ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.Справа № 922/1329/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк
Т.О.

розглянувши справу

за позовом ПП "Охоронне агентство
"Кратос", м. Харків до ТОВ "Експо
Менеджмент", м. Харків про стягнення
коштів за участю представників сторін:

позивача - Гукова Т.В., за дов.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ПП "Охоронне
агентство "Кратос" про стягнення з ТОВ
"Експо Менеджмент" загальної суми
заборгованості у розмірі 56 961,98 грн.

21.05.2014 року позивач звернувся до суду з
заявою про зменшення суми позовних
вимог, в якій просить суд стягнути з ТОВ
"Експо Менеджмент" суму основного боргу
у розмірі 33 600,00 грн., 3 115,13 грн. суму пені,
604,48 грн. інфляційних, 3% річних в сумі 1
342,37 грн.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає
заяву позивача про зменшення суми
позовних вимог до розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги з урахуванням уточнень в
повному обсязі та просить суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився, до суду
повернулась ухвала про порушення
провадження, направлена на адресу
відповідача, з відміткою пошти: "зі
спливом терміну зберігання".

Відповідно до роз'яснень, викладених
Вищим господарським судом у
інформаційному листі №01-8/482 від
13.08.2008р. до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, в зазначеному
інформаційному листі викладено й
правову позицію, згідно з якою
примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній"і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку про належне повідомлення
учасників процесу про час та місце
судового засідання.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

28 грудня 2012 року між ПП "Охоронне
агентство "Кратос" (позивач по справі)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕКСПО МЕНЕДЖМЕНТ»
(відповідач по справі, Замовник) було
укладено договір серії ОА № 28/12/12-2 щодо
надання послуг з охорони об'єкта,
згідно з п. 2.1. якого відповідач доручає,
а позивач зобов'язується в порядку,
передбаченому Договором, прийняти під
свою відповідальність об'єкт охорони
(вказаний в Додатку № 2 до Договору,
який є невід'ємною частиною Договору)
та здійснювати щодо нього передбачені
Договором заходи охорони, а відповідач,
в свою чергу, зобов'язувався створити
необхідні для цього умови (визначені п.
5.1. Договору) та сплатити винагороду за
надані послуги за Договором.

Об'єктом охорони за Договором є
нежитлові приміщення, загальною площею
9760,8 кв.м., в будівлі літ. «Л-20», яка
розташована за адресою м. Харків, вул.
Отакара Яроша, 18.

Відповідно до п. 10.1 Договору термін дії
останнього встановлено з 01 січня 2013
року до 31 грудня 2013 р. Однак, 31.07.2013 р. між
позивачем та відповідачем було
укладено Додаткову угоду до Договору,
відповідно до п. 1 якої, керуючись п.п.
10.4., 10.5. Договору Сторони домовилися про
те, що з 01.08.2013 р. Договір вважати
розірваним шляхом підписання цієї
Додаткової угоди.

Разом із цим, відповідно до п. 3
Додаткової угоди до Договору, з моменту
набрання нею чинності Сторони не
пов'язані між собою будь-якими правами
і (або) обов'язками, окрім обов'язку
Відповідача по оплаті наданих
Позивачем послуг.

Пунктом 3.1. Договору Сторони погодили
вартість послуг по охороні об'єкта,
плата за які здійснюється згідно
рахунку - фактури виходячи зі ставки 12,50
грн. за одну годину роботи одного
охоронника.

Пунктом 3.2. Договору визначено порядок
оплати послуг, яка має здійснюватися
щомісячно протягом п'яти днів після
підписання Акта виконаних робіт шляхом
перерахування Відповідачем коштів на
рахунок Позивача. Акт виконаних робіт
(відповідно до п. 3.3. Договору) повинен
бути підписаний Сторонами протягом 5-ти
днів після закінчення місяця.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, згідно з вимогами Договору
надав відповідачеві послуги в повному
обсязі протягом січня - липня 2013 року.

За період з січня 2013 року по липень 2013
року уповноваженими представниками
Позивача і Відповідача були підписані
та скріплені мокрою печаткою акти
здачі-приймання робіт (надання послуг),
копії яких містяться в матеріалах
справи.

В свою чергу відповідач свої
зобов'язання за умовами Договору не
виконав, лише частково сплатив грошові
кошти за надані послуги, внаслідок чого
на момент звернення позивача з позовом
до суду за відповідачем рахувалась
заборгованість у розмірі 51 900,00 грн.

В процесі розгляду справи, відповідач
частково сплатив суму основного боргу
у розмірі 18 300,00 грн., в зв'язку з чим
позивач звернувся до суду з заявою про
зменшення суми позовних вимог, яка
прийнята судом до розгляду.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості за надані
послуги не сплатив та не надав суду
жодних доказів, які б спростовували
суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
заборгованості, а також, враховуючи, що
відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, позовні
вимоги позивача в сумі 33 600,00 грн., суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 3.5. Договору, Сторони
встановили відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань у вигляді пені, у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення, враховуючи,
що сума боргу в частині стягнення пені
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
суми основного боргу, суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення
пені в сумі 3 115,13 грн. обґрунтованими,
такими, що підтверджуються наданими
суду доказами та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.
За таких обставин, позовні вимоги
позивача в розмірі 1342,37 грн. 3% річних та
604,48 грн. інфляційних обґрунтовані,
відповідають вимогам діючого
законодавства та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст.
1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Експо менеджмент"
(61045, м. Харків, вул. Отакара Яроша, буд. 18,
корп. «Г», , р/р 8400 в
ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005) на користь
Приватного підприємства «Охоронне
агентство «Кратос» (61145, м. Харків, вул.
Новгородська, буд. 2, ,
р/р 3700 в ПАТ «УкрСиббанк» м.
Харків, МФО 351005) суму основного боргу у
розмірі 33 600,00 грн., 3 115,13 грн. суму пені,
604,48 грн. інфляційних, 3% річних в сумі 1
342,37 грн., судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/1329/14