку об'єктів, які
повинні бути передані Українській
республіканській Раді профспілок
незавершеного будівництвом комплексу
пансіонатів на курорті Кароліно-Бугаз.

Також суд зауважує, що згідно п. п. 5, 14
цієї Постанови фінансування нового
будівництва, реконструкції і
благоустрою санаторіїв і будинків
відпочинку за рахунок коштів
державного соціального страхування
було можливе тільки у період з 1961 рік по
1965 рік, що з урахуванням технічного
завдання на провадження
інженерно-геологічних досліджень від
21.10.1976 р. щодо комплексу пансіонатів на
4000 місць в Кароліно-Бугаз, розробленого
на його основі в 1979 році проекту
комплексу пансіонатів відпочинку на 4000
місць в Кароліно-Бугаз, факт
розроблення якого в 1979 році доводиться
звітом Українського зонального
науково-дослідного і проектного
інституту по цивільному будівництву
від 24.10.2007 р., зокрема його абзацом 1-им
на сторінці 7-ій, і висновком Одеської
державної академії будівництва і
архітектури від 07.07.2008 р., зокрема його
абзацом 1-им на сторінці 2-ій, виконаними
з метою реконструкції пансіонатів за
замовленням ТОВ «УКРБУДІНВЕСТ»,
висновку судового експерта за
результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи від
05.02.2014 р. № 0741, яким встановлено, що
будівництво комплексу пансіонатів на
курорті Кароліно-Бугаз, за адресою:
Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, смт Затока,
бульвар Золотий берег, 33, розпочато з
травня 1979 року, засвідчує неможливість
фінансування будівництва комплексу
пансіонатів на курорті Кароліно-Бугаз
за рахунок коштів державного
соціального страхування в 1979 році.

Також Фондом державного майна України
в ході розгляду справи не надані будь
які докази щодо будівництва об'єктів у
складі спірного майна за державні
кошти.

Згідно положень ст. ст. 34, 35 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Письмовими доказами є
документи i матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
докази в сукупності, законодавство, що
регулює спірні правовідносини, суд
вважає, що позовні вимоги
Білгород-Дністровському міжрайонному
прокурору Одеської області в інтересах
держави в особі, якою є Фонд державного
майна України є необґрунтованими, не
відповідають фактичним обставинам
справи та вимогам чинного
законодавства, тому не підлягають
задоволенню господарським судом.

Керуючись ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити Білгород-Дністровському
міжрайонному прокурору Одеської
області в інтересах держави в особі,
якою є Фонд державного майна України у
задоволенні позову.

Рішення господарського суду
набирає законної сили в порядку ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України і може бути оскаржено у
встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 26 травня 2014
року.

Головуючий суддя
Власова С.Г.

суддя
Никифорчук
М.І.

суддя
Цісельський
О.В.

.