м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6626/14 16.05.14

За позовомЗаступника прокурора
Голосіївського району міста Києва в
інтересах держави в особі 1.
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації 2. Управління
освіти Голосіївської районної в місті
Києві державної
адміністраціїдоФізичної особи
підприємця ОСОБА_1простягнення 123 392,22
грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від прокуратури:Демиденко Л.В.від
позивача 1:Асіпцова О.В. - представник за
довіреністювід позивача 2:Федорчук О.В.
- представник за довіреністювід
відповідача:не з'явився

Обставини справи:

Заступник прокурора Голосіївського
району міста Києва звернувся до
господарського суду міста Києва в
інтересах держави в особі
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації та Управління
освіти Голосіївської районної в місті
Києві державної адміністрації з
позовом до Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) про
стягнення 123 392,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
11.11.2009 р. між Голосіївською районною в
місті Києві радою та відповідачем було
укладено Договір оренди нежитлового
приміщення №181-09 на виконання умов
якого Голосіївська районна в місті
Києві рада передала відповідачу в
орендне користування нежитлове
приміщення загальною площею 366,54 кв.м.,
натомість відповідач свого грошового
зобов'язання належним чином не виконав,
у зв'язку із чим за ним виникла
заборгованість у розмірі 123 392,22 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.04.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
16.05.2014 р.

Представник прокуратури в судове
засідання 16.05.2014 р. з'явився, подав через
загальний відділ суду письмові
пояснення по справі згідно змісту яких
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представники позивачів в судове
засідання 16.05.2014 р. з'явились, позовні
вимоги підтримують повністю та просять
їх задовольнити.

Представник відповідача, що належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, в судове засідання
16.05.2014 р. не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив.

Належне повідомлення відповідача про
час та місце розгляду справи
підтверджується відміткою про
відправку на зворотній стороні ухвали
суду від 11.04.2014 р. та повідомленням про
вручення поштового відправлення №29203940
згідно якого ухвала суду отримана
відповідачем 28.04.2014 р.При цьому, суд
відзначає, що за змістом ч. 1 ст. 64
Господарського процесуального кодексу
України у разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала про відкриття провадження у
справі надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: АДРЕСА_1, на яку було надіслано
ухвалу суду від 11.04.2014 р.,
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
№18693431 від 19.05.2014 р.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників прокуратури та
позивачів, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2009 р. між Голосіївською районною в
місті Києві радою (орендодавець) та ФОП
ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір
оренди нежитлового приміщення №181-09
(далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору
орендодавець на підставі
розпорядження Голосіївської районної
в місті Києві ради від 16.10.2009 р. №126, п. 2.1
ордеру №211-09 від 11.11.2009 р. передає, а
орендар приймає в користування на
умовах оренди нежитлове приміщення
загальною площею 366,54 кв.м., яке є
комунальною власністю територіальної
громади Голосіївського району міста
Києва та знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

Майно передається в оренду з метою
розміщення їдальні, буфету та кафе без
реалізації тютюнових та горілчаних
виробів.

Згідно п. 2.1 Договору орендодавець
зобов'язується у 10-ти денний термін з
моменту підписання обома сторонами
цього договору надати орендарю
зазначені у п. 1.1 нежитлові приміщення.

При достроковому припиненні дії
договору або після закінчення його
терміну дії, при не переукладенні
договору на новий термін, орендар
зобов'язаний у 10-денний строк здати
приміщення по акту експлуатуючій
організації з усіма зробленими
поліпшеннями, які не можна відокремити
без шкоди для приміщення (п. 2.13
Договору).

Відповідно до п. 2.20 Договору підставою
для припинення нарахування орендних
платежів по цьому договору є акт
передачі орендованого приміщення
орендодавцеві. Орендна плата
сплачується орендарем по день
фактичної передачі приміщення по акту.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що
розмір орендної плати за перший
календарний (повний/неповний) місяць
встановлюється орендодавцем згідно
рішень Голосіївської районної в місті
Києві ради від 20.03.2008 р. №21/12, від 10.04.2008
р. №22/05 та від 19.06.2008 р. №23/09 в розмірі 8
277,48 грн. (без ПДВ) згідно розрахунку
зазначеного у Додатку 1 до цього
Договору. Розмір оренди за кожний
наступний календарний місяць
визначається шляхом коригування
місячної орендної плати попереднього
місяця на індекс інфляції за поточний
місяць (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору орендна
плата сплачується орендарем щомісячно,
в повному обсязі, незалежно від
наслідків господарсько-фінансової чи
іншої діяльності до 15 числа поточного
місяця та перераховується на
розрахунковий рахунок №1485 в УДК
Голосіївського р-ну МФО 820019, код 26063819.

Згідно п. 3.6 Договору по закінченні
терміну дії цього договору орендна
плата та інші платежі (комунальні
послуги, експлуатаційні витрати,
відшкодування витрат, пов'язаних з
утриманням земельної ділянки)
сплачуються орендарем по день
фактичного звільнення приміщення
включно.

Пунктом 3.11 Договору визначено, що
орендар зобов'язаний відшкодувати
орендодавцеві витрати, пов'язані з
утриманням земельної ділянки. Розмір
відшкодування витрат, пов'язаних з
утриманням земельної ділянки,
визначається згідно Додатку 2 до
Договору оренди. Орендар сплачує
Орендодавцю витрати, пов'язані з
утриманням будинку ( п. 3.12 Договору).

Відповідно до п. 3.13 Договору витрати на
утримання прибудинкової території та
інші витрати загального користування,
передбачені Методикою розрахунку,
(крім витрат, зазначених у п. 3.11 цього
договору), не входять до складу
орендної плати та сплачуються
орендарем окремо згідно розрахунку
зазначеному в Додатку 3 до цього
договору.

Орендар, якому об'єкт майна надано у
користування, сплачує вартість
комунальних послуг організаціям, які
їх надають за окремими договорами з
цими організаціями. Вартість таких
послуг не входить до складу орендної
плати, не входить до складу
експлуатаційних витрат і сплачуються
орендарем безпосередньо
постачальникам таких послуг (п. 3.15
Договору).

Пунктом 3.16 Договору загальний розмір
платежів орендаря на користь
орендодавця визначається на підставі
розрахунків додатків 1,2,3 до цього
договору. Податок на додану вартість
сплачується орендарями окремо від
орендної плати у розмірах та порядку,
встановленому чинним законодавством.

Пунктом 2.15 Договору визначено
обов'язок орендаря своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату, комунальні послуги та інші
видатки, зазначені у цьому договорі та
передбачені нормативними актами
чинного законодавства.

На виконання умов договору сторонами
11.11.2009 р. було підписано акт
прийому-передачі нежитлового
приміщення, відповідно до якого
Голосіївська районна в місті Києві
рада передала, а ФОП ОСОБА_1 прийняла в
користування нежитлове приміщення
загальною площею 366,54 кв.м., що розміщене
за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до частини другої ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, у яких беруть
участь ті самі сторони.

Преюдиціальність - обов'язковість
фактів, установлених судовим рішенням,
що набуло законної сили, в одній справі
для суду при розгляді інших справ.
Преюдиціально встановлені факти не
підлягають доказуванню, позаяк їх з
істинністю вже встановлено у рішенні
чи вироку, і немає необхідності
встановлювати їх знову, тобто
піддавати сумніву істинність і
стабільність судового акта, який
вступив в законну силу.

ГПК перелічує такі факти залежно від
того, суд якої юрисдикції виніс судовий
акт: а) факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу, що
розглядає господарські спори);

б) питання, чи мали місце певні дії та чи
вчинені вони певною особою,
встановлені вироком у кримінальній
справі, що набрав законної сили;

в) факти, які мають значення для
вирішення спору, встановлені рішенням
суду з цивільної справи, що набрало
законної сили.

Для рішень господарських судів
важливою умовою преюдиціальності
фактів, що містяться в рішенні
господарського суду, є суб'єктний склад
спору. Преюдиціальне значення мають
лише рішення зі справи, в якій беруть
участь ті самі сторони, що й у справі,
яка розглядається. Отже, повна
тотожність суб'єктного складу спору є
обов'язковою умовою преюдиціальності
щодо сторін. Якщо у справі беруть
участь ті самі сторони, однак інші
треті особи, то факти, встановлені
рішенням у такій справі, матимуть
преюдиціальне значення.

При розгляді справи судом встановлено,
що постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.11.2013 р. у
справі №910/7864/13 апеляційна скарга
Заступника прокурора міста Києва
задоволена.

Рішення господарського суду міста
Києва від 05.07.2013 по справі №910/7864/13
скасовано.

Позовні вимоги задоволені у повному
обсязі.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (іден. Код НОМЕР_1) на користь
держави в особі Управління освіти
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації (, на р/р 5527, МФО 820019, ЗКПО 37479398)
88 654,74 (вісімдесят вісім тисяч шістсот
п'ятдесят чотири грн. 74 коп.) грн.
заборгованості по орендній платі та
комунальним платежам.

Зобов'язано Фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1 звільнити займане приміщення
площею 366,54 кв.м., яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (іден. Код НОМЕР_1) на користь
Державного бюджету України 2658,65 (дві
тисячі шістсот п'ятдесят вісім грн. 65
коп.) грн. судового збору за подання
позовної заяви та 1329,82 (тисячу триста
двадцять дев'ять грн. 82 коп.) грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Даною постановою суд встановив, що
Договір оренди нежитлового приміщення
№181-09 припинено, оскільки строк, на який
його було укладено закінчився, а в
пункті 5.2. Договору чітко зазначено
щодо припинення Договору після
закінчення строку на який його було
укладено.

Відповідно до акту прийому-передачі
нежитлового приміщення від 27.01.2014 р. ФОП
ОСОБА_1, на виконання постанови
Київського апеляційного
господарського суду, повернула
нежитлове приміщення загальною площею
366,54 кв.м., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 з орендного користування.

Проте, як вказує прокурор у своїй
позовній заяві відповідач в порушення
умов Договору взятого на себе
грошового зобов'язання зі сплати
орендних платежів належним чином не
виконав у зв'язку із чим за період з
01.04.2013 р. по 27.01.2014 р. за ним утворилась
заборгованість у розмірі 123 392,22 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку прокурора,
виконанням відповідачем зобов'язання
по сплаті орендних платежів.

Договір №181-09 є договором оренди, а
відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України та Глави 30
Господарського кодексу України та
Законом України "Про оренду державного
та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт
прийому-передачі нежитлового
приміщення в оренду від 11.11.2009 р. та
актом прийому-передачі нежитлового
приміщення з оренди від 27.01.2014 р.)
підтверджується факт користування
відповідачем нерухомим майном у
спірний період та існування за
відповідачем станом на момент
звернення позивача до суду
заборгованості у розмірі 123 392,22 грн.,
яка утворилась за період з 01.04.2013 р. по
27.01.2014 р. у зв'язку із неналежним
виконанням зобов'язання зі сплати
орендних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Частиною 1 та 3 статті 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" визначено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності. Строки
внесення орендної плати визначаються у
договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи п. 3.3 Договору строк виконання
грошового зобов'язання відповідача по
сплаті орендних платежів за Договором
на момент розгляду справи настав.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу
України визначено, що одним із основних
обов'язків орендаря є внесення
орендної плати своєчасно і в повному
обсязі.

Згідно із ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Таким чином,
обов'язок доказування законодавчо
покладено на сторони.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті орендних
платежів у розмірі 123 392,22 грн. за період
з 01.04.2013 р. по 27.01.2014 р. на підставі
Договору та настання строку виконання
такого зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ФОП ОСОБА_1 обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення її від відповідальності за
порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
по сплаті орендних платежів у розмірі
123 392,22 грн. є правомірними та
обґрунтованими, а тому задовольняються
судом у повному обсязі.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
держави в суді у випадках, визначених
законом.

Згідно з п. 6 частини другої ст. 20 Закону
України «Про прокуратуру» при
виявленні порушень закону прокурор або
його заступник у межах своєї
компетенції мають право звертатись до
суду з заявами про захист прав і
законних інтересів громадян, держави, а
також підприємств та інших юридичних
осіб.

Стаття 361 Закону України «Про
прокуратуру» передбачає, що
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва у суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою. Формами
представництва є, зокрема, звернення до
суду з позовами, коли порушуються
інтереси держави та участь у розгляді
судами справ. Прокурор самостійно
визначає підстави для представництва у
судах, форму його здійснення і може
здійснювати представництво в будь-якій
стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

Абзац 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
визначають, що господарський суд
порушує справи за позовними заявами
прокурорів та їх заступників, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави; прокурор, який
звертається до господарського суду в
інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також вказує орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

У рішенні Конституційного Суду України
від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено,
що інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді. Проте
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств. Із врахуванням того, що
«інтереси держави» є оціночним
поняттям, прокурор чи його заступник у
кожному конкретному випадку
самостійно визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Прокурор обґрунтовуючи необхідність
захисту інтересів держави, зазначає.

Відповідно до п. 1 розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради "Київської міської державної
адміністрації" №1112 від 10.12.2010 р. "Про
питання організації управління
районами в місті Києві" та Додатку 1 до
вказаного розпорядження до сфери
управління Голосіївської районної в м.
Києві державної адміністрації
передається майно підприємств,
організацій та установ згідно з
переліком, у тому числі і комунальні
навчальні заклади.

Голосіївська районна в м. Києві
державна адміністрація готує
пропозиції щодо надання в оренду
цілісних майнових комплексів,
нерухомого майна підприємств,
організацій, продовження договорів
оренди та їх умов, які мають
забезпечувати ефективне використання
орендованого майна, а також забезпечує
захист майнових та немайнових прав
територіальної громади м.Києва.

Таким чином, безпосередньо
Голосіївська районна в м. Києві
державна адміністрація є органом,
уповноваженим державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах.

Крім того, згідно розпорядження
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації №209 від 28.03.2011
р. балансоутримувачем
спірнихприміщень, за якими закріплено
контроль освітньої діяльності у
Голосіївському районі м. Києва, є
Управління освіти Голосіївської
районної в м.Києві державної
адміністрації.

У зв'язку з несплатою відповідачем
заборгованості з орендної плати, до
місцевого бюджету не надходять грошові
кошти, що тягне за собою зменшення
доходної частини бюджету та порушує
економічні інтереси територіальної
громади міста Києва та держави в
цілому.

Таким чином, у органів прокуратури є
підстави для вжиття заходів щодо
усунення виявлених порушень та
звернення до суду з позовною заявою в
інтересах держави в особі
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації та Управління
освіти Голосіївської районної в м.
Києві державної адміністрації

Враховуючи викладене, Заступника
прокурора Голосіївського району міста
Києва згідно діючого законодавства
наділений правом звернутись до суду з
даною позовною заявою для захисту
інтересів держави.

За таких обставин, позовні вимоги є
правомірними та обґрунтованими, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Заступника прокурора
Голосіївського району міста Києва в
інтересах держави в особі

Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації та Управління
освіти Голосіївської районної в місті
Києві державної адміністрації
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь держави в особі Управління
освіти Голосіївської районної в місті
Києві державної адміністрації (03039, м.
Київ, пр-т. 40-річчя Жовтня, 42;
ідентифікаційний код 37308812) 123 392 грн. 22
коп. заборгованості по орендній платі
та комунальним платежам.

3. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір в розмірі 2 467 грн. 84 коп. в доход
спеціального фонду Державного бюджету
України, що передбачений для
зарахування судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення підписаний 21.05.2014
р.

Суддя
Ю.О. Підченко