ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2014 р.
Справа № 922/822/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М. ,
суддя Горбачова Л.П.,

при секретарі Полубояриній Н.В.,

за участю представників сторін:

позивача - Кравченка Є.О. (дов.№207 від
02.01.2014р.),

відповідача - Швидкун Я.В. (дов.№35д-14 від
30.04.2014р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ПАТ "Харківський
коксовий завод" (вх.№1094Х/3) на рішення
господарського суду Харківської
області від 08 квітня 2014 року по справі
№922/822/14,

за позовом Державного підприємства
"Одеська залізниця", м.Одеса,

до Приватного акціонерного товариства
"Харківський коксовий завод", м.Харків,

про стягнення 25790,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 08 квітня 2014
року по справі №922/822/14 (суддя Смірнова
О.В.) позов задоволено. Стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
"Харківський коксовий завод" (61010,
м.Харків, Червоношкільна набережна, 24,
р/р № 2365 ПАТ ПІБ в м. Харків у
Харківській області, МФО 351458, код 24481702)
на користь Державного підприємства
"Одеська залізниця" (65023, м. Одеса, вул.
Пантелеймонівська, 19, ,
р/р № 1 в Одеській філії ПАТ
"Акціонерний банк""Експрес-Банк),
м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, 17-А, , МФО 328801) 25790 грн. штрафу та
1827 грн. судового збору (а.с.71-а.с.75, том 1).

ПАТ "Харківський коксовий завод" з
рішенням суду не погодилося та
звернулося до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 08.04.2014 року по
справі №922/822/14 та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ДП "Одеська залізниця" відмовити.
Також просить суд відшкодувати судові
витрати за подання апеляційної скарги.
При цьому апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного процесуального акту
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи та неповно
досліджено докази.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
відповідача мотивовані тим, що судом
першої інстанції не надано належної
правової оцінки комерційному акту БК
№000037/135 від 02.09.2013р., складеному
станцією призначення з метою
підтвердження виявленого позивачем
надлишку вантажу, оскільки правилами
складання актів передбачено чіткі
вимоги до складання цих актів. Також
вказує на те, що надана позивачем копія
комерційного акту унеможливлює
часткове читання тексту та не має
посилань відносно правильності
навантаження, розміщення та
закріплення вантажу.

У судовому засіданні 29.05.2014р.
представник апелянта (відповідача)
підтримала вимоги апеляційної скарги в
повному обсязі.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
відповідача заперечував з підстав,
зазначених у відзиві (вх.№4077 від
23.05.2014р.) на апеляційну скаргу. Так,
зокрема, зазначив, що текст в
комерційному акті №000037/135 від 02.09.2013р.
заповнений на друкарській машинці, як
це передбачено правилами складання
актів, а саме: п.8 Правил складання актів
(стаття 129 Статуту), затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України від 28.05.2002 N334. У судовому
засіданні представник позивача надав
для огляду оригінал комерційного акту
№000037/135 від 02.09.2013р. Комерційним актом
було засвідчено невідповідність маси
вантажу в накладній №43035203 від 30.08.2013р.
Просить суд апеляційну скаргу ПАТ
«Харківський коксовий завод» залишити
без задоволення, а рішення
господарського суду Харківської
області від 08.04.2014р. - без змін.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та відзиву на неї, в межах вимог
передбачених ст.101 ГПК України,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
у серпні 2013 року зі станції Основа
Південної залізниці відповідач
здійснив відправлення вагону №65735558
відповідно до залізничної накладної
№43035203, на станцію призначення - Черкаси
Одеської Залізниці, вантажоодержувач -
ТОВ "Завод "Техно".

Позивач зазначає, що 02 вересня 2013 року
після прибуття вагонів з вантажем на
станцію Черкаси Одеської залізниці на
вимогу вантажоодержувача проведено
зважування вагону №65725558 і встановлено,
що в документі зазначено: кокс ливарний
фр. +80 мм навантаження навалом, тара
перевірена 22000 кг, нетто 42300 кг, розмір
навантаження відповідно висоти бортів
не вказано, промарковано вапном.
Фактично навантаження холмоподібне
вище бортів вагону на 100-300 мм. На
поверхні вантажу заглиблень не має,
частково марковано вапном, вагон
технічно справний, люка та двері щільно
прилягають до рами вагона, посипання
нема. Зазначені відомості, виявлені
комісійною перевіркою, внесені до
комерційного акту станції Черкаси БК №
000037/135 від 02.09.2013р.

02 вересня 2013 року, на підставі ст.24
Статуту залізниць України залізницею
проведено перевірку маси вантажу у
вагоні № 65725558 на 150-тонних
тензометричних вагах станції Черкаси
(держперевірка 28.05.2013), під час якої було
виявлено, що у вагоні № 65725558 фактично
брутто - 65000 кг, тара за документами - 22000
кг, нетто - 42300 кг, проте по документу
брутто - не вказано, тара за документами
- 22000 кг, нетто - 42300 кг, що становить
різницю ваги проти накладної в сторону
збільшення на 700 кг.

Для засвідчення зазначеного факту
складено комерційний акт № 000037/135 від
02.09.2013 р.

У накладній № 43035203 від 30.08.2013 р. вказана
вартість перевезення за вагон, яка
складає - 5158,00 грн.

Відповідно до вимог ст.118, ст.122 Статуту
залізниць України за неправильно
зазначену в накладній масу, кількість
місць вантажу, його назву, код та адресу
одержувача з відправника стягується
штраф у розмірі п'ятикратної вартості
провізної плати за всю відстань
перевезення.

Зважаючи на зазначені норми Статуту
залізниць України позивач нарахував
відповідачеві штраф, який складає: 5158,00
грн. х 5 = 25790,00 грн.

10.12.2013 р. позивач звернувся до
відповідача з претензією № ДНЮ-28/90, в
якій просив нараховану суму по даній
претензії в розмірі 25790,00 грн.
перерахувати на р/р1 Одеській
філії ПАТ «Акціонерний банк
«Експрес-банк» МФО 328801 .

17.01.2014р. відповідач відповів на
претензію листом за вих.№77 та відмовив
у задоволенні вимог за цією претензією.

Господарський суд Харківської області,
приймаючи оскаржуване рішення, виходив
з того, що позовна вимога позивача в
частині стягнення штрафу за
неправильно зазначену масу вантажу у
розмірі 25790 грн. правомірна,
обґрунтована та така, що не спростована
відповідачем, тому підлягає
задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Частиною 5 статті 307 Господарського
кодексу України умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
встановлюються транспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1998р. №457, визначає обов'язки,
права і відповідальність залізниць, а
також підприємств, які користуються
залізничним транспортом (ст. 2 Статуту
залізниць України). На підставі цього
Статуту Мінтранс затверджує: Правила
перевезення вантажів (ст.5 Статуту
залізниць України).

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць
України накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
залізниць та Правил і наданий
залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача.

Статтею 37 Статуту залізниць України
передбачено, що під час здавання
вантажів для перевезення відправником
має бути зазначена їх маса у накладній -
основному перевізному документі, який
підтверджує укладення договору
перевезення вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць
України вантажовідправник несе
відповідальність за всі наслідки
невірності, неточності або неповноту
відомостей, зазначених ним у накладній.

Правилами перевезень вантажів, а саме:
п.1.1. розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів", зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 863/5084, а також ст.23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). У відповідності до цих
Правил, а саме: п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса
вантажу, визначена відправником, кг" та
"Спосіб визначення маси" заповнюються
вантажовідправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
Правил оформлення перевізних
документів своїм підписом підтверджує
представник відправника.

Згідно з п. 5.5. розділу 5 Правил
оформлення перевізних документів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000 року за №644 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 року за №863/5084, якщо під
час перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
відомостей про адресу одержувача, його
код, назву вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф згідно зі
ст.122 Статуту залізниць. Факт
неправильного зазначення відправником
зазначених відомостей засвідчується
актом загальної форми, якщо за цим
фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до п.10 Правил складання
актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України №334
від 28.05.2002 року, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 08.07.2002
року за № 567/6855, комерційний акт
підписує начальник станції (його
заступник), начальник вантажного
району (завідувач вантажного двору,
складу, контейнерного відділу,
контейнерного майданчику,
сортувальної платформи, старший
прийомоздавальник) і
прийомоздавальник станції, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці. Крім того, у разі
необхідності, до перевірки вантажу і
підписання акта можуть бути залучені
також інші працівники залізниці (далі -
Правила № 567/6855).

Пунктом 22 "Правил видачі вантажів",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 р. за № 862/5083, передбачено,
що перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення.

З матеріалів справи вбачається, у
накладній №43035203, у вагоні
вантажовідправником вказана маса
вантажу нетто 42300 кг, спосіб визначення
маси - на 150т. вагонних вагах. Маса
вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5
"Правила приймання вантажів до
перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
"Правила оформлення перевізних
документів", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000р.
за №863/5084, своїм підписом підтверджує
представник відправника.

Правильність внесених відомостей до
вищевказаної накладної підтвердив
своїм підписом представник
відправника Довгопол В.В..

Згідно з п. 28 "Правил приймання вантажів
до перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 861/5082, вантажі, завантажені
відправником у вагони відкритого типу
(платформи, напіввагони тощо),
приймаються залізницею до перевезення
шляхом візуального огляду вагона,
вантажу, його маркування (у т.ч.
захисного) та кріплення у вагоні без
перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України, залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

Під час перевезення на станції Черкаси,
при переважуванні вагону на вагонних
вагах було виявлено, що маса вантажу
зазначена у накладній не відповідає
фактичній масі вантажу у вагоні. Про
даний факт було складено комерційний
акт № 000038/136 від 02.09.2013 року у
відповідності до ст. 129 Статуту
залізниць України.

Пунктом 22 "Правила видачі вантажів",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 р. за № 862/5083, передбачено,
що перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення. Так,
згідно складеного вищезазначеного
комерційного акту контрольне
переважування спірного вагону
проводилось на 150 тонних вагонних
вагах, тобто таким же самим способом,
яким цю масу було визначено на станції
відправлення. Перевіркою було
виявлено, що в накладній № 43035203 у
вагоні вказана маса вантажу складає 42300
кг, фактично ж встановлено що маса
вантажу складає 43000 кг, що на 700 кг
більше ніж вказано у накладній.

Статтею 24 Статуту залізниць України
визначено, що вантажовідправники
несуть відповідальність за всі
наслідки неправильності, неточності
або неповноти відомостей, зазначених
ними у накладній. В свою чергу, статтею
122 Статуту встановлено, що за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника стягується штраф у розмірі
згідно із статтею 118 Статуту.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
зі ст.122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст.129 Статуту
(п.3.23 Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.2002
р. за № 04-5/601 зі змінами та доповненнями
від 18.11.2003р. за №04-5/1429) та Оглядового
листа Вищого Господарського суду
України від 29.11.2007 р. № 01-8/917. щодо штрафу
нарахованого у розмірі відповідно до
статті 118 Статуту, штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитків.

Таким чином, висновки господарського
суду про те, що комерційний акт БК №
000037/135 від 02.09.2013 року є підставою для
покладання відповідальності на
відправника, передбаченої ст.122 Статуту
є обґрунтованими та такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства України.

Відповідно до п.11 "Правил приймання
вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2000 р. за № 861/5082: "У разі
зважування вантажів на вагонних вагах
відправник у разі потреби провадить
дозування вантажу (довантаження або
часткове вивантаження). Для цього він
повинен безпосередньо біля вагонних
ваг організувати дозувальний
майданчик, забезпечити його необхідним
інвентарем, а при відправленні масових
вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) -
додатковими механізмами для виконання
дозувальних операцій в процесі
зважування. Тобто відповідач має
можливість запобігти подібних
порушень і провадити чітке зважування
та вказувати у перевізних документах
вірну інформацію стосовно маси
вантажу.

Враховуючи викладене, господарський
суд правомірно дійшов висновку щодо
задоволення позову про стягнення з
відповідача на користь позивача штрафу
за неправильно зазначену масу вантажу
у розмірі 25790,00 грн.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
відповідача стосовно невідповідності
комерційного акту №000037/135 від 02.09.2013р.
вимогам закону є безпідставними та
такими, що ґрунтуються на довільному та
помилковому тлумаченні приписів
чинного законодавства, не доведені
апеляційному господарському суду
жодним належним та допустимим доказом,
тобто не мають фактичного та правового
обґрунтування.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, відповідач вказує на той факт,
що судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки комерційному
акту №000037/135 від 02.09.2013р. у зв'язку з тим,
що деякі його частини написані
нерозбірливо, що виключає можливість
їх читання, не має жодної вказівки щодо
правильності навантаження розміщення
та кріплення вантажу. Такі доводи
відповідача є необґрунтованим,
оскільки текст в комерційному акті №
000037/135 від 02.09.2013р. заповнений на
друкарській машинці, як передбачено
Правилами складання актів, а саме: п.8,
відповідно текст читається та є
розбірливим. Оригінал вказаного
комерційного акту був наданий в судове
засідання 29.05.2014р., оглянутий в судовому
засіданні, і, копія, яка знаходиться в
матеріалах справи, відповідає
оригіналу.

Стосовно правильності навантаження,
розміщення та закріплення вантажу, то
відповідно до п. 2 Правил складання
актів дані в комерційному акті
зазначаються на підставі перевізних
документів а також відповідно п. 9 цих
правил у комерційному акті в розділі "Д"
детально описуються стан вантажу і
виявлені обставини, в комерційному
акті зазначено: кокс ливарний фр. + 80мм
навантаження навалом, тара перевірена
22000 кг, нетто 42300 кг, розмір навантаження
відповідно висоти бортів не вказано,
промарковано вапном. Фактично
навантаження холмоподібне, вище бортів
вагона, 100-300 мм. На поверхні вантажу
заглиблень нема, частково марковано
вапном, вагон технічно справний, люка
та двері щільно прилягають до рами
вагона, просипання нема. Комерційним
актом №000037/135 від 02.09.2013р. засвідчений
факт невідповідності маси вантажу в
накладній № 43035203 від 30.08.2013 р., яка
міститься в матеріалах справи.

Щодо посилання відповідача на вплив
атмосферних явищ на вагу вантажу, який
перевозився. Спеціальними нормами
законодавства, а саме: п. 27 Правил
видачі вантажів визначено й
передбачено на всі випадки змін
погодних умов, а також вплив
атмосферних явищ, зокрема, надлишок
вантажу порівняно з масою, вказаного в
накладній, вважається таким, що не
перевищує норму природної втрати і
граничного розходження у визначенні
маси нетто, яке становить 0,2%, тобто у
даному випадку 84,6 кг, що є значно менше
ніж виявлені 700 кг.

З листа Українського
гідрометеорологічного центру № 10-20/363
від 19.03.14р., на який посилається апелянт,
неможливо точно визначити, яка саме
кількість опадів потрапила до спірного
вагону, як неможливо і встановити, що
саме на території, де було здійснено
завантаження спірного вагону випало
саме 6 мм. опадів за 24 години.

Зазначені обставини також
спростовують доводи відповідача щодо
неправильності складення залізницею
комерційного акту №000037/135 від 02.09.2013р.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи апелянта, зазначені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
документального підтвердження
матеріалами справи.

Враховуючи вищезазначене, рішення
господарського суду Харківської
області від 08 квітня 2014р. по справі
№922/822/14 слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 99, 101, п.1 ч.1 статті 103, ст.105,
Господарського процесуального кодексу
України, Харківський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ
"Харківський коксовий завод" залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 08 квітня 2014
року по справі №922/822/14 залишити без
змін.

Повний текст постанови складено 02.06.2014
р.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Білецька А.М.

Суддя
Горбачова Л.П.