КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 910/23473/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Білак Я.Ю.

Рудь А.В.

від відповідача: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «Геос»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013р.

у справі №910/23473/13 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Геос»

до Публічного акціонерного товариства
«Трест Київпідземшляхбуд-2»

про визнання частково недійсним
договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Геос» звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
«Трест Київпідземшляхбуд-2» про
визнання недійсним п. 5.2.1. Договору №53
на будівництво житлового будинку №7 у
2-му мікрорайоні житлового масиву
«Позняки» у Дарницькому районі м. Києва
від 15.12.2010р.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013р. у задоволенні
позовних вимоги відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Геос» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вказане рішення повністю та
прийняте нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт зазначає про те, що пункт 5.2.1.
Договору, згідно якого пеня визначена у
розмірі подвійної облікової ставки від
орієнтовної суми, суперечить вимогам ч.
4 ст. 231 Господарського кодексу України
та ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України, оскільки дані норми, що
передбачають сутність та порядок
визначення штрафних санкцій, не
встановлюють можливості нарахування
пені у відсотках від орієнтовної суми.

Відповідач - Публічне акціонерне
товариство «Трест
Київпідземшляхбуд-2», надало
апеляційному суду письмовий відзив на
позов, згідно з яким просить залишити
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013р. без змін, а апеляційну
скаргу ТОВ «Будівельна компанія «Геос»
без задоволення.

На думку відповідача положення п. 5.2.1.
Договору, вимоги щодо визнання
недійсним якого заявлені позивачем, у
повній мірі кореспондуються з нормами
ст. 230, ч. 4, ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України та Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань».

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.01.2014р. було
прийнято до провадження апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Геос» та призначено розгляд справи на
17.03.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.03.2014р.
розгляд справи було відкладено
відповідно до ст. 77 ГПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
представника позивача та клопотанням
позивача про відкладення розгляду
справи, з огляду на неможливість
з'явитися у судове засідання.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014р.
продовжено строк розгляду апеляційної
скарги ТОВ «Будівельна компанія
«Геос».

12.05.2014р. представник відповідача в
судове засідання не з'явився та подав
клопотання про відкладення розгляду
справи, яке мотивовано тим, що наказом
№13-к від 03.03.2014р. в ПАТ «Трест
Київпідземшляхбуд-2» встановлено
чотиригодинний робочий день та
чотирьохденний робочий тиждень.

Дане клопотання було відхилене судовою
колегією, з огляду на обмеження,
встановлені ст. 102 ГПК України, для
розгляду апеляційних скарг на рішення
місцевих господарських судів, а також
враховуючи те, що матеріали справи
місять всі необхідні докази та
документи, необхідні для правильного
вирішення спору.

Справа слухалась з оголошеною в
судових засіданнях 26.03.2014р., 31.03.2014р.,
07.04.20914р., 14.04.2014р. перервою на підставі
ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Правовідносини між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «Геос» та
Публічним акціонерним товариством
«Трест Київпідземшляхбуд-2» виникли на
підставі Договору №53 на будівництво
житлового будинку №7 у 2-му мікрорайоні
житлового масиву «Позняки» у
Дарницькому районі м. Києва від 15.12.2010р.

В статті 1 цього Договору зазначено, що
сторони домовились здійснити
будівництво об'єкта: «Житловий будинок
№7 секція №4 з 2-го по 22-1 поверх, секція
№5 з 11-го по 24-й поверх, секція №6 з 13-го
по 24-й поверх у 2-му мікрорайоні
житлового масиву «Позняки» у
Дарницькому районі м. Києва». Головний
підрядник (позивач у справі) виконує
роботи по будівництву об'єкта з
будівництвом інженерних мереж в межах
будівельного майданчика, благоустроєм,
озелененням території, зовнішнім
освітленням, виконанням
пусконалагоджувальних робіт у
відповідно із затвердженої
проектно-кошторисної документацією і
технічною характеристикою об'єкта.
Початок робіт - по секції №4 - з 25 січня
2011р., закінчення - липень 2012р., заселення
- вересень 2010р.; по секціям: №5, №6 -
початок робіт - лютий 2011р., закінчення -
липень 2012р., заселення - вересень 2010р.
Джерело фінансування будівництва
об'єкту - залучені кошти фізичних та
юридичних осіб.

У відповідності до п. 2.1. Договору
вартість будівництва є договірною
ціною зазначеного об'єкта, яка
визначається відповідно до норм ДБН
Д.1.1.-1-2000, з урахуванням фактично
виконаних обсягів робіт і вартості
матеріалів і обладнання, узгоджених з
замовником. Договірна ціна визначена:
без оздоблення квартир, без вартості
обладнання, з урахуванням оздоблення й
встановлення сантехфаянсу, ванн та
електроплит у службових квартирах і
квартирах, які передаються Головному
управлінню житлового забезпечення
КМДА, оздоблення місць загального
користування, інженерних мереж,
благоустрою, озеленення території,
зовнішнього освітлення в межах
будівництва, пусконалагоджувальних
робіт і на день укладання Договору
орієнтовно складає 73 695 416,67 грн., крім
того ПДВ 20% - 14 739 083,33 грн., разом з ПДВ - 88
434 500,00 грн.

Відповідно до п. 2.2. та п. 2.3. Договору
договірна ціна є динамічною. Договірна
ціна може переглядатись в разі зміни
нормативних законодавчих актів, зміни
проектно-кошторисної документації та у
випадку збільшення вартості
матеріально-технічних ресурсів. Зміна
ціни допускається в разі надання
генпідрядником (відповідачем у справі)
в письмовій формі додаткових обсягів
робіт, не передбачених проектом. Зміна
договірної ціни або термінів виконання
робіт оформлюються додатковою угодою,
підписаною сторонами. За завданням
генпідрядника (відповідача у справі)
головний підрядник (позивач у справі)
виконує поліпшені оздоблювальні та
інші спеціальні роботи. При цьому
договірна ціна коригується додатковою
угодою.

Підпунктом 5.2.1. пункту 5.2. Договору
сторони встановили, що за несвоєчасне
введення об'єкта в експлуатацію з вини
головного підрядника (позивача у
справі), головний підрядник сплачує
генпідряднику (відповідачеві у справі)
пеню у розмірі 0,1% вартості
будівельно-монтажних робіт за цим
Договором за кожен день прострочення,
починаючи з дня наступного за датою
закінчення робіт, передбаченою п. 1.3.
цього Договору, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про визнання недійсним п. 5.2.1.
Договору з підстав невідповідності
його вимогам ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України та ч.ч. 2, 3 ст. 549
Цивільного кодексу України.

Так, як вбачається, сторонами у
Договорі передбачена відповідальність
позивача при несвоєчасному введенні
об'єкта в експлуатацію у вигляді пені,
розмір якої визначається у
відсотковому відношенні до вартості
будівельно-монтажних робіт за цим
Договором за кожен день прострочення,
але не більше подвійної облікової
ставки НБУ.

При цьому, згідно з п. 2.1. Договору
вартість будівельно-монтажних робіт
визначена як орієнтовна в розмірі 88 434
500,00 грн.

У відповідності до ч. 4 ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлений
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, положенням ч. 4 ст. 231
Господарського кодексу України
передбачена можливість, зокрема,
визначити в договорі розмір санкції у
відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання.

При цьому, сутність встановленого
сторонами в договорі розміру санкції у
відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання передбачає наявність
чітко визначеної в Договорі суми
зобов'язання, по відношенню до якої
буде вираховуватись сума санкції,
оскільки неможливим є застування до
порушника зобов'язання не чітко
визначених, тобто приблизних розмірів,
а, відповідно, і сум штрафних санкцій.

Так як, підпунктом 5.2.1. п. 5.2. Договору
передбачено визначення розміру пені у
відсотковому відношенні від
орієнтовної суми зобов'язання, то,
очевидно, що даний підпункт не
відповідає ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актами цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Крім наведеного, застосований у
підпункті 5.2.1. пункту 5.2. Договору
механізм визначення і обчислення
штрафних санкцій у будівельному
підряді може призвести до порушення
принципу пропорційності застосування
санкцій до об"єму та характеру
порушення. Так, обраховуючи санкції від
об"єму будівництва (вартості
матеріалів і робіт) і стягнення значної
суми штрафу у порівнянні до вартості
робіт (витрати на трудові ресурси,
страхові платежі, податкові платежі
тощо) порушує загальні засади
цивільного законодавства щодо
справедливості та розумності (ст. 3
Цивільного кодексу України).

За таких обставин, враховуючи те, що
підпункт 5.2.1. п. 5.2. Договору №53 на
будівництво житлового будинку №7 2-му
мікрорайоні житлового масиву
«Позняки» у Дарницькому районі м. Києва
від 15.12.2010р. суперечить, як встановлено
апеляційним господарським судом вище,
ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу
України, ст. 3 Цивільного кодексу
України на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203
Цивільного кодексу України він має
бути визнаний недійсним.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «Геос»
задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013р. у справі №910/23473/13
скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Геос» задовольнити.

4. Визнати недійсним підпункт 5.2.1.
пункту 5.2. Договору №53 на будівництво
житлового будинку №7 у 2-му мікрорайоні
житлового масиву «Позняки» у
Дарницькому районі м. Києва від 15.12.2010р.,
укладеному між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Геос» та Публічним акціонерним
товариством «Трест
Київпідземшляхбуд-2».

5. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»
(02105, м. Київ, вул. Тампере, 13-Б, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Геос» (78256, Івано-Франківська обл.,
Коломийський район, село Підгайчики,
вул. Соборна, 15) 1 147,00 (одна тисяча сто
сорок сім грн. 00 коп.) судового збору за
розгляд справи в Господарському суді
міста Києва; 573,50 (п'ятсот сімдесят три
грн. 50 коп.) грн. судового збору за
розгляд справи в Київському
апеляційному господарському суді.

6. Видачу наказів доручити
Господарському суду міста Києва.

7. Справу №910/23473/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця