м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4291/14 13.05.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "КОРОВАЙ"

до публічного акціонерного
товариства "Кредит Європа Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача:

товариство з обмеженою
відповідальністю "Лотуре-Агро"

про визнання договору поруки
№26/08-S1 від 13.06.2008 року недійсним

Представники сторін:

від позивача: Огійчук О.А. -
представник за довіреністю № 165 від
11.03.2014 року;

від відповідача: Євченко В.Є. -
представник за довіреністю № 775/14 від
14.02.2014 року;

від третьої особи: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "КОРОВАЙ" до
публічного акціонерного товариства
"Кредит Європа Банк" про визнання
договору поруки №26/08-S1 від 13.06.2008 року
недійсним.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 13.06.2008 року між ЗАТ
"Кредит Європа Банк" та ТОВ
«Лотуре-Агро» укладено договір про
надання фінансових послуг №26/08.

В забезпечення виконання зобов'язань
між публічним акціонерним товариством
«КОРОВАЙ» та ПАТ "Кредит Європа Банк"
укладені договір поруки №26/08-Sl від
13.06.2008 року.

Відповідно до п. 12.2.30 Статуту ПАТ
«КОРОВАЙ», затвердженого загальними
зборами ПАТ «КОРОВАЙ» (протокол №13 від
23 листопада 2005 року), до компетенції
Наглядової ради відноситься надання
згоди на укладання, зміни чи припинення
значних договорів, в тому чіслі кредит,
позичка, застава нерухомості та інше.

Оскільки, жодних погоджень або рішень,
стосовно укладання договору поруки під
зобов язання ТОВ «Лотуре-Агро
кредитної лінії на наглядових радах
товариства не надавалося, тому, на
момент укладання вищенаведених
договору поруки підписант з боку ПАТ
«Коровай» не мав необхідних
повноважень та перевищив надані йому
повноваження. У зв'язку з чим позивач
звернувся до суду про визнання
договору поруки №26/08-Sl від 13.06.2008 року
недійсним.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 19.03.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
08.04.2014 року.

07.04.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва відповідач подав документи на
виконання вимог ухвали суду від 19.03.2014
року.

В судове засідання 08.04.2014 року
представники позивача та третьої особи
не з'явилися, вимоги ухвали від 19.03.2014
року не виконали, про поважні причини
неявки суд не повідомили, хоча про час
та дату судового засідання повідомлені
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення № 017, але 08.04.2014 року до загального
відділу діловодства господарського
суду міста Києва позивача подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 08.04.2014 року розгляд справи
відкладено на 13.05.2014 року.

В судове засідання 13.05.2014 року
представник третьої особи не з'явився,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлені
належним чином.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

13.06.2008 року між закритим акціонерним
товариством «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро»
(позичальник) укладено договір про
надання фінансових послуг №26/08.
Відповідно до умов кредитного договору
відповідач відкрив позичальнику лінію
з лімітом 1 000 000 доларів США, яка може
використовуватися позичальником для
здійснення запозичень у формі
строкових кредитів з максимальним
строком використання 365 днів для
надання можливості позичальнику
здійснювати ділову комерційну
діяльність.

13.06.2008 року між закритим акціонерним
товариством «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» (банк)
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро»
(клієнт), відкритим акціонерним
товариством "КОРОВАЙ" (поручитель)
укладено договір поруки №26/08-Sl,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язується відповідати в повному
обсязі перед банком за своєчасне та
повне виконання клієнтом своїх
грошових зобов'язань за договором
кредитування.

Відповідно до статуту публічного
акціонерного товариства «КРЕДИТ
ЄВРОПА БАНК» (нова редакція)
затвердженого річними загальними
зборами акціонерів публічного
акціонерного товариства "Кредит Європа
Банк" протокол №01/13 від 11.04.2013р.,
публічне акціонерне товариство "Кредит
Європа Банк" є правонаступником
закритого акціонерного товариства
"Кредит Європа Банк".

Згідно з статутом публічного
акціонерного товариства "КОРОВАЙ" (нова
редакція) затверджено загальними
зборами акціонерів публічного
акціонерного товариства "КОРОВАЙ"
протокол №б/н від 26.04.2012 р., у зв'язку із
приведенням своєї діяльності у
відповідність із Законом України «Про
акціонерні товариства» товариство
змінило своє найменування з відкритого
акціонерного товариства "КОРОВАЙ" на
публічне акціонерне товариство
"КОРОВАЙ".

Як вбачається з договору поруки №26/08-Sl
від 13.06.2008 року від відкритого
акціонерного товариства "КОРОВАЙ" він
був укладений та підписаний
заступником голови правління ОСОБА_4 на
підставі довіреності, посвідченої
ОСОБА_5 приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу 11.06.2008 року за реєстровим №1870.

Відповідно до п.12.1 статуту відкритого
акціонерного товариства "КОРОВАЙ"
затвердженого загальними зборами
акціонерів відкритого акціонерного
товариства "КОРОВАЙ" протокол №13 від
23.11.2005 року (в редакції, що діяла на
момент укладання договору), Наглядова
рада є органом управління товариства,
що представляє інтереси акціонерів у
перерві між проведенням Загальних
зборів і в межах компетенції,
визначеної цим статутом товариства,
внутрішніми нормативними актами
(Положеннями) товариства, контролює та
регулює діяльність правління
товариства.

Згідно з п.12.2.30 статуту, до компетенції
Наглядової ради належить: надання
згоди на укладення, зміни чи припинення
значних договорів (угод) товариства:

12.2.30.1 угод, в тому числі щодо постачання
сировини, комплектуючих та збуту
виготовленої товариством продукції,
отримання кредитів, отримання та
видачу позичок, субсидій, гарантій,
здійснення капіталовкладень на суму,
що по кожній угоді окремо перевищує 10
000 000 (десять мільйонів) гривень
(будь-яка угода, кредит, позичка,
субсидія, гарантія, капіталовкладення
на таку суму, що укладена, отримана,
видана без отримання попередньої згоди
Наглядової ради, є недійсною як така, що
вчинена за відсутності необхідних
повноважень);

12.2.20.2 про відчуження, надання у
користування, заставу нерухомості на
суму, що по кожній угоді окремо
перевищує 200 000 (двісті тисяч) гривень,
транспортних та інших основних засобів
на сум, що по кожній угоді окремо
перевищує 50 000 (п'ятдесят тисяч)
гривень, обладнання, земельних ділянок
- незалежно від суми угоди.

Наглядова рада ВАТ «КОРОВАЙ»
відповідно до пункту 12.3 статуту,
прийняла рішення про делегування
строком на один рік до 16.03.2009 року
включно Правлінню ВАТ «КОРОВАЙ»
повноважень, що відносяться до
компетенції Наглядової ради та
передбачені пп.12.2.30 розділу 12 статуту,
що підтверджується випискою із
протоколу засідання Наглядової ради
відкритого акціонерного товариства
«КОРОВАЙ» №176 від 17.2008 року.

Як вбачається з виписки з протоколу №220
засідання правління ВАТ «КОРОВАЙ» від
23.05.2008 року вирішено укласти з ЗАТ
"Кредит Європа Банк" договір поруки за
ТОВ «Лотуре-Агро» для отримання
кредиту в сумі 5,0 млн. USD строком на 3
роки та надати повноважень на
підписання договору поруки від імені
ВАТ «КОРОВАЙ» з банком голові
правління ОСОБА_6.

В свою чергу, відкрите акціонерне
товариство в особі голові правління
ОСОБА_6 уповноважило заступника голови
правління ВАТ «КОРОВАЙ» ОСОБА_4 укласти
від імені відкритого акціонерного
товариства «КОРОВАЙ» із ЗАТ "Кредит
Європа Банк" договір поруки за ТОВ
«Лотуре-Агро» для відкриття
відновлювальної мультивалютної
кредитної лінії у сумі до 5 000 000,00 грн.,
що підтверджується довіреністю
посвідченої ОСОБА_5 приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу 11.06.2008 року за
реєстровим №1870.

Відповідно до ч. 2 статті 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Згідно з ч. 1 статті 92 ЦК України,
юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

Відповідно до ч. 2 статті 203 ЦК України
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Частиною 1 статті 238 ЦК України
передбачено, що представник може бути
уповноважений на вчинення лише тих
правочинів, право на вчинення яких має
особа, яку він представляє.

Таким чином, при укладенні договору
поруки №26/08-Sl від 13.06.2008 року заступник
голови правління ВАТ «КОРОВАЙ» ОСОБА_4
мала необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Також, як вбачається з наявних в
матеріалах справи документів, в
подальшому між сторонами укладалися
додаткова угода №1 від 04.07.2008 року до
договору поруки №26/08-Sl від 13.06.2008 року
та додаткова угода №4 від 01.11.2011 року.

Так, 03.07.2008 року Правлінням ВАТ
«КОРОВАЙ» було вирішено укласти з ЗАТ
«КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» додаткові угоди
до договору поруки №26 08-S1 від 13.06.2008р. в
межах збільшення ліміту лінії ТОВ
«Лотуре-Агро» до 5 000 000 доларів США, що
підтверджується протоколом №227
засідання Правління ВАТ «КОРОВАЙ».

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК
України, одним із способів захисту
цивільного права може бути зокрема,
визнання правочину недійсним.

Згідно з статтею 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
Цивільному Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Усі вище наведені вимоги статті 203 ЦК
України, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, були дотримані
сторонами під час укладання договору
поруки №26 08-S1 від 13.06.2008 року.

З огляду на вищевикладене, позивачем не
надано будь-яких допустимих доказів на
підтвердження викладених у позовній
заяві обставин, а натомість
відповідачем надано документи що їх
спростовують, тому, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для визнання недійсним
договору поруки №26 08-S1 від 13.06.2008 року з
додатковими угодами укладеного між
публічним акціонерним товариством
«КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Лотуре-Агро», публічним акціонерним
товариством "КОРОВАЙ".

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, ст. 49, ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 21.05.2014 року.

Суддя
С.М.Мудрий