ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 р.
Справа № 5015/4895/11

За позовом: Приватного підприємства
«Флора-С», м. Львів

До відповідача: Публічне акціонерне
товариство «Київська Русь» в особі
Львівської філії ПАТ «Київська Русь»,
м. Львів

Про визнання недійсними договорів

В судове засідання з'явились:

від позивача: Борисенко В.В. -
представник

від відповідача: не з'явився

Суддя
Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання
МаїкС.Б.

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК
України.

Суть спору: Приватного підприємства
«Флора-С» до Публічного акціонерного
товариства «Київська Русь» в особі
Львівської філії ПАТ «Київська Русь»
про визнання недійсними з моменту
укладення Кредитного договору №08/КС-07
від 21.12.2007 р., Договри б/н від 24.01.2008, від
28.03.2008 р., від 23.04.2008 р., від 24.04.2008 р., від
25.12.2008 р., від 27.02.2009 р., від 30.06.2009 р., від
30.09.2009 р., від 01.04.2010 р. та від 01.02.2011 р. про
внесення змін до Кредитного договору №
08/КС-07 від 21.12.2007 р. та Додатковий
договір від 26.02.2010 р. до Кредитного
договору № 08/КС-07 від 21.12.2007 р.

Розгляд справи неодноразово
відкладався з підстав і мотивів,
викладених в попередніх ухвалах
господарського суду Львівської
області.

В судових засіданнях представник ПП
«Флора-С» позовні вимоги підтримав,
просив задоволити позов з підстав і
мотивів, викладених в позовній заяві та
наданих пояснень. В обґрунтування
позовних вимог ПП «Флора-С»
посилається на ті обставини, що
оспорювані

договори укладені
директором від імені підприємства без
згоди Засновника.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на ті обставини, що
оспорювані договори були укладені на
підставі протоколів зборів власників
ПП «Флора-С», яким директору надавалась
така згода.

На задоволення клопотання ПП «Флора-С»
ухвалою суду 25.01.2012 року було
призначено судову почеркознавчу
експертизу підписів, виконаних на
протоколах зборів власників ПП
«Флора-С», на підставі яких були
укладені Кредитний договір та ряд
інших Договорів про внесення змін до
нього і Додатковий Договір, що є
предметом даного спору. На час
проведення судової експертизи
провадження у справі було зупинено.

В зв'язку із поверненням матеріалів
справи із Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, провадження у справі було
поновлено.

Ухвалою суду від 09.04.2012 року на
задоволення клопотання позивача
розгляд справи було зупинено до
вирішення по суті спору за позовом
ОСОБА_3 до ПП «Флора-С» про визнання
недійсними рішень зборів власників ПП
«Флора-С», оформлених протоколами №2
від 18.12.2007 року, №2 від 10.03.2008 року та №3
від 28.03.2008 року.

В зв'язку із усуненням обставин, що
зумовили зупинення, провадження у
справі було поновлено.

В судових засіданнях представник
позивача викладені в позовній заяві
вимоги підтримав, просив задоволити
позов з підставі і мотивів, викладених
в позовній заяві, наданих додаткових
поясненнях та матеріалах справи. Крім
того, позивачем було подано заяву про
застосування наслідків недійсності
правочину та стягнути з відповідача на
користь ПП «Флора-С» коштів, сплачених
за оспорюваними договорами.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на ті обставини, що для
оформлення Кредитного та інших
оспорюваних договорів банку були
надані всі документи, необхідні для
укладення таких договорів, що
підтверджують повноваження керівника
на укладення такого роду Договорів, а
тому просить в задоволенні позову
відмовити. Крім того, відповідач у
додаткових поясненнях ( а.с.140) просив
застосувати строк позовної давності до
даних правовідносин.

З метою повного і усестороннього
з'ясування всіх обставин справи, в
зв'язку з необхідністю витребування
документів, що підтверджують суми
виданих кредитних коштів та розмір
здійснених за оспорюваними договорами
платежів, розгляд справи відкладався.

Для дослідження поданих
представниками сторін банківських
виписок та платіжних документів в
судовому засіданні 12.05.2014 року
оголошувалась перерва до 14.05.2014 року.

В продовжене судове засідання
відповідач участь свого представника
не забезпечив, подавши клопотання про
передачу справи за підсудністю до
Господарського суду міста Києва.
Клопотання об мотивоване тим, що
Рішенням спостережної ради ПАТ «Банк
Київська Русь» від 09.04.2014 року вирішено
припинити діяльність Львівської філії
Банку шляхом її реорганізації у
Львівське центральне відділення
Банку, в зв'язку з чим Львівська філія
позбавлена права представляти
інтереси юридичної особи.

Розглянувши в судовому засіданні
зазначене вище клопотання та
проаналізувавши долучені до нього
матеріали, суд прийшов до висновку, що
воно не підлягає до задоволення,
оскільки із долучених до клопотання
наказу та Протоколу не вбачається
припинення повноважень філії щодо
представлення юридичної особи в
судових інстанціях., станом на час
розгляду справи Львівська філія
Публічного акціонерного товариства
«Київська Русь» не припинена.

Відповідно до ч.3 ст.17 ГПК України
справа, прийнята господарським судом
до свого провадження з додержанням
правил підсудності, повинна бути ним
розглянута по суті і в тому випадку,
коли в процесі розгляду справи вона
стала підсудною іншому господарському
суду.

В судовому засіданні 14.05.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

21 грудня 2007 року між Акціонерним Банком
«Київська Русь» в особі керуючого
Львівської філії АБ «Київська Русь»
(правонаступником якого є ПВТ «Банк
«Київська Русь») та Приватним
підприємством «ФЛОРА-С» в особі
директора Шевчука Івана Миколайовича
було укладено Кредитний Договір
№08/КС-07 відповідно до якого Банк
підприємству грошові кошти в сумі 195000,00
грн. на строк до 20.12.2010 року із платою за
користування кредитом у розмірі 16,5 %
річних та сплатою інших , встановлених
умовами договору відсотків.

В подальшому в період з 24.01.2008 року по
01.02.2011 року до даного договору
вносились зміни та доповнення, якими
змінювались окремі положення
кредитного договору та
встановлювались ліміти кредитної
лінії, фіксовані плати за збільшення
ліміту кредитної лінії.

26.02.2010 року між сторонами було укладено
Додатковий договір до Кредитного
Договору № 08/КС-07 від 21.12.2007 року, якими
доповнили розділ 9 ( Відповідальність
сторін та забезпечення виконання
зобов'язань Позичальника) кредитного
договору.

Як стверджує ПП «Флора-С», укладення
договорів на суму , що перевищує
еквівалент 50000,00 грн. потребує
письмової попередньої згоди
Засновника, якою згідно установчих
документів є ОСОБА_3, яка , за
твердженням позивача, своєї згоди на
укладення такого договору не надавала.

З огляду на ті обставини, що договір від
імені ПП «Флора-С» укладений
директором підприємства без належних
на це повноважень, позивач просить
визнати недійсними Кредитний Договір
№ 08/КС-07 від 21.12.2007 року та ряд
договорів, якими вносились зміни до
Кредитного Договору.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, однією з підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини. Згідно ст.
174 Господарського кодексу України
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

У статті 203 ЦК України встановлено
загальні вимоги, додержання яких
необхідним для чинності правочину.
Зокрема, визначено, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 92 ЦК України,
юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

За умовами ст. 207 ЦК України,
правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Як вбачається із п.5.1 Статуту ПП
«Флора-С» ( затвердженого рішенням
засновника №2/07 від 16.07.2007 року та
зареєстрованого Виконкомом Львівської
міської ради №25.07.2007 року) органами
управління Підприємством є збори
засновників та Директор. Згідно п.1.3
Статуту, засновниками підприємства є
ОСОБА_3( якій згідно п.6.1.3 Статуту
належить 52% статутного капіталу) та
Шевчук Іван Михайлович ( якому згідно
п.6.1.3 Статуту належить 48% статутного
капіталу).

Згідно з п.п. «і» п.5.2.2 Статут (
а.с.41) до повноважень Зборів власників
належить надання попередньої
письмової згоди на вчинення від імені
Підприємства наведених нижче
правочинів, в тому числі договорів, що
спрямовані на досягнення єдиної мети,
на суму , що перевищує еквівалент 50 000,00
грн. Положеннями пп. «в» п.5.3.1 Статуту
передбачено повноваження директора
укладати від імені Підприємства
договорів з врахуванням обмежень
викладених в пп. «і» п.5.2.2 цього Статуту.

Як вже зазначалося раніше, 21
грудня 2007 року між Акціонерним Банком
«Київська Русь» в особі керуючого
Львівської філії АБ «Київська Русь»
(правонаступником якого є ПВТ «Банк
«Київська Русь») та Приватним
підприємством «ФЛОРА-С» в особі
директора Шевчука Івана Миколайовича
було укладено Кредитний Договір
№08/КС-07 відповідно до якого Банк
підприємству грошові кошти в сумі 195000,00
грн. на строк до 20.12.2010 року із платою за
користування кредитом у розмірі 16,5 %
річних та сплатою інших , встановлених
умовами договору відсотків.

В подальшому в період з 24.01.2008 року по
01.02.2011 року до даного договору
вносились зміни та доповнення, якими
змінювались окремі положення
кредитного договору та
встановлювались ліміти кредитної
лінії, фіксовані плати за збільшення
ліміту кредитної лінії.

26.02.2010 року між сторонами було укладено
Додатковий договір до Кредитного
Договору № 08/КС-07 від 21.12.2007 року, якими
доповнили розділ 9 ( Відповідальність
сторін та забезпечення виконання
зобов'язань Позичальника) кредитного
договору.

ПП «Флора-С» звернулося з позовом про
визнання недійсними зазначених вище
договорів з тих підстав, що вони
укладені директором підприємства без
письмової згоди Зборів власників.

В ході судового розгляду спору , в
обґрунтування належних повноважень
директора ПП «Флора-С» Шевчука І.М. на
укладення оспорюваних договорів,
відповідачем було надано суду копії
документів, наданих Позичальником
Банку з метою укладення кредитного
договору, а саме : копію Статуту ПП
«Флора-С», протоколи зборів власників
ПП «Флора-С» №2 від 18.12.2007 року, №2 від
10.03.2008 року, №3 від 28.03.2008 р., №4 від 21.09.2009
р., №2 від 15.12.2010 р. (а.с.39-50). Як вбачається
із долучених відповідачем до
матеріалів справи Протоколів, головою
зборів Власників зазначено ОСОБА_3

Згідно поданої до господарського
суду заяви ОСОБА_3 ( співвласника ПП
«Флора-С», якій належить 52% статутного
капіталу підприємства) в період з 25.07.2007
року по 05.05.2009 року, вона участі у зборах
власників ПП «Флора-С» не приймала, про
їх скликання ніяким чином повідомлена
не була, своєї згоди директору на
укладення кредитного договору не
надавала ( а.с.71).

Під час розгляду справи , для з'ясування
належності підпису на спірних
Протоколах Зборів Власників ПП
«Флора-С» , як Голові зборів ОСОБА_3, на
задоволення клопотання позивача,
ухвалою суду було призначено
судово-почеркознавчу експертизу, яка
проводилась Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз. Для проведення експертизи
направлялись оригінали Протоколів
зборів Власників ПП «Флора -С», що
потребували дослідження, Оригінал
Статуту ПП «Флора-С», експериментальні
зразки підпису ОСОБА_3.

Як вбачається із висновку
судово-почеркознавчої експертизи №370
від 28 лютого 2012 року, « підписи від
імені ОСОБА_3, розташовані в графі
«Голова зборів» на протоколах Зборів
власників ПП «Флора-С» №2 від 18.12.2007
року, №3 від 28.03.2008 року, виконані не
ОСОБА_3, а іншою особою з ретельним
наслідуванням справжніх підписів
ОСОБА_3 Підпис від імені ОСОБА_3,
розташовані в графі «Голова зборів» на
протоколі зборів власників ПП
«Флора-С» №2 від 10.03.2008 року , виконаний
не ОСОБА_3, а іншою з наслідуванням
справжніх підписів ОСОБА_3».

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до статті 207 ЦК України
формою волевиявлення юридичної особи є
підписання договору її керівником чи
повноважним представником. За змістом
вказаної норми саме підпис керівника
чи повноважного представника
юридичної особи є формою волевиявлення
юридичної особи, і саме такий підпис
повинен скріплюватись печаткою
юридичної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 241
ЦК України наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Проте, сам лише висновок
судово-почеркознавчої експертизи про
підробку підписів Голови зборів
власників ПП «Флора-С», виконаних на
протоколах №2 від 18.12.2007 року, №2 від
10.03.2008 року та №3 від 28.03.2008 року, не
тягне за собою недійсність рішень
зборів власників підприємства,
оформлених такими протоколами,
оскільки чинним цивільним
законодавством України презюмується
легітимність рішень зборів учасників
товариства, які не визнані недійсними в
судовому порядку (ч.5 ст.98 ЦК України).

Наведеної правової позиції
дотримується також Верховний Суд
України в абзаці 2 п.10 постанови Пленуму
ВСУ від 24.10.2008 р. №13 «Про практику
розгляду судами корпоративних спорів»,
зазначаючи, що рішення загальних
зборів та інших органів управління
господарського товариства, що за своєю
природою є актами, дійсні, якщо у
судовому порядку не буде встановлено
інше.

Рішенням Личаківського районного суду
від 16 жовтня 2013 року у справі № 2/463/186/13
за позовом ОСОБА_3 до ПП «Флора-С»
визнано недійсними рішення зборів
власників ПП «Флора-С» оформлені
протоколами №2 від 18.12.2007 року, №2 від
10.03.2008 року, №3 від 28.03.2008 року.

Таким чином, зважаючи на відсутність
відповідної згоди Зборів власників ПП
«Флора-С», директор ПП «Флора-С» не мав
необхідних повноважень на укладення
Кредитного договору №08/КС-07 від 21.12.2007
р. та додаткових угод до нього.

Є необґрунтованими покликання
відповідача на відсутність впливу
легітимності рішень зборів власників
ПП «Флора-С», оформлених протоколами №2
від 18.12.2007 року, №2 від 10.03.2008 року, №3 від
28.03.2008 року на дійсність оскаржуваних в
межах даної справи правочинів через
приписи ч.3 ст.92 ЦК України, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.3 ст.92 ЦК України у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Крім того, дане положення передбачене
п. 42 Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику розгляду судами
корпоративних спорів», відповідно до
якого, при вирішенні спорів щодо
визнання недійсними правочинів,
укладених виконавчим органом
господарського товариства, рішення
загальних зборів про обрання якого на
посаду визнано у судовому порядку
недійсним, судам необхідно керуватися
ч.3 ст. 92, ст. 241 ЦК України. Зокрема, у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Отже, всі обмеження на здійснення
дієздатності юридичної особи її
органом є чинними за умови, якщо
юридична особа доведе, що третя особа
знала або за всіма обставинами не могла
не знати про встановлені обмеження.

Третя особа має визнаватись такою, що
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про обмеження повноважень
відповідного органу товариства, в
наступних випадках: коли такі
обмеження встановлені законом; коли
відомості про такі обмеження
встановлені статутом чи засновницьким
договором; коли надані інші докази, які
підтверджують, що третя особа під час
вчинення оспорюваного правочину знала
про обмеження, які встановлені для
виконавчого органу чи наглядової ради
юридичної особи на здійснення
дієздатності останньої.

Відповідно до абз. 8 п. 3.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №11 від 29.05.2013 р. «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»,
якщо договір містить умову (пункт) про
підписання його особою, яка діє на
підставі статуту підприємства чи
іншого документа, що встановлює
повноваження зазначеної особи, то
наведене свідчить про обізнаність
іншої сторони даного договору з таким
статутом (іншим документом) у частині,
яка стосується відповідних
повноважень, і в такому разі суд не може
брати до уваги посилання цієї сторони
на те, що їй було невідомо про наявні
обмеження повноважень представника її
контрагента.

Таким чином, угода, укладена
представником юридичної особи або
керівником її відособленого
підрозділу без належних повноважень на
її укладення або з перевищенням цих
повноважень, повинна бути визнана
недійсною як така, що не відповідає
вимогам закону. Оскільки сторона, з
якою укладено угоду знала або повинна
була знати про відсутність у
представника другої сторони
відповідних повноважень, то її,
засновані на цій угоді, вимоги до
другої сторони (від імені якої укладено
угоду) задоволенню не підлягають. При
цьому припущення про те, що сторона, з
якою укладено угоду, знала або повинна
була знати про відсутність у
представника юридичної особи або
керівника її відособленого підрозділу
повноважень на укладення угоди,
ґрунтується на її обов'язку перевіряти
такі повноваження,

В розумінні вищезазначеного, саме на
відповідача покладався обов'язок
перевіряти повноваження директора ПП
«Флора-С», зокрема, і у спосіб
витребування та огляду при підписанні
оскаржуваного кредитного договору
статуту Підприємства, в якому
встановлені обмеження директора на
вчинення певного виду правочинів.

У зв'язку із цим та враховуючи невжиття
відповідачем відповідних заходів (або
ж замовчування про їх невжиття),
останній не може вважатися таким, що не
знав чи за всіма обставинами не міг
знати про такі обмеження повноважень
директора ПП «Флора-С».

Стосовно заяви відповідача про
застосування строку позовної давності
стосовно позовних вимог, пов'язаних з
визнанням спірного договору недійсним,
то вона не підлягає до задоволення з
огляду на наступне:

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 р. № 9, до окремих видів вимог,
пов'язаних з визнанням правочинів
недійсними, встановлено спеціальну
позовну давність. Перебіг позовної
давності щодо визнання правочинів
недійсними обчислюється не з моменту
вчинення правочину, а відповідно до ч. 1
ст. 261 ЦК України - від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Отже, з огляду на вищесказане строк
позовної давності стосовно позовних
вимог про визнання недійсним
Кредитного договору №08/КС-07 від 21.12.2007
року та додаткових угод до нього
позивачем не пропущено, оскільки в
даному випадку позовна давність
обчислюється від дня, коли ПП «Флора-С»
в особі його засновника ОСОБА_3 з
часткою у статутному фонді
Підприємства у розмірі 52% довідалася
про вчинення даного роду правочину.
ОСОБА_3 в період з 25.07.2007 р. по 05.05.2009 р.
участі в Зборах власників ПП «Флора-С»
№2 від 18.12.2007 р., №2 від 10.03.2008 р. та №3 від
28.03. 2008 р. не приймала та відповідно не
ініціювала необхідність звернення до
ЛФ АК «Київська Русь» та не брала
участі у вирішенні питання звернення
до ЛФ АК «Київська Русь» щодо
кредитування підприємства на ту чи
іншу суму, що підтверджується
Висновком №370 судово-почеркознавчої
експертизи, складеним 28.02.2012 року за
матеріалами господарської справи
№5015/4895/11 та свідчить про те, що ОСОБА_3
не могла довідатись про порушення
свого права та про особу, яка його
порушила.

Відповідно до ст. 236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 ЦК України,
одним із способів захисту прав та
інтересів є відновлення становища, яке
існувало до порушення.

Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України, ч. 2 ст. 208 ГК
України, недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 2.5. Постанови Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними», правочини, які не
відповідають вимогам закону, не
породжують будь-яких бажаних сторонам
результатів, незалежно від волі сторін
та їх вини у вчиненні незаконного
правочину. Правові наслідки таких
правочинів настають лише у формах,
передбачених законом, - у вигляді
повернення становища сторін у
початковий стан (реституції) або в
інших.

Відповідно до абз. 5 п.2.14. вищевказаної
Постанови, у вирішенні питання про
застосування передбачених законом
наслідків недійсності правочину, який
є оспорюваним (а не нікчемним),
господарському суду слід виходити зі
змісту позовних вимог. Якщо є спір з
приводу таких наслідків між сторонами,
то у господарського суду є всі правові
підстави зобов'язувати їх вчиняти дії,
прямо передбачені законом, зокрема
частиною першою статті 216 ЦК України,
частиною другою статті 208 ГК України.

Визнані недійсними правочини не
створюють для сторін тих прав і
обов'язків, які вони мають
встановлювати, а породжують наслідки,
передбачені законом. І хоча реституція
не передбачена у ст. 16 ЦК України як
один із способів захисту, проте норма ч.
1 ст. 216 ЦК є імперативною і суд має
забезпечити зазначені в ній правові
наслідки.

Отже, якщо вимога про застосування
наслідків недійсності правочину
заявлена одночасно з вимогою про
визнання оспорюваного правочину
недійсним, то в такому випадку, у разі
задоволення позову господарський суд у
резолютивній частині рішення зазначає
про визнання правочину недійсним і
одночасно повинен зазначити про
застосування передбачених законом
наслідків, вказавши, зокрема, розмір
сум, що підлягають стягненню, та/або
найменування майна, що підлягає
передачі, і місце його знаходження.

31.03.2014 р. позивачем по даній справі було
заявлено клопотання про застосування
наслідків недійсності Кредитного
договору №08/КС-07 від 21.12.2007 р та
додаткових угод до нього, передбачених
ч. 1 ст. 216 ЦК України, а саме: стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Київська Русь» в особі Львівської
філії ПАТ «Київська Русь» на користь ПП
«Флора-С» 1165100,81 грн., сплачених ПП
«Флора-С» за Кредитним договором
№08/КС-07 від 21.12.2007 та додатковими
угодами до нього.

Як встановлено судом із долучених
сторонами до матеріалів справи
фінансових документів, банківських
виписок, відповідно до оспорюваних
договорів Публічне акціонерне
товариство «Київська Русь» в особі
Львівської філії ПАТ «Київська Русь»
надало ПП «Флора-С» кредит у загальній
сумі 1048618,55 грн., які підлягають
стягненню з ПП «Флора-С» на користь
Банку.

Відповідно до оспорюваних договорів
керівником ПП «Флора-С» було сплачено
на користь Банку 1148943,50 грн., які
підлягають до стягнення з Банку на
користь позивача .

В порядку ст. 43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, виходячи з
положень чинного законодавства
України, матеріалів та обставин справи,
враховуючи практику застосування
законодавства вищими судовими
інстанціями, суд прийшов до висновку,
що позов обґрунтований і підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати по справі слід покласти на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

У зв'язку з вищенаведеним, керуючись
ст.ст.3,4,41,42,43,44;45,46,12,32,33,34,35,36, 43,49,82,84,85 ГПК
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Визнати недійсним з моменту
укладення Кредитний договір №08/КС-07
від 21.12.2007 р., Договори б/н від 24.01.2008 р.,
від 28.03.2008 р., від 28.03.2008 р., від 23.04.2008 р.,
від 23.04.2008 р., від 24.04.2008 р., від 24.07.2008 р.,
від 25.12.2008 р., від 25.12.2008 р., від 27.02.2009 р.,
від 30.06.2009 р., від 30.09.2009 р.,від 01.04.2010 р. та
від 01.02.2011 р. про внесення змін до
Кредитного договору №08/КС-07 від 21.12.2007
р. та Додатковий договір від 26.02.2010 р. до
Кредитного договору №08/КС-07 від 21.12.2007
р., що укладені між Акціонерним банком
«Київська Русь» в особі керуючого
Львівської філії АБ «Київська Русь»
Качерая І.П. та ПП «Флора-С».

3. Застосувати наслідки недійсності
Кредитного договору №08/КС-07 від 21.12.2007 р
та додаткових угод до нього,
передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України:

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Банк «Київська Русь» (79015
м.Львів, вул. Героїв УПА,77 ) на користь Приватного
підприємства «Флора-С» (79000, м. Львів,
вул. Романчука,6/1 код ЄДРПОУ 32327,50
грн. сплачених коштів та 85 грн. судового
збору.

Стягнути з Приватного підприємства
«Флора-С» (79000, м. Львів, вул. Романчука,6/1
) на користь Публічного
акціонерного товариства Банк
«Київська Русь» 79015 м.Львів, вул. Героїв
УПА,77 код ЄДРПОУ 35364,55 грн. коштів
наданого кредиту.

4. Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений
та підписаний 19.05.14 року.

Суддя
Березяк Н.Є.