КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"02" червня 2014 р.
Справа №910/2321/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова
С.В.

суддів:
Копитової О.С.

Разіної Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Господарського суду міста
Києва від 19.03.2014

у справі № 910/2321/14 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою боржника Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кримська
Зерноторгова Компанія"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста
Києва від 19.03.2014 у справі № 910/2321/14
визнано банкрутом Товариство з
обмеженою відповідальністю "Кримська
Зерноторгова Компанія", відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Мальцеву Альбіну
В’ячеславівну та зобов'язано
ліквідатора провести ліквідаційну
процедуру та надати суду свій звіт та
ліквідаційний баланс банкрута у строк
до 19.02.2015.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду першої інстанції, Державна
податкова інспекція в Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі - Інспекція,
ДПІ) звернулась до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Господарського
суду міста Києва від 19.03.2014 у справі №
910/2321/14 та припинити провадження у
справі.

Дослідивши апеляційну скаргу
Інспекції та додані до неї документи,
колегія судів вважає, що у її прийнятті
належить відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до статті 91 Господарського
процесуального кодексу України право
на звернення до апеляційного
господарського суду зі скаргою на
рішення місцевого господарського суду,
яке не набрало законної сили, а також
ухвали у випадках визначених статтею 106
цього кодексу мають сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки.

Тобто, згідно зазначених положень, в
разі оскарження рішення (ухвали)
особою, яка не брала участі у справі,
останній необхідно довести, що в
оскаржуваному рішенні (ухвалі)
господарський суд вирішив питання про
її права та обов'язки.

Згідно приписів частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України провадження у справах про
банкрутство здійснюється в порядку
провадження, передбаченому цим
кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до статті 1 Закону про
банкрутство сторони у справі про
банкрутство - конкурсні кредитори
(представник комітету кредиторів),
боржник (банкрут), а кредитором є
юридична або фізична особа, а також
органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника.

Отже, набуття статусу кредитора
законодавець пов'язує з наявністю у
особи (як фізичної так юридичної, в тому
числі і органу доходів і зборів)
грошових вимог до боржника, а
припинення статусу кредитора пов'язано
з погашенням (припиненням) таких
грошових вимог.

При цьому, колегія судів зазначає, що
правовий статус органів справляння
податків, зборів (обов'язкових
платежів), як кредиторів
неплатоспроможних боржників
визначається і статтею 210
Господарського кодексу України, яка
також не встановлює автоматичного
визнання цих органів кредиторами у
всіх справах про банкрутство. Статус
кредитора щодо неплатоспроможного
боржника набувається, у тому числі і
цими органами, через певні процедури,
які визначені спеціальною нормою
законодавства - Законом про
банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.02.2014 ухвалою Господарського суду
міста Києва заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кримська
Зерноторгова Компанія" про порушення
справи про банкрутство прийнято до
розгляду та призначено підготовче
засідання суду на 05.03.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.03.2014 порушено провадження у
справі про банкрутство боржника.

Зазначені ухвали були направлені судом
на адресу органу доходів і зборів.

Оскаржуваною постановою від 19.03.2014
визнано банкрутом Товариство з
обмеженою відповідальністю "Кримська
Зерноторгова Компанія", відкрито
ліквідаційну процедуру.

Офіційне оприлюднення вказаної
постанови відбулось 20.03.2014, про що
свідчить повідомлення про визнання
боржника банкрутом (т. 1 а.с. 116).

Порядок звернення кредиторів з
грошовими вимогами до боржника
визначається ст.ст. 23-25 Закону про
банкрутство, який вимагає також
подання до господарського суду
письмових заяв із вимогами до боржника
з документами, що їх підтверджують, а
також їх розгляд судом на попередньому
засіданні.

В матеріалах справи відсутні докази
звернення Інспекції до суду з заявою
про визнання кредиторських вимог у
справі про банкрутство Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кримська
Зерноторгова Компанія".

В апеляційній скарзі Інспекція не
посилається на наявність у боржника
заборгованості зі сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів), розмір
таких претензій (суму кредиторських
вимог), характер вимог (майнові або
грошові), а отже, будь-які майнові
(грошових) вимоги до боржника у
Інспекції відсутні. Також у
апеляційній скарзі відсутнє посилання
на будь-які докази, з їх наданням, що
підтверджують такі вимоги.

Колегія суддів зазначає, що станом на 14
листопада 2013 року у боржника відсутня
заборгованість зі сплати податків,
зборів перед бюджетом, які
обліковуються в ДПІ у Солом'янського
району ГУ Міндоходів у м. Києві, про що
свідчить довідка від 14.11.2013 №
13655/10/26-58-11-04-12 (т. 1 а.с. 36).

Отже, враховуючи викладені обставини
та аналіз норм законодавства щодо
порядку визначення та визнання
кредитором у справі про банкрутство,
передбачений ст.ст. 1, 23-25 Закону про
банкрутство, колегія суддів вважає, що
Державна податкова інспекція в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві не є
кредитором Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кримська
Зерноторгова Компанія", оскільки не має
підтверджені належними доказами
кредиторські вимоги до боржника, не
звернулась у визначений
законодавством строк із
кредиторськими вимогами до суду, у
зв'язку з чим Інспекція, відповідно, не
є стороною у справі про банкрутство, а
оскаржувана постанова не стосується її
прав та обов'язків, а тому ДПІ не має
права апеляційного оскарження судових
рішень у даній справі відповідно до
положень ст. 91 ГПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що слід відмовити в прийнятті
апеляційної скарги Державної
податкової інспекції в Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову від
19.03.2014 у даній справі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 20 Податкового кодексу України
зазначено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 75, 78
Податкового кодексу України,
проведення документальних
позапланових перевірок дотримання
вимог податкового законодавства
знаходиться у виключної компетенції
державної податкової служби, остання
не позбавлена права здійснювати, в
межах повноважень, свої функції та
проводити перевірку дотримання вимог
податкового законодавства платником
податків до моменту затвердження звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу
у справі про банкрутство такого
платника податків.

Враховуючи, що провадження у даній
справі порушено ухвалою
Господарського суду міста Києва 05.03.2014,
а постанову про визнання боржника
банкрутом прийнято 19.03.2014, органи
податкової служби не були позбавлені
права провести позапланову
документальну перевірку боржника у
зв'язку з порушенням провадження у
справі про його банкрутство.

Посилання заявника апеляційної скарги
на неможливість проведення Інспекцією
перевірки боржника колегія суддів
вважає безпідставним, оскільки
відкриття ліквідаційної процедури не
може бути перешкодою податковому
органу у здійсненні ним позапланової
перевірки боржника. Орган податкової
служби вправі звернутися до
ліквідатора боржника та провести
позапланову перевірку його
господарської діяльності, а у випадку
відмови ліквідатора як керівника
боржника надати можливість проведення
перевірки суб'єкта господарювання,
орган доходів і зборів вправі
оскаржити дії ліквідатора до суду у
справі про банкрутство.

Як було встановлено вище, ухвала про
прийняття заяви про порушення справи
про банкрутство, ухвала про порушення
провадження у справі про банкрутство,
постанова про визнання боржника
банкрутом надсилалась судом першої
інстанції на адресу органу доходів і
зборів, при цьому будь-яких доказів на
підтвердження вжиття відповідних
заходів, а так само виконання своїх
визначених законодавством функції з
визначення податкових зобов'язань
платника податків - ТОВ "Кримська
Зерноторгова Компанія", скаржником не
надано.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 62, 86, 91 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в прийнятті апеляційної
скарги Державної податкової інспекції
в Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Господарського суду міста
Києва від 19.03.2014 у справі № 910/2321/14.

2. Матеріали справи № 910/2321/14 повернути
Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя
С.В. Сотніков

Судді
О.С. Копитова

Т.І. Разіна