м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 25/143 27.05.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Домобудівний комбінат
№4»доПублічного акціонерного
товариства Акціонерного комерційного
банку «Аркада»простягнення 5 522 283,50
грн.Головуючий суддя Босий В.П.
Судді Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача:Ігнатенко О.В.від
відповідача:Гуцал М.М., Селіванова О.Г.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Домобудівний комбінат №4» (надалі -
Товариство) звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства Акціонерного комерційного
банку «Аркада» (надалі - «Банк») про
стягнення 5 522 283,50 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем було порушене виконання
зобов'язання за генеральним договором
від 08.12.2006 р. в частині своєчасного
повернення оперативного резерву, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість в розмірі 5 371 079,82 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача
інфляційних у розмірі 115 747,75 грн. та 3%
річних у розмірі 35 455,93 грн. за
прострочення виконання грошового
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.07.2011 р. порушено провадження
в справі та призначено справу до
09.08.2011 р. від представника відповідача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому відповідач проти задоволення
позовних вимог заперечував з огляду на
те, що утворена заборгованість за
договором була спричинена відсутністю
оформлених актів приймання-передачі
об'єктів інвестування, а також
несвоєчасним завершенням позивачем
будівництва спірних об'єктів
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.09.2011 р. провадження в справі
було зупинено та призначено в справі
бухгалтерську (економічну) та
будівельно-технічну експертизи, а
матеріали справи направлено до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз.
20.03.2012 р. до суду надійшло повідомлення
Київського науково-дослідного
від 07.03.2012 р. про неможливість надання
висновку будівельно-технічної
експертизи у зв'язку з тим, що в
інституті відсутні фахівці з окремих
напрямків досліджень.
06.06.2012 р. до господарського суду міста
Києва також надійшов висновок судових
проведення судової (економічної)
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.06.2012 р. провадження в справі
було поновлено та призначено до
розгляду на 03.07.2012 р.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.07.2012 р. в судовому засіданні
було ухвалено розгляд справи № 25/143
здійснювати колегіально.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 03.07.2012 р. розгляд
справи №25/143 було доручено здійснювати
у наступному колегіальному складі:
головуючий суддя Морозов С.М., судді
Гулевець О.В., Стасюк С.В.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.07.2012 р. справу було прийнято
до колегіального розгляду та
призначено судове засідання на 17.07.2012 р.
В судовому засіданні 17.07.2012 р. в справі
№ 25/143 було оголошено перерву до 24.07.2012
24.07.2012 р. в судовому засіданні було
ухвалено призначити в справі судову
будівельно-технічну експертизу,
проведення якої було доручено
Державному підприємству
«Науково-дослідний і проектний
інститут містобудування»; провадження
в справі № 25/143 у зв'язку з призначенням
судової експертизи зупинено, а
матеріали справи супровідним листом №
06-17/313 від 24.07.2012 р. скеровано до
Державного підприємства
«Науково-дослідний і проектний
інститут містобудування».
01.10.2013 р. матеріали справи №25/143 було
повернуто до господарського суду міста
Києва на виконання вимог узвали суду
для витребування додаткових доказів.
Ухвалою господарського суду міста
Києва суду від 14.10.2013 р. провадження в
справі № 25/143 було поновлено та
призначено до слухання на 05.11.2013 р.
В судовому засіданні 05.11.2013 р. судом
встановлено, що витребувані ухвалою
суду документи на судовий запит не
надійшли, розгляд справи було
відкладено до 19.11.2013 р.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 19.11.2013 р.
матеріали справи № 25/143 були передані
на розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Морозов С.М., судді
Стасюк С.В., Спичак О.М. у зв'язку з
перебуванням судді Гулевець О.В. у
Ухвалою від 19.11.2013 р. розгляд справи
було призначено на 19.11.2013 р.
В судових засіданнях 19.11.2013 р., 26.11.2013 р.
та 10.12.2013 р. судом оголошувались перерви
до 26.11.2013 р., 10.12.2013 р. та 20.12.2013 р.
Розпорядженням Голови господарського
суду м. Києва від 20.12.2013 р. у зв'язку з
перебування судді Морозова С.М. у
відпустці, справу № 25/143 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Котков О.В., судді
Стасюк С.В., Спичак О.М.
Ухвалою від 20.12.2013 р. колегією суддів у
складі: головуючий суддя Котков О.В.,
судді Стасюк С.В., Спичак О.М., матеріали
справи було прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 21.01.2014 р.
Розпорядженням в.о. Голови
господарського суду м. Києва від 23.12.2013
р. справу №25/143 було передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Морозов С.М., судді Стасюк С.В.,
Спичак О.М., у зв'язку з виходом судді
Морозова С.М. з відпустки.
Ухвалою від 23.12.2013 р. справу прийнято до
провадження колегією суддів та
призначено до розгляду на 21.01.2014 р.
В судових засіданнях 21.01.2014 р. та 28.01.2014
р. судом оголошувались перерви до 28.01.2014
р. та 07.02.2014 р. відповідно.
Розпорядженням Голови господарського
суду м. Києва від 07.02.2014 р. у зв'язку з
перебування судді Морозова С.М. у
відпустці, справу № 25/143 було передано
на розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Босий В.П., судді
Стасюк С.В., Спичак О.М.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.02.2014 р. справу прийнято до
провадження колегією суддів та
призначено її до розгляду на 25.02.2014 р.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 25.02.2014 р. справу
передано на розгляд колегії суддів у
складі: Босий В.П. (головуючий), судді
Ломака В.С. Спичак О.М.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.02.2014 р. справу прийнято до
провадження колегією суддів.
В судовому засіданні 25.02.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 24.03.2014 р.
20.03.2014 р. від представника позивача
надійшли заперечення на відзив на
позовну заяву, в яких позивач вказував
на те, що проектна документація на
спірні об'єкти будівництва наявна в
матеріалах справи, а таке будівництво
здійснювалось з додержанням вимог
державних стандартів, будівельних норм
і правил, а наполягання відповідача на
проведенні будівельно-технічної
експертизи є спробою затягування
судового процесу.
24.03.2014 р. до канцелярії суду від
представника відповідача надійшло
клопотання про направлення матеріалів
справи №25/143 до ДП «НДПІ
Містобудування» для завершення
судової експертизи, а також зупинення
провадження у справі.
В судовому засіданні 24.03.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 16.04.2014 р.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 16.04.2014 р. справу
передано для розгляду колегії суддів у
складі: Босий В.П. (головуючий), Спичак
О.М., Цюкало Ю.В. у зв'язку з поданою
заявою судді Ломаки В.С. про велику
завантаженість справами.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.04.2014 р. справу прийнято до
провадження колегією суддів та
призначено до розгляду на 21.05.2014 р.
В судовому засіданні 21.05.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 27.05.2014 р.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, на виконання вимог
ухвали суду надав пояснення стосовно
суті спору, позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити їх повністю.
В судове засідання представники
відповідача з'явилися, надали
пояснення стосовно суті спору,
заявлене клопотання про направлення
матеріалів справи до експертної
установи з метою проведення судової
будівельно-технічної експертизи
Судом відмовлено у задоволенні
клопотання відповідача про
направлення матеріалів справи для
проведення будівельно-технічної
експертизи та зупинення провадження у
справі, оскільки наявних в матеріалах
справи доказів є достатньо для
розгляду її по суті, а відповідачем не
наведено існування наявності підстав
для необхідності проведення такої
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України, та здійснювалась фіксація
судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2006 р. між Відкрити акціонерним
товариством «Домобудівний комбінат
№4» (після зміни найменування -
Товариство) (забудовник) та Акціонерним
комерційним банком «Аркада» (після
зміни найменування - Банк) (банк) було
укладено генеральний договір (надалі -
«Генеральний договір»).

Відповідно до п. 1.1 Генерального
договору забудовник зобов'язується
організувати спорудження об'єктів
будівництва у встановлені строки та
належної якості, ввести об'єкти
будівництва а експлуатацію та оформити
право власності довірителів на
закріплені за ними об'єкти
інвестування, а банк зобов'язується
своєчасно здійснювати фінансування
будівництва на умовах цього
генерального договору.

Пунктом 1.3 Генерального договору
передбачено, що на виконання умов цього
генерального договору сторони будуть
укладати угоди на об'єкт будівництва у
порядку, визначеному в розділі 5 цього
генерального договору.

У відповідності до умов п. 1.3
Генерального договору між сторонами
було укладено:

- угоду на об'єкт будівництва №8-Ф від
23.05.2008 р., за якою банк замовляє
забудовнику організувати спорудження
об'єкта будівництва - житловий будинок
за адресою: м. Київ, Деснянський р-н, ж/м
«Вигурівщина - Троєщина», мікрорайон 20,
житловий будинок №13 (під'їзди №№4,5);

- угоду на об'єкт будівництва №10-Ф від
01.10.2008 р. (з урахуванням додаткової
угоди №1 від 24.11.2009 р.), за якою банк
замовляє забудовнику організувати
спорудження об'єкта будівництва -
житловий будинок за адресою: м. Київ,
Деснянський р-н, ж/м «Вигурівщина -
Троєщина», мікрорайон 20, житловий
будинок №13 (під'їзди №1, 3);

- угоду на об'єкт будівництва №11-Ф від
23.07.2009 р., за якою банк замовляє
забудовнику організувати спорудження
об'єкта будівництва - житловий будинок
за адресою: м. Київ, Деснянський р-н, ж/м
«Вигурівщина - Троєщина», мікрорайон 20,
житловий будинок №13 (під'їзд №2).

За змістом п. 4.1 Генерального договору
залучення коштів довірителя до ФФБ
(Фонду фінансування будівництва) та
фінансування спорудження об'єкта
будівництва банк починає здійснювати
після відкриття фінансування об'єкта
будівництва у порядку, визначеному
«Регламентом фінансування».

Додатком №2 до Генерального договору
сторонами було погоджено регламент
фінансування будівництва за рахунок
ФФБ (надалі - «Регламент»), яким
встановлено порядок відкриття Банком
фінансування об'єктів будівництва за
програмою забудовника, спрямування
коштів ФФБ на фінансування
будівництва, порядок здійснення
контролю цільового використання
коштів ФФБ, умови призупинення та умови
повного припинення фінансування
будівництва.

Пунктом 3.1 Регламенту передбачено, що
оперативний резерв банк формує на
рахунку ФФБ за рахунок коштів,
залучених від довірителів за
відповідним об'єктом будівництва.

Відповідно до п. 3.3 Регламенту розмір
оперативного резерву банк визначає
самостійно, відповідно до
затвердженого банком «Порядку
формування оперативного резерву при
фінансуванні будівництва за рахунок
ФФБ виду А».

Порядком Банку формування
оперативного резерву при фінансуванні
будівництва за рахунок ФФБ виду А,
затвердженого рішенням Правління
Банку від 05.06.2006 р. (протокол №25 від
05.06.2006 р.), звичайний норматив
оперативного резерву, що
встановлюється у загальному випадку,
становить 5%.

За змістом п. 3.4 Регламенту після
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію банк два рази на місяць,
по мірі підписання актів
прийому-передачі об'єкта інвестування,
перераховує кошти оперативного
резерву, сформованого за цим об'єктом
будівництва,на рахунок забудовника.

07.10.2010 р. Інспекцією держархбудконтролю
в місті Києві було затверджено акт
готовності об'єкта до експлуатації, а
саме - забудови 20-го мікрорайону
житлового масиву «Вигурівщина -
Троєщина» у Деснянському районі м.
Києва (житловий будинок №13), а 15.11.2010 р.
було видано на вказаний об'єкт забудови
сертифікат відповідності КВ№000469.

На виконання п. 3.1.8 Генерального
договору позивачем листом №24-1042 від
13.12.2010 р. було повідомлено відповідача
про готовність об'єкту будівництва до
експлуатації.

Листами №24-191 від 16.02.2011 р., №24-218 від
23.02.2011 р., №24281 від 14.03.2011 р., №24-331 від
23.03.2011 р., №24-491 від 21.04.2011 р. та №24-429 від
07.04.2011 р. позивач подавав відповідачу
підписані акти прийому-передачі
об'єктів інвестування та просив
повернути кошти оперативного резерву.

Спір у справі виник у зв'язку з
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання з
повернення суми коштів оперативного
резерву, внаслідок чого утворилася
заборгованість у розмірі 5 371 079,82 грн.

Генеральний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 2 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
визначено, що фонд фінансування
будівництва - кошти, передані
управителю ФФБ в управління, які
використані чи будуть використані
управителем у майбутньому на умовах
Правил фонду та договорів про участь у
ФФБ; управитель - фінансова установа,
яка від свого імені діє в інтересах
установників управління майном і
здійснює управління залученими
коштами згідно із законодавством,
Правилами фонду та відповідає вимогам,
встановленим цим Законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
визначено, що управитель фонду на праві
довірчої власності здійснює
управління фондом та для досягнення
мети управління майном, визначеної
установниками цього фонду, перераховує
частину отриманих коштів у напрямах,
зазначених у Правилах. Для ФФБ - це
фінансування будівництва.

Із матеріалів справи вбачається, що
умова Генерального договору та
додатків до нього між позивачем, як
забудовником, та відповідачем, як
управителем, було передбачено
формування відповідачем оперативного
резерву ФФБ та використання його
згідно з правилами ФФБ.

Згідно з частиною 3 статті 17 Закону
України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю» оперативний резерв,
сформований управителем за конкретним
об'єктом будівництва, на окремих
рахунках ФФБ, є строковими коштами, які
після введення цього об'єкта
будівництва в експлуатацію управитель
перераховує забудовнику у порядку,
визначеному договором між управителем
та забудовником. Для ФФБ виду А
оперативний резерв перераховується
забудовнику у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За змістом п. 3.4 Регламенту після
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію банк два рази на місяць,
по мірі підписання актів
прийому-передачі об'єкта інвестування,
перераховує кошти оперативного
резерву, сформованого за цим об'єктом
будівництва, на рахунок забудовника.

Як вбачається із матеріалів справи,
07.10.2010 р. Інспекцією держархбудконтролю
в місті Києві було затверджено акт
готовності об'єкта до експлуатації, а
саме - забудови 20-го мікрорайону
житлового масиву «Вигурівщина -
Троєщина» у Деснянському районі м.
Києва (житловий будинок №13), а 15.11.2010 р.
було видано на вказаний об'єкт забудови
сертифікат відповідності КВ№000469.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 31-1 Закону
України «Про планування і забудову
територій» (чинного, на момент
завершення будівництва спірного
об'єкту нерухомості) прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснюється на підставі
сертифіката відповідності, який
видається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю з
урахуванням частини четвертої цієї
статті. Сертифікат відповідності -
документ, що засвідчує відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, державним
будівельним нормам, стандартам і
правилам.

За таких обставин, введення житлового
будинку №13 за адресою: м. Київ,
Деснянський р-н, ж/м «Вигурівщина -
Троєщина», мікрорайон 20, в експлуатацію
відбулося з моменту видачі
уповноваженим органом державного
архітектурно-будівельного контролю
сертифікату відповідності КВ№000469 -
15.11.2010 р.

Твердження відповідача про те, що
спірний житловий будинок мав велику
кількість недоліків, що і спричинило
припинення фінансування будівництва,
судом не приймається до уваги з огляду
на наступне.

По-перше, відповідно до ч. 2 та 3 ст. 31-1
Закону України «Про планування і
забудову територій» (чинного, на момент
завершення будівництва спірного
об'єкту нерухомості) сертифікат
відповідності - документ, що засвідчує
відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам. Для
одержання сертифіката відповідності
замовник або уповноважена ним особа
подає до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
яка надала дозвіл на виконання
будівельних робіт, письмову заяву, до
якої додаються: проектна документація
на будівництво об'єкта, погоджена та
затверджена в установленому
законодавством порядку; акт готовності
об'єкта до експлуатації, підписаний
генпроектувальною та генпідрядною
організаціями, субпідрядними
організаціями, що здійснювали
будівництво, генпроектувальною
організацією, замовником, страховою
компанією (якщо об'єкт застрахований).

Тобто, видача інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю
сертифікату відповідності означає
офіційне підтвердження відповідності
новозбудованого об'єкту будівництва як
проектній документації, так і
державним будівельним нормам,
стандартам і правилам.

Крім того, введення спірного об'єкту
будівництва в експлуатацію погоджено з
відповідними установами, що
підтверджується, зокрема:

- дозволом на початок експлуатації
об'єкта №1645.10.32-70.32.1 від 30.12.2010 р.;

- актами приймання ліфтів від 26.11.2010 р.
та 22.02.2011 р.;

- актом прийняття в експлуатацію
автоматичної установки адресної
пожежної сигналізації, системи
сповіщення про пожежу та систему
порошкового пожежогасіння №011-10-ПС;

- актом технічного приймання
каналізації №119/4 від 13.04.2011 р. та актами
технічного приймання каналізаційного
колектора (магістралі) №115/4 та №116/4 від
16.03.2011 р.;

- актом готовності об'єкта до
експлуатації (теплова мережа) №62 від
18.10.2010 р.;

- актом технічного приймання
водопроводу та вводів водопроводу №11-99
та №11-100 від 13.05.2011 р.;

- актами прийняття теплового вузла
обліку теплової енергії №110260631 та
№110260632 від 03.12.2010 р.;

- актом допуску до експлуатації
електроустановок споживача № від
23.02.2011 р.;

- актом технічного приймання виконаних
робіт з підключення внутрішніх та
зовнішніх мереж диспетчеризації
інженерного обладнання від 25.02.2011 р.

З огляду на викладене, наявні в
матеріалах справи докази повністю
спростовують твердження відповідача
стосовно невиконання позивачем умов
Генерального договору в частині якості
виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.1.8 Генерального
договору забудовник зобов'язується
надати банку офіційний лист з
повідомленням про введення об'єкта
будівництва в експлуатацію, в якому
обов'язково зазначити його точну
поштову адресу, надати копію акту
Держкомісії про приймання в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта та протягом 3 робочих днів
підписати отриманий від банку акт на
вилучення незакріплених за
довірителями об'єктів інвестування в
цьому об'єкті будівництва.

Листом №24-1042 від 13.12.2010 р. на виконання
п. 3.1.8 Генерального договору позивачем
було повідомлено відповідача про
готовність об'єкту будівництва до
експлуатації.

Крім того, листами №24-191 від 16.02.2011 р.,
№24-218 від 23.02.2011 р., №24281 від 14.03.2011 р.,
№24-331 від 23.03.2011 р., №24-491 від 21.04.2011 р. та
№24-429 від 07.04.2011 р. позивач подавав
відповідачу підписані акти
прийому-передачі об'єктів інвестування
та просив повернути кошти.

Твердження відповідача про те, що акти
прийому-передачі об'єктів
інвестування, наявність яких є однією
із підстав для перерахування коштів
оперативного резерву, належним чином
не оформлені, спростовується
наступним.

По-перше, частиною 6 статті 19 Закону
України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю» (в редакції, чинній на
момент завершення будівництва
спірного об'єкту нерухомості)
визначено, що для оформлення
правовстановлюючих документів
забудовник та довіритель підписують
складений забудовником акт
прийняття-передачі об'єкта
інвестування, в якому зазначаються:

перелік робіт, які забудовник провів на
об'єкті інвестування;

перелік обладнання, яке було
встановлено на об'єкті інвестування
для наступної його передачі
довірителеві;

стислий перелік робіт, які забудовник
провів на об'єкті будівництва та
прибудинковій території;

перелік обладнання, яке було
встановлено на об'єкті будівництва для
наступної його передачі експлуатуючим
організаціям чи об'єднанню
співвласників житлового будинку.

Тобто, в розумінні вказаної норми акт
прийняття-передачі об'єкта
інвестування підписується між
забудовником (в даному випадку -
Товариство) та довірителями
(інвесторами).

Наявні в матеріалах справи акти
прийому-передачі квартир, які були
направлені на адресу Банку листами
№24-191 від 16.02.2011 р., №24-218 від 23.02.2011 р.,
№24281 від 14.03.2011 р., №24-331 від 23.03.2011 р.,
№24-491 від 21.04.2011 р. та №24-429 від 07.04.2011 р.,
містять всі передбачені в ст. 9 Закону
України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю» переліки робіт та
обладнання, а також містять відомості,
що всі будівельні роботи на об'єкті
будівництва та на об'єкті інвестування,
передбачені технічною
характеристикою, проектною
документацією, будівельними нормами,
стандартами та правилами виконані
замовником у повному обсязі.

По-друге, відповідно до ч. 1 ст. 41
Господарського процесуального кодексу
України для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.09.2011 р. у справі призначено
судову бухгалтерську (економічну)
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз.

06.06.2012 р. до канцелярії суду від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшов
висновок експерта №10671/10672/11-44 за
результатами проведення судової
експертизи, складений 11.05.2012 р. (надалі -
«Висновок»).

Відповідно до Висновку по п'ятому
питанню, поставленому судом згідно
вказаної ухвали, введення в
експлуатацію та підписання актів
приймання-передачі об'єктів
інвестування у відповідності до
Генерального договору документально
підтверджується.

Згідно із ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Із матеріалів Висновку вбачається, що
він обґрунтований, містить докладний
опис проведеного дослідження, чіткий
висновок з поставленого перед
експертами питання, а будь-яких
обставин, які б дозволяли стверджувати
про необґрунтованість, неправильність
Висновку чи суперечливість його іншим
матеріалам справи сторонами не
наведено, судом не встановлено.

Відтак, наданий Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз Міністерства юстиції
України Висновок є належним та
допустимим в розумінні ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України доказом у справі.

За таких обставин суд приходить до
висновку про те, що позивачем в повному
обсязі виконані зобов'язання з
організації спорудження об'єктів
будівництва у встановлені строки та
належної якості, а також введення
об'єктів будівництва а експлуатацію.

З огляду на викладене, враховуючи
приписи ст. 530 Цивільного кодексу
України та положення п. 3.4 Регламенту, у
відповідача виникло грошове
зобов'язання з перерахування коштів
оперативного резерву на користь
позивача після введення об'єкта
будівництва в експлуатацію, а саме два
рази на місяць по мірі підписання актів
прийому-передачі об'єкта інвестування.

Матеріалами справи підтверджується, що
розмір сформованого Банком
оперативного резерву при будівництві
нерухомого майно згідно з умовами
Генерального договору та додатків до
нього, складає 5 468 522,55 грн. При цьому, на
підставі меморіального ордеру №1 від
28.04.2011 р. Банком перераховано на рахунок
Товариства кошти оперативного резерву
у розмірі 1 020 000,00 грн.

Таким чином, у відповідача виникло
грошове зобов'язання по сплаті на
користь позивача грошових коштів у
розмірі 4 448 522,55 грн. (сформований
оперативний резерв 5 468 522,55 грн. -
часткова оплата 1 020 000,00 грн.), а строк
його виконання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача коштів матеріального резерву
у розмірі 4 448 522,55 грн. Відповідачем
вказана заборгованість не спростована,
доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Банком обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
Товариства про стягнення з Банку
заборгованості у розмірі 4 448 522,55 грн. є
правомірними та обґрунтованими.

В задоволенні позовних вимог в частині
заявлених до стягнення з Банку коштів
оперативного резерву у розмірі 922 557,27
грн. необхідно відмовити з огляду на
недоведеність позивачем належними та
допустимими засобами сформування
Банком оперативного резерву згідно
умов Генерального договору на вказану
суму.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача
інфляційних у розмірі 115 747,75 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання у період з 14.03.2011 р. по
20.04.2011 р. та 3% річних у розмірі 35 455,93 грн.
за прострочення виконання грошового
зобов'язання у період з 16.02.2011 р. по
31.05.2011 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений строк свого обов'язку по
перерахуванню коштів не виконав,
допустивши прострочення виконання
грошового зобов'язання, тому дії
відповідача є порушенням зобов'язання
(ст. 610 Цивільного кодексу України), і
він вважається таким, що прострочив (ст.
612 Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок та вважає за можливе
стягнути з відповідача інфляційних у
розмірі 115 747,75 грн. та 3% річних у розмірі
35 455,93 грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з Банку на користь
Товариства заборгованості у розмірі 4
448 522,55 грн., інфляційних у розмірі 115 747,75
грн. та 3% річних у розмірі 35 455,93 грн.

В задоволенні позову в частині
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі у розмірі 922
557,27 грн. необхідно відмовити з
викладених підстав.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Домобудівний
комбінат №4» задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Акціонерного комерційного
банку «Аркада» (01001, м. Київ, вул.
Ольгинська, 3; ідентифікаційний код
19361386) на користь Публічного
акціонерного товариства «Домобудівний
комбінат №4» (04074, м. Київ, вул. Лугова, 13;
ідентифікаційний код 05503160)
заборгованість у розмірі 4 448 522 (чотири
мільйони чотириста сорок вісім тисяч
п'ятсот двадцять дві) грн. 55 коп., 3%
річних у розмірі 35 455 (тридцять п'ять
тисяч чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 93
коп., інфляційні у розмірі 115 747 (сто
п'ятнадцять тисяч сімсот сорок сім) грн.
75 коп., державне мито у розмірі 21 239
(двадцять одна тисяча двісті тридцять
дев'ять) грн. 95 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 196 (сто
дев'яносто шість) грн. 57 коп. та витрати
за проведення судової експертизи у
розмірі 24 988 (двадцять чотири тисячі
дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 18 коп.
Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.06.2014 р.

Головуючий суддя
В.П. Босий

Судді
О.М. Спичак

Ю.В. Цюкало