КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р. Справа№ 911/4289/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі

судового засідання Джужа
Р.Є.

за участю

представників сторін

від позивача Вознюк Є.В.- від
22.03.2014р. №14-61

відповідача Казанська Л.М. - дов.
від. 16.04.2014р. № 1083/01-12

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Національного
університету державної податкової
служби

України

на рішення Господарського суду
Київської області від 30 січня 2014 р.

у справі № 911/4289/13 (суддя: Лилак
Т.Д.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна

акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

до Національного
університету державної податкової

служби України

про стягнення
заборгованості 44 143,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ НАК "Нафтогаз України"
звернувся до господарського суду
Київської області з позовною заявою до
відповідача Національного
університету ДПС України про стягнення
8 210,34 грн. основного боргу, 520,52 грн.
інфляційної складової боргу, 13 365,84 грн.
пені, 18 619,95 грн. штрафу, 3 427,17 грн. 3%
річних, а загалом 44 143,82 грн. у зв'язку з
неналежним виконанням останнім
зобов'язання з оплати переданого
природного газу за Договором № 12/251-ТЕ-17
купівлі-продажу природного газу від
24.09.2012 року.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 30.01.2013р.
№ 911/4289/13 позов задоволено частково,
стягнуто з Національного університету
ДПС України на користь ПАТ НАК
"Нафтогаз України" 8 210, 34 коп. основного
боргу, 13 365 грн. 84 коп. пені, 18 619 грн. 95
коп. штрафу, 3 427 грн. 17 коп. 3% річних, 239
грн. 00 коп. інфляційної складової боргу,
1 709 грн. 49 коп. судового збору в
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним Рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду зі
скаргою, в якій просив Рішення
Господарського суду Київської області
від 30.01.2014р. у даній справі скасувати та
прийняти нове судове рішення, яким в
позові відмовити повністю.

У доводах апеляційного оскарження
відповідач Національний університет
ДПС України посилається на те, що судом
першої інстанції при винесенні
Рішення, порушено норми матеріального
права. При цьому скаржник стверджує, що
Відповідач не є таким, що прострочив
своє зобов'язання за Договором,
оскільки обов'язок Відповідача з
проведення остаточного розрахунку за
надані послуги залежить від
документального оформлення сторонами
обов'язків наданих послуг за Договором,
а саме від дати складеного Акту
приймання-передачі природного газу, а
зважаючи на те, що саме з вини Позивача
такі Акти були підписані та направлені
відповідачу несвоєчасно, Відповідач і
не зміг здійснити розрахунки у
передбачені Договором строки.

Ухвалою КАГС від 24.03.2014р. № 911/4289/13
порушено апеляційне провадження за
скаргою Національного університету
ДПС України на Рішення Господарського
суду Київської області від 30.01.2013р.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши усні пояснення
представників позивача та відповідача,
дійшла висновку апеляційну скаргу
відповідача Національного
університету ДПС України залишити без
задоволення, Рішення Господарського
суду Київської області від 30.01.2014р.
№911/4289/13 залишити без змін, з огляду на
таке.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
24.09.2012 року між позивачем (продавець) та
відповідачем (покупець) укладено
Договір № 12/251-ТЕ-17 купівлі-продажу
природного газу, за умовами якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у період з 24.09.2012р. по
31.12.2012р природний газ, ввезений на
митну територію України ПАТом "НАК
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити цей природний газ
(газ), на умовах цього Договору.

Цей Договір набуває чинності з дати
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, поширює
свою дію на відносини, що фактично
склалися між сторонами з 24.09.2012 року і
діє в частині поставки газу до 31.12.2012
року, а в частині розрахунків - до їх
повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Позивач у своєму позові посилався на
те, що підписаними сторонами Акти
приймання-передачі природного газу
підтверджується факт передачі
позивачем відповідачу в період з
вересня 2012 року по грудень 2012 року
природного газу на суму 380 807,00 грн. та
наявності на 14.01.2013р у останнього
заборгованості з оплати отриманого
газу у сумі 8 210,34 грн. після часткової
оплати відповідачем отриманого газу.

Як суду першої інстанції так і
апеляційному суду відповідач доказів
сплати зазначеної суми боргу не надав.

Судом першої інстанції правильно було
встановлено, що позивачем було
виконано взяті на себе зобов'язання за
Договором з передання відповідачу газу
протягом вересня 2012 року - грудня 2012
року, а відповідач не виконав належним
чином взяті на себе зобов'язання з
своєчасної та в повному обсязі оплати
отриманого у цей період газу та має
перед позивачем заборгованість у сумі 8
210,34 грн.

Посилання відповідача на затримки в
оформленні Актів приймання-передачі
газу не може бути підставою для
звільнення від відповідальності зі
сплати отриманого газу, оскільки п. 6.1
Договору не пов'язує обов'язок оплати
поставленого газу з їх підписанням.
Наявність Актів є обов'язково лише для
проведення остаточного розрахунку,
який включає можливі розбіжності та
коригування.

Аналогічна правова позиція щодо
кваліфікації застосування п. 6.1
Договору купівлі-продажу газу
викладена у Постанові ВГСУ від 11.07.2013
року у справі № 5021/1407/12.

Враховуючи, що відповідач прострочив
виконання зобов'язання з оплати
поставленого газу, з нього на користь
позивача на підставі ст. 625 ЦК України
підлягає стягненню 3 427,17 грн. 3% річних,
які нараховані позивачем відповідно до
вимог закону.

Предметом розгляду даної справи є
також вимога про стягнення з
відповідача інфляційної складової
боргу за зобов'язаннями листопада та
грудня 2012 року у розмірі 520, 52 грн.

Судом першої інстанції було
встановлено дату 14.01.2013 року, в строк до
якої відповідач повинен був здійснити
оплату за поставлений в грудні 2012 року
газ, а тому розрахунки інфляційних
втрат за зобов'язаннями грудня 2012 року
здійснені судом починаючи з 15.01.2013 року,
але в межах кінцевої дати нарахування
інфляційної складової боргу,
визначеної позивачем.

Суд першої інстанції зазначив те, що
вимоги позивача про стягнення
інфляційних сум (за зобов'язаннями
листопада та грудня) є обґрунтованими,
однак підлягають стягненню частково в
розмірі 239,00 грн., які
нараховані судом відповідно до вимог
закону та умов Договору.

В іншій частині позовних вимог про
стягнення інфляційних сум судом
першої інстанції було правомірно
відмовлено, як заявлених
необґрунтовано.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі
невиконання покупцем пункту 6.1 умов
цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Враховуючи вищевикладені норми закону
та умови Договору, позивачем у зв'язку з
простроченням виконання зобов'язання з
оплати отриманого газу нараховано 13
365,84 грн. пені та 18 619, 95 грн. штрафу
відповідно до наданого розрахунку,
який відповідає вимогам закону (а.с.
24-25).

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що позов в частині стягнення
пені в розмірі 13 365,84 грн. та штрафу в
розмірі 18 619,95 грн., які нараховані
позивачем відповідно до вимог чинного
законодавства та умов Договору, у
зв'язку з простроченням відповідачем
виконання взятих на себе зобов'язань з
оплати поставленого газу за вказаним
Договором є обґрунтованим і тому
підлягає задоволенню.

Колегія суддів, вивчивши та
проаналізувавши доводи апеляційного
оскарження, що наведені в апеляційній
скарзі відповідача Національного
університету ДПС України вважає їх
безпідставними та необґрунтованими,
судом першої інстанції надана належна
правова оцінка фактичним обставинам
справи та правильно застосовано норми
матеріального права, підстав для зміни
чи скасування оскарженого судового
рішення не вбачає

Згідно приписів ст. 49 ГПК України
судовий збір за апеляційний перегляд
справи покладається на відповідача
Національний університет ДПС України.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача
Національного університету державної
податкової служби України залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської
області від 30.01.2014 р.
№ 911/4289/13 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014р. №
911/4289/13 набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014р. №
911/4289/13 може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-денний
строк.

Матеріали справи № 911/4289/13 повернути до
Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Г.В. Корсакова

Є.Ю. Шаптала