ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2014 р.
Справа № 909/294/14

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Кордюк Г.Т.

суддів
Гриців В.М.

Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
від 07.04.2014 року

на ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 01.04.2014
року

у справі № 909/294/14

за позовом: ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Приватного вищого
навчального закладу
"Західноукраїнський
економіко-правничий університет", м.
Івано-Франківськ

про стягнення середньомісячного
заробітку в сумі 52 770,16 грн. та моральної
шкоди в сумі 5000,00 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 - представник

від відповідача: Ткачівський І.І. -
представник

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід суддів не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходило, тому
протокол судового засідання ведеться з
дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України
без забезпечення повного фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області 01.04.2014 року
у справі № 909/294/14 (суддя Кобрин О.М.)
повернуто без розгляду позовну заяву
ОСОБА_2.

Приймаючи ухвалу у даній справі,
місцевий господарський суд виходив з
того, що позивачем не було сплачено
судовий збір за подання позовної заяви
із вимогою про відшкодування
моральної шкоди, а тому таке порушення
є підставою для повернення позовної
заяви та доданих до неї документів
позивачу без розгляду.

Не погодившись з вищенаведеною ухвалою
господарського суду, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду у
даній справі.

Зокрема, скаржник зазначає, що
відповідно до ст. 5 Закону України «Про
судовий збір», від сплати судового
збору звільняються позивачі - за
подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.

Стаття 1 Кодексу законів про працю
України передбачає, що на трудові
відносини поширюються норми Кодексу
законів про працю України.

Порядок відшкодування моральної шкоди
у сфері трудових відносин регулюється
ст. 2371 КЗпП України. Стаття 2371 КЗпП
України передбачає відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. За змістом
указаного положення підставою для
відшкодування моральної шкоди згідно
із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин, яке призвело до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Таким чином, апелянт вважає, що вимога
про стягнення моральної шкоди,
заявлена ОСОБА_2, передбачена ст. 2371
КЗпП, а отже випливає із трудових
правовідносин. Тому на вимогу ОСОБА_2
про стягнення моральної шкоди, як і на
вимогу про стягнення середнього
заробітку за весь час затримки виплати
по день фактичного розрахунку,
поширюються пільги передбачені п. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір».

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу № 1-34/1066/25 від 19.05.2014 року та
представник в судовому засіданні
вимоги апеляційної скарги заперечив,
просить ухвалу господарського суду
залишити без змін, апеляційну скаргу
без задоволення. Зокрема, відповідач
зазначає, що постановою господарського
суду Івано-Франківської області від
16.01.2014р. по справі №909/1066/13 ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру.

Відповідно до вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
ліквідатором боржника було складено
реєстр вимог кредиторів ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет» та
затверджено його господарським судом
Івано-Франківської області. До
вказаного реєстру вимог кредиторів
ліквідатором було внесено суму
заборгованості по невиплаченій
заробітній платі ОСОБА_2 та нарахування
на неї. Оскільки, ОСОБА_2 офіційно
письмово не зверталась із включенням в
реєстр вимог кредиторів ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет», а
звернулась тільки із позовом до
господарського суду
Івано-Франківської області про
стягнення з ПВНЗ «Західноукраїнський
економіко-правничий університет» на її
користь середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку по заробітній
платі по день фактичного розрахунку,
тобто з 14.03.2012р. по 18.12.2013р., в сумі 52 770,16
грн. та компенсації моральної школи в
розмірі 5000 грн., то в такому випадку
вказана сума заборгованості по
невиплаченій зарплаті перед ОСОБА_2 є
спірною і тому у випадку спірних
правовідносин потрібно при зверненні
до суду за поданням позовної заяви
майнового характеру слід сплатити
судовий збір.

Окрім цього, відповідач зазначає, що
після порушення провадження у справі
про банкрутство ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
(ухвала господарського суду
Івано-Франківської області від 02.10.2013р.)
та призначення розпорядника майна
боржника, ОСОБА_2 18.12.2013р. було виплачено
заборгованість по зарплаті в розмірі 6
290,07 грн.. Таким чином, відповідач
вважає, що вказана сума позивачем
(апелянтом) - ОСОБА_2 щодо середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку по заробітній платі по день
фактичного розрахунку, в сумі 52770,16 грн.
та компенсації моральної шкоди в
розмірі 5000 грн. не відповідає дійсності
та не підлягає до задоволення.

На виконання вимог ухвали апеляційного
господарського суду від 07.05.2014 року
позивач подав оригінал поштової
квитанції про направлення копії
апеляційної скарги відповідачу від
07.04.2014 року № 7815 та оригінал квитанції
про сплату судового збору за розгляд
апеляційної скарги № 15851.183.1 від 07.04.2014
року.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні в ній докази, заслухавши доводи
і заперечення представника позивача та
відповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити,
виходячи з наступного:

ОСОБА_2 звернулась до господарського
суду з позовом до Приватного вищого
навчального закладу
"Західноукраїнський
економіко-правничий університет" про
стягнення середньомісячного заробітку
в сумі 52 770,16 грн. та моральної шкоди в
сумі 5000,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 01.04.2014
року у даній справі позовну заяву
ОСОБА_2 повернуто без розгляду.

Приймаючи ухвалу у даній справі,
місцевий господарський суд виходив з
того, що позивачем не було сплачено
судовий збір за подання позовної заяви
із вимогою про відшкодування
моральної шкоди, а тому таке порушення
є підставою для повернення позовної
заяви та доданих до неї документів
позивачу без розгляду.

Однак, судова колегія з даним висновком
погодитись не може, виходячи з
наступного:

Відповідно до положень ст. 57 ГПК
України, до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2,
предметом позовних вимог є стягнення
середньомісячного заробітку в сумі 52
770,16 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00
грн. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 13.03.2012 року у день
звільнення ОСОБА_2, роботодавець не
здійснив їй виплату розрахунку по
заробітній платі. Остаточно вся
заборгованість по зарплаті ОСОБА_2 в
сумі 6291,07 грн. була погашена 18 грудня 2013
року в сумі 6291,07 грн.. А тому, позивач
вважає, що згідно ст. 117 КЗпП України, у
випадку невиплати з вини власника
підприємства, установи, організації
належної звільненому працівнику суми в
терміни, передбачені ст. 116 КЗпП
України, при відсутності спору про її
розміри, підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівнику його середній заробіток за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Окрім цього, позивач виходячи з
положень ст. 2371 КЗпП України, просив
стягнути з відповідача моральну шкоду,
оскільки вважає, що у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати ОСОБА_2 втратила нормальні
життєві зв'язки - була позбавлена
можливості купувати необхідні речі,
продукти харчування та ін. У зв'язку з
нестачею коштів у ОСОБА_2 виникла
необхідність позичати гроші у родичів
та друзів, що принизило її честь і
гідність та вплинуло на ї стосунки з
оточуючими людьми. Усе це поглибило
моральні переживання ОСОБА_2, які в свою
чергу постійно провокували виникнення
нервових стресів, які викликали
необхідність придбання заспокійливих
медичних препаратів.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору передбачено Законом
України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір», від сплати
судового збору звільняються позивачі
за подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.

Порядок відшкодування моральної шкоди
у сфері трудових відносин регулюється
ст. 2371 КЗпП України. Стаття 2371 КЗпП
України передбачає відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. За змістом
указаного положення підставою для
відшкодування моральної шкоди згідно
із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин, яке призвело до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Як зазначалось вище, позивач пов'язує
моральну шкоду з несвоєчасною виплатою
відповідачем заробітної плати ОСОБА_2,
а тому колегія суддів вважає, що вимога
про стягнення моральної шкоди,
заявлена ОСОБА_2 в порядку ст. 2371 КЗпП,
випливає із трудових правовідносин.

З огляду на наведене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що на
позовну вимогу ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди, як і на вимогу про
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки виплати по день
фактичного розрахунку, поширюються
пільги передбачені п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір».

Отже, з вищенаведених підстав, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовну заяву було подано з
дотриманням вимог чинного
законодавства, а висновки місцевого
господарського суду щодо наявності
підстав для повернення позовної заяви
є необґрунтованими.

Щодо тверджень відповідача у відзиві
на апеляційну скаргу, що оскільки
вимоги позивача про стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки виплати по день фактичного
розрахунку не є безспірними, тобто не
обліковуються згідно бухгалтерських
даних підприємства як кредиторська
заборгованість перед працівником, то в
такому випадку позивач повинен був
сплатити судовий збір відповідно до п.
14 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», колегія суддів зазначає,
що такі доводи спростовані
вищевстановленими обставинами справи,
оскільки положення ст. 5 Закону України
«Про судовий збір», передбачають
звільнення позивачі від сплати
судового збору за подання позовів про
стягнення заробітної плати та за
іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин не залежно чи
звертається позивач з позовом в
загальному порядку, чи в процесі
банкрутства боржника.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції
враховуючи положення ст.ст. 49, 105 ГПК
України, вважає за необхідне
відшкодувати позивачу судовий збір за
подання апеляційної скарги в розмірі
609,00 грн., за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволити.

2. Ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 01.04.2014
року - скасувати.

3. Справу передати на розгляд до
господарського суду
Івано-Франківської області.

4. Стягнути з Приватного вищого
навчального закладу
"Західноукраїнський
економіко-правничий університет" (вул.
Мельничука, 14, м. Івано-Франківськ, 76000,
) на користь ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, 76000) - 609,00 грн. судового збору
за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити місцевому
господарському суду видати
відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України в порядку та строки,
встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя
Кордюк Г.Т.

суддя
Гриців В.М.

суддя
Давид Л.Л.