м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6658/14 26.05.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного
товариства комерційного банку
"ПРИВАТБАНК"дофізичної
особи-підприємця ОСОБА_1простягнення
96329 грн. 09 коп.Представники: від
позивача: Брага Н.В. - представник за
довіреністю № 5538-О від 22.12.2013;від
відповідача: не з'явились.ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

10.04.2014 до Господарського суду м. Києва
надійшла позовна заява Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" з вимогами до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
банківського обслуговування б/н від
18.12.2012 у розмірі 89594 грн. 30 коп., в тому
числі 59948 грн. 54 коп. заборгованості за
кредитом, 18703 грн. 94 коп. заборгованості
по процентам за користування кредитом,
6085 грн. 96 коп. пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором та
4855 грн. 86 коп. заборгованості по комісії
за користування кредитом.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 18.12.2012 відповідач
(клієнт) надав Публічному акціонерному
товариству комерційному банку
"ПРИВАТБАНК" (банк) заяву про відкриття
поточного рахунку, відповідно до якої
клієнт погоджується із Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
у тому числі з Умовами та Правилами
обслуговування за розрахунковими
картками (що розміщені на сайті банку
http://privatbank.ua, http://сlient-bank.privatbank.ua),
Тарифами банку, які разом із цією та
карткою зі зразками підписів і
відбитком печатки складають договір
банківського обслуговування.

На підставі зазначеної заяви банком
було відкрито клієнту поточний рахунок
НОМЕР_2 та картковий рахунок (вид
поточного) НОМЕР_3 та встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок
НОМЕР_2, про розмір якого банк
зобов'язався повідомляти клієнта в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення, інші), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

В порушення умов договору та норм
чинного законодавства відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання, у
зв'язку з чим в останнього виникла
заборгованість по кредиту у розмірі 59948
грн. 54 коп., заборгованість по процентам
за користування кредитом у розмірі 18703
грн. 94 коп. та заборгованість по комісії
за користування кредитом у розмірі 4855
грн. 86 коп., а також позивачем
нараховано пеню за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором у
розмірі 6085 грн. 96 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 11.04.2014 порушено провадження у
справі № 910/6658/14 та справу призначено до
розгляду на 12.05.2014.

07.05.2014 до відділу діловодства
Господарського суду від відповідача
надійшла телеграма з клопотанням про
відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 12.05.2014 представник
позивача надав заяву про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої
просить суд стягнути з відповідача 96329
грн. 09 коп., в тому числі 59948 грн. 54 коп.
заборгованості по кредиту, 23020 грн. 24
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 5395 грн. 40 коп.
заборгованості по комісії за
користування кредитом та 7964 грн. 91 коп.
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 12.05.2014 у зв'язку із задоволенням
клопотання відповідача розгляд справи
відкладено на 26.05.2014.

23.05.2014 до відділу діловодства
Господарського суду від позивача
надійшла заява про долучення
додаткових документів до матеріалів
справи.

Представник відповідача у судове
засідання 23.05.2014 не з'явився, вимоги
суду не виконав, проте 23.05.2014 до відділу
діловодства Господарського суду від
відповідача надійшла телеграма з
клопотанням про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з особистими
обставинами. Розглянувши зазначене
клопотання, суд прийшов до висновку про
відмову у його задоволенні, у зв'язку з
необґрунтованістю.

У судове засідання 26.05.2014 з'явився
представник позивача та надав
пояснення по суті справи, відповідно до
яких в повному обсязі підтримав
заявлені позовні вимоги з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог та
просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувається з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

У судовому засіданні 26.05.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2012 фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(клієнт) звернулась до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» (банк) із заявою про
відкриття поточного рахунку,
відповідно до якої клієнт погоджується
із Умовами та Правилами надання
банківських послуг, у тому числі з
Умовами та Правилами обслуговування за
розрахунковими картками (що розміщені
на сайті банку http://privatbank.ua,
http://сlient-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, які
разом із цією та карткою зі зразками
підписів і відбитком печатки складають
договір банківського обслуговування.

На підставі зазначеної заяви банком
було відкрито клієнту поточний рахунок
НОМЕР_2 та картковий рахунок (вид
поточного) НОМЕР_3 та встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок
НОМЕР_2, про розмір якого банк
зобов'язався повідомляти клієнта в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення, інші), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до довідки від 14.03.2014 вих. №
08.7.0.0.0/05 та виписки з рахунку
клієнта № НОМЕР_2 банком надавався
кредитний ліміт на поточний рахунок
відповідача НОМЕР_2 у встановлених
розмірах: 19.12.2012 - 17100 грн. 00 коп., 26.12.2012 -
49000 грн. 00 коп. та 04.02.2013 - 61300 грн. 00 коп.

01.03.2014 позивач направив відповідачу
претензію від 27.02.2014 № 21219К2К4S0СG з
вимогами про погашення заборгованості
за договором банківського
обслуговування б/н від 18.12.2012. Проте
зазначена претензія залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Відповідно до договору банк
зобов'язується відкрити клієнту
поточний рахунок та за наявності
вільних грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту за
рахунок кредитних коштів у межах
ліміту, про розмір якого банк
повідомляє клієнту на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок встановлення, зміни
ліміту, погашення заборгованості та
розмір відсоткової ставки за
користування кредитним лімітом
регламентуються Умовами та Правилами
надання банківських послуг і Тарифами
банку (далі по тексту - Умови), що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
www.privatbank.ua, які разом з заявою про
відкриття поточного рахунку складають
договір банківського обслуговування.

Зазначені правила розміщені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є
публічною офертою, що містить умови та
правила надання послуг банком його
партнерами, до якої приєднується
клієнт підписуючи заяву у відділенні
банку.

Відповідно до пункту 3.18.1.16. Умов при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до Умов і правил надання
банківських послуг (або у формі заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки, або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

У відповідності до пункту 3.18.1.1. Умов
кредитний ліміт на поточний рахунок
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
клієнта в межах кредитного ліміту. Про
розмір ліміту банк повідомляє клієнта
на свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта.

Кредит надається в обмін на
зобов'язання клієнта щодо його
повернення, сплаті процентів та
винагороди (пункт 3.18.1.3. Умов).

Відповідно до пункту 3.18.1.8 Умов
проведення платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту
проводиться банком протягом: одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до Умов і правил
надання банківських послуг (або у формі
заяви про відкриття поточного рахунку
та картки із зразками підписів і
відбитка печатки, або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - «Угода»).

Положеннями пункту 3.18.1.6. Умов
встановлено, що ліміт може бути
змінений банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними: документами
банку. Підписавши угоду, клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
ліміту проводиться банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Відповідно до розділу 3.18.4. Умов за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта при закритті
банківського дня клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (далі - період, в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00 %
річних, починаючи з останньої дати
періоду, в яку дебетове сальдо
підлягало обнуленню.

У випадку непогашений кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду; в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються,
порушеними. При порушенні клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту передбаченого
Умовами і правилами надання
банківських послуг. Клієнт сплачує
банку пеню у розмірі 0,1315 % від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення, сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

Пунктом 3.18.4.4 Умов встановлено
обов'язок клієнта сплачувати банку
винагороду за користування лімітом
відповідно до п.п. 3.18.1.6 та 3.18.2.3.2 1-го
числа кожного місяця у розмірі 0,9 % від
суми максимального сальдо кредиту на
кінець банківського дня за попередній
місяць у порядку, передбаченому
Умовами. Клієнт доручає банку
здійснювати списання винагороди зі
своїх рахунків.

Положеннями пункту 3.18.1.17 Умов
встановлено, що при перерахуванні
клієнтом з поточного рахунку коштів за
рахунок кредитного ліміту на будь-які
рахунки або пластикові картки,
держателями яких є сам власник
поточного рахунку або пов'язані з ним
фізичні особи, з суми кожного з
проведених за рахунок кредитного
ліміту переказів стягується комісійна
винагорода у розмірі 3% від суми
переказів.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до пункту 3.18.2.3.4. Умов банк
має право при порушенні клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 628
Цивільного кодексу України сторони
мають право укласти договір, в якому
містяться елементи різних договорів
(змішаний договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлене
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

Стаття 181 Господарського кодексу
України передбачає загальний порядок
укладання господарських договорів.
Частина 1 зазначеної статті визначає,
що господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до норм статті 639 Цивільного
кодексу України договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між
сторонами договору банківського
обслуговування, суд приходить до
висновку про його змішану правову
природу, а саме, про те, що договір
містить елементи договору
банківського рахунку та кредитного
договору.

Згідно з частиною 1 статті 1066
Цивільного кодексу України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.
Банк зобов'язаний укласти договір
банківського рахунка з клієнтом, який
звернувся з пропозицією відкрити
рахунок на оголошених банком умовах, що
відповідають закону та банківським
правилам (частини 1 та 2 стаття 1067
Цивільного кодексу України).

У відповідності до норм частини 1 та 2
статті 1069 Цивільного кодексу України
якщо відповідно до договору
банківського рахунка банк здійснює
платежі з рахунка клієнта, незважаючи
на відсутність на ньому грошових
коштів (кредитування рахунка), банк
вважається таким, що надав клієнтові
кредит на відповідну суму від дня
здійснення цього платежу. Права та
обов'язки сторін, пов'язані з
кредитуванням рахунка, визначаються
положеннями про позику та кредит
(параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Пунктом 3.18.7 розділу 3.18 Умов визначено,
що кредитною угодою є даний розділ
«Умов та правил надання банківських
послуг» разом з угодою на приєднання
клієнта до «Умов та правил надання
банківських послуг» (або у формі «Заяви
на відкриття поточного рахунку з
карткою зі зразками підписів і
відбитком печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди у системі
клієнт банк/ інтернет клієнт банк, або у
формі обміну паперовою або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі) та/або розрахунковими
документами клієнта на використання
коштів в рамках кредитного ліміту у
межах вказаних ним сум.

У судовому засіданні 26.05.2014 представник
позивача підтримав заяву про уточнення
позовних вимог від 12.05.2014, відповідно до
якої просить суд стягнути з
відповідача заборгованість по кредиту
у розмірі 59948 грн. 54 коп., заборгованість
по процентам за користування кредитом
у розмірі 23020 грн. 24 коп., пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором у розмірі 7964 грн. 91 коп. та
заборгованість по комісії за
користування кредитом у розмірі 5395 грн.
40 коп.

Згідно з пунктом 3.11. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18
Господарським процесуальним кодексом,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: - подання іншого (ще
одного) позову, чи - збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи-
об'єднання позовних вимог, чи- зміну
предмета або підстав позову.

Подана позивачем заява про уточнення
позовних вимог розцінюється судом як
заява про зменшення позовних вимог в
частині стягнення пені у розмірі 2648
грн. 50 коп.

Відповідно до частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що господарський
суд не приймає відмови від позову,
зменшення розміру позовних вимог,
визнання позову відповідачем, якщо ці
дії суперечать законодавству або
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Відповідно до положень пункту 3.10
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 визначено, що під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві.

Таким чином, суд приймає заяву про
збільшення позовних вимог та розглядає
вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості по кредиту
у розмірі 59948 грн. 54 коп., заборгованості
по процентам за користування кредитом
у розмірі 23020 грн. 24 коп. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором у розмірі 7964 грн. 91 коп. та
заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі 5395 грн.
40 коп.

Як встановлено судом, на виконання умов
договору позивач надав відповідачу
кредитний ліміт у встановлених
розмірах: 19.12.2012 - 17100 грн. 00 коп., 26.12.2012 -
49000 грн. 00 коп. та 04.02.2013 - 61300 грн. 00 коп.,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи випискою з особового
рахунку клієнта № НОМЕР_2, довідкою про
розмір встановленого кредитного
ліміту від 14.03.2014 вих. № 08.7.0.0.0/05 та
меморіальним ордером № 41 tr. DNH0D7FW01C0KG 1
від 15.06.2013.

Як встановлено судом, клієнт належним
чином не виконав взяті на себе
зобов'язання за договором банківського
обслуговування, у зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість по
кредиту у розмірі 59948 грн. 54 коп.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом у розмірі 23020
грн. 24 коп. та заборгованість по комісії
за користування кредитом у розмірі 5395
грн. 40 коп., що підтверджується наявними
в матеріалах справи доказами та не було
спростовано відповідачем, зокрема
відповідачем не надано суду доказів
погашення заборгованості по кредиту у
розмірі 59948 грн. 54 коп., заборгованості
по процентам за користування кредитом
у розмірі 23020 грн. 24 коп. та
заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі 5395 грн.
40 коп..

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно до норм статей 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Перевіривши наданий позивачем,
арифметичний розрахунок
заборгованості по кредиту у розмірі 59948
грн. 54 коп., заборгованості по процентам
за користування кредитом у розмірі 23020
грн. 24 коп. та заборгованості по комісії
за користування кредитом у розмірі 5395
грн. 40 коп., суд вважає його
обґрунтованим, у зв'язку з чим вимоги
позивача про стягнення заборгованості
по кредиту у розмірі 59948 грн. 54 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 23020
грн. 24 коп. та заборгованості по комісії
за користування кредитом у розмірі 5395
грн. 40 коп. підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

У зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за договором
позивач нарахував відповідачу пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором у розмірі 7964 грн. 91 коп. за
період прострочення з 01.08.2013 по 29.04.2014.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (частина 1 статті 230
Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551
Цивільного кодексу України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі. Сторони
можуть домовитися про зменшення
розміру неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з пунктом 3.18.5.1 Умов при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
пунктами 3.18.2.2,2, 3.18.4.1, 3.18.4.2. 3.18.4.3,
термінів повернення кредиту,
передбачених пунктами 3.18.1.8, 3.18.2.2.3.
3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої
пунктами 3.18.2.2.5, 3.18.4.4. 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт
сплачує банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня, (у %
річних) від суми простроченого платежу
за кожний день прострочення платежу. А
в разі реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню у
розмірі, зазначеному в пункті 3.18.4.1.3.
від суми заборгованості за кожен день
прострочення.

У відповідності до пункту 3.18.5.4. Умов
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої пунктами 3.18.5.1., 3.18.5.2.,
3.18.5.3., здійснюється на протязі 3 (трьох)
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане
клієнтом.

Дії відповідача є порушенням умов
договору та норм чинного законодавства
України, що є підставою для
господарсько-правової
відповідальності відповідно до
Господарського кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення
факту несвоєчасності виконання
грошового зобов'язання за договором,
позивачем було правомірно нараховано
пеню. Перевіривши наданий позивачем
арифметичний розрахунок пені у розмірі
7964 грн. 91 коп., нарахованої за період з
01.08.2013 по 29.04.2014, суд вважає його
обґрунтованим та таким, що відповідає
положенням договору та приписам
законодавства про порядок та строки
нарахування, у зв'язку з чим вимоги
позивача про стягнення з відповідача
пені у розмірі 7964 грн. 91 коп. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПРИВАТБАНК" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код
14360570) заборгованість по кредиту у
розмірі 59948 (п'ятдесят дев'ять тисяч
дев'ятсот сорок вісім) грн. 54 коп.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом у розмірі 23020
(двадцять три тисячі двадцять) грн. 24
коп. та заборгованість по комісії за
користування кредитом у розмірі 5395
(п'ять тисяч триста дев'яносто п'ять)
грн. 40 коп. та пеню за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором у
розмірі 7964 (сім тисяч дев'ятсот
шістдесят чотири) грн. 91 коп., а також
судовий збір в розмірі 1926 (одна тисяча
дев'ятсот двадцять шість) грн. 58 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 02.06.2014

Суддя
І.М. Отрош