ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.
Справа № 914/533/13-г

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Костів Т.С.

суддів
Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Зошій М.Р.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
,,Укрнафта'', б/н від 08.04.14 року

на рішення господарського суду
Львівської області від 02.04.2014 р.

у справі № 914/533/13-г

за позовом: Прокурора міста Борислав в
інтересах держави в особі
Бориславської міської ради, м.Борислав

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства ,,Укрнафта'',
м.Київ

про: внесення змін до договору оренди
землі від 04.10.2010 року зареєстрованого у
Бориславському міському відділі
Львівської філії Центр державного
земельного кадастру за № 04.10.439.00067

За участю представників сторін:

від прокуратури: Яворський Я.Т.-
прокурор, посв. № 011137;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду
Львівської області від 02.04.2014 р. у
справі № 914/533/13-г (суддя
Запотічняк О.Д.) позов Прокурора міста
Борислав в інтересах держави в особі
Бориславської міської ради, м.Борислав
до Публічного акціонерного товариства
,,Укрнафта'', м.Київ про внесення змін до
договору оренди землі від 04.10.2010 року
зареєстрованого у Бориславському
міському відділі Львівської філії
Центр державного земельного кадастру
за № 04.10.439.00067 задоволено повністю.

Приймаючи рішення суд першої
інстанції керувався тим, що орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, а законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. Окрім
того, судом зазначено, що рішенням
Бориславської міської ради від 23.09.2011
року №373 "Про затвердження грошової
оцінки земель міста Борислава", яке
набрало чинності та не скасовано,
розмір нормативної грошової оцінки
земель встановлено інший, ніж
передбачений договором, відтак суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Львівської
області від 02.04.2014 р. у справі № 914/533/13-г
відповідач - Публічне акціонерне
товариство ,,Укрнафта'' - подав
апеляційну скаргу.

У своїй апеляційній скарзі
апелянт зазначає, що сторони узгодили
виключний перелік підстав, за умови
настання яких, розмір орендної плати
може бути переглянутий; серед цих умов
немає такої підстави як затвердження
органом місцевого самоврядування
нової нормативної грошової оцінки.
Скаржник вважає, що затвердження
нормативної грошової оцінки землі може
бути підставою для перегляду розміру
орендної плати за взаємною згодою
сторін і якщо це прямо передбачено
умовами договору. Апелянт також
зазначає про те, що позивач і
відповідач є рівноправними сторонами
Договору, а тому вимоги щодо
одностороннього збільшення розміру
орендної плати є неправомірними. Також
апелянт покликається на те, що до
участі у справі не було залучено
Нафтогазовидобувне управління
"Бориславнафтогаз" ПАТ "Укрнафта" як
третю особу на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору. Окрім того, останній
зазначає, що оскільки відповідач
зареєстрований у м.Києві, то відповідно
до ч.1 ст.17 ГПК України справа мала б
розглядатися господарським судом
міста Києва.

На підставі наведеного скаржник
просить рішення господарського суду
Львівської області від 02.04.2014 року
скасувати та прийняти нове, яким в
позові відмовити повністю.

Автоматизованою системою
документообігу суду справу № 914/533/13-г
розподілено для розгляду головуючому -
судді Костів Т.С..

Розпорядженням в.о. голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 18.04.2014 року у
склад колегії для розгляду
вищезазначеної справи введено суддів
Марка Р.І. та Желіка М.Б..

Ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
22.04.14 р. подані скаржником матеріали
визнано достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 20.05.14 р..

Представнику роз'яснено його права
згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 20.05.2014 р. з'явився
прокурор, проти апеляційної скарги
заперечив, рішення суду першої
інстанції вважає законним та
обґрунтованим, просив залишити його
без змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не довів, хоч був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Скаржник в судове засідання 20.05.14
року не з'явився, на адресу суду
надіслав клопотання (вх. № 01-14/259/14 від
19.05.14 року) про відкладення розгляду
справи, у зв'язку із зайнятістю
повноважного представника у іншому
судовому засіданні.

Розглянувши вищезазначене
клопотання, колегія суддів дійшла
висновку про відмову у його
задоволенні, оскільки з урахуванням
обставин конкретної справи суд може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
ч.1-5 ст.28 ГПК, з числа як своїх
працівників, так і осіб, не пов'язаних з
ним трудовими відносинами.
Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах
(стаатті 32-34 ГПК), (Постанова Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. „Про деякі питання
практики застосування ГПК України
судами першої інстанції").

Крім того, враховуючи, що явка
представників сторін у судове
засідання не була визнана судом
обов'язковою, а також достатність
матеріалів справи для розгляду
апеляційної скарги по суті, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів встановила
наступне:

як вбачається із матеріалів
справи та правильно встановлено судом
першої інстанції, 04.10.2010 року між
Бориславською міською радою
(орендодавець) та публічним
акціонерним товариством "Укрнафта", від
імені якого діє структурна одиниця
нафтогазовидобувне управління
"Бориславнафтогаз" (орендар) укладено
договір оренди землі строком на 25
років, згідно якого орендодавець надає,
а орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку площею
0,0706 га для обслуговування свердловини
№623 НГВУ "Бориславнафтогаз" ВАТ
"Укрнафта", яка знаходиться на
території Бориславської міської ради.

04.10.2010 року між сторонами
складено акт приймання-передачі
об'єкта оренди за яким орендодавець
передав, а орендар прийняв в строкове
платне володіння і користування
земельну ділянку площею 0,0706 га для
обслуговування свердловини №623 НГВУ
"Бориславнафтогаз" ВАТ "Укрнафта".

Відповідно до п.5 вищезазначеного
договору нормативна грошова оцінка
земельної ділянки становить 88185,79 грн.
Згідно з п.9 договору орендна плата
вноситься орендарем у грошовій формі
та в розмірі 220,46 грн. щомісячними
платежами.

Згідно витягу з технічної
документації нормативна грошова
оцінка земельної ділянки площею 0,0706
га., яка розташована в м.Борислав та
знаходиться на праві користування НГВУ
"Бориславнафтогаз" ПАТ "Укрнафта"
станом на 14.02.2012 року складає 123907,96 грн.

23.09.2011 року Бориславською міською
радою прийнято рішення №373 "Про
затвердження грошової оцінки земель
міста Борислава", в межах компетенції
наданої Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні", яке на час
розгляду даної справи судом першої
інстанції було чинним, та не скасовано
і не визнано недійсним на час
апеляційного провадження.

17.11.2011р. рішенням №420
Бориславської міської ради внесено
доповнення до Положення про порядок
визначення і справляння орендної плати
за земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
в м.Бориславі. Даним положенням
врегульовані ставки орендної плати в
залежності від категорій земельних
ділянок, які здаються в оренду. Зокрема,
внесено зміни в п.п.2.4 п.2 Положення про
порядок встановлення розмірів
орендної плати за земельні ділянки
несільськогосподарського призначення,
згшідно якого та її справляння річного
розміру орендної плати становить 12% від
нормативної грошової оцінки за
земельні ділянки для обслуговування
свердловин з видобутку нафти та газу,
об'єктів інфраструктури, які належать
до нафтогазової галузі.

31.07.2012 року Бориславською міською
радою на адресу відповідача направлено
лист № 3-21/1877, в якому повідомлялось про
зміну річної суми податкового
зобов'язання по земельному податку та
орендній платі за земельні ділянки
комунальної власності та пропозицію
укласти додаткову угоду до договору.
Листами від 14.12.2012 року № 3-18/3255 та №
3-18/2934 від 13.11.12 року позивач повторно
звернувся до відповідача з вимогою
звернутись до управління Держкомзему у
м.Борислава для отримання інформації
про нову суму орендної плати та
підписання відповідних додатків до
договору. Однак жодних дій, які б
свідчили про реагування відповідача
щодо пропозиції позивача, від
Публічного акціонерного товариства
,,Укрнафта'' здійснено не було. Наміру
припинити договірні стосунки сторони
не виявили. Спір виник щодо
встановлення розміру орендної плати,
що визначається на підставі
нормативної грошової оцінки землі та
встановлюється органами місцевого
самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України
"Про оренду землі" розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Статтями 288.5,288.5.1. Податкового
кодексу України встановлено, що розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом та не більше 12 %
нормативної грошової оцінки землі.

Згідно ст. 30 Закону України "Про
оренду землі" встановлено, що зміна
умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

Судом встановлено, що в п.13
договору про оренду землі сторони
погодили, що розмір орендної плати
переглядається один раз в рік, зокрема
у разі зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміна коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством.

Відповідно до п. 2.19. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 травня 2011 року №6 "Про
деякі питання практики розгляду справ
у спорах, що виникають із земельних
відносин" у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.

Таким чином, нормативна грошова
оцінка земель є основою для визначення
розміру орендної плати, а зміна
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки є підставою для перегляду
розміру орендної плати. (Анологічної
думки дотримується Верховний суд
України у постанові від 03.12.13 року у
справі № 5009/3430/12 ).

Згідно ч. 1 ст. 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Статтею 651 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Отже, нормами законодавства
передбачено можливість зміни умов
договору за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у випадках,
встановлених договором або законом.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що пропозиція
позивача про внесення змін до договору
оренди землі відповідає
нормативно-правовим актам, у тому числі
рішенням органу місцевого
самоврядування. Сторонами не надано
доказів скасування рішення
Бориславської міської ради від 23.09.2011
року №373 "Про затвердження грошової
оцінки земель міста Борислава" та
рішення Бориславської міської ради від
17.11.2012 року №420 про внесення доповнення
до Положення про порядок визначення і
справляння орендної плати за земельні
ділянки несільськогосподарського
призначення в м.Бориславі, а тому суд
підставно задоволив позов.

Щодо доводів скаржника про те, що
судом першої інстанції порушені вимоги
територіальної підсудності даної
справи, то суд апеляційної інстанції
зазначає, що у вирішенні спорів, що
виникають у зв'язку з укладенням,
зміною, розірванням, виконанням,
припиненням договорів оренди
земельних ділянок, інших договорів
щодо користування земельними
ділянками, в тому числі про стягнення
заборгованості з орендної плати за
договорами користування земельною
ділянкою, господарським судам слід
виходити з правил виключної
підсудності, встановлених частиною
дев'ятою статті 16 ГПК. Відтак,
враховуючи, що земельна ділянка
розташована в межах територіальної
підсудності господарського суду
Львівської області, саме цей суд мав
розглянути спір.

Доводи скаржника про залучення до
участі у справі третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача - нафтогазовидобувне
управління "Борислав нафтогаз" ПАТ
"Укрнафта" не заслуговують на увагу, так
як вказаний суб'єкт не має статусу
юридичної особи, а в процесі розгляду
справи сторони не заявляли клопотань
про його залучення до участі у справі.
Окрім того, вказане управління не
заявляло про порушення його прав
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Таким чином,
обов'язок доказування законодавчо
покладено на сторони.

Згідно ч.2 ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції викладених в
рішенні, а тому рішення місцевого
господарського суду від 02.04.2014 року у
справі № 914/533/13-г є законним та
обґрунтованим, а тому його слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Враховуючи положення ст.ст.49, 105
ГПК України, зробив висновок про те, що
витрати за подання апеляційної скарги
слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства ,,Укрнафта''-
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Львівської
області від 02.04.2014 р. у справі № 914/533/13-г -
без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до
господарського суду Львівської
області.

Повний текст постанови суду оформлено
і підписано відповідно до вимог статті
105 ГПК України 26.05.2014 року.

Головуючий-суддя
Костів Т.С.

Суддя
Марко Р.І.

Суддя
Желік М.Б.