ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

27.05.2014
Справа № 907/13/14

Розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Консант", м. Ужгород

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Ужгород

до Публічного акціонерного товариства
„Креді Агріколь Банк", м. Київ

про визнання протиправним нарахування
плати за кредит та зобов'язання
здійснити перерахунок заборгованості

Суддя Журавчак Л.С.

За участі представників сторін

від позивача -

від відповідача 1 -

від відповідача 2 - Шанта С.І., предст. за
дов. від 12.03.14 №10200/40;

СУТЬ СПОРУ: визнання протиправним
нарахування плати за кредит та
зобов'язання здійснити перерахунок
заборгованості

Позивач підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав, наведених в
позовній заяві. Пояснив, що виступає
поручителем (іпотекодавцем) по
Кредитному Договору №3-03/11 від 29.03.2011 з
усіма змінами та доповненнями до нього,
укладеному між публічним акціонерним
товариством „Креді Агріколь Банк» та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.
Наголошує, що прийнятим у справі
№907/78/13-г за позовом публічного
акціонерного товариства „Креді
Агріколь Банк» до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми
боргу та нарахувань по згаданому
кредитному договору рішенням
визначена загальна сума зобов»язань,
яка складає 165979,23 грн. Вважає, що
відповідачі, всупереч п. 5.2 Кредитного
договору, неправильно визначили таку
суму зобов»язань в розмірі 193525 грн.,
оскільки вона нарахована ними станом
на 23.10.2013 р., про що йому стало відомо з
адресованих йому листів - відповідей
вих. №18/11 від 14.11.2013 р. та вих. № 19/11 від
18.11.2013 р. та доданих до них документів.
Оскільки ч. 2 ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» визначає, якщо вимога за
основним зобов»язанням підлягає
виконанню у грошовій формі, розмір цієї
вимоги визначається на підставі
іпотечного договору або договору, що
обумовлює основне зобов»язання,
просить суд визнати протиправним
нарахування плати за кредит за період з
29.01.2013 та зобов'язати здійснити
перерахунок заборгованості з
врахуванням настання умов, визначених
пунктом 5.2 Кредитного договору,
укладеного між відповідачами.

Відповідач 1 у письмових поясненнях від
21.03.14 №19/03 вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню виключно в
частині, що стосується відповідача -
публічного акціонерного товариства
„Креді Агріколь Банк», оскільки саме
на нього покладено обов»язок
здійснення обліку сум, що повинні бути
сплачені банку.

Відповідач 2 не погоджується з
позовними вимогами, вважає їх
безпідставними, оскільки як законом,
так і договором передбачено плату за
користування коштами (ст. ст. 51, 536, 549,
1048,1054 Цивільного кодексу України).
Пункт же 5.2. Договору, на який
посилається позивач, як на підставу
припинення нарахувань, трактує як
право банку на здійснення таких дій, а
не як обов»язок. Крім того, вказує, що
зміст позовних вимог не відповідає
визначеним законом способам захисту
цивільних прав. До того, ж позивачем не
наведено жодних доказів порушення його
прав як з боку відповідача 1, так і з
боку відповідача 2.

Не погодився з відзивом відповідача 2
позивач, вважаючи, що обраний ним
спосіб захисту його порушеного права
цілком відповідає пунктам 3, 4, 5
згаданої статті 16 Цивільного кодексу
України.

ВСТАНОВИВ:

Між публічним акціонерним товариством
„Креді Агріколь Банк", м. Київ та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м.
Ужгород 29.03.2011 року укладено кредитний
договір № 3-03/11, за умовами якого
Кредитор (Банк) зобов'язався надати
Позичальнику (відповідачеві 1) кредит у
вигляді не відновлювальної кредитної
лінії з цільовим призначенням на
реконструкцію обладнання та/або
нерухомості, яка використовується у
здійсненні господарської діяльності у
валюті, визначеній договором на суму
180000 грн. з відсотковою ставкою за
користування кредитом у розмірі 21,5 %, із
затвердженим графіком повернення
кредиту та остаточною датою повернення
коштів - 05.03.2014 року, а Позичальник
(відповідач 1) зобов'язався прийняти
кредит, використати його за цільовим
призначенням, сплатити плату за кредит
та повернути банку кредит в повному
обсязі, в порядку та строки, обумовлені
договором.

На забезпечення виконання зобов'язань,
визначених Кредитним договором від 29
березня 2011 р., між Публічним
акціонерним товариством "Креді
Агріколь Банк" - Іпотекодержателем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "КОНСАНТ" -
Іпотекодавцем укладено Договор
іпотеки № 10-01/11, в пункті 3.1 якого
визначено, що іпотекою за цим договором
забезпечується виконання зобов'язання
Боржника перед Іпотекодержателем
("Основне зобов'язання"), що обумовлене в
укладеному (-их) між ними Кредитному
договорі № 3-03/11 від 29.03.2011 р. з усіма
змінами та доповненнями до нього.

У зв"язку з невиконанням
боржником - позичальником своїх
зобов"язань за наслідками судового
розгляду справи № 907/78/13-г за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Креді Агріколь Банк", м. Київ до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Ужгород про стягнення суми 165979,23 грн., в
т.ч. 81290 грн. 35 коп. поточної
заборгованості за кредитним договором
№ 3-03/11 від 29.03.2011 року, 62006 грн. 95 коп.
простроченої заборгованості по
кредиту, 675грн. 26 коп. відсотків по
кредиту за період з 01.01.2013 року по 08.01.2013
року включно, 18042 грн. 43 коп.
простроченої заборгованості по
відсотках за кредитом, 83 грн.
простроченої заборгованості за
комісією, 3881 грн. 24 коп. пені за
несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків, прийнято рішення
господарського суду Закарпатської
області від 25.04.2013, яким позов
задоволено повністю.

Згодом, рішенням господарського суду
Закарпатської області від 11.07.2013 р. у
справі № 907/514/13 за позовом Публічного
акціонерного товариства „Креді
Агріколь банк" до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Консант"
за участі третьої особи на боці
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості у сумі 176 450,51 грн.(в тому
числі сума 79426,30грн. - прострочена
заборгованість по кредиту, строкова
заборгованість по кредиту - сума
63871,00грн., прострочена заборгованість
по відсотках за користування
кредитними коштами - сума 25639,15грн.,
нараховані відсотки за користування
кредитними коштами за період з 30.03.13 по
17.04.2013р. сума 1603,75грн. та сума 5910,31грн.
нарахована пеня) позов також
задоволено повністю.

За твердженням позивача, після
отриманих від фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 листів - відповідей
вих. №18/11 від 14.11.2013 р. та вих. № 19/11 від
18.11.2013 р. та доданих до них документів,
товариству з обмеженою
відповідальністю "Консант" стало
відомо про продовження нарахування
плати за кредит після настання
обставини, передбаченої п. 5.2 Договору.

Так, пункт 5.2 Кредитного договору № 3-03/11
від 29.03.2011 передбачає порядок та умови
припинення нарахування плати за
Кредит: Банк припиняє нарахування
Плати за Кредит з моменту вчинення
останнім будь-якої з дій по примусовому
стягненню з Позичальника
заборгованості за цим Договором, а
саме: (і) з дати порушення судом
провадження за заявою (позовом),
поданою Банком, про стягнення
заборгованості за цим Договором в
повному обсязі: або (і) з дати порушення
судом провадження за заявою (позовом),
поданою Банком, про звернення
стягнення на майно, передане в заставу
відповідно до Угод(и) про Забезпечення;
або (і) з дати порушення судом
провадження у справі про банкрутство
Позичальника за заявою (позовом),
поданою Банком; або (і) з дати визнання
Позичальника банкрутом за заявою
(позовом), поданою Позичальником та/або
будь-якою третьою особою; або (і) з дати
вчинення виконавчого напису
нотаріусом про стягнення
заборгованості з Позичальника та/або
про звернення стягнення на майно,
передане в заставу відповідно до
Угод(и) про Забезпечення.

Припинення та поновлення нарахування
Плати за Кредит у випадках,
передбачених цим пунктом Договору, не
потребує будь-яких додаткових
погоджень між сторонами Договору та
відповідних внесень змін до нього.

Крім того, за умовами укладеного на
забезпечення виконання зобов'язань по
Кредитниму договору від 29 березня 2011 р.
Договору іпотеки № 10-01/11 визначено, що
іпотекою за цим договором
забезпечується виконання основного
зобов'язання Боржника, порядок
виконання якого визначений у п. 3.2(
Погашення заборгованості за договором,
що встановлює Основне Зобов'язання
(основної суми боргу, процентів,
комісій тощо), проводиться у строки та в
порядку, передбачені договором, що
встановлює Основне Зобов'язання,
зокрема, шляхом сплати відповідних
грошових коштів на користь
іпотекодержателя в порядку,
передбаченому договором, що встановлює
Основне Зобов'язання).

Позивач вважає, що продовження
нарахування плати за кредит після
виникнення передбаченої згаданим
пунктом Договору обставини, а саме:
винесення ухвали Господарським судом
Закарпатської області про порушення
провадження у справі № 907/78/13-г, порушує
його право, у зв"язку з чим і звернувся
для його захисту до суду.

На підтвердження свого порушеного
права позивачем подано також копію
листа відділу ДВС Хустського РУЮ від
23.10.2013р. №19263, постанову про відкриття
виконавчого провадження від 23.10.13р.
№40392057 та копію постанови про арешт
майна боржника та оголошення його
відчуження від 23.10.13 №18264, які свідчать,
на його думку, про вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
стягнення суми протиправно
нарахованої плати за кредит після 29.01.13
року (виконавче провадження по справі
№907/514/13 ).

В ході судового розгляду встановлено,
що рішення суду по справі №907/78/13-г щодо
стягнення боргу з позичальника, як і
рішення по справі №907/514/13 про звернення
стягнення на майно іпотекодавця, на
день розгляду даної справи не виконано.

Крім того, судом з"ясовано, що саме
рішення від 11.07.2013р. по справі №907/514/13
скасовано рішенням господарського
суду від 18.12.2013р. у зв"язку з його
переглядом за нововиявленими
обставинами (через виявлення
іпотекодавцем продовження здійснення
банком нарахувань по кредиту). Однак,
провадження у цій справі ухвалою суду
від 13.01.14 зупинено до закінчення
розгляду даної справи(907/13/14) стосовно
визнання протиправним нарахування
плати за кредит та зобов'язання
здійснити перерахунок заборгованості.

Вивчивши та проаналізувавши зібрані у
справі докази, заслухавши
представників сторін, суд прийшов до
висновку про повну відмову в позові з
таких підстав.

Стаття 1 Господарського процесуального
кодексу України визначає право
підприємств, установ, організацій,
інших юридичних осіб (у тому числі
іноземних), громадян, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності на
звернення до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

В даному випадку позивач, мотивуючи
свої вимоги, покликається на
неправомірне нарахування банком сум за
користування кредитом за період, в
якому такі нарахування не повинні
здійснюватись. Надана позивачем як
доказ порушення його прав, копія
довідки про стан заборгованості
відповідача 1 перед банком насправді не
свідчить про порушення права позивача,
а тому його звернення з позовом
суперечить положенням згаданої ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України.

Правомірність здійснених банком
нарахувань за кредитним договором
після 29.01.13 може бути перевірена судом в
межах справи №907/514/13, а також інших
справ, які можуть бути порушені
стосовно примусового стягнення
заборгованості з позивача.

Таким чином, позивачем з огляду на
зміст його позовних вимог, неправильно
вибраний спосіб захисту цивільних
прав. З огляду на наведене, суд не
знаходить підстав для задоволення
позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. 16
Цивільного кодексу України, ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України і може
бути оскаржено до Львівського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.05.14

Суддя
Журавчак Л.С.