ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014 р.
Справа № 914/2568/13

Господарський суд Львівської області у
складі судді Бортник О.Ю. при секретарі
судових засідань Бобаку Т.О., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Львівської митниці
Міндоходів, м. Львів,

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю (надалі - ТзОВ)
«Будклас», м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Івано-Франківськукрбудсервіс», м.
Івано-Франківськ,

про стягнення 36285,18 грн.

За участю представників:

від позивача - Писарев О.Ю., Кішко Н.В. -
представники,

від відповідача - Лісовий О.Ю. -
представник,

від третьої особи - не з'явився.

Суть спору: Львівська митниця, м. Львів,
правонаступником якої згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 р. № 229 є Львівська митниця
Міндоходів, м. Львів, звернулась до
господарського суду Львівської
області з позовом про стягнення з ТзОВ
«Будклас», м. Львів, 30237,65 грн. пені та
6047,53 грн. трьох процентів річних,
нарахованих за несвоєчасне виконання
грошових зобов"язань за Договором № 264
від 27.07.2012 р. Позовні вимоги мотивовано
порушенням відповідачем норм Договору
№ 264, а саме: несвоєчасним розрахунком
відповідача, а також нормами ст.ст. 610
-612, 625 ЦК України.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 09.09.2013 р. у
справі, яке залишено без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду України від 09
грудня 2013 р., позов Львівської митниці
мін доходів задоволено, стягнуто з
відповідача на користь позивача 30 237
грн. 65 коп. пені, 6 047 грн. 53 коп. 3% річних,
1 720 грн. 50 коп. судового збору.

Постановою Вищого господарського
суду України від 27 лютого 2014 р.
скасовано постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
09.12.13 у справі № 914/2568/13 господарського
суду Львівської області та рішення
господарського суду Львівської
області від 09.09.2013 р. у справі. Справу №
914/2568/13 за позовом Львівської митниці
Міндоходів до ТзОВ «Будклас» про
стягнення 36285,18 грн. направлено на новий
розгляд до господарського суду
Львівської області. При цьому у своїй
постанові Вищий господарський суд
вказав, що спір між сторонами
стосується виконання умов
трьохстороннього договору субпідряду
№ 264 від 27.07.2012, а відтак, до предмету
дослідження у даній справі входить
встановлення обставин щодо фактичного
виконання робіт за договором, аналіз
доказів, поданих на підтвердження
виконання цих робіт, відповідність
вказаних робіт умовам договору, строки
виконання робіт та порядок їх оплати.
Між тим, розглядаючи спір, господарські
суди не досліджували усіх обставин, з
наданням оцінки усім зібраним у справі
доказам та доводам сторін, що є
суттєвим для правильного вирішення
даного спору. Також судами не звернуто
уваги на те, що акти виконаних робіт,
наявні в матеріалах справи, складені на
виконання договору на проведення робіт
з реконструкції № 252 від 11.11.2011. Поза
увагою судів залишились також доводи
та заперечення відповідача, чим
порушено приписи статей 42, 43
Господарського процесуального кодексу
України. При новому розгляді справи
суду необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно перевірити доводи, на
яких ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, і в залежності від установлених
обставин вирішити спір у відповідності
з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 19.03.2014 р.
прийнято справу № 914/2568/13 за позовом
Львівської митниці Міндоходів, м.
Львів, до ТзОВ «Будклас», м. Львів, до
провадження, призначено справу до
розгляду по суті у судовому засіданні
та залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Івано-Франківськукрбудсервіс», м.
Івано-Франківськ.

Розгляд справи відкладався з
підстав, наведених в наявних у
матеріалах справи ухвалах суду.
Ухвалою суду від 13.05.2014 р., за
клопотанням представника позивача,
продовжено строк розгляду справи.

Представники позивача у судових
засіданнях позов підтримали повністю,
посилаючись на несвоєчасне виконання
відповідачем вимог п. 4.1.3. Договору № 264
від 27 липня 2012 р. та порушення ним,
встановлених договором, строків
перерахування грошових коштів.

Відповідач у відзиві на позов
повідомляє, що ініціатива щодо
укладення трьохстороннього договору
за виконані у минулому роботи третьою
особою у справі для позивача згідно з
договором від 28.08.2008 р. виходила від
Львівської митниці. ТзОВ «Будклас»
залучено в якості посередника щодо
здійснення розрахунків між позивачем
та третьою особою у справі. Між
сторонами у справі існувала
домовленість, що позивач перерахує
грошові кошти відповідачу, а
відповідач перерахує їх позивачу та
третій особі у справі. Проте позивач
грошових коштів відповідачу не
перерахував, а вирішив їх стягувати з
виділеного авансу згідно актів
виконаних робіт по Договору № 252.
Позивач з незрозумілих відповідачу
причин вимагає перерахування коштів,
які як авансовий платіж призначались
для закупівлі матеріалів. З огляду на
викладене, відповідач просить
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні у справі докази, господарський
суд Львівської області дійшов
висновку, що позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 599, 611,
625, 629, 837, 838, 854, 875, 879 Цивільного кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства. Зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином. Одностороння відмова
від зобов'язання не допускається.
Договір є обов'язковим до виконання
сторонами. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. За договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта. До договору
будівельного підряду застосовуються
положення Цивільного Кодексу України,
якщо інше не встановлено законом.
Підрядник має право, якщо інше не
встановлено договором, залучити до
виконання роботи інших осіб
(субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.
Замовник і субпідрядник не мають права
пред'являти один одному вимоги,
пов'язані з порушенням договорів,
укладених кожним з них з генеральним
підрядником, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.
Оплата робіт провадиться після
прийняття замовником збудованого
об'єкта (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений за
погодженням сторін. Передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами.

Позивач, який є правонаступником
Львівської митниці, звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з відповідача 30237,65 грн. пені
та 6047,53 грн. трьох процентів річних в
зв'язку з несвоєчасним виконанням ним
грошових зобов'язань, взятих на себе за
договором субпідряду № 264 від 27 липня
2012 р. на проведення робіт з
реконструкції пункту пропуску
«Шегині». Проаналізувавши умови
Договору № 264 суд дійшов висновку, що
вказаний договір за своєю правовою
природою не є ані договором субпідряду,
ані договором будівельного підряду на
проведення робіт з реконструкції
пункту пропуску «Шегині». Цей договір
за своїм змістом (правами та
обов'язками сторін) не відповідає
вимогам ст.ст. 837, 838, 875 ЦК України. Як
вбачається з пунктів 1.1.. 5.1. Договору №
264 Сторони погодили, що на момент його
укладення третя особа у справі уже
виконала відповідно до
проектно-кошторисної документації та
умов цього Договору
будівельно-монтажні роботи. Відповідач
зобов'язувався прийняти та оплатити
такі роботи, а позивач зарахувати суми
коштів, що надійдуть від відповідача в
рахунок заборгованості Субпідрядника
перед ним. Судом встановлено, що
проектно-кошторисної документації до
цього договору не розроблялось,
Додатки, у тому числі щодо визначення
обсягів робіт до договору, у матеріалах
справи відсутні та особами, які беруть
участь у справі, суду не подані.
Сторонами у судових засіданнях
пояснено, що такі не укладались. Роботи
по реконструкції пункту пропуску
«Шегині» фактично виконано для
позивача третьою особою у справі на
підставі договору № 228 від 28.08.2008 р. та
відповідачем на підставі договору № 252
від 11 листопада 2011 р.

Представником відповідача у судових
засіданнях пояснено, що Договір № 264
фактично укладено з метою забезпечення
здійснення розрахунків між позивачем
та третьою особою по договору № 228 від
28.08.08. Наведені доводи позивачем та
третьою особою не заперечено та не
спростовано. Такі доводи відповідача
опосередковано підтверджуються
змістом п.п. 4.1.1. та 4.1.2. Договору № 264. Що
стосується вказівки суду касаційної
інстанції стосовно дослідження
відповідно до приписів ст.ст. 42 , 43 ГПК
України решти доводів та заперечень
відповідача, то з матеріалів справи
вбачається, що позивачем відповідачу
перераховувались грошові кошти лише
платіжним дорученням № 3772 від 13 червня
2012 р. в сумі 1528686 грн. як авансова плата
на матеріали на реконструкцію пункту
пропуску «Шегині» по договору № 252 від
11.11.11 р. Обов'язковість сплати авансу в
розмірі 30 відсотків вартості річного
обсягу робіт, який складав на 13 червня
2012 р. 5095620 грн., передбачена п. 4.1.1.
Договору № 252. Вказані кошти згідно з п.
4.1.2. Договору № 252 відповідач
зобов'язувався використати на
придбання і постачання необхідних для
виконання робіт матеріалів,
конструкцій, виробів. Відтак, ТзОВ
«Будклас» правомірно відмовлявся
використовувати вказані грошові кошти
за іншим цільовим призначенням, ніж те,
яке визначено у Договорі та вказано у
платіжному дорученні замовника робіт
за договором.

Позивач просить стягнути з відповідача
пеню та три проценти річних за
несвоєчасне перерахування 838386,36 грн.,
яке передбачено пунктами 4.1.1. та 4.1.2.
Договору № 264. Однак, згідно з п. 4.1.3.
Договору № 264 відповідач мав
здійснювати платежі, передбачені п. 4.1.1.
Договору № 264, за уже фактично виконані
роботи на протязі 5 робочих днів з дня
підписання акту виконаних робіт,
уповноваженими представниками
відповідача (Генпідрядник) та третьої
особи у справі (Субпідрядник). У
матеріалах справи відсутній та
особами, які беруть участь у справі,
суду не поданий такий акт, підписаний
на виконання умов договору № 264.
Долучені позивачем до матеріалів
справи акти приймання виконаних
будівельних робіт за серпень 2012 р. №№ 1,
2, 3, 4, 5 та довідка про вартість
виконаних будівельних робіт за серпень
2012 р. на загальну суму 888020,48 грн.,
підписані 28 серпня 2012 р., стосуються
робіт, виконаних за договором № 252 від
11.11.2011 р. У судових засіданнях
представниками сторін підтверджено, що
вказані у згаданих актах приймання
виконаних робіт роботи на суму 888020,48
грн. увійшли до складу робіт,
передбачених договором № 252. Договір №
252 із додатковими угодами та додатками
укладався між Львівською митницею та
ТзОВ «Будклас» на виконання до 16.11.2012 р.
(додаткова угода № 5) робіт з
реконструкції пункту пропуску
«Шегині». Акт виконаних робіт,
передбачений п. 4.1.3. договору № 264, у
якому б сторони спільно перевірили та
прийняти обсяг уже виконаних робіт, між
уповноваженими представниками
генпідрядника та субпідрядника на суму
931198,8 грн. (838386,36 грн. + 92812,44 грн.) на
виконання умов договору № 264 не
підписувався. Відтак, у матеріалах
справи відсутні та позивачем суду не
подані належні і достатні докази того,
що відповідачем порушено строки
виконання взятих на себе зобов'язань
відповідно до п.п. 4.1.1., 4.1.3. Договору №
264. Наявний у матеріалах справи акт
звірки розрахунків не є первинним
доказом, який засвідчує факт порушення
відповідачем строків перерахування
грошових коштів. Вищезгадані грошові
кошти (838386,36 грн.) погашено відповідачем
на виконання умов Договору № 264 шляхом
зняття 30.11.2012 р. фінансових зобов'язань
позивача з договору на проведення
робіт з реконструкції пункту пропуску
«Шегині» № 252 від 11.11.2011 року та шляхом
сплати відповідачем 05.12.2012 р. 168048,36 грн.

Крім цього, у судовому засіданні
представником позивача пояснено, що
при укладенні договору № 264 сторонами
зазначено розмір заборгованості
третьої особи перед позивачем за
договором № 228 від 28.08.08 р., виходячи з
сум, присуджених до стягнення за
рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 06
травня 2010 р. у справі № П-14/42, включаючи
670338 грн. заборгованості, 5692,92 грн. трьох
процентів річних від простроченої
суми, 28250,42 грн. індексу інфляції. Решта
суми складають 3 % річних та інфляційні
нарахування за період часу не
охоплений рішенням суду до моменту
укладення Договору № 264. Інших доказів
на підтвердження наявності 838386,36 грн.
заборгованості третьої особи перед
позивачем за Договором № 228 суду не
подано. Однак, рішення господарського
суду Івано-Франківської області у
справі № П-14/42 набрало законної сили і
підлягає виконанню у встановленому
законом порядку. Крім цього, проценти
річні в силу п.п. 3.3. постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17 грудня 2013 р. на інфляційні не
нараховуються. Три проценти річних та
інфляційні відповідно до ст. 625 ЦК
України не можуть стягуватись
кредитором у безспірному порядку.

При вирішенні спору у справі в частині
стягнення пені, суд також виходить з
того, що згідно з п. 7.3.1. Договору № 264 її
розмір обчислюється від суми
невиконаних у строк робіт, визначеної з
урахуванням офіційного рівня інфляції,
з розрахунку подвійної облікової
ставки НБУ. Однак, як встановлено судом,
роботи за Договором № 264 не
виконувались, його укладено щодо уже
виконаних робіт. Встановлений п. 5.1.
договору Додаток № 1 до нього у
матеріалах справи відсутній та
особами, які беруть участь у справі,
суду не поданий. Представником
відповідача у судовому засіданні
заперечено факт укладення такого
додатку. Роботи за Договором № 252
виконані у передбачені ним строки.
Відтак, розмір пені, обчислений від
суми невиконаних у строк робіт 0 грн. 00
коп., становитиме 0 грн. 00 коп.

За наведених вище обставин,
господарський суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі слід покласти на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 33, 43, 49, 84, 85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

3. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку, встановленому розділом ХІІ
ГПК України.

Повне рішення складено 27.05.2014 р.

Суддя
Бортник О.Ю.