ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.Справа № 915/47/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого Мацюри П.Ф.

суддів: Разюк Г.П., Ліпчанської Н.В.

при секретарі судового засідання
Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача та третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Павленко
І.В., за довіреністю;

від відповідача - Петровського Д.О., за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарського підприємства
„НІБУЛОН"

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 01 квітня 2014
року

у справі №915/47/14

за позовом Державного підприємства
„Адміністрація морських портів
України" в особі філії „Дельта - Лоцман"
державного підприємства
„Адміністрація морських портів
України"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарського підприємства
„НІБУЛОН"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Державне підприємство
„Дельта - Лоцман"

про стягнення 173725, 87грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Адміністрація
морських портів України" в особі Філії
"Дельта-Лоцман" Державного
підприємства " Адміністрація морських
портів України" звернулось до
господарського суду Миколаївської
області з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Нібулон" заборгованості з канального
збору та збору за послуги служб
регулювання руху суден в розмірі 43138,02
грн., 452,71 грн. 3% річних та 140,36 грн.
інфляційних нарахувань.

25.02.2014 позивач подав до господарського
суду Миколаївської області заяву про
збільшення розміру позовних вимог, в
якій просив суд стягнути з відповідача
112621,34 грн. основного боргу та 1395,18 грн. 3%
річних.

21.03.2014 позивач подав до господарського
суду Миколаївської області заяву про
збільшення розміру позовних вимог, в
якій просить суд стягнути з
відповідача 171588,36 грн. основного боргу
та 2137,51 грн. 3% річних.

Дані заяви були прийняті господарським
судом першої інстанції до розгляду.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 01 квітня 2014
року по справі № 915/47/14 (суддя Бездоля
Д.О.) позов задоволено, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"НІБУЛОН" на користь Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" в особі Філії
"Дельта-Лоцман" Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" 94577,05 грн. канального
збору, 77011,31 грн. вартості за послуги
СРРС, 2137,51 грн. трьох процентів річних
та 3474,52 грн. судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позовні
вимоги ДП "Адміністрація морських
портів України" в особі Філії
"Дельта-Лоцман" ДП "Адміністрація
морських портів України" про стягнення
з відповідача заборгованості з
канального збору та збору за послуги
служб регулювання руху суден в розмірі
171588,36 грн. є правомірними та підлягають
задоволенню. Господарським судом
першої інстанції також було зазначено,
що наявні в матеріалах справи
документи, в т.ч. записи
радіолокаційного контролю за рухом
суден відповідача Автоматизованої
інформаційної обчислювальної системи
підтримки регулювання руху суден
"Дельта-Навігатор", доводять, що судна
відповідача, здійснюючи рух по
Бузько-Дніпровсько-лиманському каналу,
дійсно користувались послугами СРРС,
які надавались позивачем та за умовами
законодавства вказані послуги мають
бути оплачені за встановленими
ставками. Окрім того, господарський суд
першої інстанції зазначив, що
задоволенню підлягають і позовні
вимоги про стягнення з відповідача
трьох процентів річних в розмірі 2137,51
грн. на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням ТОВ "СП
"Нібулон" звернулось до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Миколаївської області від 01.04.2014 р. по
справі №915/47/14 та прийняти нове рішення,
яким в позові відмовити повністю,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

На думку скаржника, відсутні підстави
для справляння канального збору на
користь позивача, оскільки позивачем
не надано доказів реєстрації його
права власності на
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал,
який на думку відповідача є об'єктом
нерухомого майна та підлягає
реєстрації в Державному реєстрі
речових прав.

Відповідач стверджує, що позивачем не
доведено здійснення ним вантажних
комерційних рейсів, а отже судна
відповідача, про які йдеться у позові і
поясненнях позивача, зокрема, буксири
"Баштанський", "Лідіївський", "Нібулон-1",
"Нібулон-2", "Нібулон-3", "Нібулон-4",
буксир-штовхач "Прибужанівський",
несамохідні баржі "НБЛ-001", "НБЛ-002",
"НБЛ-003", "НБЛ-004", "НБЛ-005", "НБЛ-006", "НБЛ-007",
"НБЛ-008", "НБЛ-009", "НБЛ-010", "НБЛ-011", "НБЛ-012",
"НБЛ-013", "НБЛ-014", "НБЛ-015", "НБЛ-016", "НБЛ-017",
"НБЛ-018", "НБЛ-019", "НБЛ-020", "НБЛ-021", "НБЛ-022",
"НБЛ-023", "НБЛ-024" охоплюються ознаками
суден групи В та відповідно звільнені
від сплати канального збору.

Судна відповідача, які здійснювали
перевезення водними шляхами зернових
вантажів, мають осадку (заглиблення) до
4,0 м і рухались за бровками каналу,
тобто не використовуючи канал, а тому
відсутні підстави вважати, що судна
відповідача здійснювали проходження
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом.

Відповідач вважає, що надана позивачем
інформація з Автоматизованої
інформаційної обчислювальної системи
підтримки регулювання руху суден
"Дельта-Навігатор" може бути належним
доказом у справі лише у разі
забезпечення комплексної системи
захисту інформації в цій системі, що на
думку відповідача повинно бути
підтверджено експертним висновком або
сертифікатом відповідності внаслідок
проходження вказаною інформаційною
системою державної експертизи в
Держслужбі спецзв'язку та захисту
інформації України.

Щодо заявлених позовних вимог про
стягнення заборгованості за послуги
СРРС, відповідач заперечує проти їх
задоволення посилаючись на те, що
позивач не довів того, що замовлення та
отримання послуг СРРС є обов'язковим, і
що без отримання цих послуг плавання
суден відповідача було б неможливим, а
також не уточнив, які саме послуги СРРС
надавались кожному судну відповідача в
кожному окремому випадку. На даний час
відсутні нормативно-правові акти,
якими встановлені розмір та порядок
справляння збору за послуги СРРС та які
відповідають вимогам ст. 115 КТМ України.
Позивачем не надано доказів отримання
відповідачем рахунків на сплату
канального збору та збору за послуги
СРРС, а також претензій про сплату
заборгованості з вказаних платежів.

22.05.2014 р. за вх. №1853/14/Д2 через канцелярію
Одеського апеляційного господарського
суду надійшов відзив ДП "Адміністрація
морських портів України" в особі Філії
"Дельта-Лоцман" ДП "Адміністрація
морських портів України", в якому
позивач просить залишити апеляційну
скаргу ТОВ "СП "Нібулон" без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін.

Представник ДП "Адміністрація морських
портів України" в особі Філії
"Дельта-Лоцман" ДП "Адміністрація
морських портів України" в судовому
засіданні господарського суду
апеляційної інстанції просив
оскаржуване рішення залишити без змін ,
а апеляційну скаргу ТОВ СП "Нібулон" -
без задоволення з підстав, викладених у
відзиві.

За твердженнями позивача, законодавчо
не передбачено обов'язкової державної
реєстрації права власності на
гідротехнічну споруду -
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал,
при цьому вказана гідротехнічна
споруда належить державі, а
балансоутримувачем її є позивач, що
підтверджується відповідним витягом з
Реєстру гідротехнічних споруд
морських портів України. Водночас з
13.06.2013 канальний збір за проходження
БДЛК повинен сплачуватись позивачу,
якому передана вказана гідротехнічна
споруда. за наказом Міністерства
інфраструктури України від 19.03.3013 №163
"Про заходи щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту та утворення державного
підприємства "Адміністрація морський
портів України", актом
приймання-передачі майна, майнових
прав та зобов'язань від 13.06.2013 р. Позивач
зазначає, що посилання відповідача на
п.3.1.25 Правил плавання в частині не
надання позивачем доказів складання та
узгодження схеми буксирування
морською лоцманською службою позивача,
організації особливого режиму
плавання для вказаних суден, а також
затвердження схеми буксирування
капітаном відповідного порту, - є
неправомірним, оскільки вказаний пункт
Правил плавання на судна відповідача
не поширюється. Жодним
нормативно-правовим актом не
передбачено необхідності укладення
договорів на оплату портових зборів,
обов'язок з оплати цих зборів виник у
відповідача не на підставі договорів, а
в силу закону. Відповідно до чинного
законодавства, з метою забезпечення
безпеки судноплавства, проходження
судном в зоні дії Правил плавання є
неможливим без користування послугами
служби регулювання руху суден

Представник ТОВ "СП "Нібулон" у судовому
засіданні господарського суду
апеляційної інстанції надавав
пояснення, підтримав доводи
апеляційної скарги та просив рішення
суду скасувати та прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити
повністю.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
представників сторін, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду вважає, що слід відмовити у
задоволені апеляційної скарги, а
рішення господарського суду залишити
без змін з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено рішенням господарського
суду Миколаївської області, протягом
червня-вересня 2013 року судна (баржі та
буксири), що належать ТОВ СП "НІБУЛОН",
проходили
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом
під час здійснення вантажних
комерційних рейсів, за що відповідно до
вимог чинного законодавства ДП
"Адміністрація морських портів
України" в особі філії ДП
"Дельта-лоцман" було нараховано
канальний збір, а також під час
проходження каналом цим суднам
надавались послуги служби регулювання
руху суден, за що нарахований збір за
послуги служби регулювання руху суден.

Факт проходження суднами відповідача
каналом та надання відповідачу послуг
підтверджується наявними в матеріалах
справи квитанціями СРРС, виписками та
копіями з вахтового журналу, записами
радіолокаційного контролю за рухом
суден відповідача Автоматизованої
інформаційної обчислювальної системи
підтримки регулювання руху суден
"Дельта-Навігатор", виписками з
радіопереговорів між ЦРРС та
капітанами суден, поясненнями сторін.

На оплату нарахованих зборів позивач
виставив відповідачу рахунки від 30.06.2013
№ МР-00000232, від 19.07.2013 № МР-00000483, від
19.07.2013 № МР-00000484, від 18.07.2013 № МР-00000485,
від 19.07.2013 № МР-00000486, від 19.07.2013 №
МР-00000487, від 19.07.2013 № МР-00000488, від 19.07.2013
№ МР-00000489, від 31.07.2013 № МР-00000682, від
31.07.2013 № МР-00000693, від 31.07.2013 № МР-00000695,
від 31.07.2013 № МР-00000697, від 31.07.2013 №
МР-00000698, від 31.07.2013 № МР-00000699, від 31.07.2013
№ МР-00000700, від 31.07.2013 № МР-00000701, від
31.07.2013 № МР-00000702, від 31.07.2013 № МР-00000703,
від 31.07.2013 № МР-00000704, від 31.07.2013 №
МР-00000705, від 09.08.2013 № МР-00000729, від 09.08.2013
№ МР-00000730, від 09.08.2013 № МР-00000731, від
09.08.2013 № МР-00000732, від 08.08.2013 № МР-00000733,
від 08.08.2013 № МР-00000734, від 08.08.2013 №
МР-00000735, від 08.08.2013 № МР-00000736, від 08.08.2013
№ МР-00000737, від 08.08.2013 № МР-00000738, від
16.08.2013 № МР-00000912, від 16.08.2013 № МР-00000913,
від 16.08.2013 № МР-00000914, від 15.08.2013 №
МР-00000915, від 16.08.2013 № МР-00000916, від 15.08.2013
№ МР-00000917, від 14.08.2013 № МР-00000918, від
21.08.2013 № МР-00000982, від 21.08.2013 № МР-00000983,
від 21.08.2013 № МР-00000984, від 21.08.2013 №
МР-00000985, від 21.08.2013 № МР-00000986, від 21.08.2013
№ МР-00000987, від 21.08.2013 № МР-00000988, від
21.08.2013 № МР-00000996, від 22.08.2013 № МР-00000997,
від 22.08.2013 № МР-00000999, від 22.08.2013 №
МР-00001000, від 31.08.2013 № МР-00001197, від 31.08.2013
№ МР-00001211, від 31.08.2013 № МР-00001213, від
31.08.2013 № МР-00001214, від 31.08.2013 № МР-00001215,
від 31.08.2013 № МР-00001216, від 31.08.2013 №
МР-00001217, від 31.08.2013 № МР-00001218, від 31.08.2013
№ МР-00001219, від 10.09.2013 № МР-00001340, від
11.09.2013 № МР-00001341, від 10.09.2013 № МР-00001342,
від 10.09.2013 № МР-00001343, від 10.09.2013 №
МР-00001340, від 10.09.2013 № МР-00001344, від 11.09.2013
№ МР-00001352, від 11.09.2013 № МР-00001354, від
11.09.2013 № МР-00001355, від 11.09.2013 № МР-00001356,
від 20.09.2013 № МР-00001501, від 20.09.2013 №
МР-00001503, від 20.09.2013 № МР-00001504, від 20.09.2013
№ МР-00001506, від 24.09.2013 № МР-00001545, від
24.09.2013 № МР-00001548, від 24.09.2013 № МР-00001549,
від 25.09.2013 № МР-00001560, від 25.09.2013 №
МР-00001562, від 25.09.2013 № МР-00001563, від 25.09.2013
№ МР-00001564, від 25.09.2013 № МР-00001565, від
25.09.2013 № МР-00001566, від 30.09.2013 № МР-00001678,
від 30.09.2013 № МР-00001679, від 30.09.2013 №
МР-00001680, від 30.09.2013 № МР-00001681, від 30.09.2013
№ МР-00001682, від 30.09.2013 № МР-00001685, від
30.09.2013 № МР-00001686, від 30.09.2013 № МР-00001687,
від 30.09.2013 № МР-00001688, від 30.09.2013 №
МР-00001690, від 30.09.2013 № МР-00001692, від 30.09.2013
№ МР-00001693, від 30.09.2013 № МР-00001694, від
30.09.2013 № МР-00001695, від 30.09.2013 № МР-00001697,
від 30.09.2013 № МР-00001698, від 30.09.2013 №
МР-00001700, від 30.09.2013 № МР-00001703, від 30.09.2013
№ МР-00001705, від 30.09.2013 № МР-00001707, від
30.09.2013 № МР-00001709, від 30.09.2013 № МР-00001712,
від 30.09.2013 № МР-00001714, від 30.09.2013 №
МР-00001716, від 30.09.2013 № МР-00001717 та від
30.09.2013 № МР-00001718 на загальну суму 171 588,36
грн.

Вищезазначені рахунки рекомендованими
листами були направлені на адресу
відповідача. Їх отримання
підтверджується зворотними
повідомленнями про отримання поштової
кореспонденції.

Вказані рахунки відповідачем оплачені
не були, у зв'язку з чим на адресу ТОВ СП
"НІБУЛОН" позивачем було направлено
претензії від 30.08.2013 № 1113, від 16.09.2013 №
1320, від 26.11.2013 № 2623, від 05.11.2013 № 2168, від
24.12.2013 № 3221, від 23.01.2014 № 343, 26.02.2014 № 942,
які були залишені відповідачем без
відповіді та задоволення, що і стало
підставою для звернення позивача до
господарського суду з відповідним
позовом.

Таким чином предметом спору в даному
випадку є розрахунки за послуги служби
регулювання руху суден та справляння
канального збору.

Згідно статті 3 Кодексу торговельного
мореплавства України, - держава
здійснює регулювання торговельного
мореплавства через центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сферах морського і
річкового транспорту, інші центральні
органи виконавчої влади та національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері транспорту. Згідно
з цим Кодексом, іншими актами
законодавства та міжнародними
договорами України центральний орган
виконавчої влади в галузі транспорту в
межах своїх повноважень за участю
заінтересованих центральних органів
виконавчої влади розробляє та
затверджує нормативні документи з
питань торговельного мореплавства,
інструкції, правила перевезень
вантажів, пасажирів, пошти і багажу,
правила перевезень у прямому змішаному
та прямому водному сполученні, які є
обов'язковими для всіх юридичних та
фізичних осіб.

Відповідно до положень ст. 4 КТМ України
до правовідносин, що виникають із
торговельного мореплавства
застосовуються правила цивільного,
адміністративного, господарського та
іншого законодавства України, якщо
вони не врегульовані цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 22 Закону України "Про
морські порти України" у морському
порту справляються такі портові збори:
корабельний, причальний, якірний,
канальний, маяковий, адміністративний
та санітарний. Використання коштів від
портових зборів допускається виключно
за їх цільовим призначенням.
Фінансування утримання гідротехнічних
споруд в об'ємах, необхідних для
підтримання їх паспортних
характеристик, здійснюється за рахунок
портових зборів, що справляються у
морських портах, де розташовані такі
гідротехнічні споруди. Розміри ставок
портових зборів для кожного морського
порту встановлюються національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері транспорту,
відповідно до затвердженої нею
методики. Порядок справляння, обліку та
використання коштів від портових
зборів, крім використання коштів від
адміністративного збору, визначається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сферах морського і
річкового транспорту. Портові збори
сплачуються адміністрації морських
портів України, крім випадків,
визначених цим Законом. Канальний збір
справляється на користь власника
каналу.

Процедура справляння портових зборів
та розміри ставок портових зборів
встановлені Порядком справляння та
розмірами ставок портових зборів (далі
- Порядок), затвердженим наказом
Міністерства інфраструктури України
від 27.05.2013 №316, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 12.06.2013р.
за №930/23462.

За п. 1.2. Порядку згідно з частинами
третьою - п'ятою статті 22 Закону України
"Про морські порти України" портові
збори сплачуються адміністрації
морських портів України, крім випадків,
визначених цим Законом, а саме:
канальний збір справляється на користь
власника каналу.

Відповідно до п. 1.3. Порядку портові
збори (корабельний, причальний,
якірний, канальний, маяковий,
адміністративний та санітарний)
справляються в морських портах із
суден і плавучих споруд, що плавають
під Державним Прапором України та
іноземними прапорами, за групами
згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2., 3.4., 3.5. Порядку:

- канальний збір за проходження суден
каналом Дунай - Чорне море на баровій
частині гирла Новостамбульське
(Бистре), Бузько-Дніпровсько-лиманським
каналом (далі - БДЛК), Херсонським
морським каналом (далі - ХМК),
Керч-Єнікальським каналом (далі - КЄК)
справляється на користь суб'єкта,
визначеного пунктом 1.2 розділу I цього
Порядку;

- нарахування канального збору
здійснюється за кожне проходження
каналу судном в один кінець і кожне
проходження каналу судном транзитом в
один кінець за одиницю умовного об'єму
судна (за 1 куб. м об'єму судна) за
ставками, наведеними в додатку 3 до
цього Порядку;

- судно, яке здійснює перехід між
морськими портами (морськими
терміналами), що розташовані на БДЛК,
канальний збір за прохід по БДЛК
сплачує на користь суб'єкта,
визначеного пунктом 1.2 розділу I цього
Порядку, за ставкою, що дорівнює
різниці між розмірами ставок,
установленими для відповідних ділянок
БДЛК (додаток 3). За проходження БДЛК і
ХМК без заходження в зазначені морські
порти (морські термінали) канальний
збір справляється на користь суб'єкта,
визначеного пунктом 1.2 розділу I цього
Порядку, за ставками, які встановлені
згідно з додатком 3 до цього Порядку, за
прохід БДЛК 1 - 12 колін та морського
порту Херсон (прохід БДЛК і ХМК)
відповідно;

- для суден, що згідно з обмірним
свідоцтвом з повним вантажем мають
осадку не більш як 4,5 метра, ставки
канального збору застосовуються з
коефіцієнтом 0,38, крім морського порту
Білгород-Дністровський та каналу
Прорва.

У відповідності до Додатку № 1 до
Порядку - вантажні судна, що заходять
для виконання вантажних операцій, та
плавучі споруди належать до групи А;
ліхтери, буксири, буксири-штовхачі,
штовхачі, баржі (самохідні і
несамохідні), річкові самохідні судна,
включаючи судна типу "ріка - море"
пароплавств, які є членами
Братиславської угоди, що заходять у
порти на р. Дунай, а також річкові
самохідні судна, що заходять для
подальшого перевантаження вантажів на
морські судна і навпаки - належать до
групи В.

Приміткою 2 до Додатку № 1 до Порядку
визначено, що судна груп В (буксири та
баржі), Д та Е, що виконують комерційні
вантажні рейси, належать до групи А.

Пунктом першим наказу Міністерства
транспорту України від 15.04.2004 р. № 312
"Про забезпечення лоцманського
проведення і регулювання руху суден у
територіальних, внутрішніх водах та на
внутрішніх водних шляхах України"
покладено на державне підприємство
"Дельта-лоцман" з 00 годин 00 хвилин 01.05.2004
функції з забезпечення лоцманського
проведення та регулювання руху суден
на судноплавних шляхах у
територіальних водах, на фарватерах,
каналах, на акваторіях, підхідних
каналах, внутрішніх і зовнішніх рейдах
портів та терміналів усіх форм
власності за рахунок зборів за послуги
лоцманських служб і постів (служб)
регулювання руху суден.

Наказом Міністерства інфраструктури
України від 19.03.2013 р. №163 "Про заходи
щодо реорганізації державних
підприємств морського транспорту та
утворення державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" реорганізовані державні
підприємства морського транспорту за
переліком згідно з додатком 1 шляхом
виділу стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, прав та
обов'язків стосовно них відповідно до
розподільчих балансів та утворено
внаслідок виділу Державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України".

Відповідно до Додатку 1 до
вищевказаного наказу реорганізації
підлягало також і Державне
підприємство "Дельта-лоцман".

Згідно з п.3 вищевказаного наказу
Адміністрація морських портів України
є правонаступником державних
підприємств морського транспорту,
зазначених у пункті 1 цього наказу, у
частині майна, прав та обов'язків
відповідно до розподільчих балансів.

Актом приймання-передачі майна,
майнових прав та зобов'язань від 13.06.2013,
затвердженим Міністерством
інфраструктури України,
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал
передано до ДП "Адміністрація морських
портів України".

Актом приймання-передачі майна,
майнових прав та зобов'язань від 13.06.2013
р. №14 ДП "Адміністрація морських портів
України" передало
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал до
філії "Дельта-лоцман" ДП "Адміністрація
морських портів України".

Відповідно до паспорту
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал
слугує для підходу до Очаківського
портопункту, Очаківського морського
рибного порту, Дніпро-Бузького порту,
порту Ніка-Тера, спеціалізованому
порту Октябрьськ, Миколаївському
річковому і морським торговельним
портам, терміналу НІБУЛОН,
Херсонському морському та річковому
портам. Траса каналу проходить по
Дніпро-Бузькому лиману та річці
Південний Буг. Характерною рисою цього
є його мілководність.

Зі змісту п.3.1.18 Правил плавання
вбачається, що на колінах
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу
є ділянки, на яких зони забровкового
плавання взагалі відсутні, окрім того,
зони забровкового плавання на різних
колінах каналу знаходяться то справа,
то зліва.

Згідно з п.3.1.19 Правил плавання на
ділянках каналу, де зони забровкового
плавання відсутні, судна зобов'язані
рухатись каналом.

Таким чином, судна відповідача при
здійсненні ними перевезень до/від
портів Херсонського регіону, не
зважаючи на осадку цих суден, за
будь-яких яких умов рухались каналом.

Господарським судом першої інстанції
вірно встановлений той факт, що за
проходження каналу судном в один
кінець і кожне проходження каналу
судном транзитом в один кінець
відповідно до п.3.2. Порядку
нараховується канальний збір.

При цьому, нарахування канального
збору не ставиться в залежність від
того, чи йшло судно каналом весь час, чи
частково, чи пересікало його один або
кілька разів. Канальний збір
нараховується з 1 куб м. об'єму судна за
визначеними ставками.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 19.08.2013р. у справі
№17/212/10, від 01.10.2013р. у справі №5024/1862/2011,
від 19.11.2013р. у справі №923/89/13-г та від
12.11.2013 у справі 915/219/13-г.

Водночас, господарський суд
апеляційної інстанції погоджується з
твердженнями господарського суду
першої інстанції про те, що судна
відповідача, які проходили каналом,
відносяться до групи А, оскільки
відповідачем здійснювались
перевезення зернових культур, що дає
підстави дійти висновку, що суднами
відповідача здійснювались
вантажно-комерційні рейси.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 19.08.2013р. у справі
№17/212/10, від 01.10.2013р. у справі №5024/1862/2011,
від 19.11.2013р. у справі №923/89/13-г та від
12.11.2013 у справі 915/219/13-г.

Іншого відповідачем не доведено ані в
позові ані в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, позов
позивача в частині стягнення з
відповідача 94577,05 грн. канального збору
є правомірним та підлягає задоволенню.

Не приймаються до уваги суду посилання
відповідача на відсутність підстав для
стягнення з нього канального збору
через не проведення державної
реєстрації права власності на
гідротехнічну споруду -
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал,
за відсутності якої неможливо
встановити особу власника цієї
споруди, оскільки відповідачем не
доведено належними та допустимими
доказами, що вказана гідротехнічна
споруда є нерухомим майном, яке у
розумінні Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" підлягає
державній реєстрації.

В той же час, позивачем подано суду лист
Реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції від 27.03.2014
№01.06.-53/06-299, відповідно до якого
унеможливлюється надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно відносно
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу
через відсутність у нього відповідної
адреси.

При цьому з матеріалів справи
вбачається, що власником
гідротехнічної споруди -
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу
є держава, а балансоутримувачем -
позивач, що підтверджується
відповідним витягом з Реєстру
гідротехнічних споруд морських портів
України, наказом Міністерства
інфраструктури України від 19.03.3013 №163
"Про заходи щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту та утворення державного
підприємства "Адміністрація морський
портів України", актом
приймання-передачі майна, майнових
прав та зобов'язань від 13.06.2013.

Таким чином, у розумінні ст. 22 Закону
України "Про морські порти України",
канальний збір в даному випадку
повинен сплачуватись саме позивачу у
справі.

Водночас, не приймаються до уваги суду
посилання відповідача на п.3.1.25 Правил
плавання, оскільки вказаний пункт
поширюється на судна, які
використовують для руху тільки канал,
тобто мають осадку більше 4,0 метрів і не
можуть рухатись за бровкою. Натомість
судна відповідача мають осадку до 4,0 м
(що підтверджує і сам відповідач),
тобто, можуть рухатись як за бровкою,
так і використовуючи канал, а тому п.3.1.25
Правил плавання на спірні відносини
сторін по справі не поширюється.

Щодо позовних вимог про стягнення
заборгованості за послуги служби
регулювання руху суден слід зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 115 КТМ України із
суден, що користуються послугами
служби регулювання руху суден,
справляється збір, порядок справляння
і розмір якого встановлюються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері транспорту, за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики
економічного розвитку.

Відповідно до п.4.1 Типового положення
про службу регулювання руху суден,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2011р. №340,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.06.2001р. за №545/5736, СРРС
створюються для надання послуг з
регулювання руху суден, які
перебувають у зоні дії СРРС, з метою
забезпечення безпеки мореплавства,
ефективності судноплавства, охорони
людського життя на морі, запобігання
забрудненню довкілля з суден.

Згідно з п.3.6 цього Положення утримання
СРРС здійснюється за рахунок коштів
від збору за послуги СРРС.

Згідно з п.2.2.2 Правил плавання у районі
дії Правил рух суден цілодобово
регулюється службою регулювання руху
суден ДП "Дельта-Лоцман", до складу якої
входять: ЦРРС "Руська Коса", ПРРС
"Іллічівськ", "Одеса", "Южний", "Очаків" та
"Широка Балка". Рух суден у зоні дії
ЦРРС/ПРРС, вхід до зони дії, постановка
на якір, зняття з якоря, відхід від
причалу виконуються суднами тільки з
дозволу відповідного ЦРРС/ПРРС. Дозвіл
повинен бути отриманий не менш ніж за 30
хвилин до початку зазначеної дії.
Дозвіл анулюється і повинен бути
одержаний знову, якщо судно не почне
зазначені дії протягом 30 хвилин.

Пунктом 2.3.1 Правил плавання
встановлено, що кожне судно за 30 хвилин
до входу в район дії Правил повинно
встановити радіозв'язок з відповідним
ЦРРС/ПРРС (канали зв'язку і позивні ПРРС
та МЛС зазначені в додатку 2, канали
зв'язку з портами, портпунктами, ІДПН - у
додатку 3). Судна осадкою до 4,0 м,
капітани яких мають право на плавання
без лоцмана, які прямують до БДЛК по
РШ-59 та РШ-2, повинні завчасно
встановити радіозв'язок з ПРРС "Очаків"
та повідомити прізвище капітана.

Як вже було зазначено вище, пунктом 1
наказу Міністерства транспорту
України від 15.04.2004р. №312 "Про
забезпечення лоцманського проведення
і регулювання руху суден у
територіальних, внутрішніх водах та на
внутрішніх водних шляхах України" на
державне підприємство "Дельта-лоцман"
покладено з 00 годин 00 хвилин 01.05.2004
функції з забезпечення лоцманського
проведення та регулювання руху суден
на судноплавних шляхах у
територіальних водах, на фарватерах,
каналах, на акваторіях, підхідних
каналах, внутрішніх і зовнішніх рейдах
портів та терміналів усіх форм
власності за рахунок зборів за послуги
лоцманських служб і постів (служб)
регулювання руху суден.

В подальшому, на підставі наказу
Міністерства інфраструктури України
від 19.03.3013 №163 "Про заходи щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", Акту приймання-передачі
майна, майнових прав та зобов'язань від
13.06.2013, функції ДП "Дельта-лоцман"
відносно БДЛК були передані позивачу.

Пунктом 1.3 Правил плавання визначено,
що послуги СРРС - інформаційні послуги,
навігаційна допомога (радіолокаційне
проведення), радіолокаційний контроль
за рухом та стоянкою суден на якорі,
організація руху та регулювання руху
суден.

Відповідно до п.п. 2.2.8, 2.2.3 Правил
плавання ЦРРС/ПРРС надають суднам такі
послуги: інформаційне обслуговування,
надання навігаційної допомоги
(радіолокаційне проведення),
регулювання руху суден. ЦРРС/ПРРС
зобов'язані надавати суднам
інформацію, рекомендації, вказівки
щодо безпеки судноплавства та
регулювання руху суден. Для кораблів і
суден Військово-Морських Сил Збройних
Сил України послуги ЦРРС/ПРРС у
північно-західній частині Чорного
моря, Бузько-Дніпровсько-лиманському
та Херсонському морському каналах
надаються безкоштовно. Усі судна, які
проходять через зони дії ЦРРС/ПРРС,
зобов'язані отримувати інформацію,
виконувати рекомендації та вказівки
ЦРРС/ПРРС.

Згідно з п. 2.4.1. Правил плавання
ЦРРС/ПРРС здійснюють такі види
обслуговування:

а) радіолокаційний контроль за
безпекою судноплавства, а також за
місцезнаходженням суден на якірних
місцях в очікуванні транзитного
проходу або проведення
перевантажувальних операцій;

б) регулювання руху суден;

в) радіолокаційне проведення суден
(надання навігаційної допомоги);

г) надання допомоги суднам під час
аварійно-рятувальних операцій;

ґ) інформування про рух суден, стан
засобів навігаційного облаштування,
гідрометеорологічні умови та інші
фактори, що впливають на безпеку
судноплавства;

д) надання суднам та стороннім
організаціям навігаційної та
комерційної інформації.

Відповідно до п. 2.4.2. Правил плавання
радіолокаційний контроль за рухом
суден та стоянкою суден на якорі
здійснюється постійно.

Пунктом 3.2. Правил плавання визначена
організація руху суден на БДЛК і ХМК у
зоні дії РС РРС Дніпро-Бузького
регіону.

Так, за п.п. 3.2.1., 3.2.7. Правил плавання
регіональна служба регулювання руху
суден Дніпро-Бузького регіону ДП
"Дельта-лоцман" організовує суднопотік
у зоні своєї дії шляхом завчасного
планування руху суден. Кожне судно, яке
прямує до БДЛК і/або ХМК, повинно
одержати дозвіл на плавання в зоні дії
РС РРС. Зона дії РС РРС поділяється на
сектори, які закріплені за ЦРРС "Руська
Коса", ПРРС "Очаків" і "Широка Балка", що
входять до її складу. Судна, що постійно
здійснюють плавання в межах зони дії РС
РРС (буксири місцевого базування, судна
портового флоту портів регіону, судна
днопоглиблювальних караванів, що
ведуть роботи в зоні дії РС РРС та ін.),
подають заявку на рух не менш, ніж за 30
хвилин до передбачуваного часу початку
руху на робочому каналі радіозв'язку
ЦРРС/ПРРС, у зоні дії якого вони
перебувають.

Згідно з п.2.4.7 Правил плавання
радіообмін ЦРРС/ПРРС із суднами, а
також поточні навігаційні обставини
документально фіксуються.

Оскільки судна відповідача постійно
здійснюють плавання в межах зони РС РРС
заявку на рух судна вони подають в
усному порядку по робочому каналу
зв'язку за 30 хвилин до початку руху
судна.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги наявні в матеріалах справи
документи, господарський суд приходить
до висновку, що судна відповідача,
здійснюючи рух по
Бузько-Дніпровсько-лиманському каналу,
дійсно користувались послугами СРРС,
які надавались позивачем та за умовами
законодавства вказані послуги мають
бути оплачені за встановленими
ставками.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 19.08.2013р. у справі
№17/212/10, від 01.10.2013р. у справі №5024/1862/2011,
від 19.11.2013р. у справі №923/89/13-г та від
12.11.2013 у справі 915/219/13-г.

За таких обставин, колегія суддів
цілком погоджується з висновками суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача заборгованості з
канального збору та збору за послуги
служб регулювання руху суден в розмірі
77011,31 грн.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "СП
"Нібулон" щодо неправильного
нарахування заборгованості за послуги
служби регулювання руху суден до уваги
не приймаються, оскільки не
спростовують вищевикладеного і
додаткового правового аналізу не
потребують.

Окрім того, правомірною та
обґрунтованою є вимога позивача щодо
стягнення з відповідача 3% річних,
виходячи з вимог ч.2 ст. 625 ЦК України,
якою передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Господарський суд приймає до уваги
розрахунки трьох відсотків річних,
надані позивачем до суду в додатку до
позовної заяви, заяв про збільшення
позовних вимог та окремо на вимогу суду
25.03.2014 (а.с. 235-237 т. ХІ), у відповідності
до яких розмір 3% річних, нарахованих
відповідачу склав 2137,51 грн., вважає
розрахунки позивача обґрунтованими та
такими, що зроблені з повним
дотриманням норм чинного
законодавства України. Таким чином,
згідно з наявними у матеріалах справи
розрахунками, розмір 3% річних складає
2137,51 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що господарський суд першої
інстанції, приймаючи оскаржуване
рішення, повно і всебічно дослідив
матеріали справи, надав вірну юридичну
оцінку обставинам справи та наданим
доказам, порушень норм матеріального і
процесуального права не допустив, у
зв'язку з чим підстави для скасування
або зміни рішення суду та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального Кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 01.04.2014 р. по
справі № 915/47/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Мацюра П.Ф.

Суддя
Ліпчанська Н.В.

Суддя
Разюк Г.П.