ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р.
Справа № 917/136/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гончар Т. В., суддя
Білецька А.М. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

Державної фінансової інспекції в
Полтавській області - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області (вх. №904 П/3) на рішення
господарського суду Полтавської
області від 04.03.14 р. у справі № 917/136/14

за позовом Державного підприємства
"Український державний центр
радіочастот" в особі Полтавської філії
Українського державного центру
радіочастот, м. Полтава

до Полтавського комунального
підрядного спеціалізованого
ремонтно-будівельного управління
"Місьрембуд № 2", м. Полтава

3-я особа Державна фінансова інспекція
в Полтавській області

про стягнення 2 732,86 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство
"Український державний центр
радіочастот" в особі Полтавської філії
Українського державного центру
радіочастот, м. Полтава, звернувся до
господарського суду Полтавської
області з позовною заявою про
стягнення з відповідача, Полтавського
комунального підрядного
спеціалізованого
ремонтно-будівельного управління
"Місьрембуд № 2", м. Полтава, збитків
внаслідок надмірно сплачених коштів у
розмірі 2732,86 грн.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 04.03.14 р. по
справі № 917/136/14 (суддя Кльопов І.Г.) в
задоволенні позову відмовлено.

Державна фінансова інспекція в
Полтавській області з рішенням
господарського суду Полтавської
області не погодилась, звернулась до
суду апеляційної інстанції з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Полтавської області від 04.03.14 р. по
справі № 917/136/14 та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
Державного підприємства "Український
державний центр радіочастот" в особі
Полтавської філії Українського
державного центру радіочастот
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи. Заявник
апеляційної скарги стверджує, що
внаслідок порушення вимог ДБН Д.1.1-2000 ПП
відповідачем було завищено вартість
виконаних робіт та завдано позивачу
збитків на загальну суму 2732,86 грн.

Позивач свої пояснення або заперечення
по апеляційній скарзі не надав, в
призначене судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення за
№ 004614/1 про вручення поштового
відправлення уповноваженій особі
позивача - 14.04.2014 року.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу
не надав, явку свого уповноваженого
представника не забезпечив, про
причини неявки також суд не попередив,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням за №
004614/2 про вручення поштового
відправлення уповноваженій особі
відповідача - 14.04.2014 року.

Державна фінансова інспекція в
Полтавській області своїм правом на
участь при розгляді апеляційної скарги
не скористалась, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, однак надіслала
клопотання про розгляд справи за
відсутності її представника.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду справи, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу без участі представників сторін
та 3-ї особи за наявними у ній
матеріалами у відповідності до статті
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених статтею 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши наявні у справі
матеріали на предмет їх юридичної
оцінки судом першої інстанції,
проаналізувавши правильність
застосування господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення апеляційної скарги без
задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 23 жовтня
2012 року між Державним підприємством
"Український державний центр
радіочастот" в особі Полтавської філії
Українського державного центру
радіочастот (позивач) та Полтавським
комунально-підрядним спеціалізованим
ремонтно-будівельним управління
"Міськрембуд №2" (відповідач) було
укладено договір №36/1 на виконання
підрядних робіт по поточному ремонту
Полтавської філії Українського
державного центру радіочастот, а саме
кімнати прийому їжі адмінприміщення по
вул. Володарського, 3 у м. Полтаві.

Договір №36/1 складений у письмовій
формі, підписаний повноважними
представниками двох сторін, підпис
позивача засвідчено його печаткою, що
відповідає вимогам ст. ст. 207, 208
Цивільного кодексу України ( ЦК
України). Вказаний договір не був
розірваним, припиненим або зміненим.

Відповідно до п.1.1. договору №36/1
підрядник зобов'язується за завданням
замовника на свій ризик виконати та
здати у визначений договором строк
роботи по поточному ремонту кімнати
прийому їжі адмінприміщення по вул.
Володарського, 3, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Загальна ціна договору складає 15592 грн.
80 коп. (п'ятнадцять тисяч п'ятсот
дев'яносто дві грн. 80 коп.), у т.ч. ПДВ.(п.2.2
Договору №36/1).

Згідно п.9.1 договору даний договір діє з
23 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012р.
включно, а в частині виконання
замовником грошового зобов'язання - до
повного їх виконання.

Згідно акту приймання виконаних
будівельних робіт (типової форми №
КБ-2в) за листопад 2012р. роботи були
виконані в повному обсязі на суму 15592,80
грн.

Свої зобов'язання за договором
позивачем виконано належним чином,
вартість робіт була оплачена: 24 жовтня
2012р. - платіжне доручення № 1373 на суму
4677.84 грн. та 14 листопада 2012р. - платіжне
доручення № 1509 на суму 10914,96 грн.

29 квітня 2013 року між Державним
підприємством "Український державний
центр радіочастот" в особі Полтавської
філії Українського державного центру
радіочастот (позивач) та Полтавським
комунально-підрядним спеціалізованим
ремонтно-будівельним управління
"Міськрембуд №2" (відповідач) було
укладено договір №5/1 на виконання
підрядних робіт по капітальному
ремонту Полтавської філії
Українського державного центру
радіочастот, а саме адмінприміщення
філії УДЦР по вул. Володарського, 3.

Договір №5/1 складений у письмовій
формі, підписаний повноважними
представниками двох сторін, підпис
позивача засвідчено його печаткою, що
відповідає вимогам ст. ст. 207, 208
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України). Вказаний договір не був
розірваним, припиненим або зміненим.

Відповідно до п.1.1. договору підрядник
зобов'язується за завданням замовника
на свій ризик виконати та здати у
визначений договором строк роботи по
капітальному ремонту адмінприміщення
Полтавської філії УДЦР по вул.
Володарського, 3, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Загальна ціна договору складає 29334 грн.
00 коп. (Двадцять дев'ять тисяч триста
тридцять чотири грн. 00 коп.), у т.ч. ПДВ.
(п.2.2 Договору).

Згідно акту приймання виконаних
будівельних робіт (типової форми №
КБ-2в №1) за травень 2013р. роботи були
виконані в повному обсязі на суму 29334,00
грн.

Свої зобов'язання за договором
позивачем виконано належним чином,
вартість робіт була оплачена: квітня
2013р. - платіжне доручення № 519 на суму
8800,20 грн. та 30 травня 2013р. - платіжне
доручення № 638 на суму 20533,80 грн.

Претензій щодо якості, кількості або
вартості виконаних підрядних робіт
позивачем відповідачу не виставлялися.

Матеріали справи також свідчать про те,
що у листопаді-грудні 2013 року проведено
перевірку фінансово-бухгалтерської
документації Полтавської філії УДЦР
Державною фінансовою інспекцією в
Полтавській області, що
підтверджується Довідкою №06-21/б/н від
05.12.2013 року планової виїзної ревізії
фінансово-господарської діяльності
Полтавської філії Державного
підприємства" Українського державного
центру радіочастот" за період з 01.07.2011
по 31.08.2013.

Перевіркою встановлено порушення
вимог чинного законодавства, а саме пп..
1.3, 3.3.12, 3.2.7.8 ДБН Д. 1.1-1-2000 "Правила
визначення вартості будівництва"
затвердженими наказом Держбуду
України від 27.08.2000 № 174 (із змінами та
доповненнями) в частині визначення
вартості робіт на підставі нормативних
витрат трудових і
матеріально-технічних ресурсів
внаслідок безпідставного включення
РЕКН до акту ф. КБ-2в №1 за травень 2013
року та акту ф. КБ-2в б/н за листопад 2012
року, складених по виконаним роботам з
капітального ремонту адмінприміщення
та кімнати прийому їжі
адмінприміщення, що призвело до
завищення вартості виконаних
підрядних робіт на загальну суму 2732,86
грн. ( з ПДВ), які Полтавською філією ДП
"УДЦР" прийняті та оплачені в повному
обсязі.

Посилаючись на вказаний акт, позивач
стверджував, що Державному
підприємству "Українського державного
центру радіочастот" було заподіяно
матеріальну шкоду (збитки) внаслідок
порушення відповідачем Державних
будівельних норм та вимог чинного
законодавства в сумі 2732,86 грн., що стало
підставою звернення позивача до
господарського суду з відповідним
позовом.

Вирішуючи даний господарський спір суд
першої інстанції виходив з того, що
сторонами по справі повністю
підтверджується виконання своїх
зобов'язань за договором № 36/1 та
договором № 5/1, відповідачем виконано
роботи, а позивачем проведено належну
оплату за ціною, узгодженою сторонами
(Акти приймання виконаних будівельних
робіт, що підписані обома сторонами).
Таким чином, встановивши факт повного
виконання робіт підрядником, що були в
повній мірі сплачені замовником, а
також зважаючи на те, що позивачем не
наведено обставин та не доведено
належними та допустимими доказами, що
мала місце протиправна поведінка
відповідача, яка спричинила шкідливий
результат для позивача, а відтак не
може вважатися доведеним причинний
зв'язок між заподіяною шкодою та
поведінкою особи, застосувавши до
даних правовідносин положення ст.ст. 22,
526, 623, 837, 853, 854 Цивільного кодексу
України, суд першої інстанції дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог за їх
необґрунтованістю.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про відсутність підстав
задоволення позову і зазначає
наступне.

Підставою виникнення у сторін певних
прав та обов'язків є укладені між ними
договори підряду № 36/1 від 23.10.2012 р. та №
5/1 від 29.04.2013 р.

Відповідно до частини 1 статті 837
Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Приписами ст. 853 Цивільного кодексу
України встановлено, що замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Однак під час прийняття виконаних
підрядних робіт позивач актів про
виявлені недоліки не складав, про
наявність цих недоліків та
необхідність їх виправлення виконавцю
(відповідачу) не повідомляв.

Отже, в даному випадку матеріалами
справи повністю підтверджено
виконання сторонами своїх зобов'язань
за договорами підряду: відповідачем
роботи виконані, а позивачем зазначені
роботи прийняті та оплачені за цінами,
узгодженими сторонами, що
підтверджується підписаним сторонами
актами виконаних підрядних робіт,
кошторисною документацією, та
відповідає вимогам ст. 854 Цивільного
кодексу України.

Сам позивач не спростовує того факту,
що роботи, передбачені договором, були
виконані у повному обсязі і у
встановлені строки, позивач не мав
претензій щодо обсягу і якості
виконаних робіт.

До того ж, слід зазначити, що відповідно
до п. 100 Загальних умов укладення та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 року № 668, у
разі виявлення невідповідності робіт,
пред'явлених до оплати, встановленим
вимогам, завищення їх обсягів або
неправильного застосування
кошторисних норм, поточних цін,
розцінок та інших помилок, що вплинули
на ціну виконаних робіт, замовник має
право за участю підрядника скоригувати
суму, що підлягає сплаті.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
передбачене законодавством право
замовника (позивача) за певних обставин
скоригувати суму, що підлягає сплаті за
договором підряду, може бути
реалізовано до остаточного прийняття
виконаних робіт. Однак, в даному
випадку виконані відповідачем роботи
за актами виконання робіт за формою
КБ-2в були прийняті позивачем без
жодних зауважень, доказів внесення
відповідних змін до договорів підряду
позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 632 цього ж
кодексу ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін; зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

Таким чином, позивач, вимагаючи
повернення частини виконаного за
договором фактично вимагає перегляду
ціни договору після його виконання, що
є порушенням вказаних вимог чинного
законодавства.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема і
відшкодування збитків.

Статтею 22 цього ж кодексу визначено, що
збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки; розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри
цивільно-правової відповідальності, як
відшкодування збитків, необхідною є
наявність всіх чотирьох умов
відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка
проявляється у невиконанні або
неналежному виконанні ним
зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та завданими збитками, що
означає, що збитки мають бути наслідком
саме даного порушення боржником
зобов'язання, а не якихось інших
обставин, зокрема дій самого кредитора
або третіх осіб;

- вина боржника.

За приписами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Отже, суд апеляційної інстанції
констатує належне виконання сторонами
договорів підряду відповідно до їх
умов та згаданих норм права. В даному
випадку ані позивачем, ані заявником
апеляційної скарги не наведено
обставин та не доведено належними та
допустимими доказами, що мала місце
протиправна поведінка відповідача, яка
спричинила шкідливий результат для
позивача, а відтак не може вважатися
доведеним причинний зв'язок між
заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено
відповідність обсягів та вартості
робіт, відображених в актах виконаних
робіт, підписаних позивачем та
відповідачем обсягам та вартості,
визначеним у відповідній
проектно-кошторисній документації,
підстави для відшкодування
відповідачем збитків відсутні,
оскільки стягнення збитків за
порушення договірних зобов'язань
здійснюється в порядку ст. 623 ЦК
України, при застосуванні норм якої
враховується і те, що згідно норм ст. 610
ЦК України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Також, слід зазначити, що в контексті
статті 1 ГПК України та статті 3 ЦК
України, кожна особа має право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів. Тобто,
названими статтями встановлено, що
позивач має право на подання позову
лише в тому разі, коли діями
відповідача порушується право чи
інтереси безпосередньо позивача, а не
взагалі з будь-яких питань, де, як
вважає позивач, є порушення норм
чинного законодавства.

Отже, для звернення до суду з позовом,
заявник повинен обґрунтувати не лише
порушення відповідачами положень
чинного законодавства, а і свій
матеріально-правовий інтерес.

Звертаючись до господарського суду,
позивач посилається на обставини, що
відображені уповноваженими особами
Державної фінансової інспекції в
Полтавські області в довідці від 05.12.2013
№ 06-21/б/н.

Однак, сама по собі довідка державної
фінансової інспекції, не є належним і
допустимим доказом на підтвердження
порушення відповідачем зобов'язань за
договором і завдання позивачеві
збитків.

Так, згідно ст. 15 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Отже, довідка органу фінансового
контролю чи акт перевірки може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема - пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.

Колегія суддів відхиляє твердження
заявника апеляційної скарги про те, що
підставою для повернення коштів є ті
обставини, що Державною фінансовою
інспекцією в Полтавській області під
час проведення перевірки було
встановлено порушення вимог чинного
законодавства, а саме пп.. 1.3, 3.3.12, 3.2.7.8
ДБН Д. 1.1-1-2000 "Правила визначення
вартості будівництва" затвердженими
наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174
(із змінами та доповненнями) в частині
визначення вартості робіт на підставі
нормативних витрат трудових і
матеріально-технічних ресурсів
внаслідок безпідставного включення
РЕКН до акту ф. КБ-2в №1 за травень 2013
року та акту ф. КБ-2в б/н за листопад 2012
року, складених по виконаним роботам з
капітального ремонту адмінприміщення
та кімнати прийому їжі
адмінприміщення, що призвело до
завищення вартості виконаних
підрядних робіт на загальну суму 2732,86
грн., які Полтавською філією ДП "УДЦР"
прийняті та оплачені в повному обсязі.

Так, за умови існування між сторонами
договірних правовідносин, посилання
на висновки перевірки Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області, як на підставу для задоволення
позовних вимог, є неправомірними.
Виявлені контролюючим органом
порушення не впливають на умови
укладеного між сторонами договору і не
можуть їх змінювати.

У той же час, виявлення вказаних
порушень може бути підставою для
притягнення до відповідальності
посадових осіб у встановленому чинним
законодавством порядку.

Таким чином, Державною фінансовою
інспекцією в Полтавській області не
доведено правових підстав для
стягнення з відповідача збитків.

Враховуючи встановлені обставини, суд
першої інстанції, з яким погоджується
суд апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку про
необґрунтованість заявлених вимог.

За таких обставин, Державна фінансова
інспекція в Полтавській області під
час розгляду її апеляційної скарги не
надала жодного належного
матеріального доказу обґрунтованості
та правомірності своїх вимог. Наведені
нею в апеляційній скарзі доводи про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права нічим не
обґрунтовані та не узгоджуються з
наявними у справі матеріалами. Її
позиція не підтверджена належними та
допустимими доказами. Тому, вказані
вимоги заявника, що зазначені в
апеляційній скарзі, не підлягають
задоволенню, а наведені на їх
підтвердження доводи не можуть бути
прийнятими до уваги колегією суддів в
якості підстав для скасування
прийнятого у даній справі рішення
господарського суду Полтавської
області від області від 04.03.2014 у справі
№ 917/136/14.

На підставі викладеного та керуючись
статтями ст.ст. 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1
статтею 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від області від
04.03.2014 у справі № 917/136/14 залишити без
змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 21 травня 2014 року

Головуючий суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Білецька А.М.

Суддя
Гребенюк Н. В.