П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
м. Київ

Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Барбари В.П.,суддів:Балюка
М.І., Берднік І.С., Гуля В.С., Ємця А.А.,
Жайворонок Т.Є., Колесника П.І., Фесенка
Л.І., Шицького І.Б., -

за участю представників:

сільськогосподарського товариства

з обмеженою відповідальністю

"Юнайтед Гроуверс" -
Забродського В.В.,

Несвіта В.Б.,

Павлюк К.М.,

Цирулевської М.В.,

компанії "Ес-Сі Секюр Кепітал Лімітед"

(SC Secure Capital Limited) -
Маловацького О.В.,

Кабінету Міністрів України -
Глущенко В.В., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою компанії
"Ес-Сі Секюр Кепітал Лімітед" (SC Secure Capital
Limited) про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 24
вересня 2013 року у справі № 26/071-12 за
позовом сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Юнайтед Гроуверс" до
компанії "АЇСІ Кепітал Лімітед" (АISI Capital
Limited), нове найменування - "Ес-Сі Секюр
Кепітал Лімітед" (SC Secure Capital Limited), треті
особи: компанія "Ай-Еф-Оу Свіс
Джі-Ем-Бі-Ейч" (IFO Swiss GMBH), приватний
нотаріус Броварського нотаріального
округу ОСОБА_16, про визнання
недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Юнайтед Гроуверс"
(далі - СТОВ "Юнайтед Гроуверс"
звернулося до господарського суду
Київської області із позовом до
компанії "АЇСІ Кепітал Лімітед" (АISI Capital
Limited), нове найменування - "Ес-Сі Секюр
Кепітал Лімітед" (SC Secure Capital Limited), про
визнання недійсним договору іпотеки
від 16 червня 2007 року, зареєстрованого в
реєстрі приватним нотаріусом
Броварського нотаріального округу
ОСОБА_16 16 червня 2007 року за № 2406.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
спірний договір не відповідає вимогам
законодавства, зокрема статей 203, 227, 228,
230, 638 Цивільного кодексу України (далі -
ЦК України), статей 82, 133 Земельного
кодексу України, статей 4, 18 Закону
України "Про іпотеку", статті 1
Положення про форму
зовнішньоекономічних договорів.

Рішенням господарського суду
Київської області від 16 серпня 2012
року позов задоволено повністю та
стягнуто з компанії "АЇСІ Кепітал
Лімітед" (АISI Capital Limited) на користь СТОВ
"Юнайтед Гроуверс" витрати зі сплати
судового збору в сумі 1 073,00 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 15
листопада 2012 року рішення
господарського суду Київської області
від 16 серпня 2012 року скасовано.
Прийнято нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто зі СТОВ "Юнайтед Гроуверс" на
користь компанії "АЇСІ Кепітал Лімітед"
(АISI Capital Limited) та на користь компанії
"Ай-Еф-Оу Свіс Джі-Ем-Бі-Ейч" (IFO Swiss GMBH) по
536,50 грн витрат зі сплати судового збору
за подання апеляційних скарг.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24 вересня 2013
року постанову Київського
апеляційного господарського суду від 15
листопада 2012 року скасовано, рішення
господарського суду Київської області
від 16 серпня 2012 року залишено в силі.
Стягнуто з компанії "АЇСІ Кепітал
Лімітед" (АISI Capital Limited), нове
найменування - "Ес-Сі Секюр Кепітал
Лімітед" (SC Secure Capital Limited), на користь
СТОВ "Юнайтед Гроуверс" витрати зі
сплати судового збору за подання
касаційної скарги у сумі 751,10 грн.
Повернуто СТОВ "Юнайтед Гроуверс" із
Державного бюджету України зайво
сплачену суму судового збору в розмірі
31,50 грн за подання касаційної
скарги.

У своїй постанові Вищий господарський
суд України, скасовуючи постанову
апеляційного суду, погодився із
висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для визнання
оспорюваного договору недійсним як
такого, що вчинений внаслідок обману
позивача третьою особою.

У заяві про перегляд постанови Вищого
господарського суду України від 24
вересня 2013 року з підстав, передбачених
пунктом першим статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), компанія
"Ес-Сі Секюр Кепітал Лімітед" (SC Secure Capital
Limited), посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції положень статті 230 ЦК України
при вирішенні аналогічних судових
справ, просить скасувати цю постанову,
а постанову Київського апеляційного
господарського суду від 15 листопада 2012
року залишити без змін.

На обґрунтування неоднаковості
застосування касаційним судом одних і
тих самих норм матеріального права
компанія "Ес-Сі Секюр Кепітал Лімітед"
(SC Secure Capital Limited) долучила копії постанов
Вищого господарського суду України від
9 грудня 2013 року у справі № 903/628/13,
від 9 червня 2011 року у справі № 17/456, від 4
квітня 2011 року у справі № 40/259пд, від 19
вересня 2012 року у справі №
5023/1391/12, від 10 серпня 2011 року у справі №
11/454/07, від 7 лютого 2008 року у справі №
2-6/9754-2006 та рішень Європейського суду з
прав людини у справі "Богатова проти
України" (заява № 5231/04) від 7
жовтня 2010 року, у справі "Олександр
Волков проти України" (заява № 21722/11) від
9 січня 2013 року, у справі "Проніна проти
України" (заява № 63566/00) від 18 липня 2006
року, в яких, на думку заявника, судом
касаційної інстанції по-іншому
застосовано одні й ті ж норми
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постановах Вищого господарського
суду України від 9 грудня 2013 року у
справі № 903/628/13, від 9 червня 2011 року у
справі № 17/456, від 10 серпня
2011 року у справі № 11/454/07, на які
посилається заявник, Вищий
господарський суд України, вирішуючи
спір за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом обставин справи,
дійшов протилежних правових висновків
та визнав правочин недійсним і таким,
що вчинений внаслідок обману позивача
іншою стороною цього правочину.

Постанови Вищого господарського суду
України від 7 лютого 2008 року у справі №
2-6/9754-2006, від 4 квітня 2011 року у справі
№ 40/259пд, від 19 вересня 2012 року у
справі № 5023/1391/12 та рішення
Європейського суду з прав людини не
належать до числа судових рішень, на
які може бути здійснено посилання як на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом першим статті 11116 ГПК України.

Ухвалою від 11 березня 2014 року Вищий
господарський суд України допустив до
провадження господарську справу №
26/071-12 для перегляду Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 24
вересня 2013 року.

Предметом перегляду є постанова Вищого
господарського суду України в частині
його висновків щодо недійсності
договору іпотеки за статтею 230 ЦК
України.

Усуваючи розбіжності у застосуванні
судом касаційної інстанції положень
статті 230 ЦК України, Судова палата у
господарських справах Верховного Суду
України вважає, що заява підлягає
частковому задоволенню з наведених
нижче підстав.

При вирішенні справи, яка
розглядається, судами встановлено, що
між компанією "АЇСІ Кепітал Лімітед"
(АISI Capital Limited) (позикодавець) і компанією
"Ай-Еф-Оу Свіс Джі-Ем-Бі-Ейч" (IFO Swiss GMBH)
(позичальник) 14 червня 2007 року укладено
договір позики на суму 10 000 000 доларів
США (далі - договір позики).

Згодом, 16 червня 2007 року між СТОВ
"Юнайтед Гроуверс" (іпотекодавець) та
компанією "АЇСІ Кепітал Лімітед" (АISI
Capital Limited) (іпотекодержатель) було
укладено нотаріально посвідчений
договір іпотеки, за умови якого СТОВ
"Юнайтед Гроуверс" надало в іпотеку
нерухоме майно для забезпечення
зобов'язань за договором позики від 14
червня 2007 року.

Відповідно до статті 3 договору іпотеки
предметом іпотеки є земельна ділянка
площею 42,2642 га, вартість якої становила
104 838 884 грн, що на дату укладення
договору було еквівалентом приблизно 20
760 175 доларів США.

За змістом статті 6 договору іпотеки у
разі настання дефолту предмет іпотеки
може бути використаний для задоволення
із його вартості будь-яких та всіх
забезпечених вимог на максимальну
суму, визначену в цьому договорі, в
обсязі, що визначається на дату
фактичного задоволення таких вимог, та,
крім того, інших вимог
іпотекодержателя, які згідно з чинним
законодавством можуть бути задоволені
із вартості предмета іпотеки
(включаючи, але не обмежуючись цим, всі
вимоги щодо повного відшкодування всіх
збитків та витрат, яких зазнав
іпотекодержатель внаслідок порушення
боржником його зобов'язань за
договором позики і/або у зв'язку із
реалізацією чи примусовим виконанням
прав іпотекодержателя за цим
договором).

Рішенням загальних зборів СТОВ
"Юнайтед Гроуверс" від 23
листопада 2006 року, оформленим
протоколом № 16, директору цього
товариства Олексію М.І. надано право
підпису документів, пов'язаних із
використанням земельних ділянок в
якості застави/іпотеки з метою
отримання позики/кредиту від імені
СТОВ "Юнайтед Гроуверс".

Зазначене рішення визнано недійсним
рішенням господарського суду
Київської області від 30 травня 2012 року
у справі № К14/022-12, яке
залишено без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 8 серпня 2012
року.

За змістом статей 203, 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203
цього Кодексу. Кожна із цих вимог є
самостійною підставою недійсності
правочину.

Відповідно до частини першої статті 230
ЦК України, якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу сторону
в оману щодо обставин, які мають
істотне значення (частина перша статті
229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкоджати вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Виходячи із змісту зазначеної норми,
правочин визнається вчиненим
внаслідок обману у разі навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

Суб'єктом введення в оману є сторона
правочину як безпосередньо, так і через
інших осіб за домовленістю.

Усупереч наведеному у справі, що
розглядається, Вищий господарський суд
України дійшов висновку про
недійсність правочину (договору
іпотеки від 16 червня 2007 року) як такого,
що вчинений внаслідок обману позивача
щодо мотивів правочину з боку третьої
особи компанії "Ай-Еф-Оу СВІС
Джі-Ем-Бі-Ейч" (боржника за договором
позики від 14 червня 2007 року), яка не є
стороною у спірному договорі іпотеки.

Такий висновок Вищого господарського
суду України ґрунтується на
неправильному застосуванні норм
матеріального права та суперечить
висновкам цього суду в інших за змістом
судових рішеннях у подібних
правовідносинах, зокрема у справах
№ 903/628/13, № 17/456 та № 11/454/07.

Крім того, постанова Вищого
господарського суду України від 24
вересня 2013 року не містить мотивів
вирішення доводів та аргументів
представників сторін щодо суті спору
та касаційної скарги СТОВ "Юнайтед
Гроуверс" на постанову суду
апеляційної інстанції, в тому числі й
щодо застосування норм матеріального
права, що суперечить положенням статті
11111 ГПК України та положенням статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, яка є
частиною національного законодавства
України.

З огляду на викладене подана компанією
"Ес-Сі Секюр Кепітал Лімітед" (SC Secure Capital
Limited) заява про перегляд постанови
Вищого господарського суду України від
24 вересня 2013 року підлягає частковому
задоволенню, а постанова Вищого
господарського суду України від 24
вересня 2013 року - скасуванню з
передачею справи на новий касаційний
розгляд.

Керуючись статтями 11116 , 11123 , 11124 , 11125 ГПК
України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву компанії "Ес-Сі Секюр Кепітал
Лімітед" (SC Secure Capital Limited) задовольнити
частково.

Постанову Вищого господарського суду
України від 24 вересня 2013 року у справі
№ 26/071-12 скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

Постанова є остаточною і може бути
оскаржена тільки на підставі,
встановленій пунктом 2 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України.

Головуючий
В.П. Барбара

судді:
М.І. Балюк

І.С.
Берднік

В.С. Гуль

А.А. Ємець

Т.Є. Жайворонок

П.І. Колесник

Л.І. Фесенко

І.Б. Шицький