Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" квітня 2014 р.
Справа № 906/247/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гвоздяк С.М. - довіреність
від 14.04.14р.;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІГІС" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства
"Новоград-Волинський м'ясокомбінат"
(м.Новоград-Волинський, Житомирська
область)

про стягнення 63165,66 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 63165,66 грн.
заборгованості, з яких: 56983,49 грн. -
основний борг, 5043,86 грн. - пеня, 1138,31 грн. -
3% річних.

Представник позивача в судовому
засіданні заявив усне клопотання про
відмову від позову в частині стягнення
пені та річних, а просив стягнути лише
суму основного боргу.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, відзиву на позов
не подав, хоч про час та місце розгляду
справи був повідомлений вчасно та
належним чином, на підтвердження чого в
матеріалах справи міститься
повідомлення про вручення адресату
поштового відправлення 27.03.14р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача своєчасно та
належним чином про час і місце розгляду
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги те,
що неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
04.02.13р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІГІС»
(продавець/позивач) та Публічним
акціонерним товариством
«Новоград-Волинський м'ясокомбінат»
(покупець/відповідач) було укладено
договір купівлі-продажу №ДП 03-00-02-13 (а.с.
14-16), відповідно до якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця товар, а покупець
зобов'язується прийняти цей товар та
своєчасно здійснити його оплату на
умовах даного договору (п.п. 1.1.
договору).

Предметом постачання є товар, який
зазначається в письмових заявках
покупця, які додаються до даного
договору (п.п. 1.2. договору).

Відповідно до п.п. 2.2. договору
кількість кожної окремої партії товару
встановлюється згідно письмових
заявок покупця. Загальна кількість
товару за договором встановлюється
шляхом складання кількості товару,
відвантаженого покупцю згідно
накладних.

Згідно п.п. 3.1. договору ціна за одиницю
товару є договірною і відображається в
накладних, які є невід'ємною частиною
договору. Ціну договору складає
сумарна вартість товару,
відвантаженого згідно накладних.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що
загальна вартість кожної окремої
партії товару відображається в
накладній і рахунках на оплату.

Також сторонами було погоджено в п. 4
договору порядок розрахунків, зокрема:

п.п. 4.1. - розрахунки за даним договором
проводяться в безготівковому порядку
шляхом перерахування покупцем
грошових коштів на поточний рахунок
продавця;

п.п. 4.2. - оплата товару покупцем
здійснюється шляхом перерахування
грошей на поточний рахунок продавця
протягом 30 банківських днів з моменту
поставки товару (отримання товару
покупцем);

п.п. 4.4. договору датою одержання товару
вважається дата, зазначена в накладній.

Відповідно до п.п. 7.1. договору останній
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до 2014 року
включно, за умови повного виконання
сторонами своїх зобов'язань,
передбачених даним договором.

На виконання умов договору позивач
передав відповідачеві товар на
загальну суму 56983,66 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, копії яких долучені до
матеріалів справи (а.с. 17-29) та виставив
до оплати рахунки (а.с. 30-42).

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати переданого товару не виконав, у
зв'язку з чим виникла заборгованість
перед позивачем в сумі 56983,66 грн. та
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст. 173 ГК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК
України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК
України).

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст. 193
ГК України, згідно якої об'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд приходить до
висновку про задоволення позову в
частині стягнення основного боргу в
сумі 56983,49грн.

Крім цього в позовній заяві міститься
вимога щодо стягнення з відповідача
5043,86грн. пені та 1138,31 грн. 3% річних.

Як зазначалося раніше, представник
позивача в судовому засіданні заявив
усне клопотання про відмову від позову
в частині стягнення пені та річних, а
просив стягнути лише суму основного
боргу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

За таких обставин суд приймає відмову
позивача від позовних вимог в частині
стягнення 5043,86грн. пені та 1138,31грн. 3%
річних та припиняє провадження в цій
частині.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення 56983,49грн. - основного боргу
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню. В частині
позову щодо стягнення пені та 3% річних
суд припиняє провадження у справі на
підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача
пропорційно сумі задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Новоград-Волинський
м'ясокомбінат" (11700, Житомирська
область, м Новоград-Волинський, вул.
Борисова, 4, ід. код 00443424)

- на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІГІС" (04211, м. Київ,
вул. Лайоша Гавро, 11-в кв. 9, ід. код 32380077)
56983,49 грн. - основного боргу, а також 1648,19
грн. сплаченого судового збору.

3. Припинити провадження у справі на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України
частині стягнення 5043,86грн. пені та
1138,31грн. 3% річних.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.04.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (направити згідно заяви)
(рек.);

3 - відповідачу (рек. з повід.)