КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р. Справа№ 910/13067/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання
Вага В.В.

за участю представників

від позивача: Шевченко Ю.В.,

від відповідача: Мазур І.О.,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бобринецький завод
продтоварів" на рішення Господарського
суду міста Києва від 10.02.2014р. у справі
№910/13067/13 (головуючий суддя Картавцева
Ю.В., судді Лиськов М.О., Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бобринецький завод
продтоварів"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення
Антимонопольного комітету України від
04.04.2013р. № 6-р/тк

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовом до Відповідача
про визнання недійсним та скасування
рішення Антимонопольного комітету
України про припинення порушення
законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції та
накладення штрафу №6-р/тк від 04.04.2013 р.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 10.02.14р. в задоволенні позову
відмовлено. Рішення суду мотивоване
тим, що Позивачем пропущений
встановлений ст.60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" строк
для оскарження рішення органів
Антимонопольного комітету України,
який неможливо відновити.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 10.02.14р. та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом всупереч поданому клопотанню про
відкладення розгляду справи було
проведено судове засідання та винесено
рішення без участі представника
позивача; судом не з'ясовано обставин
справи, а саме, що Позивач є лише
виробником продукції на замовлення
товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна-Рибсервіс»
та не залучено останнього в якості
третьої особи до участі у справі; судом
не вірно застосовано норми ст.60 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» та Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.03.14р.
апеляційну скаргу Позивача прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 15.04.14р.

15.04.14р. Відповідач подав відзив на
апеляційну скаргу, в якому просив
залишити рішення господарського суду
м. Києва без змін, а скаргу без
задоволення.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
15.04.14р. справу передано на розгляд
колегії суддів у складі Власов Ю.Л.
(головуючий), Гончаров С.А., Станік С.Р.

В судовому засіданні 15.04.14р. відповідно
до ст.77 Господарського процесуального
кодексу України оголошувалась перерва
до 20.05.14р.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та зібрані у ній докази, суд
встановив:

04.04.13р. Відповідачем прийнято рішення
№6-р/тк, яким визнано дії Позивача, які
полягають у використанні в назві
продукту позначення "Тунець",
розміщеного на лицьовій та зворотній
поверхні упаковки зазначеного
продукту (в той час, як риба тунець в
продукті відсутня) та поширенні у такий
спосіб неправдивої інформації про
споживчі властивості продукту,
порушенням, передбаченим статтею 15-1
Закону України "Про захист від
недобросовісної конкуренції", у
вигляді поширення інформації, що
вводить в оману, шляхом повідомлення
невизначеному колу осіб неправдивих
відомостей внаслідок обраного способу
їх викладення, які можуть вплинути на
наміри цих осіб щодо придбання товарів
цього суб'єкта господарювання.

Відповідно до п.2 резолютивної частини
рішення Відповідача накладено на
Позивача штраф у розмірі 200000,00 грн. та
зобов'язано Позивача припинити
поширення інформації, визнаної
рішенням Відповідача №6-р/тк від 04.04.13р.
такою, що вводить в оману споживачів.

Копія рішення була надіслана
Відповідачем Позивачу листом від
19.04.13р. №127-29/06-4040 "Про надсилання
рішення", яку Позивач отримав 29.04.13р.

Як встановлено місцевим судом та
підтверджується матеріалами справи, не
погоджуючись з рішенням Відповідача,
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з вимогою про визнання
недійсним рішення та скасування
рішення як такого, що не містить
правового обґрунтування та винесеного
із порушенням норм чинного
законодавства України. Позовна заява
про визнання недійсним та скасування
рішення Відповідача №6-р/тк від 04.04.13р.
була подана Позивачем до суду в червні
2013р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.06.13р. у справі №910/11978/13
позовна заява Позивача та додані до неї
документи були повернуті Позивачу без
розгляду на підставі п.1 та 3 ч.1 ст.63
Господарського процесуального кодексу
України.

Після виправлення недоліків, Позивач
повторно звернувся до суду з позовною
заявою вих. №б/н про визнання недійсним
та скасування рішення Відповідача
№6-р/тк від 04.04.13р., надіславши 06.07.13р.
зазначену позовну заяву, яка була
отримана судом 09.07.13р.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
апеляційна скарга Позивача не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено. Рішення
Антимонопольного комітету України,
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України та
державного уповноваженого
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарського суду
міста Києва.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
конкурентного законодавства» від
26.12.11р. №15 у застосуванні згаданого
припису частини першої статті 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", а також частини другої
статті 47 цього Закону господарським
судам слід враховувати таке. За цими
приписами передбачені ними строки
оскарження рішень органу
Антимонопольного комітету України не
може бути відновлено. Таким чином,
зазначені строки є присічними.
Встановлена Цивільним кодексом
України позовна давність до
відповідних правовідносин не
застосовується, так само як і в
оскарженні розпоряджень
Антимонопольного комітету України та
його органів. Аналогічним чином
вирішується й питання щодо строків
оскарження рішень органів
Антимонопольного комітету України,
прийнятих у справах про недобросовісну
конкуренцію. Закінчення присічного
строку, незалежно від причин його
пропуску заінтересованою особою, є
підставою для відмови в позові про
визнання недійсним рішення
(розпорядження) Антимонопольного
комітету України та його органів.

Відповідно до ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо, в тому
числі позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано, у позовній заяві не вказано
обставин, на яких ґрунтується позовна
вимога, доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини,
обґрунтований розрахунок стягуваної
чи оспорюваної суми. Повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущенного
порушення.

З наведених норм права та встановлених
обставин вбачається, що 04.04.13р.
Відповідачем прийнято рішення №6-р/тк,
яким визнано дії Позивача щодо
використання в назві продукту
позначення "Тунець" порушенням,
накладено на Позивача штраф у розмірі
200000,00 грн. та зобов'язано Позивача
припинити поширення інформації,
визнаної рішенням Відповідача №6-р/тк
від 04.04.13р. такою, що вводить в оману
споживачів. Копія рішення була
отримана Позивачем 29.04.13р. Місцевий суд
вірно зазначив, що відповідно до ст.60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" спірне рішення повинно
бути оскаржене Позивачем до 29.06.13р.
включно, а оскільки 29.06.13р. вихідний
день (суббота), то останнім днем
оскарження спірного рішення був 01.07.13р.

В червні 2013р. Позивач звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою, в якій просив визнати
недійсним рішення та скасувати рішення
як таке, що не містить правового
обґрунтування та винесеного із
порушенням норм чинного законодавства
України. Ухвалою господарського суду
міста Києва від 21.06.13р. у справі №910/11978/13
позовна заява Позивача та додані до неї
документи були повернуті Позивачу без
розгляду на підставі п.1 та 3 ч.1 ст.63
Господарського процесуального кодексу
України. Зазначена ухвала Позивачем у
справі не оскаржувалась.

Після виправлення недоліків Позивач
повторно звернувся до суду з позовною
заявою про визнання недійсним та
скасування рішення Відповідача №6-р/тк
від 04.04.13р., надіславши 06.07.13р. зазначену
позовну заяву до Господарського суду
міста Києва. Позовна заява була
прийнята до провадження господарським
судом міста Києва.

Таким чином, апеляційний суд
погоджується з висновком місцевого
суду, що позовна заява подана позивачем
до суду з пропуском встановленого ч.1
ст.60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" двомісячного
строку для оскарження рішення органу
Відповідача. Оскільки Позивач
пропустив двомісячний строк для
оскарження рішення Відповідача від
04.04.13 р. № 6-р/тк, а пропущений строк не
може бути відновлено, він є
присікальним, то у задоволенні
заявлених позовних вимог слід
відмовити. При цьому, апеляційний суд
зазначає, що позовна заява вважається
поданою в день первісного звернення до
господарського суду у разі скасування
ухвали про повернення цієї позовної
заяви Позивачу, в іншому разі повторно
подана до господарського суду позовна
заява вважається судом поданою саме у
день повторного звернення з позовом до
господарського суду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, Позивач також зазначає, що суд
першої інстанції порушив процесуальні
права Позивача, оскільки розглянув
справу та прийняв оскаржуване рішення
за відсутності представників Позивача.

Судова колегія не приймає доводи
Позивача виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.28 Господарського
процесуального кодексу України
представниками сторін у справі можуть
бути як керівники підприємств та
організацій так і інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, тобто коло осіб, які
можуть здійснювати представництво в
суді, чинним законодавством не
обмежується.

Згідно з ст.77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст.69 цього
кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. Такою
обставиною, зокрема є нез'явлення в
засідання представників сторін, інших
учасників судового процесу.

Відповідно до п.3.9.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.11р. №18 особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої ст.64 та ст.87
Господарського процесуального кодексу
України. За змістом зазначеної ст.64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою, і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Згідно з п.3.9.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи
щодо відкладення розгляду справи у
зв'язку з відсутністю його
представника (з причин, пов'язаних з
відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т. п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
ч.1-5 ст.28 Господарського процесуального
кодексу України, з числа як своїх
працівників, так і осіб, не пов'язаних з
ним трудовими відносинами.
Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (ст.32-34
Господарського процесуального кодексу
України), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Згідно з ч.3 п.3.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» неявка у судове
засідання сторін або однієї з сторін,
за умови, що їх належним чином
повідомлено про час і місце цього
засідання, не перешкоджає такому
переходові до розгляду позовних вимог,
якщо у господарського суду відсутні
підстави для відкладення розгляду
справи, передбачені ч.1 ст.77
Господарського процесуального кодексу
України.

З наведених норм та правоположень
вбачається, що у разі нез'явлення у
судове засідання представника сторони
суд може відкласти розгляд справи у
разі неможливості вирішення спору. Як
вбачається з матеріалів справи
місцевим судом розгляд справи
відкладався, про що Позивача було
повідомлено завчасно, належним чином
та 10.02.14р. було призначено наступне
судове засідання, на яке Позивач не
з'явився, при цьому в цей же день подав
до суду клопотання про чергове
відкладення розгляду справи, яке було
місцевим судом правомірно відхилено.

З врахуванням вищезазначеного, суд
дійшов висновку про правомірність
розгляду справи судом першої інстанції
за наявними матеріалами та за
відсутності представника Позивача,
який був належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи.

Доводи Позивача в апеляційній скарзі
про не з'ясування місцевим судом
обставин справи, що Позивач є лише
виробником продукції на замовлення ТОВ
«Україна-Рибсервіс» апеляційним судом
не приймаються до уваги, оскільки
місцевий суд, відмовляючи у позові, не
вирішував по суті даний спір з
заявлених Позивачем у позові підстав, а
відмовив у позові з формальних підстав
пропущення Позивачем встановленого
законом двохмісячного строку на
оскарження рішення Відповідача.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції згідно з ст.104 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бобринецький завод продтоварів" на
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014р. у справі №910/13067/13
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014р. у справі №910/13067/13
залишити без змін.

Повний текст постанови складено
29.05.2014р.

Головуючий суддя
Ю.Л. Власов

Судді
С.А. Гончаров

С.Р. Станік