КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Справа№ 911/399/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно
з протоколом судового засідання від
21.05.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» на рішення господарського
суду Київської області від 27.03.2014 року

у справі №911/399/14 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»

до державного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості «Укрспирт»

про стягнення 43 071,65 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 27.03.2013 року у
справі №911/399/14 позов задоволено
повністю. Стягнуто з ДП «Укрспирт» на
користь дочірньої компанії «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» 43 071,64
грн. пені та 1 827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, державне підприємство
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості «Укрспирт» звернулося
до апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, припинити провадження у
справі №911/399/14 та прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити
повністю. В своїх доводах відповідач
посилався на те, що при прийнятті
рішення судом першої інстанції мало
місце невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

Ухвалою від 22.04.2014 року Київським
апеляційним господарським судом
прийнято до провадження вказану вище
апеляційну скаргу та призначено
розгляд справи №911/399/14 у судовому
засіданні за участю повноважних
представників сторін.

Представник позивача судовому
засіданні надав свої пояснення та
заперечив проти доводів, які викладені
в апеляційній скарзі та просив рішення
господарського суду Київської області
від 27.03.2013 року залишити без змін, а
апеляційну скаргу державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» - без задоволення.

Представники відповідача участі в
судовому засіданні не приймали, про
день та час розгляду справи були
повідомлені належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення поштових відправлень, яке
знаходяться в матеріалах справи. Однак,
вказана обставина не перешкоджає
розгляду справи, оскільки учасники
судового процесу, які не з'явились в
судове засідання, були належним чином
повідомленні про час та місце розгляду
справи. За таких обставин колегія
суддів апеляційного господарського
суду вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представників
відповідача.

Згідно з ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши представлені
докази в їх сукупності, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.08.2011 року між дочірньою компанією
«Газ України» НАК «Нафтогаз України» в
особі Львівської філії ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз» (постачальник)
та ДП «Укрспирт» (покупець) укладено
договір на постачання природного газу
№24/11-1978/04-0/ПДВ.

Відповідно до п. 1.2 договору
постачальник передає покупцю в період
з 06.08.2011 року по 30.09.2011 року природний
газ з урахуванням вартості його
транспортування в обсязі 689,763
тис.куб.м., у томі числі по місяцях, як
визначено у даному пункті договору.

Згідно з п. 3.1 договору ціна за 1 000 куб.м.
природного газу становить 3 023,50 грн. без
урахування збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
газ - 2 %. Крім того, тариф на
транспортування газу - 285,00 грн., крім
того ПДВ 20 %, всього до сплати 3 425,97 грн.

За умовами п. 4.1 договору оплата за
природний газ з врахуванням вартості
транспортування територією України
проводиться покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку. За
серпень 2011 року - протягом трьох
банківських днів з дати укладення
цього договору. За вересень 2011 року:
оплата в розмірі по 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться не пізніше ніж за 5
банківських днів до початку місяця
поставки газу; оплати в розмірі по 33%
від вартості запланованих місячних
обсягів проводиться до 5 числа та до
15-го числа поточного місяця поставки.
Остаточний розрахунок за спожитий газ
з урахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання-передачі газу (за звітний
місяць) до 5 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Строк дії договору відповідно до п. 10.1
договору встановлений з моменту його
підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, поширює дію на
відносини, які склались між сторонами з
6 серпня 2011 року і діє у частині
поставки газу по 30 вересня 2011 року
включно, а у частині розрахунків за газ
- до їх повного здійснення.

На виконання умов договору з серпня по
жовтень 2011 року позивачем було
передано відповідачу у власність
природний газ в обсязі 860,224 тис.куб.м.
природного газу, загальною вартістю 3 027
324,11 грн., що підтверджується
підписаними сторонами актами
приймання-передачі природного газу
(а.с. 20-22).

Проте відповідач у встановлений п. 4.1
договору строк не оплачував переданий
позивачем газ, частковий розрахунок
здійснював з простроченням і станом на
27.05.2013 року мав перед позивачем
заборгованість у сумі 485 359,83 грн.

Вищенаведені факти встановлені також у
рішенні господарського суду Київської
області від 27.05.2013 року у справі №911/1236/13
за позовом дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» до
державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» про стягнення
заборгованості у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем умов договору
поставки природного газу від 30.08.2011
року за №24/11-1978/04-0/ПДВ в розмірі 537 727,24
грн., в тому числі: 485 359,83 грн. - борг за
поставлений природний газ, 14 407,42 грн. - 3%
річних, 1 941,44 грн. інфляційних втрат, 36
018,55 грн. пені.

Так, рішенням господарського суду
Київської області від 27.05.2013 року у
справі №911/1236/13, яке залишено без змін
постановою Київської апеляційного
господарського суду від 31.07.2013 року,
позов задоволено частково. Стягнуто з
державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» на користь дочірньої
компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» 485 359,83 грн. основного боргу, 1
941,44 грн. індексу інфляції, 14 407,42 грн. 3%
річних та 10 034,60 грн. судового збору. В
частині позову про стягнення 36 018,55 грн.
пені за період з 29.09.2012 року по 29.03.2013
року відмовлено за необґрунтованістю
та недоведеністю. Крім того, визнано
недійсним п. 9.3 договору на постачання
природного газу №24/11-1978/04-0/ПДВ від
30.08.20011 року в частині: «неустойка
нараховується за шість місяців, що
передують моменту звернення з
претензією або позовом», укладеного
між Львівською філією ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» та ДП
«Укрспирт».

Окрім цього, у рішенні господарського
суду Київської області від 27.05.2013 року у
справі №911/1236/13 встановлено, що у
зв'язку з ліквідацією Львівської філії
ДК «Газ України» - 01.04.2012 року, на баланс
Компанії від Львівської філії ДК «Газ
України» було передано заборгованість
ДП «Укрспирт» у сумі 485 359,83 грн.

У лютому 2014 року дочірня компанія «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»
звернулося до господарського суду
Київської області з позовом до
державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» про стягнення з відповідача
пені в сумі 43 071,65 грн. за період
прострочення виконання договірного
зобов'язання з 06.09.2011 року по 09.09.2011 року,
з 06.10.2011 року по 30.10.2011 року та з 06.11.2011
року по 05.05.2012 року.

При прийнятті оскаржуваного рішення,
місцевий господарський суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені в сумі 43
071,65 грн. є законними і обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, відповідач посилається на те,
що рішення суду першої інстанції
прийняте із неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема,
скаржник в апеляційній скарзі
посилається на те, що вимога про
стягнення пені за вказаним договором
уже була предметом розгляду у справі
№911/1236/13, а тому просив припинити
провадження у даній справі на підставі
п. 2. ст. 80 ГПК України.

У своїх доводах скаржник також
посилається на те, що розрахунок за
актами прийому-передачі газу від 31.08.2011
року по 30.09.2011 року проведений вчасно, а
прострочення платежу відбулось лише по
акту прийому-передачі від 31.10.2011 року.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду, беручи до уваги
межі перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
залишити без змін з наступних підстав.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачає, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст.
193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону та договору.
Згідно з ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193 ГК
України одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Нормами статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

В процесі судового розгляду було
встановлено, що у період з серпня по
жовтень 2011 року позивач передав
відповідачу природний газ в обсязі 860,224
тис.куб.м. загальною вартістю 3 027 324,11
грн., про що свідчать наявні в
матеріалах справи акти
приймання-передачі, а відповідач
частково розрахувався з позивачем за
поставлений газ, при цьому з порушенням
строків, обумовлених сторонами в
договорі.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно визнав доведеним факт
невиконання відповідачем у
встановлений договором строк свого
обов'язку, а тому дії відповідача є
порушенням договірних зобов'язань (ст.
610 Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач просить стягнути з відповідача
пеню в розмірі 43 071,65 грн. за період з
06.09.2011 року по 09.09.2011 року, з 06.10.2011 року
по 30.10.2011 року та з 06.11.2011 року по 05.05.2012
року у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання за
договором.

Відповідно до п. 7.3.1 договору визначено,
що у разі порушення покупцем умов п. 4.1
договору, покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла за період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 ЦУ України
встановлено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Враховуючи, що згідно п. 4.1 договору
оплата здійснюється до 5 числа,
наступного за місяцем поставки, тобто
помісячно, а тому момент прострочення
відповідачем виконання зобов'язання
слід встановлювати щодо кожного
платежу за місяць окремо і
нараховувати пеню на суму боргу по
кожному місяцю поставки окремо з
урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем нараховано пеню на суму
боргу в розмірі 107 979,05 грн. у період з
06.09.2011 року по 09.09.2011 року, на суму боргу
в розмірі 540 873,68 грн. у період з 06.10.2011
року по 30.10.2011 року та на суму боргу 485
359,84 грн. у період з 06.11.2011 року по 05.05.2012
року.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом розгляду справи №911/1236/13 за
позовом дочірньої компанії «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» до
державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» про стягнення 537 727,24 грн.
була вимога позивача про стягнення з
відповідача пені у сумі 36 018,55 грн.
нарахованої на суму боргу в розмірі 485
359,83 грн. за період з 29.09.2012 року по 29.03.2013
року.

Як зазначалось вище, рішенням
господарського суду Київської області
від 27.05.2013 року у справі №911/1236/13
відмовлено в задоволені позову в
частині стягнення пені.

Проте предметом розгляду даної справи
№911/399/14 є вимога позивача про стягнення
пені у розмірі 43 071,65 грн. за період з
06.09.2011 року по 09.09.2011 року, з 06.10.2011 року
по 30.10.2011 року та з 06.11.2011 року по 05.05.2012
року, яка не була предметом розгляду у
справі №911/1236/13, а тому підстави для
припинення провадження на підставі п.
2. ч. 1 ст. 80 ГПК України відсутні.

Київський апеляційний господарський
суд, провівши перерахунок пені, дійшов
висновку, що розрахунок, який здійснено
позивачем та перевірено господарським
судом міста Києва є арифметично вірним,
а тому судом першої інстанції
правомірно задоволено позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача 43 071,64
грн. пені за час прострочення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з нормами статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідачем - державним підприємством
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості «Укрспирт» не надано
докази та належним чином не доведено
правомірність вимог апеляційної
скарги про скасування рішення
місцевого господарського суду від
27.03.2014 року.

Щодо інших доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не бере їх до уваги,
оскільки прийшла висновку про їх
необґрунтованість. Інших належних
доказів на підтвердження своїх доводів
та заперечень викладених в поданій
апеляційній скарзі, скаржником не було
надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний
господарський суд вважає, що рішення
господарського суду Київської області
від 27.03.2014 року прийнято після повного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, які місцевий господарський
суд визнав встановленими, та
відповідністю висновків, викладених в
рішенні суду обставинам справи, а також
у зв'язку із правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, і є таким що відповідає нормам
закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача
законних та обґрунтованих висновків
суду першої інстанції не спростовують,
рішення господарського суду Київської
області від 27.03.2014 року слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу
державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються
відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» на рішення господарського
суду Київської області від 27.03.2014 року у
справі №911/399/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 27.03.2014 року у
справі №911/399/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/399/14
повернути до господарського суду
Київської області.

Головуючий суддя
А.Г. Майданевич

Судді
О.І. Лобань

Р.В. Федорчук