ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 р.
Справа № 914/990/14

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "АВЕ Львів", м.
Львів,до відповідача:Львівського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Львів,про: визнання протиправним та
скасування рішення №344 від 27.12.2013 р.
Адміністративної колегії Львівського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України.
Суддя Т. РимЗа участю
представників:позивача: Крукеницький
Н.Я. - довіреність від 01.01.2014
р.,відповідача:Оленюк С.Л. - довіреність
№13/08-2685 від 02.10.2013 р.На розгляд
господарського суду Львівської
області подано позов товариства з
обмеженою відповідальністю "АВЕ Львів"
до Львівського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання протиправним та скасування
рішення №344 від 27.12.2013 р.
Адміністративної колегії Львівського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України.
Ухвалою від 26.03.2014 р. провадження у
справі порушено, позовну заяву
прийнято до розгляду, розгляд справи
призначено на 16.04.2014 р. Рух справи
відображено в попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач неправомірно прийняв
рішення про визнання дій позивача
такими, що порушують законодавство про
захист економічної конкуренції (пункт 2
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції"), а також
наклав штраф за такі дії в розмірі 60 000,00
грн. за кожне порушення. Зокрема,
відповідачем установлено, що позивач
займав монопольне (домінуюче)
становище на ринку надання послуг з
вивезення твердих побутових відходів в
територіальних межах міста Львова із
часткою 44%, в територіальних межах
міста Кам'янка-Бузьки із часткою 100%, в
територіальних межах міста Городка із
часткою 100%. В цій частині позивач
указує, що він брав участь у конкурсі з
визначення виконавця послуг з
вивезення твердих побутових відходів
на відповідних територіях та законно
був визнаний переможцем. Наведене
свідчить, на думку позивача, що він
зазнає конкуренції зі сторони інших
учасників ринку з вивезення твердих
побутових відходів. Крім того,
відповідачем в рішенні визнано, що
укладені позивачем зі споживачами
договори не містять низки прав, які
мають споживачі в силу Закону України
"Про житлово-комунальні послуги". Проте
позивач вважає, що факт гарантування їх
законом не потребує додаткового
закріплення в умовах договору про
надання відповідних послуг. З огляду на
зазначене вище, позивач вважає
безпідставним накладення на нього
санкцій за порушення вимог
конкурентного законодавства.

При обґрунтуванні позову позивач
посилається на такі підстави: неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи; недоведення обставин, які
мають значення для справи і які визнано
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні,
обставинам справи.

Відповідач повністю заперечив проти
позову з огляду на такі доводи:

1) Статтею 7 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що проведення дослідження
ринку, визначення становища, в тому
числі монопольного (домінуючого),
суб'єктів господарювання на ринку,
належить до виключної компетенції
органів Антимонопольного комітету
України. Відповідно до статті 12 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" суб'єкт господарювання,
який заперечує зайняття ним
монопольного (домінуючого) становища
на ринку товару, має довести, що він
зазнає значної конкуренції. Проте
позивач на довів належними та
допустимими доказами такого факту;

2) Договори, які укладаються
позивачем зі споживачами, суперечать
Типовому договору про надання послуг з
вивезення твердих побутових відходів,
який затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 10.12.2008 року №1070.
Зокрема, укладені договори не містять
положень про можливість зменшення
розміру плати за послуги в разі
недотримання графіка вивезення
відходів, несплати вартості послуг за
період тимчасової відсутності
споживача та/або членів сім'ї.

Вислухавши представників сторін,
проаналізувавши матеріали справи, суд
установив таке.

Адміністративною колегією Львівського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
прийнято рішення від 27.12.2013 року №344 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції у справі
№3-02-311/2013 (надалі - Рішення).

Пунктами 1, 2, 3 цього рішення визнано, що
позивач протягом І кварталу 2013 року
займав монопольне (домінуюче)
становище на ринку надання послуг з
вивезення твердих побутових відходів в
територіальних межах міста Львова із
часткою 44%, в територіальних межах
міста Кам'янка-Бузьки із часткою 100%, в
територіальних межах міста Городка з
часткою 100%.

Пунктами 4, 5, 6 Рішення визнано, що
договори на вивезення твердих
побутових відходів не містять положень
про можливість зменшення розміру плати
за послуги в разі недотримання графіка
вивезення відходів, несплати вартості
послуг за період тимчасової
відсутності споживача та/або членів
сім'ї. Зазначені дії обмежують права
споживачів та є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, яке передбачено пунктом 2
статті 50 та визначене частиною першою
статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", зазначені
дії можуть призвести до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку.

Пунктами 8, 9, 10 рішення на позивача
накладено штраф у розмірі 60.000,00 грн. за
кожен випадок порушення.

Рішенням Виконавчого комітету
Городоцької міської ради Львівської
області №1009 від 26.04.2012 р. визначено ТзОВ
"АВЕ Львів" виконавцем послуг із
вивезення твердих та негабаритних
побутових відходів (крім токсичних і
особливо небезпечних) з території м.
Городка від фізичних та юридичних осіб.

Рішенням Виконавчого комітету
Кам'янка-Бузької міської ради
Львівської області №86 від 13.05.2013 р.
визначено ТзОВ "АВЕ Львів" виконавцем
послуг з вивезення твердих та
негабаритних побутових відходів з
території міста Кам'янка-Бузька.

Рішенням Виконавчого комітету
Кам'янка-Бузької міської ради
Львівської області №153 від 20.06.2013 р.
визначено ТзОВ "АВЕ Львів" виконавцем
послуг з вивезення твердих та
негабаритних побутових відходів з
території міста Городок Львівської
області від фізичних та юридичних осіб.

Рішенням Львівської міської ради
Львівської області №553 від 21.06.2013 р.
визначено ТзОВ "АВЕ Львів" виконавцем
послуг з вивезення побутових відходів
з території міста Львова від фізичних
та юридичних осіб із часткою 24,1%.

За договорами про надання послуг з
вивезення побутових відходів №Г/АЙ-321/К
від 01.02.2013 р. р., №025/2013-ТПВ від 01.03.2013 р.,
№023/2013-ТПВ від 27.03.2013 р., №Ф/Со-38/ПС від
29.03.2013 р., №12/КБ/2013-ТПВ від 01.07.2013 р.,
№5/КБ/2013-ТПВ від 01.07.2013 р., №7/КБ/2013-ТПВ
від №01.07.2013 р., №9КБ/2013-ТПВ від 01.08.2013 р.,
№404/2013-ТПВ від 01.05.2013 р., №402/2013-ТПВ від
01.05.2013 р., №384/2013-ТПВ від 01.04.2013 р.,
№7/2013-ТПВ від 01.04.2013 р., №393/1/2013-ТПВ від
01.07.2013 р. сторонами є виконавець та
замовник. Предметом зазначених
договорів є вивезення твердих
побутових відходів.

При ухваленні рішення суд виходив з
такого.

Відносини, які виникли між сторонами,
регулюються положеннями
Господарського кодексу України,
Цивільного кодексу України, Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", Законом України "Про
Антимонопольний комітет України",
Законом України "Про
житлово-комунальні послуги",
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.12.2008 року №1070 "Про затвердження
Правил надання послуг з вивезення
побутових відходів".

Частиною 3 статті 42 Конституції України
визначено, що держава забезпечує
захист конкуренції у підприємницькій
діяльності. Не допускаються
зловживання монопольним становищем на
ринку, неправомірне обмеження
конкуренції та недобросовісна
конкуренція. Види і межі монополії
визначаються законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про
засади внутрішньої і зовнішньої
політики" однією з основних засад
внутрішньої політики в економічній
сфері є розвиток конкуренції як
основного чинника підвищення
ефективності економіки, забезпечення
дієвого регулювання діяльності
природних монополій, недопущення
проявів монополізму на державному та
регіональному рівнях.

Згідно зі статтею 42 Господарського
кодексу України підприємництвом
визнається самостійна, ініціативна,
систематична, на власний ризик
господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 25 Господарського
кодексу України визначено, що держава
підтримує конкуренцію як змагання між
суб'єктами господарювання, що
забезпечує завдяки їх власним
досягненням здобуття ними певних
економічних переваг, внаслідок чого
споживачі та суб'єкти господарювання
отримують можливість вибору
необхідного товару і при цьому окремі
суб'єкти господарювання не визначають
умов реалізації товару на ринку.
Аналогічне за своєю суттю поняття
відображено і в статті 1 Закону України
"Про захист економічної конкуренції".

Наведене визначення дозволяє зробити
висновок, що конкуренцією є таке
змагання суб'єктів господарювання, яке
призводить або може призвести до
отримання такими суб'єктами певних
економічних переваг. При цьому такі
переваги забезпечуються завдяки їх
власним досягненням. Наслідком такого
змагання є те, що споживачі отримують
можливість вибору необхідного товару і
при цьому окремі суб'єкти
господарювання (учасники
конкурентного змагання) не визначають
та не диктують умов реалізації товару
чи послуг на ринку.

Підставою прийняття Рішення є
встановлення Антимонопольним
комітетом у діях позивача зловживання
монопольним становищем протягом І
кварталу 2013 року на ринку надання
послуг з вивезення твердих побутових
відходів в територіальних межах міста
Львова із часткою 44%, в територіальних
межах міста Кам'янка-Бузьки із часткою
100%, в територіальних межах міста
Городка з часткою 100%. Рішенням
визначено, що позивач здійснив
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, яке
передбачено пунктом 2 статті 50 та
частиною першою статті 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", а саме: договори на
вивезення твердих побутових відходів
не містять положень про можливість
зменшення розміру плати за послуги в
разі недотримання графіка вивезення
відходів, несплати вартості послуг за
період тимчасової відсутності
споживача та/або членів сім'ї.
Зазначені дії не відповідають
положенням Правил надання послуг з
вивезення побутових відходів,
обмежують права споживачів та можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Необхідно зазначити, що відповідно до
положень статті 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:

- неповне з'ясування обставин, які
мають значення для справи;

- недоведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими;

- невідповідність висновків,
викладених у рішенні, обставинам
справи;

- порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Товариство вказує, що підставою позову
є неповне з'ясування обставин, які
мають значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи.

Антимонопольним комітетом встановлено
у діях позивача зловживання
монопольним становищем протягом І
кварталу 2013 року на ринку надання
послуг з вивезення твердих побутових
відходів в територіальних межах міста
Львова, міста Кам'янка-Бузьки, міста
Городка.

Відповідно до частини третьої та
четвертої статті 12 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
монопольним (домінуючим) вважається
становище суб'єкта господарювання,
частка якого на ринку товару перевищує
35 відсотків, якщо він не доведе, що
зазнає значної конкуренції.
Монопольним (домінуючим) також може
бути визнане становище суб'єкта
господарювання, якщо його частка на
ринку товару становить 35 або менше
відсотків, але він не зазнає значної
конкуренції, зокрема внаслідок
порівняно невеликого розміру часток
ринку, які належать конкурентам.

Водночас за змістом приписів статті 12
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" суб'єкт господарювання,
який заперечує зайняття ним
монопольного (домінуючого) становища
на ринку товару, має довести, що він
зазнає значної конкуренції.

Натомість позивач стверджує, що він
брав участь у конкурсі з визначення
виконавця послуг з вивезення твердих
побутових відходів на відповідних
територіях та законно був визнаний
переможцем. Тому зазнає конкуренції зі
сторони інших учасників ринку з
вивезення твердих побутових відходів.

В силу положень статті 33
Господарського процесуального кодексу
України сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх заперечень
належними, допустимими та достатніми
доказами. Проте факт участі у конкурсах
інших суб'єктів господарювання не
свідчить про те, що в аналізовані
періоди позивач зазнавав конкуренції,
адже після перемоги на конкурсі він
залишався єдиним офіційним (легальним)
надавачем відповідних послуг (за
винятком міста Львова). За таких
обставин суд дійшов висновку, що
позивачем не доведено, що він зазнавав
значної конкуренції на ринку надання
послуг з вивезення твердих побутових
відходів, які би змінювали встановлені
Антимонопольним комітетом проценті
відношення.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку є дії
чи бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Як убачається з пункту 14 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №15 "Про
деякі питання практики застосування
конкурентного законодавства" для
кваліфікації дій суб'єктів
господарювання як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку не є обов'язковим з'ясування
настання наслідків у формі відповідно
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, ущемлення інтересів інших
суб'єктів господарювання (конкурентів,
покупців) чи споживачів, зокрема через
заподіяння їм шкоди (збитків) або
іншого реального порушення їх прав чи
інтересів, чи настання інших
відповідних наслідків. Достатнім є
встановлення самого факту вчинення
дій, визначених законом як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем
(частина друга статті 13 Закону України
"Про захист економічної конкуренції").

Таким чином, до предмету доказування
позивачем у цій справі мають входити
обставини, за яких вчинення певних дій
суб'єктом господарювання
(монополістом) не може призвести до
ущемлення інтересів споживачів, а тому
буде відсутнім факт вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Позивач при обґрунтуванні підстав для
визнання недійсним Рішення
Антимонопольного комітету
покликається на те, що Антимонопольним
комітетом помилково в рішенні визнано,
що укладені позивачем зі споживачами
договори не містять низки прав, які
мають споживачі в силу Закону України
"Про житлово-комунальні послуги",
оскільки факт гарантування їх законом
не потребує додаткового закріплення в
умовах договору про надання
відповідних послуг.

Як убачається із матеріалів справи
Антимонопольний комітет у Рішенні
зазначає, що договори, які укладаються
позивачем зі споживачами, суперечать
Типовому договору про надання послуг з
вивезення твердих побутових відходів,
який затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 10.12.2008 року №1070.
Зокрема, укладені договори не містять
положень про можливість зменшення
розміру плати за послуги в разі
недотримання графіка вивезення
відходів, несплати вартості послуг за
період тимчасової відсутності
споживача та/або членів сім'ї. В цій
частині суд відзначає таке.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" комунальні
послуги - результат господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
потреби фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень статті 19 Закон
України "Про житлово-комунальні
послуги" учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем.

Статтею 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначено,
що виконавець - суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору; виробник -
суб'єкт господарювання, який виробляє
або створює житлово-комунальні
послуги.

Як убачається із матеріалів справи та
стверджено позивачем у позовній заяві,
ТзОВ "Аве Львів" надає комунальні
послуги з вивезення твердих побутових
відходів на території міста Львова та
Львівської області.

За договорами про надання послуг з
вивезення побутових відходів
сторонами є виконавець та замовник.
Предметом зазначених договорів є
вивезення твердих побутових відходів.
Відповідно до пункту 3 Правил надання
послуг з вивезення побутових відходів
власники або балансоутримувачі
житлових будинків, земельних ділянок
укладають договори з особою, яка
визначена виконавцем послуг з
вивезення побутових відходів, та
забезпечують роздільне збирання
побутових відходів. Договір про
надання послуг укладається відповідно
до типового договору, наведеного у
додатку 1. Згідно з положеннями
Типового договору про надання послуг з
вивезення побутових відходів споживач
має право на зменшення розміру плати за
послуги в разі недотримання графіка
вивезення відходів. Аналогічне
положення передбачено у статті 26 Закон
України "Про житлово-комунальні
послуги". У пункті 5 цієї статті
передбачено, що істотною умовою
договору на надання
житлово-комунальних послуг визначено
порядок перерахунків розміру плати за
житлово-комунальні послуги в разі їх
ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості.

З наведеного вбачається, що споживач
має право на зменшення оплати за
отримані комунальні послуги із
вивезення твердих побутових відходів в
разі недотримання графіка вивезення
відходів.

Відповідно до статті 5 Закону України
"Про захист прав споживачів" держава
забезпечує споживачам захист їх прав,
надає можливість вільного вибору
продукції, здобуття знань і
кваліфікації, необхідних для прийняття
самостійних рішень під час придбання
та використання продукції відповідно
до їх потреб, і гарантує придбання або
одержання продукції іншими законними
способами в обсязі, що забезпечує
рівень споживання, достатній для
підтримання здоров'я і
життєдіяльності.

Як убачається із договорів про надання
послуг з вивезення побутових відходів,
долучених до матеріалів справи, ТзОВ
"Аве Львів, укладаючи договори зі
споживачами, не визначило у цих
договорах порядку зменшення розміру
плати за житлово-комунальні послуги із
вивезення твердих побутових відходів в
разі недотримання графіка вивезення
відходів. Таким чином,
виконавець/виробник послуг, укладаючи
у зазначеній редакції договори,
створює перешкоди споживачу при
реалізації всіх наданих прав на
отримання комунальних послуг із
вивезення твердих побутових відходів.

При цьому суд констатує, що така
редакція договорів за певних умов може
створити умови для унеможливлення
перерахунку вартості наданих послуг.

Відповідно до пункту 17 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" від 26.12.2011 р. №15 стаття 13
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" не містить положень
стосовно мінімальної кількості фактів
(подій), яка вважалася б достатньою для
кваліфікації дій суб'єктів
господарювання за ознаками
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем. Отже, в принципі й
одноразове відповідне порушення,
належним чином встановлене й доведене,
може бути підставою для здійснення
такої кваліфікації. Таким чином,
встановлення факту ущемлення прав
споживачів, із якими ТОВ "Аве-Львів"
укладало прямі договори на вивезення
твердих побутових відходів, є
достатньою підставою для встановлення
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем.

За таких обставин Рішення
адміністративної колегії Львівського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
27.12.2013 р. №344 є обґрунтованим. Доводи
позивача з посиланням на статтю 59
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" (неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, недоведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими, невідповідність
висновків, викладених у рішенні,
обставинам справи) визнаються судом
безпідставними.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати залишаються за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 1, 43, 33, 38, 43, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Повне рішення складено 26.05.2014 р.

Суддя
Рим Т.Я.