ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

20 травня 2014 р.

Справа № 902/316/14

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробничо -
комерційне підприємство "ЗС-Компані"
ЛТД ( вул. Піонтковського, буд. 8, м.
Умань, Черкаська обл., 20300)

до:Державного підприємства
"Підприємство Ладиженської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області ( №39) ( вул.
Гранітна, буд.15, селище Губник, м.
Ладижин, Вінницька обл., 24324)

про повернення майна

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Шевченко
О.О.

Представники

позивача : Богач Е.С.,

відповідача : Цимбал Т.І.

ВСТАНОВИВ :

Подано позов товариством з обмеженою
відповідальністю "Виробничо-
комерційне підприємство "ЗС-Компані"
ЛТД до державного підприємства
"Підприємство Ладиженської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області ( №39) про повернення
майна.

Ухвалою суду від 21.03.2014 року порушено
провадження у справі з призначенням
судового засідання на 16.04.2014 року.

Ухвалою суду від 16.04.2014 року розгляд
справи було відкладено на 20.05.2014 року з
об'єктивних причин.

16.04.2014 року через канцелярію суду від
відповідача надійшло заперечення на
позовну заяву.

В судове засідання 20.05.2014 року
з'явились представник позивача та
представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача позов визнав
частково, лише в частині повернення
залишків давальницької сировини, а
саме: метал кругу діаметром 100 мм та
круг діаметром 150 мм, що стосується
відходів від давальницької сировини у
вигляді стружки металевої, то останній
зазначив, що договорами не передбачено
її довготривале зберігання та
повернення.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Виробничо
комерційне підприємство "ЗС-Компані"
ЛТД та державним підприємством
"Підприємство Ладиженської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області ( №39) було укладено
ряд договрів, а саме: договір від
21.12.2010р. № 88 про надання послуг на
виготовлення продукції (далі - договір
1) та договір від 02.06.2011р. № 38 про надання
послуг на виготовлення продукції (далі
- договір 2).

Відповідно до п.1.1. договору №1 на
умовах договору Замовник доручає, а
Виконавець бере на себе зобов»зання по
виготовленню гайки крайньої згідно
креслення і технічної документації
Замовника.

Відповідно до п.1.2. договору №1 Замовник
зобов'язується прийняти виготовлену
продукцію та оплатити її.

Відповідно до п.2.1. договору №1 вартість
виготовлення гайки крайньої складає 12 ,
24 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.2.2. договору №1 обсяг
виготовлення продукції 4 900 грн.

Відповідно до п.2.3. договору №1
орієнтована сума договору складає 59 976
грн. з ПДВ.

Відповідно до п.2.4. договору №1 Замовник
здійснює 100% попередньої оплати окремо
за кожну партію виготовленої
продукції.

Відповідно до п.3.1. договору №1 роботи
виконуються із матеріалів Замовника.

Відповідно до п.1.1. договору № 2 на
умовах договору Замовник доручає а,
виконавець бере на себе зобов'язання
надати послуги по виготовленню
продукції, а саме сухара фрикційного
амортизатора згідно креслення і
технічної документації Замовника.

Відповідно до п.1.2. договору № 2
Замовник зобов'язується прийняти
виготовлену продукцію та сплатити її.

Відповідно до п.1.2. договору № 2
Замовник передає Виконавцю на умовах
давальницької сировини метал для
використання його при виготовленні
продукції у кількості виразі.

Відповідно до п.2.1. договору Вартість
послуг по виготовленню сухара
фрикційного амортизатора складає 6,96
грн. з ПДВ,

Відповідно до п.2.2. договору № 2 обсяг
виготовленої продукції 4540 грн.

Відповідно до п.2.3. договору № 2
загальна сума договору складає 31 598,40
грн. з ПДВ.

Відповідно до п.2.4. договору № 2
Замовник здійснює 100 % попередню оплату
окремо за кожну партію виготовленої
продукції на підставі виставленого
рахунку.

Відповідно до п.3.1. договору № 2
Виконавець передає готову продукцію
Замовнику із супровідними документами:
видаткова накладна; податкова
накладна; акт переробки давальницької
сировини.

Відповідно до п.3.2. договору Замовник
передає Виконавцю давальницьку
сировину у супроводі накладної та
отримує готову продукцію за дорученням
на умовах само вивозу.

Позивачем на виконання умов договорів
було передано відповідачу металевий
круг, що підтверджується відповідними
накладними, а саме : накладною від
09.06.2009 року № 2 було передано 10610 кг
металевого кругу діаметром 150 мм на
суму 68 788,17 грн. (для виготовлення сухаря
фрикційного амортизатора); накладною
від 21.12.2010 року № 17 було передано 20240 кг
металевого кругу діаметром 100 мм на
суму 118 404,0 грн. (для виготовлення гайки
крайньої).

Позивач зазначає, що згідно листа
Підприємства Ладижинської виправної
колонії № 39 від 29.08.2012р. вих. № 6/2767,
після надання послуг по виготовленню
продукції, на підприємстві залишились
залишки давальницької сировини, а саме:
круг діаметром 150 мм - 1800,05 кг, круг
діаметром 100 мм- 188.05 кг.

Позивач в позові та в поясненнях в
судових засіданнях зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 840 ЦК України, якщо
робота виконується частково або
повністю з матеріалів замовника,
підрядник несе відповідальність за
неналежне використання цього
матеріалу. Підрядник зобов'язаний
надати замовнику звіт про використання
матеріалу та повернути його залишок.
Загальним правилом, виходячи з
положень Цивільного кодексу України є
те, що залишки давальниикої сировини,
включаючи відходи, є власністю
власника такої сировини.

Беручи до уваги, що в договорах на
надання послуг з виготовлення
продукції не було передбачено строки
та порядок повернення відходів та
залишків давальницької сировини
сторонам слід керуватись ст. 530 ЦК
України.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України передбачено,
якщо строк виконання боржником
зобов'язання не встановлений, кредитор
має право вимагати його виконання в
будь-який час. Боржник зобов'язаний
виконати такий борг в семиденний строк
з дня пред'явлення такої вимоги.

На підставі вищевикладеного, позивачем
було направлено відповідачу лист від
05.10.2012 вих. № 64 з проханням повернути
залишки давальницької сировини у
вигляді металевого круга та відходів у
вигляді металевої стружки. На даний
лист відповіді позивач не отримав.

Відповідач у відзиві та в усних
поясненнях в судовому засіданні
зазначив, що дійсно між позивачем та
відповідачем були укладені договори, а
саме: договір № 88 від 21.12.2010 р. та
договір № 38 від 02.06.2011 р.., відповідно до
яких відповідач надавав послуги
позивачу щодо виготовлення продукції,
а саме гайки крайньої та сухаря
фрикційного амортизатора. Відповідно
до умов договору відповідачу була
надана давальницька сировина (метал),
залишки якої на даний час позивач
вимагає повернути, посилаючись на
вимоги Цивільного та Господарського
кодексів. Проте відповідач зазначає, що
позивачем упускається той факт, що він
виготовлену продукцію одержав, а не
розрахувався за неї, незважаючи на те,
що в обох договорах передбачена 100%
попередня оплата. Таким чином існує
дебіторська заборгованість Позивача
перед Відповідачем на загальну суму 47190
грн. 48 коп.

Відповідач зазначає, що залишки
давальницької сировини у відповідача в
наявності ( метал круг діаметром 100 та
круг діаметром 150 на виробництві
установи більш ні для якої продукції не
використовується), але будуть передані
Позивачу тільки після погашення
заборгованості за надані послуги по
виготовленню продукції згідно
вищевказаних договорів в сумі 47190,48 грн.
Разом з тим, відповідач зазначає, що
стосується відходів від давальницької
сировини у вигляді стружки металевої,
то договорами не передбачено її
довготривале зберігання та повернення,
а відповідно до п.2 ст.840 ЦКУ, якщо робота
виконується з матеріалу Замовника у
договорі мають бути встановлені норми
витрат матеріалу, строки повернення
його залишку та основних відходів. В
обох договорах, укладених між
позивачем та відповідачем, такі умови
не прописані. Довготривале зберігання
відходів неможливе ще згідно із
режимними вимогами, так як Ладижинська
виправна колонія (№ 39) - це установа
максимального рівня безпеки.

Беручи до уваги встановлені обставини,
суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами договору
між ними виникли правовідносини з
договору про надання підряду
регулювання яких здійснюється § 1
(Загальні положення про підряд) Глави 61
ЦК України (Підряд) (ст.ст.837-864 ЦК
України).

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено,
якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість
сторін, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. Зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст. 628
Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 629 цього Кодексу
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 840 ЦК України, якщо
робота виконується частково або
повністю з матеріалів замовника,
підрядник несе відповідальність за
неналежне використання цього
матеріалу. Підрядник зобов'язаний
надати замовнику звіт про використання
матеріалу та повернути його залишок.
Загальним правилом, виходячи з
положень Цивільного кодексу України є
те, що залишки давальниикої сировини,
включаючи відходи, є власністю
власника такої сировини.

Як видно із матеріалів справи, згідно
накладних №0134 від 16.05.2012р. та №0185 від
04.07.2012р. відповідач надав послуги по
виготовленню гайки крайньої
товариству з обмеженою
відповідальністю "Виробничо -
комерційне підприємство "ЗС-Компані"
ЛТД в кількості 2412 штук, а також, згідно
накладної від 04.07.2012р. №0187 надав
послуги по виготовленню сухара в
кількості 3773 штук.

Разом з тим, суд зазначає, що доказом
наявності у відповідача залишків
матеріалів замовника є: лист
підприємства Ладижинської виправної
колонії № 39 від 29.08.2012р. вих. № 6/2767, в
якому зазначено, що металевого кругу
діаметром 100 мм залишилось 11 804,0 кг. та
та металевого кругу діаметром 150 мм
залишилось 1 800,05 кг.

Тобто, за договором № 1 залишились
залишки круга металевого діаметром 100
мм у кількості 11804,00 кг та за договором
№ 2 залишились залишки круга
металевого діаметром 150 мм у кількості
1800,5 кг.

Крім того, як видно із накладної від
29.03.2012р. №257 державне підприємство
"Підприємство Ладиженської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області" повернуло частково
товариству з обмеженою
відповідальністю "Виробничо -
комерційне підприємство "ЗС-Компані"
ЛТД стружку металеву в кількості 300 кг.

Судом в судовому засіданні було
досліджено розрахунок заборгованості
відповідача та не взятий судом до
уваги, оскільки є суперечливим.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового
збору підлягають віднесенню на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 83,
82-84, 115, 121 Господарського
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Зобов'язати державне підприємство
"Підприємство Ладиженської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області" ( №39) (24324, Вінницька
область, м. Ладижин, селище Губник, вул.
Гранітна,15, ) повернути
товариству з обмеженою
відповідальністю "Виробничо -
комерційне підприємство "ЗС-Компані"
ЛТД (20300, Черкаська область, м. Умань,
вул. Піонтковського 8, )
залишки круга металевого діаметром 100
мм у кількості 11804 кг.

Зобов'язати державне підприємство
"Підприємство Ладиженської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області" ( №39) (24324, Вінницька
область, м. Ладижин, селище Губник, вул.
Гранітна,15, ) повернути
товариству з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"ЗС-Компані" ЛТД (20300, Черкаська область,
м. Умань, вул. Піонтковського 8, ) залишки круга металевого
діаметром 150 мм у кількості 1800,05 кг.

Зобов'язати державне підприємство
"Підприємство Ладиженської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області" ( №39) (24324, Вінницька
область, м. Ладижин, селище Губник, вул.
Гранітна,15, ) повернути
товариству з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"ЗС-Компані" ЛТД (20300, Черкаська область,
м. Умань, вул. Піонтковського 8, ) залишки давальницької
сировини у вигляді стружки металевої у
кількості 12731,43 кг.

Стягнути з державне підприємство
"Підприємство Ладиженської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області" ( №39) (24324, Вінницька
область, м. Ладижин, селище Губник, вул.
Гранітна,15, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробничо
-комерційне підприємство "ЗС-Компані"
ЛТД (20300, Черкаська область, м. Умань,
вул. Піонтковського 8, )
витрат зі сплати судового збору в
розмірі 2431,35 грн.

Видати накази в день набрання рішення
законної сили.

Повне рішення складено 26 травня 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи