донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

03.06.2014 справа №913/1613/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого Москальової І.В.

Суддів Будко Н.В., Діброви Г.І.

При секретарі Демура О.А.

За участю представників сторін:

від позивача: не з"явились

від відповідача: не з"явились

від ВДВС: не з"явились

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України, м. Київ

на ухвалу господарського суду
Луганської області від 24.03.2014 р. по
справі № 913/1613/13 (суддя Фонова О.С.)

за скаргою Публічного акціонерного
товариства «Лисичанський склозавод
«Пролетарій», м.Лисичанськ, Луганська
область

на дії Відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Лисичанський
склозавод "Пролетарій", м.
Лисичанськ Луганської області

про стягнення 163738663 грн. 97 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Лисичанський склозавод «Пролетарій»,
м.Лисичанськ, Луганська область
звернулось до господарського суду
Луганської області зі скаргою на дії
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
якою просить (з урахуванням заяви №8/13
від 24.03.2014 про уточнення скарги):

- визнати дії ВПВР ДВС України щодо не
направлення у передбачений законом
строк постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження №41367292 від 30.12.2013 на
адресу ПAT «Лисичанський склозавод
«Пролетарій» неправомірними;

- визнати нечинною постанову старшого
державного виконавця ВПВР ДВС України
Кеди М.В. від 30.12.2013 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження №41367292;

- скасувати постанову старшого
державного виконавця ВПВР ДВС України
Кеди М.В. від 30.12.2013 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження №41367292;

- зняти арешт з майна ПАТ «Лисичанський
склозавод «Пролетарій», який накладено
згідно постанови старшого державного
виконавця ВПВР ДВС України Кеди М.В. від
30.12.2013 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
№41367292.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 24.03.2014 р. по
справі № 913/1613/13 (суддя Фонова О.С.)
скаргу ПАТ «Лисичанський склозавод
«Пролетарій» на дії Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
задоволено частково. Визнано
незаконними дії Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України щодо не направлення у
передбачений законом строк постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження №41367292 від
30.12.2013 на адресу ПAT «Лисичанський
склозавод «Пролетарій». Визнано
нечинною постанову старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кеди М.В. від 30.12.2013 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження №41367292.

Державна виконавча служба України з
ухвалою господарського суду не
погодилась та подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду від 24.03.2014 р. та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні скарги ПАТ
«Лисичанський склозавод «Пролетарій»
відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що при
розгляді даної скарги судом були
порушені норми матеріального та
процесуального права. Доводи суду
стосовно взяття до уваги в якості
доказу поштового конверту з
календарним штемпелем, як
підтвердження несвоєчасного
направлення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження є безпідставними,
оскільки Законом України «Про
виконавче провадження» та Порядку
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5
чітко визначено процедуру направлення
кореспонденції відділу, а оспорювана
постанова згідно журналу вихідної
кореспонденції надіслано адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією. Скаржник посилається
на п.2.10, п.2.12 Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби та ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження».
Крім того, скаржник посилається на ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження» та вважає, що прийняте
рішення суду про зняття арешту з майна
боржника суперечить чинному
законодавству та підлягає скасуванню,
оскільки повинен був обґрунтувати його
з посиланням на норми чинного
законодавства.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 11.07.2013 р. по
справі №913/1613/13, позов задоволено
частково.

Стягнуто з ПАТ "Лисичанський склозавод
"Пролетарій" на користь ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" основний борг у
сумі 142106785,61 грн., пені в сумі 879704,99
грн., штрафу в сумі 994747,5 грн., 3%
річних у сумі 2388995,48 грн. та інфляційних
нарахувань у сумі 498358,00 грн., судовий
збір у сумі 68820,00 грн.

Відстрочено виконання рішення
господарського суду Луганської
області від 11.07.2013р. у справі №913/1613/13
строком на 60 календарних місяців з дати
набрання рішенням законної сили.

На виконання зазначеного рішення суду
стягувачу був виданий наказ №913/1613/13
від 23.09.2013 р.

30.12.2013 року Відділом примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України відкрито виконавче
провадження № 41367292 з виконання наказу
господарського суду Луганської
області № 913/1613/13 від 23.09.2013 р.

03.01.2014 року скаржником було отримано
постанову ВПВР ДВС України про
відкриття виконавчого провадження, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

30.12.2013 року державними виконавцем
прийнято постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, яка отримана
боржником 15.01.2014, що підтверджується
поштовим конвертом з календарним
штемпелем дати відправлення 11.01.2014 р. та
номером супровідного листа на конверті
13-0-34-6278/5-826/4.

Згідно відомостей ВПВР ДВС України
14.01.2014 р. на адресу ВПВР ДВС України
надійшла заява боржника стосовно
зупинення виконавчого провадження
№41367292. (а.с. 17 т.2).

15.01.2014 року заява скаржника була
передана на розгляд старшому
державному виконавцю ВПВР ДВС України
Кеда М.В.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно з частиною 4 статті 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
копії постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим
фінансовим установам або органам,
зазначеним у частині другій цієї
статті. Постанова державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Матеріали справи свідчать, що органом
виконання рішення було порушено
приписи вказаної норми та надіслано
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
№ 41367292 від 30.12.2013 р. тільки 11.01.2014 р., про
що свідчить календарний штемпель на
поштовому конверті, в якому надіслана
вказана постанова.

Також, в матеріалах справи міститься
копія витягу з журналу вихідної
кореспонденції, де зазначено, що
поштове відправлення за №13-0-34-6278/5-826/4
було зареєстроване як вихідна 31.12.2013 р.

Проте, згідно відтиску календарного
штемпеля на конверті, в якому надійшов
до скаржника супровідний лист з
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
№ 41367292 від 30.12.2013 р., вбачається що
поштове відправлення №13-0-34-6278/5-826/4 було
відправлено саме 11.01.2014 р.

Враховуючи наведене, господарський суд
вірно дійшов висновку, що дії
держвиконавця щодо невчасного
направлення вказаної постанови
суперечать приписам Закону України
«Про виконавче провадження» та
підлягають визнанню їх незаконними з
врахуванням також надання за судовим
рішенням у цій справі відстрочення
виконання судового рішення на 60
календарних місяців з огляду на
наступне.

Згідно частини 2 пункту 1 статті 22
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчі документи
можуть бути пред'явлені до виконання в
такі строки виконання судових рішень -
з наступного дня після набрання
рішенням законної сили чи закінчення
строку, встановленого у разі
відстрочки чи розстрочки виконання
рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ, виданий на
підставі рішення, яким надано
відстрочку виконання, приймається
державним виконавцем до виконання
після закінчення строку відстрочки в
межах строку, встановленого для його
пред'явлення.

Згідно п.5 ч.1 статті 26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі якщо не
закінчилася відстрочка виконання
рішення, надана судом, яким
постановлено рішення.

За приписами ч.5 ст.12 Закону України
«Про виконавче провадження» сторони
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця, зокрема про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання.

Матеріали справи не містять
повідомлення стягувачем державного
виконавця відповідно до вимог ч. 5
статті12 Закону України «Про виконавче
провадження» про надання
безпосередньо судовим рішенням, на
підставі якого видано наказ,
відстрочки виконання судового рішення
строком на 60 місяців. Рішення суду
набуло законної сили і тому судове
рішення, за яким надано відстрочку на
дату видачі наказу, підлягає
примусовому виконанню згідно ч.2 ст.22
Закону України «Про виконавче
провадження» з наступного дня після
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки виконання рішення, а
відкрите виконавче провадження
підлягає обов»язковому зупиненню
згідно п.13 ч.1 ст.37 Закону України «Про
виконавче провадження», у зв»язку з
чим не приймаються до уваги посилання
стягувача в апеляційний скарзі на те,
що застосований держвиконавцем арешт
майна у січні 2014 року направлений на
реальне виконання судового рішення,
яке згідно вимог Закону України «Про
виконавче провадження», підлягає
примусовому виконанню через 60 місяців.

Враховуючи те, що постанова про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження №41367292 від 30.12.2013 р.
була винесена без надання боржнику
можливості для добровільного
виконання судового рішення та без
врахування відомостей щодо
відстрочення виконання рішення,
господарський суд вірно визнав
недійсною постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження №41367292 від 30.12.2013 р.,
оскільки ВПВР ДВС України було
порушено приписи вищевказаних статей
та по суті не надано строку для
оскарження і надання інформації щодо
наявності відстрочення виконання
рішення.

Доводи скаржника про порушення і
неправильне застосування
господарським судом норм
законодавства при прийнятті
оскаржуваного рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування законного та
обґрунтованого судового акту колегія
суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Луганської
області від 24.03.2014 р. по справі № 913/1613/13
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Державної виконавчої служби України, м.
Київ без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
через Донецький апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Головуючий
І.В. Москальова

Судді
Н.В. Будко

Г.І.Діброва

Надруковано 6 примір

2- сторонам по справі

1 - ДВС

1 - у справу,

1 - господарському суду

1-апеляц. господ. Суду