м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/792/14 20.05.14
За позовомНародної Партіїдо1) Дирекції
по експлуатації нежилих будинків
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація», 2)
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
провизнання правочину недійсним та
стягнення 16 000,00 грн.
Головуючий суддя Смирнова Ю.М.
Судді: Ковтун С.А.
від позивача Білоцерківський П.В. -
представник від відповідача-1 не
з'явились від відповідача-2Верхотуров
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Народна партія звернулась до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Дирекції по експлуатації
нежилих будинків Комунального
«Київжитлоспецексплуатація» та
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» про
визнання правочину недійсним та
стягнення 16 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
договір № 344/2013-1 від 08.10.2013 укладено між
позивачем та відповідачем-2 під впливом
обману, у зв'язку з чим позивач вказує
на наявність підстав для визнання
наведеного правочину недійсним та
стягнення з відповідачів збитків у
подвійному розмірі на загальну суму 16
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.01.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/792/14
та призначено розгляд справи на 12.02.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.02.2014 задоволено клопотання
Дирекції по експлуатації нежилих
будинків Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
(відповідача-1) про розгляд справи без
участі його представника, а також
відмовлено в задоволенні клопотання
позивача про залучення до участі у
справі Державної інспекції з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії в м. Києві третьою особою, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача та
залучення Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» третьою
особою, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
В судовому засіданні 12.02.2014 оголошено
перерву до 27.02.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.02.2014 за клопотанням сторін
продовжено строк вирішення спору у
справі № 910/792/14 на 15 днів, а в судовому
засіданні 27.02.2014 оголошувалась перерва
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.03.2014 розгляд справи №910/792/14
вирішено здійснювати колегіально у
складі трьох суддів.
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
20.03.2014 для здійснення колегіального
розгляду справи визначено наступних
суддів: суддя Смирнова Ю.М. (головуючий),
суддя Ковтун С.А., суддя Спичак О.М.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.03.2014 колегією суддів у
складі: суддя Смирнова Ю.М. (головуючий),
суддя Ковтун С.А., суддя Спичак О.М.
прийнято справу № 910/792/14 до
провадження та призначено розгляд
справи на 30.04.2014.
В судовому засіданні 30.04.2014
оголошувалась перерва до 20.05.2014.
В судове засідання, призначене на
20.05.2014, представник позивача з'явився,
позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача-2 в судове
засідання з'явився, проти задоволення
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх в
судовому засіданні представників
учасників процесу, Господарський суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2001 між Комунальним підприємством
«Київжитлоспецексплуатація» та
Аграрною партією України
(правонаступником якої є позивач -
Народна Партія) було укладено договір
№ 167 (надалі - Договір № 167), предметом
якого є надання послуг на
теплопостачання та своєчасна сплата та
в повному обсязі спожитої енергії у
гарячій воді та експлуатаційних
витрат, обслуговування і утримання
внутрішньобудинкових інженерних
систем та їх абонентських уводів на
умовах, передбачених цим Договором в
нежилому будинку (приміщенні) за
адресою: вул. Рейтарська, 6.

За змістом Договору № 167 Дирекція
зобов'язана розподіляти надану
енергопостачальною організацією в
цілому на будинок теплову енергію у
вигляді гарячої води на потреби
опалення та вентиляції під час
опалювального сезону, гарячого
водопостачання протягом року в
кількості та в обсягах згідно з заявою
абонента (додаток № 1 до Договору);
проводити засобами Дирекції по
експлуатації нежилих будинків
технічне обслуговування та утримання
внутрішньо будинкових систем опалення
абонентських уводів; надавати послуги
по розрахунковому обслуговуванню
абонентів за теплову енергію тощо.

Пунктом 7.8 Договору № 167 від 08.01.2001
сторони погодили, що в разі проведення
робіт, пов'язаних з ремонтом
(капітальним ремонтом) системи
центрального опалення, які не
передбачені калькуляцією (додатком до
договору), споживач відшкодовує
Дирекції витрати на виконання цих
робіт окремо (пропорційно займаній у
будинку площі).

Як свідчать матеріали справи, зокрема,
Акт-припис № 1/48 від 19.08.2013, складений
працівником Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» та лист
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» від 19.09.2013 № 42/32КД/6859, під
час огляду системи центрального
опалення було виявлено пошкодження
тепломережі Ф57мм, ТК232/3-1 до т/п по вул.
Рейтарська, 6А.

Приписом № 08/12-02-356 від 09.10.2013, виданим
Державною інспекцією з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії в місті
Києві зобов'язано ДЕНБ КП
«Київжитлоспецексплуатація»
відновити пошкоджену теплову мережу
від тк 232/3-1 до нежитлового будинку по
вул. Рейтарська, 6А-8.

08.10.2013 між Народною Партією (замовник)
та Комунальним підприємством
«Київжитлоспецексплуатація»
(виконавець) укладено договір № 344/2013-1
(надалі - Договір), за змістом якого
замовник доручає, а виконавець
власними або залученими силами та
засобами бере на себе зобов'язання
виконати роботи по поставці матеріалів
та виконання робіт по капітальному
ремонту трубопроводів абонентського
уводу системи центрального опалення
будинків за адресою: м. Київ, вул.
Рейтарська, 6-3, 8-5 літера А, та
забезпечити необхідну якість робіт.

Відповідно до п. 1.3 Договору роботи по
цьому Договору виконуються
обладнанням, матеріалами та
інструментами виконавця.

Згідно з п. 1.4 Договору обсяги та
конкретні види робіт по об'єкту
визначаються кошторисною
документацією.

Пунктами 2.1 - 2.3 Договору передбачено, що
загальна ціна Договору складає 12 473,40
грн. Вартість робіт, передбачена п. 2.1,
визначена сторонами згідно
кошторисної документації, яка є
невід'ємною частиною цього Договору.

Усі розрахунки за Договором
здійснюються в національній валюті
України у безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок виконавця наступним
чином: замовник до початку роботи
перераховує виконавцю на його поточний
рахунок аванс у розмірі 8 000,00 грн. на
придбання матеріалів; виконавець
зобов'язується використати одержані
грошові кошти, передбачені п.п. 2.3.1 на
придбання і постачання необхідних для
виконання робіт матеріалів,
конструкцій, виробів для цілей
передбачених п. 1.1 цього Договору. У
випадку невикористання грошових
коштів протягом 10 календарних днів з
моменту перерахування, виконавець
повертає розмір перерахованих коштів
замовнику. Розрахунки за виконані
роботи замовник здійснює з Дирекцією
по експлуатації нежилих будинків.

Відповідно до п. 3.1 Договору виконавець
зобов'язується протягом 15 робочих днів
з моменту надходження на розрахунковий
рахунок від замовника грошової суми,
зазначеної в п. 2.3.1 цього Договору,
виконати роботи згідно Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 230 Цивільного
кодексу України якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу сторону
в оману щодо обставин, які мають
істотне значення (частина перша статті
229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Як зазначено в п. 3.10 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними», у вирішенні спорів про
визнання правочинів недійсними на
підставі статей 230 - 233 Цивільного
кодексу України господарські суди
повинні мати на увазі, що відповідні
вимоги можуть бути задоволені за умови
доведеності позивачем фактів обману,
насильства, погрози, зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною, тяжких
обставин і наявності їх
безпосереднього зв'язку з
волевиявленням другої сторони щодо
вчинення правочину.

Під обманом слід розуміти умисне
введення в оману представника
підприємства, установи, організації
або фізичної особи, що вчинила
правочин, шляхом повідомлення
відомостей, які не відповідають
дійсності, або замовчування обставин,
що мали істотне значення для правочину
(наприклад, ненадання технічної чи
іншої документації, в якій описуються
властивості речі).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що спірний правочин укладено
позивачем внаслідок обману, оскільки
позивача введено в оману щодо
балансової належності йому ушкодженої
дільниці теплової мережі. Позивач
вказує, що оскільки балансоутримувачем
пошкодженої дільниці теплової мережі є
Комунальне підприємство
«Київжитлоспецексплуатація», саме
відповідач, як балансоутримувач,
зобов'язаний був здійснити відповідні
ремонтні роботи.

Однак, твердження позивача про
наявність підстав для визнання
недійсним спірного Договору судом
відхиляються з огляду на наступне.

Спірний Договір між позивачем та
відповідачем-2 було укладено на
виконання Договору № 167 від 08.01.2001,
відповідно до п. 7.8 якого в разі
проведення робіт, пов'язаних з ремонтом
(капітальним ремонтом) системи
центрального опалення, які не
передбачені калькуляцією (додатком до
договору), споживач відшкодовує
Дирекції витрати на виконання цих
робіт окремо (пропорційно займаній у
будинку площі).

Отже, укладення спірного Договору на
виконання ремонтних робіт ушкодженої
ділянки теплотраси було зумовлено
перебуванням сторін у правовідносинах,
пов'язаних з наданням послуг
теплопостачання, що виникли з Договору
№ 167 від 08.01.2001.

Доказів визнання п. 7.8 Договору № 167
недійсним в судовому порядку матеріали
справи не містять.

У відповідності до п. 7.8 Договору № 167
позивач зобов'язався відшкодовувати
Дирекції витрати на виконання робіт,
пов'язаних з ремонтом
внутрішньобудинкових інженерних
систем за адресою: вул. Рейтарська 6.

При цьому, за змістом наведеного пункту
Договору, обов'язок відшкодування
вартості ремонтних робіт відповідної
тепломережі (її частини) не ставиться в
залежність від балансової належності
такого об'єкта тій чи іншій особі. Тому
неповідомлення позивача щодо
балансової належності спірної ділянки
тепломережі не є обставиною, яка має
істотне значення для спірного
Договору, і як наслідок, - підставою
кваліфікувати відповідний правочин як
такий, що вчинений під впливом обману в
розумінні ст. 230 Цивільного кодексу
України.

Оскільки позивачем належними та
допустимими доказами не доведено
існування обставин, з якими положення
законодавства пов'язують можливість
визнання договору недійсним, в тому
числі не доведено, що спірний правочин
вчинено під впливом обману, вимоги
позивача про визнання недійсним
Договору № 344/2013-1 від 08.10.2013 задоволенню
не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 230 Господарського
процесуального кодексу України
сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Позивач не довів, що при укладенні
спірного правочину відповідачами було
застосовано обман. За таких обставин, а
також враховуючи, що судом відмовлено в
задоволенні позову в частині вимог про
визнання недійсним договору № 344/2013-1
від 08.10.2013, вимоги позивача про
стягнення з відповідача 16 000,00 грн. в
якості відшкодування збитків (у
подвійному розмірі) також задоволенню
не підлягають.

Суд відзначає, що відповідно до ст. 21
Господарського процесуального кодексу
України, сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною 4 ст. 64 Господарського кодексу
України визначено, що підприємство має
право створювати філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи, погоджуючи
питання про розміщення таких
підрозділів підприємства з
відповідними органами місцевого
самоврядування в установленому
законодавством порядку. Такі
відокремлені підрозділи не мають
статусу юридичної особи і діють на
основі положення про них,
затвердженого підприємством.

Згідно з п. 1.1 Положення про Дирекцію по
експлуатації нежилих будинків (в
редакції від 13.08.2010) Дирекція по
експлуатації нежилих будинків
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» є
відокремленим структурним підрозділом
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» без
статусу юридичної особи та має
організаційно-правову форму філії.

Оскільки Дирекція по експлуатації
нежилих будинків Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» не має
статусу ні юридичної, ні фізичної
особи-підприємця, ані державного чи
іншого органу, вона не може бути
стороною (і взагалі учасником) судового
процесу й виступати в ньому від
власного імені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України Господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Враховуючи викладене, провадження у
справі в частині вимог до Дирекція по
експлуатації нежилих будинків
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» підлягає
припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині вимог
до Дирекції по експлуатації нежилих
будинків Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 26.05.2014.

Головуючий суддя
Ю.М.Смирнова

Судді:
С.А. Ковтун

О.М.
Спичак