ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.05.14р. Справа № 904/3096/14За позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "СЕРВІСІНВЕСТБУД", м.
Маріуполь, Донецька область

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕНТЕЛІ", м.
Орджонікідзе, Дніпропетровська
область

про визнання договору неукладеним

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: представник Єфіменко
Д.М.- доручення № 249 від 26.02.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сервісінвестбуд",
м.Маріуполь (далі по тексту - позивач)
звернулося до господарського суду з
позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
"Ентелі", м.Орджонікідзе,
Дніпропетровська область (далі по
тексту - відповідач) про визнання
договору субпідряду №04/05-2012 від 04.05.2012р.
неукладеним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
договір субпідряду №04/05-2012 від 04.05.2012р.
не відповідає вимогам закону, у зв'язку
з тим, що сторони не узгодили ціну та не
підписали договір з боку відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. № 87 від 30.04.2014р. ухвалою
суду від 12.05.2014р. порушено провадження
по справі та призначено слухання на
29.05.2014р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується відповідним штампом
суду з відміткою про відправлення
ухвали суду від 12.05.2014р., який містить
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив.
Господарський суд констатує, що
повідомив відповідача про час та місце
розгляду справи належним чином шляхом
виконання вимог частини першої статті
64 та статті 87 Господарського
процесуального кодексу України і з
додержанням вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, яка затверджена наказом
державної судової адміністрації
України 20.02.2013р. у м. Києві за № 28.

Господарський суд з сайту Укрпошти
отримав інформацію, що представнику
позивача 21.05.2014р. вручено ухвалу суду
від 12.05.2014р. До матеріалів справи
долучено витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить
вищезазначену інформацію.

Позивач не забезпечив явку свого
представника в судове засідання,
причини не пояснив.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується відповідним штампом
суду з відміткою про відправлення
ухвали суду від 12.05.2014р., який містить
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив.
Господарський суд констатує, що
повідомив відповідача про час та місце
розгляду справи належним чином шляхом
виконання вимог частини першої статті
64 та статті 87 Господарського
процесуального кодексу України і з
додержанням вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, яка затверджена наказом
державної судової адміністрації
України 20.02.2013р. у м. Києві за № 28.

Відповідач забезпечив явку свого
представника в судове засідання,
вимоги суду виконав, відзив на позов
надав, позовні вимоги не визнає в
повному обсязі посилаючись на
наступне.

Відповідач стверджує, що на виконання
укладеного між сторонами договору
субпідряду №04/05-2012 від 04.05.2012р.
відповідач виконав роботи на загальну
суму 4503183,21грн., позивач в свою чергу
прийняв зазначені роботи, що
підтверджується актами виконаних
робіт підписаних представником
позивача без зауважень та заперечень.
За отримані від відповідача роботи
позивач розрахувався частково, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість у розмірі 90000,00грн. У
зв'язку з існуючою заборгованістю
позивача перед відповідачем
відповідач звернувся до
господарського суду Донецької області
про стягнення заборгованості за
договором субпідряду №04/05-2012 від
04.05.2012р. в примусовому порядку.
Відповідач стверджує, що сторонами
дотримано процедуру укладання
договору субпідряду №04/05-2012 від
04.05.2012р., а позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
можуть бути задоволені судом.

Враховуючи наявність в матеріалах
справи всіх необхідних для прийняття
рішення документів, господарський суд
розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
29.05.2014р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2012р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Сервісінвестбуд"
(далі по тексту - позивач, генпідрядник)
та товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою "Ентелі" (далі
по тексту - відповідач, субпідрядник)
підписано договір субпідряду № 04/05-2012.
Пунктом 1.1. договору субпідряду № 04/05-2012
від 04.05.2012р. визначено, що в порядку та
на умовах даного договору,
субпідрядник зобов'язується на свій
ризик виконати будівельно-монтажні
роботи на об'єкті публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат ім.Ілліча": Реконструкція
доменного цеху. Установка по
приготуванню та вдуванню ПУТ в горн ДП
№1-5. Благоустрій території, а
генпідрядник зобов'язується прийняти
та оплатити виконані роботи в порядку
та строки, передбачені даним договором.

Позивач стверджує, що договором
субпідряду № 04/05-2012 від 04.05.2012р. не
визначено ціну, у зв'язку з чим
зазначений договір не є укладеним.

Відповідач у відзиві на позов звертає
увагу суду на той факт, що в провадженні
господарського суду Донецької області
перебуває справа про стягнення з
позивача основної заборгованості за
виконані роботи на підставі договору
субпідряду № 04/05-2012 від 04.05.2012р. та
штрафних санкцій за неналежне
виконання грошових зобов'язань.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з пунктом 2.6 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013р. за № 11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" визначення
договору як неукладеного може мати
місце на стадії укладення договору, а
не за наслідками виконання його
сторонами.

В даному випадку договір субпідряду №
04/05-2012 від 04.05.2012р. підписано та складено
04.05.2012р. в той час як дана позовна заява
подана до суду 08.05.2014р., тобто більш ніж
через два роки і як стверджує
відповідач в період розгляду даної
справи господарським судом
Дніпропетровської області в
провадженні господарського суду
Донецької області перебуває справа про
стягнення з позивача на користь
відповідача основної заборгованості
за виконані роботи за договором
субпідряду № 04/05-2012 від 04.05.2012р. та
штрафних санкцій за неналежне
виконання грошових зобов'язань.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих відповідачем на
вимогу суду в судове засідання та
заслухавши повноважного представника
відповідача в судовому засіданні, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги,
слід визнати необґрунтованими,
документально недоведеними, такими, що
суперечать чинному законодавству
України, а отже є такими, що не
підлягають задоволенню на підставі
наступного.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
визначено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.
Суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи в
разі порушення нею положень частин
другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Господарський суд звертає увагу
позивача, що чинним цивільним
законодавством не передбачено такого
способу захисту, як визнання договору
неукладеним. Позиція суду
підтверджується положеннями Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, від 29.05.2013р. за № 11 "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними".

Пунктом 2.6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від
29.05.2013р. за № 11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" визначено, що
позовна вимога про визнання правочину
неукладеним не відповідає
передбаченим законом способам захисту
цивільних прав та охоронюваних законом
інтересів, і тому в задоволенні
відповідної вимоги має бути
відмовлено.

Що стосується посилань позивача, що
договір договір субпідряду № 04/05-2012 від
04.05.2012р. замість власноручного підпису
генерального директора відповідача
містить факсимільний відтиск,
господарський суд вважає, що вирішуючи
дане питання господарський суд повинен
з'ясовувати наявність або відсутність
вільного волевиявлення учасників
правочину, однак волевиявлення
учасників правочину відноситься до
загальних вимог, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Господарський суд звертає увагу
позивача, що належним способом захисту,
з урахуванням фактичних обставин
справи, може бути визнання договору
недійсним, а не неукладеним.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві на позов господарський суд
прийняв до уваги при ухваленні рішення.

Судові витрати по справі покласти на
позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимоги
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

02.06.14р.

Суддя І.В. Петренко