ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 травня 2014 р. Справа №
903/273/14

за позовом товариства з обеженою
відповідальністю "Агротехніка", м.
Луцьк

до відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю "В.Т.S", с.
Ахалшені, Грузія

про стягнення 62 272, 00 дол. США (що
еквівалентно 634 956 грн. 45 коп.)

Суддя Шум М. С.

Представники:

від позивача: Ковальчук І. С.,
довіреність від 04.04.2014 року №1-4/304

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки сторін.

Суть спору: згідно зі статтею 38
Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність" спори,
що виникають між суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності,
іноземними суб'єктами господарської
діяльності у процесі такої діяльності
можуть розглядатися судами України, а
також за згодою сторін спору
Міжнародним комерційним арбітражним
судом та Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
та іншими органами вирішення спору,
якщо це не суперечить чинним законам
України або передбачено міжнародними
договорами України.

Згідно зі ст. 4 ГПК України
господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього Кодексу,
інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Якщо в міжнародних договорах
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України,
встановлені інші правила, ніж ті, що
передбачені законодавством України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

За статтею 76 Закону України "Про
міжнародне приватне право" суди можуть
приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом, зокрема у випадку, якщо
сторони передбачили своєю угодою
підсудність справи з іноземним
елементом судам України, крім випадків
виключної підсудності у справах з
іноземним елементом, передбачених у
статті 77 цього Закону.

Таким чином, якщо сторони
передбачили своєю угодою підсудність
справи з іноземним елементом судам
України, крім випадків виключної
підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76
Закону України "Про міжнародне
приватне право") спір підлягає
вирішенню в господарських судах
України з урахуванням вимог розділу III
ГПК. (Рекомендації Вищого
господарського суду України від 09.11.2009,
№ 04-06/159 "Про внесення змін та доповнень
до роз'яснення президії Вищого
господарського суду України від 31.05.2002 N
04-5/608 "Про деякі питання практики
розгляду справ за участю іноземних
підприємств і організацій"").

В додатковій угоді №2 від 30.12.2013
року до контракту №ВЗ-С-2-2-03 від 01.06.2013
року сторони домовились про те, що
право, яке регулює відносини між
сторонами на підставі спірного
контракту є матеріальне та
процесуальне право України, а будь-які
спори між сторонами, які стосуються
його виконання підлягають розгляду
господарським судом Волинської
області. Відповідна додаткова угода
вступає в силу з моменту її підписання
і діє до 01.03.2014 року, але в будь-якому
випадку до повного виконання сторонами
взятих на себе фінансових зобов'язань.

Відповідно до ст. 32 ЗУ "Про
міжнародне право" якщо інше не
передбачено або не випливає з умов,
суті правочину або сукупності обставин
справи, то правочин більш тісно
пов'язаний з правом держави, у якій
сторона, що повинна здійснити
виконання, яке має вирішальне значення
для змісту правочину, має своє місце
проживання або місцезнаходження.

Згідно ст. 124 ГПК України
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Щодо розгляду спору
господарським судом Волинської
області сторони не заперечували.

Позивач - товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка" просить
стягнути з відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю "В.Т.S"
заборгованість згідно контракту
№ВЗ-С-2-2-03 від 01.06.2013 року в розмірі 62 272,
00 дол. США (що еквівалентно 634 956 грн. 45
коп.) та судові витрати по справі в сумі
12 699 грн. 13 коп.

Позов обґрунтований невиконанням
відповідачем взятих на себе згідно
контракту №ВЗ-С-2-2-03 від 01.06.2013 року
зобов'язань по оплаті поставленого
товару.

В клопотанні від 07.04.2014 року №1-4/319
позивач зазначає про часткову сплату
відповідачем боргу в розмірі 5 000,00 дол.
США, до матеріалів справи долучено
відповідну банківську виписку (а. с.
27-28). Проте, в клопотанні від 09.04.2014 року
№1-4/322 позивач зазначає, що відповідні
кошти перераховані в погашення
заборгованості за поставлений товар
згідно іншої декларації та
рахунку-фактури, проте не тієї за якою
подано відповідний позов до суду, а
тому просить стягнути з відповідача
заявлену заборгованість в розмірі
62 272, 00 дол. США (що еквівалентно 634 956 грн.
45 коп.) (а. с. 29).

В порядку ст. 22 ГПК України в межах
повноважень, наданих довіреністю від
22.04.2013 року, позивачем через канцелярію
суду подано клопотання про збільшення
позовних вимог від 17.04.2014 року №1-4/358.
Відповідно до зазначеного клопотання,
позивач просить стягнути з відповідача
87 730, 00 дол. США з яких: заявлені в
позовній заяві 62 271, 00 дол. США та 25 458, 00
дол. США При збільшенні позовних вимог
позивач посилається на додаткову
декларацію про поставку товару в межах
спірного контракту, а саме зазначає, що
на підставі контракту №ВЗ-С-2-2-03 від
01.06.2013 року відповідно до декларації
№205060000/2014/001125 від 24.01.2014 року поставив
відповідачу товар на суму 30 458,00 дол.
США, проте ТзОВ "В.Т.S" відповідний товар
оплатило часткову на суму 5 000, 00
дол. США.

До відповідного клопотання про
збільшення позовних вимог долучено
платіжне доручення про сплату судового
збору в сумі 5 802 грн. 44 коп.

В заявах від 28.04.2014 року №1-4/402 та
від 29.04.2014 року №1-4/410 позивач просить
зменшити розмір позовних вимог на суму
20 000 грн. 00 коп. Відповідні платіжні
документи долучено до матеріалів
справи.

Ухвалою суду від 29.05.2014 року
розгляд справи відкладено на 27.05.2014
року, позивача зобов'язано надати суду
докази надіслання відповідачу заяви
про збільшення позовних вимог від
17.05.2014 року №1-4/358.

На виконання вимог ухвали суду
від 29.05.2014 року позивач долучив до
матеріалів справи копію поштової
квитанції на підтвердження надіслання
відповідачу заяви про збільшення
позовних вимог.

Крім того, в заяві про зменшення
позовних вимог від 23.05.2014 року №1-4/479
позивач зазначає про часткове
погашення боргу відповідачем в розмірі
29 958, 00 дол. США та просить стягнути з
ТзОВ "В.Т.S" заборгованість в розмірі 37
772, 00 дол. США та 18 501 грн. 57 коп. в
повернення витрат по сплаті судового
збору. До відповідної заяви долучено
поштову квитанцію на підтвердження
надіслання заяви про зменшення
позовних вимог відповідачу.

Відповідна заява подана
повноважним представником позивача не
порушує законні права та інтереси
сторін приймається судом.

Відповідно до п. 4. 6. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 " Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зменшення позивачем
суми позову, в тому числі й з підстав
необґрунтованості первісного
розрахунку ціни позову, не є відмовою
від позову. В такому випадку припинення
провадження в частині зменшення
відповідної суми не здійснюється, - про
таке зменшення зазначається в описовій
частині судового рішення, а предметом
спору стає вимога про стягнення суми в
зменшеному розмірі.

Відтак, остаточна сума позову з
врахуванням зазначених заяв становить
37 772, 00 дол. США.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся, пояснень з приводу позовних
вимог суду на направляв.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод стосовно
розгляду справи упродовж розумного
строку, враховуючи те, що розгляд спору
неодноразово відкладався, спливає
строк розгляду справи, імперативно
визначений ст.69 ГПК України,
господарський суд, визнав зібрані
докази достатніми для розгляду спору
за наявними в справі матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України, та
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши долучені до
справи докази. -

в с т а н о в и в:

01 червня 2013 року між позивачем -
товариством з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка" та
відповідачем - товариством з обмеженою
відповідальністю "В.Т.S" був укладений
контракт №ВЗ-С-2-2-03 (далі контракт, а. с.
5-6).

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать. Між сторонами зобов'язання
виникли з контракту №ВЗ-С-2-2-03 від 01.06.2013
року

За своєю правовою природою
відповідний контракт регулює
відносини щодо поставки товару.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. п. 1.1, 1.3, 2.2, 3.2, 3.3, 4.2, 8.3, 11.1
контракту позивач зобов'язується
передати відповідачу у власність товар
на умовах, вказаних у специфікаціях,
які є невід'ємною частиною контракту, а
відповідач прийняти і оплатити
комбікорм відповідно до ТУ У
15.7-2:2010. Загальна сума контракту
підлягає зміні за згодою сторін у формі
специфікацій, які є невід'ємною
частиною контракту. Загальний об'єм
поставок та ціна товару зазначається в
специфікаціях до контракту. Порядок
оплати сторони узгодили згідно
наступного графіку:

- 10% вартості товару, зазначеної у
рахунку-фактурі - передоплата;

- через 7 днів після поставки
товару 30% вартості, зазначеної у
рахунку-фактурі;

- через 14 днів після поставки
товару 30% вартості, зазначеної у
рахунку-фактурі;

- через 21 день після поставки
товару 30% вартості, зазначеної у
рахунку-фактурі.

Товар вважається таким, що
прийнятий відповідачем за кількістю та
якістю відповідно до контракту, якщо
відповідач не заявив позивачу
претензію протягом 24 годин з моменту
отримання товару та не викликав
уповноваженого представника позивача
для прийому товару за якістю. Договір
набирає законної сили з моменту його
підписання та діє до 31.12.2013 року.

Докази про припинення, розірвання
чи зміну дії контракту в матеріалах
справи відсутні.

У відповідності до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та закону, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту та інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до долучених до
матеріалів справи рахунків фактури
№№15, 16 від 05.12.2013 року, №17 від 21.01.2014
року та специфікацій до контракту №15
від 05.12.2013 року, №16 від 21.01.2014 року, яка
підписана та скріплена печатками
підприємств сторони узгодили поставку
товару на загальну суму 92 730 дол. США (а.
с. 11-13, 32-33). Порядок оплати за відповідну
партію товару відповідає умовам
контракту, а саме:

- 10% вартості товару, зазначеної у
рахунку-фактурі - передоплата;

- через 7 днів після поставки
товару 30% вартості, зазначеної у
рахунку-фактурі;

- через 14 днів після поставки
товару 30% вартості, зазначеної у
рахунку-фактурі;

- через 21 день після поставки
товару 30% вартості, зазначеної у
рахунку-фактурі.

Оплата за поставлений товар
здійснюється в доларах США.

На виконання взятих на себе
зобов'язань позивач поставив
відповідачу товар в узгодженій
кількості та за домовленою вартістю на
суму 92 730дол. США, що підтверджується
митними деклараціями №205060000/2013/029829від
17.12.2013 року, №205060000/2014/001125 від 24.01.2014 року
(а. с. 8, 30).

На підставі п. 8.3 контракту товар
вважається таким, що прийнятий
відповідачем. Відтак у відповідача
виник обов'язок оплатити отриманий
товар згідно узгодженого між сторонами
графіку.

Оскільки останній платіж за отриманий
товар мав бути здійснений через 21
день після поставки товару, а саме 30%
вартості, зазначеної у
рахунках-фактури, а остання партія
товару поставлена 24.01.2013 року, то станом
на день подачі відповідної заяви -
24.03.2014 року у ТзОВ "В.Т.S" виник обов'язок
сплатити поставлений згідно контракту
товар.

В порушення умов договору відповідач
отриманий товар оплатив пстково на
загальну суму 54 958 дол. США, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи платіжними
документами.

Відповідно до п. 3.4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" ціна
позову про стягнення іноземної валюти
визначається в іноземній валюті та
національній валюті України
відповідно до офіційного курсу,
встановленого Національним банком
України на день подання позову (пункт 4
частини першої статті 55 ГПК).

При визначенні ціни позову,
поданого в іноземній валюті, необхідно
виходити з тієї валюти, в якій
провадились чи повинні бути проведені
розрахунки між сторонами.

У разі подання позову про
стягнення національної валюти України
- еквіваленту іноземної валюти ціна
позову визначається в національній
валюті України за офіційним курсом,
визначеним Національним банком
України, на день подання позову.

За змістом згаданого припису
пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у
разі подання до господарського суду
позову про стягнення іноземної валюти
обов'язковим є зазначення еквіваленту
в національній валюті України
(гривнях). Виходячи з останнього й
визначається сума судового збору, що
сплачується з позовної заяви у
національній валюті.

Основна заборгованість
відповідача за контрактом №ВЗ-С-2-2-03
від 01.06.2013 року станом на 27.05.2014 року
становить 37 772, 00 дол. США, підтверджена
матеріалами справи, відповідачем не
оспорюється, підставна і підлягає до
стягнення з відповідача, оскільки в
силу ст. 193 ГК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а одностороння відмова
від виконання зобов'язань не
допускається.

Відповідно до поданої в судовому
засіданні довідки ТзОВ «Агротехніка»
від 26.05.2014 року №1-4/482 заборгованість
відповідача становить 37 772, 00 дол. США,
що еквівалентно 440 451 грн. 73 коп. за
офіційним курсом валют станом на день
визначення позивачем остаточної ціни
позову з врахуванням часткових проплат
та відповідно заяв про
зменшення/збільшення позовних вимог.

Оскільки спір до розгляду суду
доведено з вини відповідача, то витрати
по сплаті судового збору в сумі 18 501
грн. 57 коп. відповідно до ст. 49 ГПК
України слід віднести на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49,
82-85 ГПК України, -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю "В.Т.S",
Грузія, Хелвачаурі, с. Ахалшені, ід. код
448389002 на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка", м.
Луцьк, вул.Єршова, 11,

- 37 772, 00 дол. США (що еквівалентно
440 451 грн. 73 коп), 18 501 грн. 57 коп. витрат
по сплаті судового збору.

повний текст рішення

складений 28.05.2014 року

Суддя
М. С. Шум