ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 травня 2014 року Справа № 905/4686/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Картере
В.І.,суддів:Барицької Т.Л., Євсікова
О.О.,перевіривши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Укр-Нова"на
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 30.07.2013у
справі№ 905/4686/13 господарського суду
Донецької областіза позовомТовариства
з обмеженою відповідальністю
"Укрспецсервіс"до1.Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" в особі філії "Головне управління
ПАТ Промінвестбанк в Донецькій
області"; 2.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління активами "Ізі
Лайф";провизнання недійсним кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
№ 15-93/17-9016/06 від 24.10.2006 ВСТАНОВИВ:

Подана 28.04.2014 (відповідно до вхідного
штампу суду апеляційної інстанції)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укр-Нова" (далі -
скаржник) касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу
України з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1111 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) особа, яка подала
касаційну скаргу, надсилає іншій
стороні копії касаційної скарги і
доданих до неї документів, які у цієї
сторони відсутні.

Абзацем 3 п. 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
XII-1 Господарського процесуального
кодексу України" № 11 від 24.10.2011 року з
метою забезпечення однакового і
правильного застосування
законодавства про перегляд судових
рішень у касаційному порядку
роз'яснено, що, розрахунковий документ
встановленої форми, що підтверджує
надання послуг поштового зв'язку
(оригінал касового чека, розрахункової
квитанції тощо), може вважатися
належним доказом надсилання іншій
стороні у справі копії касаційної
скарги і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.

Проте, всупереч зазначеним вимогам до
поданої Товариством з обмеженою
відповідальністю "УКР-НОВА" касаційної
скарги не додано належних доказів
надсилання її копії сторонам, оскільки,
по-перше додані до касаційної скарги
ксерокопії фіскальних чеків №№1344, 1345,
1346 від 08.08.2013, не завірені належним
чином, що суперечить приписам ст. 36 ГПК
України щодо вимог, що ставляться до
письмових доказів; по-друге, вказані
чеки датовані 08.08.2013, тоді як скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКР-НОВА" датована
28.04.2014, а тому її копія не могла бути
відправлена сторонам у справі раніше
цієї дати, а саме: 28.04.2014.

Таким чином, оскільки до скарги не
додано належних доказів направлення її
копій іншим сторонам у справі,
неможливо дійти висновку, що
скаржником належно виконані вимоги ч. 4
ст. 111 Господарського процесуального
кодексу України.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 111
Господарського процесуального кодексу
України до скарги додаються докази
сплати судового збору. Згідно з п. 4 ч. 1
ст.1113 ГПК України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

01.11.2011 набрав чинності Закон України
від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір", який
визначає правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

У підпункті 8 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказано Закону
визначено розмір ставки судового збору
з апеляційної і касаційної скарги на
ухвалу суду, а саме 0,5 розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої станом на 1 січня
календарного року, в якому скарга
подається до суду.

Статтею 8 Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 №
719-VII мінімальна заробітна плата на 1
січня 2014 року встановлена у місячному
розмірі 1218,00 грн.

Таким чином, за подачу у 2014 році
касаційної скарги на ухвалу місцевого
господарського суду судовий збір
становить 609,00 грн.

Відповідно до листа Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві № 06-08/512-1512
від 07.02.2012 реквізити для сплати
судового збору за подання касаційної
скарги до Вищого господарського суду
України є наступними:

рахунок отримувача - 0007

банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві

отримувач коштів - УДКСУ у Печерському
районі м. Києва

код банку отримувача - 820019

код отримувача за ЄДРПОУ - 38004897

код класифікації доходів бюджету - 22030004
"Судовий збір (Вищий господарський суд
України, 070)"

символ звітності банку - 254.

Абзацем 1 п. 2.21. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" №7 від
21.02.2013 платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором.

При цьому відповідні документи
подаються до господарського суду
тільки в оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору (абзац 2
п. 2.21 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" №7 від 21.02.2013).

Отже, дослідивши подану Товариством з
обмеженою відповідальністю "Укр-Нова"
касаційну скаргу, колегія суддів
Вищого господарського суду України
встановила, що до неї додано копію
платіжного доручення про сплату
судового збору №989 від 13.08.2013, не може
слугувати належним доказом сплати
скаржником судового збору за подання
касаційної скарги, оскільки, по-перше
вказане платіжне доручення оплачене за
ставками судового збору, передбаченими
за подання касаційних скарг у 2013 році
(537,50 грн.); по-друге, зазначені в ньому
платіжні реквізити не відповідають
жодному з реквізитів для сплати
судового збору саме за подання
касаційної скарги до Вищого
господарського суду України, що
відповідно до наведеного є підставою
для повернення касаційної скарги на
підставі п. 4 ч. 1 ст.1113 ГПК України.

Також, згідно зі ст. 110 ГПК України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо
скаргу подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про поновлення цього строку
або таке клопотання відхилено.

Згідно з ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою
сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Як вбачається з вхідного штампу
Донецького апеляційного
господарського суду, проставленого на
касаційній скарзі, який містить як
вхідний номер поданого документу (№
02-26/737/14), так і дату подання касаційної
скарги, скаржник звернувся з
касаційною скаргою на постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 30.07.2013 у справі
№ 905/4686/13 - 28.04.2014, (тоді як останнім днем
строку на подачу касаційної скарги був
19.08.2013), тобто з пропуском
двадцятиденного строку, передбаченого
у ст. 110 ГПК України, проте, не подав
клопотання про відновлення строку на
касаційне оскарження прийнятих у даній
справі судових актів, що відповідно до
п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України є підставою
для повернення скаржнику його
касаційної скарги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до приписів ст. 22 ГПК
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони.

В силу наведеної норми, а також
враховуючи подання скаржником в п'яте
ідентичної касаційної скарги, без
усунення недоліків, що були підставою
для її повернення, колегія суддів
вбачає в таких діях скаржника
зловживання своїми правами та
попереджає про вжиття заходів до нього
відповідно до норм Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86,
п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укр - Нова"
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 30.07.2013 у справі
№ 905/4686/13 повернути скаржнику.

Справу № 905/4686/13 повернути до
господарського суду Донецької області.

Головуючий суддя
В.І. Картере

Судді:
Т.Л. Барицька

О.О. Євсіков