ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14.05.2014
Справа № 908/1595/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Мірошниченко М.В., розглянувши
позовну заяву Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області (69001, м.
Запоріжжя, вул. Перемоги, 50)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Офіс-Маркет» (69035, м.
Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 40, кв. 18)

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2014 р. в господарський суд
Запорізької області надійшла позовна
заява Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Офіс-Маркет»
неустойки в розмірі 47072,30 грн.

Розглянувши зазначену позовну заяву
господарський суд дійшов висновку, що
позовна заява підлягає поверненню на
підставі пунктів 4, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України (далі ГПК України), виходячи з
наступного.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено
вимоги щодо форми і змісту позовної
заяви та комплектності документів, які
повинні додаватися до неї. Зокрема,
пунктами 2 та 3 ч. 1 статті 57 ГПК України
передбачено, що до позовної заяви, що
подається до господарського суду,
мають бути додані документи, які
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі, а також
документи які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до статті 44 ГПК України
судові витрати складаються з
судового збору, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

В даному випадку, розмір судового збору
визначено Законом України «Про судовий
збір». Так, пунктом 1 статті 4 вказаного
Закону встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Зокрема, згідно
пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру, ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Станом на 01.01.2014 р. розмір мінімальної
заробітної плати складає - 1218,00грн.

Таким чином, станом на 14.05.2014 р.
мінімальний розмір судового збору за
позовом майнового характеру становить
1827,00 грн.

Як свідчать матеріали позовної заяви,
позивачем заявлено позовну вимогу
майнового характеру (стягнення 47072,30
грн.). Тобто розмір судового збору за
даним позовом повинен становити 1827,00
грн. (1,5 розміру заробітної плати).

Однак, як встановлено судом, до
матеріалів позовної заяви позивачем
взагалі не додано доказів сплати
судового збору у встановленому
законодавством порядку та розмірі.

Не надавши доказів сплати судового
збору, позивач просить суд звільнити
його від сплати судового збору за
подання позовної заяви, у зв'язку з тим,
що Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області є бюджетною
установою, що фінансується за рахунок
Державного бюджету. На теперішній час
РВ ФДМУ по Запорізькій області не
виділено фінансування на оплату
судового збору. В якості доказу
позивачем надано лист Управління
державної казначейської служби
України у м. Запоріжжі Запорізької
обласної (вих. № 05-14/351-1275 від 24.04.2014 р.),
за змістом якого, залишок коштів по
КЕКВ 2800 складає 0,00 грн.

Статтею 5 Закону України "Про судовий
збір" визначено пільги щодо сплати
судового збору.

В даному випадку, заявник не підпадає
під перелік осіб, які звільняються від
сплати судового збору, згідно ст. 5
Закону України "Про судовий збір".

За змістом ст. 8 Закону України «Про
судовий збір» враховуючи майновий стан
сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового
збору або звільнити від його сплати на
підставі, зазначеній у частині першій
цієї статті.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» № 7
від 21.02.2013 р. єдиною підставою для
вчинення господарським судом дій,
зазначених у статті 8 Закону України
«Про судовий збір», є врахування ним
майнового стану сторін. Клопотання про
відстрочення (розстрочення) сплати
судового збору, зменшення його розміру
може бути викладене в заяві чи скарзі,
які подаються до господарського суду,
або окремим документом. Особа, яка
заявляє відповідне клопотання, повинна
навести доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі. При цьому оскільки статтею 129
Конституції України як одну із засад
судочинства визначено рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, отже в тому числі й
органів державної влади, то самі лише
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з державного
бюджету України та відсутністю у ньому
коштів, призначених для сплати
судового збору, не можуть вважатися
підставою для звільнення від такої
сплати.

Дослідивши доводи позивача та поданий
ним лист, суд не вбачає підстав для
задоволення клопотання про звільнення
від сплати судового збору.

У свою чергу, Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Запорізькій області не порушено
питання щодо відстрочення або
розстрочення сплати судового збору чи
зменшення його розміру, не наведено
обставин які мали б виключний характер
та свідчили б про наявність належних
підстав для звільнення позивача від
сплати судового збору.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивачем не надано
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

Частиною 1 статті 56 ГПК України
визначено, що позивач, прокурор чи його
заступник зобов'язані при подання
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи
(ч.1 ст. 34 ГПК України).

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору (ч.1 ст. 36
ГПК України).

При цьому, слід відзначити, що в процесі
підготовки та оформлення документів
необхідно дотримуватись правил, які
забезпечують їх юридичну силу.

Так, документ має юридичну силу за
наявності обов'язкових для цього виду
документа реквізитів. Зокрема,
документи оформляються на бланках,
мають встановлений комплекс
реквізитів і відповідний порядок їх
розташування, установлений
Національним стандартом України.

Відповідно до п. 4.4 Національного
стандарту України „Вимоги до
оформлення документів" ДСТУ 4163-2003 р.,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від
07.04.2003р. № 55, документи, що їх складають
в організації, повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
організації, назва виду документа,
дата, реєстраційний індекс документа,
заголовок до тексту документа, текст
документа, підпис.

Дата документа - це дата його
підписання, затвердження, прийняття,
зареєстрування, яку оформлюють
цифровим способом. Реєстраційний
індекс документа складають з його
порядкового номера, який можна
доповнювати за рішенням організації
індексом справи за номенклатурою
справ, інформацією про кореспондента,
виконавця тощо (пункти 5.11 та 5.12
Національного стандарту України).

Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області звернулося в
господарський суд Запорізької області
із позовною заявою, яка має вихідний
номер 10-01-03144 та датована 12.05.2014 року.

До позовних матеріалів в якості
доказів направлення копії позовної
заяви відповідачу надано фіскальний
чек та опис вкладення у цінний лист від
12.05.2014 р.

Надані суду фіскальний чек та опис
вкладення у цінний лист від 12.05.2014 року
свідчать про факт направлення
відповідачу копії позовної заяви (без
зазначення її вихідного номеру та дати)
та ряду документів.

Доказів направлення відповідачу саме
позовної заяви за вих. № 10-01-03144
від 12.05.2014 р. - суду не було надано.

Інших доказів направлення відповідачу
позовної заяви суду не було надано.

Відсутність ідентифікуючих ознак
позовної заяви позбавляє
господарський суд можливості
встановити факт, що на адресу
відповідача направлено саме копію
позовної заяви, оригінал якої надійшов
до господарського суду.

Отже, з наданих позивачем документів
суду неможливо зробити висновок про
направлення на адресу відповідача
копії позовної заяви та доданих до неї
документів саме в редакції, яку надано
до господарського суду Запорізької
області.

Таким чином, господарський суд
позбавлений можливості
пересвідчитись, що відповідачу
направлено саме копію позовної заяви
за вих. № 10-01-03144 від 12.05.2014 р.

За таких обставин, фіскальний чек та
опис вкладення в цінний лист від 12.05.2014
р., не можуть бути прийняті судом як
належні докази відправлення
відповідачеві копії позовної заяви та
доданих до неї документів.

Зазначені обставини перешкоджають
суду вчинити передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України дії по підготовці справи до
судового розгляду та є підставами для
повернення позовної заяви позивачу.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5
постанови Пленуму Вищого
господарського суд України від 26.12.2011р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК.

Згідно із пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі та не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

З огляду на вищевикладене, позовна
заява Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Офіс-Маркет»
неустойки в розмірі 47072,30 грн., підлягає
поверненню заявнику без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що у
відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному звертанню з нею
до господарського суду у загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Керуючись ст.ст. 57, п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області
повернути без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 37 аркушах
(в т.ч. оригінали: фіскальний чек та опис
вкладення у цінний лист від 12.05.2014 р.).

Суддя
М.В. Мірошниченко