ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014 р.
Справа № 914/1771/13

Суддя О.Запотічняк при секретарі
М.Драгус розглянула справу

За позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м.Львів

До відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, м.Львів

Про:стягнення 269160,19 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_5 - представник;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: На розгляд
Господарського суду Львівської
області подано позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (позивач 1) та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(позивач 2) до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення
269160,19 грн.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовують
тим, що 28.12.2011 року між позивачем 1 та
відповідачем, а також між позивачем 2 та
відповідачем укладено договори оренди
нежитлових приміщень №01/12 та №02/12
відповідно, згідно яких відповідачу
передано у платне користування на
умовах оренди об'єкт, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_2 та належить позивачам
на праві спільної власності. Згідно
умов договору орендар до 25 числа
поточного місяця зобов'язаний
сплачувати орендну плату в розмірі
17500,00 грн за договором оренди №01/12 та
11690,00 грн за договором оренди №02/12.
Відповідач свої обов'язки за договором
не виконував, внаслідок чого у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем 1 в сумі 59500,00 грн, а
перед позивачем 2 - 47050,00 грн. Окрім
цього, позивачі просять суд стягнути з
відповідача 4177,03 грн - пені, 1884,26 грн - 3%
річних - на користь позивача 1 та 3607,07
грн - пені, 1256,83 грн - 3% річних - на
користь позивача 2. Окрім цього,
позивачі стверджують, що відповідач
заподіяв значної шкоди орендованим
приміщенням та понищив їх, у зв'язку з
чим відповідачу нараховано на користь
позивача 1 - 89482,51 грн майнової шкоди, на
користь позивача 2 - 59754,49 грн майнової
шкоди.

Обставини справи: Розглянувши
подані матеріали суд визнав їх
достатніми для прийняття заяви до
розгляду і ухвалою суду від 17.03.2013р.
порушив провадження у справі та
призначив судове засідання на 30.05.2013р.

Ухвалою від 30.05.13р. розгляд справи було
відкладено на 18.06.2013р.

Ухвалою від 18.06.2013 року провадження у
справі було зупинено та призначено у
справі №914/1771/13 судову
будівельно-технічну ексертизу
нежитлових приміщень, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою від 26.03.2014 року провадження у
справі було поновлено та призначено
розгляд справи на 03.04.2014 р.

Ухвалами суду від 03.04.2014 року, 10.04.2014
року, 29.04.2014 року розгляд справи
відкладався з підстав, викладених в
ухвалах суду.

Ухвалою суду від 29.04.2014 року строк
розгляду справи було продовжено на 15
днів з 30.04.2014 року та призначено розгляд
справи на 13.05.2014р.

В судове засідання 13.05.2014 року з'явився
представник позивача, позовні вимоги
підтримав, просив суд позов задоволити.

Відповідач повторно явки
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, причин неявки
суд не повідомив.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності,
встановив наступне:

8 грудня 2011р. між суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Позивачем 1)
та суб'єктом підприємницької
діяльності, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (Відповідач),
а також між суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (Позивач 2) та
Відповідачем укладено договори оренди
нежитлових приміщень №01/12 та №02/12,
згідно з якими Відповідачу передано у
платне тимчасове користування на
умовах оренди об'єкт, що розташований
за адресою: АДРЕСА_2 та належать
Позивачам на праві спільної власності.

Згідно з п. 1.1 Договору №01/12
орендодавець (Позивач 1) передає
орендарю (Відповідач), а орендар
отримує від орендодавця в платне
тимчасове користування на умовах
оренди нежитлові приміщення, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_2
загальною площею 280 кв. м. На виконання
вказаного пункту договору між
Позивачем 1 (ФОП ОСОБА_1) та Відповідачем
(ФОП ОСОБА_4) підписано акт
прийому-передачі майна від 31.12.2011р,
згідно з яким орендар прийняв, а
орендодавець передав майно.

Згідно з п. 1.1 Договору №02/12
орендодавець (Позивач 2) передає
орендарю (Відповідач), а орендар
отримує від орендодавця в платне
тимчасове користування на умовах
оренди нежитлові приміщення, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_2
загальною площею 187 кв. м. На виконання
вказаного пункту договору між
Позивачем 2 (ФОП ОСОБА_2) та Відповідачем
(ФОП ОСОБА_4) підписано акт
прийому-передачі майна від 31.12.2011р,
згідно з яким орендар прийняв, а
орендодавець передав майно.

Згідно з п.п. 2.1 Договорів №01/12 та №02/ 12
від 28.12.2011р. об'єкт оренди передається
орендарю в оренду для використання під
офісне приміщення, магазин,
авторемонтну майстерню.

Як передбачено п. 3 Договорів №01/12 та
№02/12 строк оренди встановлюється з 01
січня 2012р. по 31 грудня 2012р.

Як стверджують позивачі, відповідач,
починаючи з січня 2012 року неналежно
виконував свої зобов'язання. Позивачі
неодноразово попереджали відповідача
про необхідність сплати орендної
плати, що підтверджується відповідними
листами, а саме: від 08.05.2013р. (відповідач
отримав 10.05.2012р., про що свідчить
відмітка з підписом Відповідача (а.с. 33)
та від 04.12.2012р. (відповідач отримав
05.12.2012р., про що свідчить відмітка з
підписом Відповідача (а.с. 37).

У позовній заяві позивачі зазначають,
що станом на дату припинення Договорів
оренди нежитлових приміщень
заборгованість Відповідача перед
Позивачем 1 ОСОБА_1 становила: 70500,00 грн,
а перед Позивачем 2 ОСОБА_2 - 52050,00 грн.

Як стверджує представник позивачів,
Відповідач у 2013 року частково погасив
заборгованість перед Позивачем 1,
зокрема: платіжним дорученням №6 від
08.02.2013р. 6000,00 грн та платіжним
дорученням №21 від 22.03.2013р. - 5000,00 грн.
Таким чином позивач 1 (ФОП ОСОБА_1)
просить стягнути з відповідача - 59500,00
грн основного боргу. Суд перевірив
розрахунок основного боргу і дійшов до
висновку, що в цій частині позовні
вимоги підлягають до задоволення в
сумі 53000,00 грн з огляду на наступне.

Як вбачається з розрахунку суми боргу
відповідача перед ОСОБА_1 (а.с. 39)
позивачем зазначено, що 14.05.2012 року
відповідачем сплачено 7000,00 грн боргу,
однак, як вбачається з платіжного
доручення №45 від 14.05.2012 року
відповідачем сплачено 7500,00 грн боргу.
Таким чином, позивачем 1 при здійсненні
розрахунку не враховано проплати в
розмірі 500,00 грн. Такі ж суми
відображені і в акті звірки
розрахунків станом на 03.06.2013 року,
підписаному обома сторонами, згідно
якого сума боргу відповідача перед
позивачем 1 становить 59000,00 грн. Окрім
цього, позивачем 1 не враховано у
позовній заяві оплати боргу,
здійсненої відповідачем згідно
платіжного доручення №40 від 17.06.2013 року
на суму 6000,00 грн. Таким чином, сума
основного боргу відповідача перед
позивачем 1, яка підлягає до стягнення,
становить 53 000,00 грн.

Окрім цього, позивач 1 прсив суд
стягнути з відповідача 4177,03 грн - пені,
1884,26 грн - 3% річних. Оскільки позивачем,
при розрахунку штрафних санкцій не
враховано часткових проплат
відповідача за листопад 2012 року та
лютий-березень 2013 року, суд здійснив
перерахунок штрафних санкцій та дійшов
висновку, що розмір пені, який підлягає
до стягнення на користь позивача 1
становить 4177,03 грн. (Розрахунок
додається до матеріалів справи). Суд
перевірив розрахунок 3% річних та
дійшов до висновку, що розмір 3% річних,
який підлягає до стягнення становить
1884,26 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору №02/12 від
28.12.2011 року щомісячна орендна плата за
оренду приміщень становить 11 690, 00 грн.

Починаючи з січня 2012 року відповідач
свої зобов'язання за договором виконує
неналежно. Станом на момент припинення
договору заборгованість відповідача
перед Позивачем 2 ОСОБА_2 становила 52050,00
грн. Враховуючи сплату Відповідачем
Позивачу 2 13.02.2013р. - 1000,00 грн та 07.03.2013р. -
4000,00 грн, беручи до уваги акт звірки
розрахунків станом на 03.06.2013 року,
підписаний обома сторонами, сума боргу,
яка підлягає до стягнення з
Відповідача на користь Позивача 2
становить 47050,00 грн.

Позивач 2 просить суд стягнути з
відповідача 3607,07 грн пені та 1256,83 грн - 3%
річних.

Суд здійснив перерахунок штрафних
санкцій та дійшов висновку, що розмір
пені, який підлягає до стягнення на
користь позивача 2 становить 3494,11 грн, а
розмір 3% річних, який підлягає до
стягнення на користь позивача 2
становить 1256,83 грн.

Окрім цього, позивачі стверджують, що
Відповідач заподіяв значної шкоди та
понищив орендовані приміщення.
Зокрема, позивачі просять суд стягнути
з відповідача майнову шкоду, а саме:
89482,51 грн - на користь позивача 1 та 59754,49
грн - на користь позивача 2. В
обгрунтування своїх позовних вимог
позивачі надали суду дефектний акт від
08.04.2013р., в якому міститься перелік
пошкоджень, завданих, на думку
позивачів, відповідачем та перелік
робіт, необхідних для відновлення
попереднього стану приміщення. Окрім
цього, сторони звернулися у Львівський
НДІ судових експертиз для отримання
висновку щодо вартості
відновлювальних робіт. Обгрунтовуючи
розмір збитків, заявлених у позовній
заяві, позивачі покликаються саме на
висновок експерта №1147 від 24.04.2013 року.
Однак, суд не бере до уваги даний
висновок, так як відповідно до абз. 5 п. 2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України не може
вважатися актом судової експертизи
висновок спеціаліста, наданий
заявникові (юридичній чи фізичній
особі) на підставі його заяви, - навіть
якщо відповідний документ має назву
"висновок судового експерта" або
подібну до неї, оскільки особа набуває
прав та несе обов'язки судового
експерта тільки після одержання нею
ухвали про призначення експертизи.

Ухвалою від 18.06.2013 року провадження у
справі було зупинено та призначено у
справі №914/1771/13 судову
будівельно-технічну експертизу
нежитлових приміщень, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_2.

Даною ухвалою для дослідження
експерту було постатавлено, зокрема,
питання: яка вартість
ремонтно-будівельних робіт, проведення
яких необхідне для усунення
пошкоджень?

У експертному висновку №2286 від
11.03.2014 року експерт, зокрема, зазначив,
що на день проведеня огляду 03.10.2013 року
експертом нежитлових приміщень по
АДРЕСА_2 встановлено, що в виробничих
приміщеннях та в більшій частині
офісних приміщень проведено
відновлювальний ремонт, сліди
пршкоджень відсутні. З огляду на
викладене, експертом не досліджувався
стан конструктивних елементів та
оздоблення поверхонь нежитлових
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2 до початку відновлювальних
робіт, тому встановити вартість
ремонтно-будівельних робіт, проведення
яких необхідне було для усунення
пошкоджень не надається можливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України
Відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди. Особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право. На вимогу особи, якій завдано
шкоди, та відповідно до обставин справи
майнова шкода може бути відшкодована і
в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана
майну, може відшкодовуватися в натурі
(передання речі того ж роду та тієї ж
якості, полагодження пошкодженої речі
тощо).

Відповідно до п. 2 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи.

Позивачем не доведено належними та
допустимими доказами наявності в діях
відповідача складу цивільного
правопорушення, за яке встановлена
відповідальність у вигляді
зобов'язання відшкодувати майнову
шкоду (збитки). Позивач не довів, що
зазнав збитків внаслідок протиправної
поведінки відповідачів. Причинний
зв'язок між протиправною поведінкою і
шкодою відсутній. Вина відповідача не
доведена.

З огляду на викладені обставини,
оскільки елементи складу цивільного
правопорушення відсутні, експерт не
встановив вартість відновлювальних
робіт, а позивачами не надано жодних
інших доказів, які б підтверджували
вартість понесених витрат, суд
відмовляє позивачам в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача 89482,51 грн - на
користь позивача 1 та 59754,49 грн - на
користь позивача 2.

Окрім цього, позивач 1 просить суд
стягнути з відповідача 2448,00 грн витрат
для відновлення порушеного права, а
саме: суму коштів, сплачену позивачем
згідно квитанції №27565248 від 10.04.2013 року
за проведення експертизи за заявою
позивача. Суд відмовляє позивачу 1 в
задоволенні даної вимоги, оскільки
позивачем не доведено складу
цивільного правопорушення, не доведено
вини відповідача та
причинно-наслідкового звязку між діями
відповідача та наявністю шкоди, а, отже,
немає підстав для стягнення 2448,00 грн
витрат для відновлення порушеного
права саме з відповідача.

Щодо розподілу судових витрат суд
зазначає наступне.

Статтею 4 Закону України «Про судовий
збір» передбачено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або

скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру, судовий збір сплачується в
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних
плат.

Виходячи з суми боргу заявленої до
стягнення позивачем 1 при поданні спору
до суду, ціна позову становить 157491,8
грн., а відтак сума судового збору, яка
повинна сплачуватись до бюджету за
розгляд даної позовної вимоги
становить 3149,83 грн.

Як вбачається з платіжного доручення
від 13.05.2013р. №13/05, позивачем 1 сплачено
судовий збір в сумі 3150,85 грн., тобто
надлишково сплачено судовий збір в
сумі 1,02 грн.

Сума боргу, заявлена до стягнення
позивачем 2 при поданні позову до суду,
становила 111668,39 грн., а відтак сума
судового збору, яка повинна
сплачуватись до бюджету за розгляд
даної позовної вимоги становить 2233,36
грн.

Згідно платіжного доручення від
13.05.2013р. №13/05 позивачем 2 сплачено
судовий збір в сумі 2234,56 грн., тобто
надлишково сплачено судовий збір в
сумі 1,2 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
судовий збір», надлишково сплачений
позивачем 1 судовий збір у розмірі 1,02
грн та позивачем 2 судовий збір у
розмірі 1,20 грн підлягає поверненню.

Відповідно до п. 5.2 Постанови пленуму
ВГСУ від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» про повернення судового
збору суд зазначає зокрема і в
резолютивній частині судового рішення,
яким закінчується розгляд справи по
суті.

Судові витрати суд покладає на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись 22, 386, 526, 612 ЦК України, 193, 285 ГК
України, ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49,80, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, Ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (79054,
АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер:
НОМЕР_2) 53 000,00 грн - заборгованості по
орендній платі, 4177,03 грн - пені, 1884,26 грн -
3% річних та 1181,22 грн судового збору.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, Ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (79054,
АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер:
НОМЕР_3) 47050,00 грн заборгованості по
орендній платі, 3494,11 грн - пені, 1256,83 грн.
- 3% річних та 1036,01 грн судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

5. Повернути ОСОБА_1 (79054, АДРЕСА_1,
Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) з
Державного бюджету України 1,02 грн
судового збору, сплаченого платіжним
дорученням від 13.05.2013р. №13/05.

6. Повернути ОСОБА_2 (79054, АДРЕСА_1,
Ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) з
Державного бюджету України 1,20 грн
судового збору, сплаченого платіжним
дорученням від 13.05.2013р. №13/05.

7. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

8. Рішення суду може бути
оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України

Повний текст рішення складено
19.05.2014р.

Суддя
Запотічняк О.Д.