ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.2014 Справа № 920/311/14

за позовом: Спільного
Українсько-Російського підприємства
"Технополіс"

в формі Товариства з
обмеженою відповідальністю, м. Суми

до відповідача: Дочірнього
підприємства "Сумський облавтодор"
Відкритого

акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія

"Автомобільні дороги
України" в особі Філії
"Недригайлівський

райатодор" ДП "Сумський
облавтодор" Відкритого акціонерного

товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги

України"

про стягнення 16737 грн. 49 коп.

СУДДЯ ЗАЄЦЬ С. В.

Представники сторін:

Від позивача: Сінько О. А.
довіреність 20.07.2012 р.

Від відповідачів: не прибув

при секретарі судового засідання
Сугоняко Н. В.

Суть спору: позивач, згідно вимог
позовної заяви, просить суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість в розмірі 15 904 грн. 27
коп., з яких 12928 грн. 93 коп.
заборгованість, яка виникла за
неналежне виконання умов договору
купівлі-продажу природного газу № 1145;
833 грн. 47 коп. пені, 2141 грн. 87 коп. штрафу,
а також стягнути з відповідача витрати
по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому
засіданні заявив клопотання про
уточнення позовних вимог, відповідно
до яких просить стягнути з відповідача
на свою користь заборгованість в
розмірі 16737 грн. 49 коп., з яких 12928 грн. 93
коп. заборгованість, яка виникла за
неналежне виконання умов договору
купівлі-продажу природного газу № 1145;
1666 грн. 69 коп. пені, 2141 грн. 87 коп. штрафу,
а також стягнути з відповідача витрати
по сплаті судового збору.

Суд, враховуючи право позивача до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог, приймає подану
заяву до розгляду.

Ухвалою господарського суду
Сумської області від 27.03.2014 року
залучено до участі у справі належного
відповідача - Дочірнє підприємство
"Сумський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" в особі Філії
"Недригайлівський райатодор" ДП
"Сумський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (42100, Сумська область,
Недригайлівський район, смт.
Недригайлів, вул. Комінтерну, 85; код
24023081).

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, відзив на позовну
заяву не надав, про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить наявне в
матеріалах справи поштове
повідомлення.

Таким чином, враховуючи
достатність часу, наданого позивачу та
відповідачу для підготовки до судового
засідання та надання витребуваних
судом документів, приймаючи до уваги
принцип змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч.3 ст. 129
Конституції України, ст. 43 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає, що господарським
судом, в межах наданих йому
повноважень, сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, господарський суд,
встановив:

01 січня 2007 року між позивачем та
відповідачем укладено договір
купівлі-продажу природного газу (на
комунально-побутові потреби) № 1145.

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець
(позивач) продає, а покупець
(відповідач) приймає та оплачує
поставлені обсяги природного газу, на
умовах договору.

Згідно з п. 3.2. Договору документальним
підтвердженням постачання газу є Акт
прийому-передачі газу, складений у
відповідності з вимогами п. 4.1. цього
Договору.

Відповідно до пункту 5.1. Договору
передбачено, що ціна 1000 кубічних метрів
газу на день укладення Договору
складає 720 грн. 00 коп., крім того 144 грн. 00
коп. ПДВ.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що
відповідач згідно Постанови КМУ № 442
від 11.06.2005 р. додатково сплачує збір до
спеціального державного фонду у
вигляді цільової надбавки у розмірі 2%
до ціни на природний газ згідно п. 5.1.
даного Договору. Крім цього відповідач,
відповідно до п.п. 5.3-5.4 Договору
відшкодовує позивачу витрати на
постачання і зберігання природного
газу в розмірі 35 грн. 00 коп. за 1000 куб м,
крім того ПДВ 7 грн. 00 коп. Крім того, до
вартості газу включаються витрати
власника ресурсу на оплату послуг
газотранспортного підприємства та
газорозподільних підприємств з
транспортування газу магістральними
та розподільними трубопроводами до
пунктів приймання-передачі. Сума
витрат власника ресурсу на оплату
послуг газотранспортного підприємства
та газорозподільних підприємств
визначається на підставі тарифу на
послуги з транспортування природного
газу магістральними та розподільними
трубопроводами, затвердженого
Постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 21.06.2007 р. № 775 у розмірі, який
складає 96 грн. 30 коп. за 1 000 куб.м., крім
того, ПДВ - 19 грн. 26 коп. Зі змісту п. 5.5.
Договору вбачається, що до вартості
газу включаються витрати власника
ресурсу із зберігання газу, що складає
20 грн. 00 коп. за 1 000 куб.м., крім того, ПДВ -
04 грн. 00 коп. Вартість 1 000 куб.м. газу,
враховуючи ПДВ, збір до спеціального
державного фонду у вигляді цільової
надбавки, витрати на постачання і
зберігання, вартість витрат Власника
ресурсу на оплату послуг
Газотранспортного підприємства та
Газорозподільних підприємств з
транспортування газу магістральними
та розподільними трубопроводами до
пунктів приймання-передачі та вартість
витрат Власника ресурсу із зберігання
на день укладення Договору складає 1 062
грн. 84 коп. (п.5.6.).

Згідно з п. 6.1. Договору оплата за
природний газ проводиться
відповідачем грошовими коштами в
розмірі 100% від вартості планового
місячного обсягу газу не пізніше 27
числа місяця попереднього місяцю
поставки газу на підставі Договору на
розрахунковий рахунок позивача з
формулюванням: «Оплата за природний
газ за (місяць поставки) згідно
договору №….від…., в.т.ч. 20% ПДВ». Сума
оплати розраховується: заявлений об'єм
(п.1.2.) перемножити на вартість (п. 5.6.).

Відповідно до п. 6.2. Договору остаточна
оплата за газ здійснюється до 5 числа
місяця, наступного за звітним на
підставі спожитого об'єму газу,
зафіксованого в акті, підписаному між
відповідачем і газорозподільною
організацією на розрахунковий рахунок
позивача. Сума остаточної оплати
розраховується: Оплата згідно п. 6.1.
мінус спожитий об'єм перемножити на
вартість (п. 5.6.).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що згідно з реєстрами
фактично про транспортованих обсягів
природного газу газовими мережами ВАТ
«Сумигаз» за період з грудня 2009 року по
квітень 2010 року відповідач отримав 12,640
тис. куб. газу на суму 32 105,41 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем частково заборгованість
була погашена, а саме 10.02.2010 р. в сумі 5
176, 48 грн., 19.04.2010 р. - 5000,00 грн., 08.09.2010 р. в
сумі 1000,00 грн. та 26.10.2010 р. - 8000,00 грн.,
всього на загальну суму 19 176 грн. 48 коп.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги,
зазначає, що на адресу відповідача
направлялися претензії з вимогою
сплатити суму боргу, однак відповідач
не розрахувався і на день подачі позову
має заборгованість перед позивачем за
спожитий газ у розмірі 12 928 грн. 93 коп.

Відповідно до положень чинного
законодавства, а саме: ч. 1 ст. 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

З наведеною нормою кореспондується і ч.
1 ст. 173 Господарського кодексу України,
згідно із якою господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов Договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається; договір є обов'язковим
для виконання сторонами

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що факт отримання
відповідачем природного газу
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, зокрема реєстрами
фактично про транспортованих обсягів
природного газу мережами ВАТ «Сумигаз»
за період з грудня 2009 р по квітень 2010 р.,
проте в порушення умов укладеного
договору та вимог ст.ст. 526, 530 ЦК
України, відповідач не виконав
передбачені договором зобов'язання
щодо своєчасної та в повному обсязі
купівлі-продажу товару у зв'язку з чим,
його заборгованість перед позивачем
складає 12 928 грн. 93 коп.

Відповідачем не подано ні доказів
сплати (перерахування) коштів, ні
аргументованих заперечень проти вимог
позивача, тому позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 12 928 грн. 93 коп.
за отриманий природний газ, суд вважає
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

В обґрунтування позовних вимог в
частині стягнення пені позивач
зазначає, що пунктом 6.3. Договору
визначено, що в разі затримки, несплати
або несвоєчасної оплати за спожитий
газ у строк, зазначений у п. 6.2. даного
договору, покупець сплачує на користь
продавця, крім суми заборгованості,
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня, за кожен день
прострочення платежу.

Частина 6 статті 232 Господарського
Кодексу України встановлює, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» №
2921-ІІІ від 10.01.2002р. визначено, що розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Згідно з поданим розрахунком,
відповідачеві нарахована пеня в сумі
1666 грн. 69 коп.

Оскільки право позивача щодо стягнення
з відповідача пені передбачене діючим
законодавством України та умовами
договору, відповідачем не подано
аргументованих заперечень щодо суми
нарахованої пені, господарський суд
вважає правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню
вимоги щодо стягнення пені в сумі 1666
грн. 69 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині
стягнення штрафу позивач зазначає, що
відповідно до п. 6.3 Договору в разі
неоплати покупцем обсягу заявленого
природного газу у зазначений термін
згідно п. 6.1 договору, покупець сплачує
штраф у розмірі 10% від вартості
спожитого об'єму природного газу за
звітний період.

Згідно з поданим розрахунком
відповідачеві нараховано штраф в сумі
2141 грн. 87 коп., виходячи з суми
основного боргу (12 928 грн. 93 коп.).

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими законами та договором
(частина друга статті 193, частина перша
статті 216 та частина перша статті 218 ГК
України).

Одним із видів господарських санкцій
згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні
санкції, до яких віднесено штраф та
пеню (частина перша статті 230 ГК
України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 цього ж
Кодексу, встановлюється законом, а в
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в передбаченому
договором розмірі. При цьому, розмір
санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або в певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено частиною третьою статті 549
ЦК України, частиною шостою статті 231
ГК України, статтями 1, 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та
частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627
Цивільного кодексу України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції
України, оскільки згідно зі статтею 549
ЦК України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230 ГК
України - видами штрафних санкцій,
тобто не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності. У
межах одного виду відповідальності
може застосовуватися різний набір
санкцій.

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача штрафу в сумі
2141 грн. 87 коп. є правомірними,
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони, також
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї державне мито
незалежно від результатів вирішення
спору. Враховуючи, що відповідач
порушив умови договірних зобов'язань, з
нього на користь позивача підлягають
стягненню 1827 грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування витрат останнього зі
сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 22, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Сумський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" в особі Філії
"Недригайлівський райатодор" ДП
"Сумський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (42100, Сумська область,
Недригайлівський район, смт.
Недригайлів, вул. Комінтерну, 85; код
24023081) на користь Спільного Українсько -
Російського підприємства «Технополіс»
в формі Товариства з обмеженою
відповідальністю (40021, м. Суми, вул.
Лебединська, 15, код 21115144) 12928 грн. 93 коп.
основного боргу, 1666 грн. 69 коп. пені, 2141
грн. 87 коп. штрафу, 1827 грн. 00 коп. в
рахунок відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 28.05.2014 року

Суддя С.В. Заєць