ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
Справа № 915/516/14

м.Миколаїв

За позовом: ОСОБА_1, АДРЕСА_2

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства
"Миколаївський машинобудівний завод",
54011, м.Миколаїв, вул. Індустріальна, 1/6

про стягнення заборгованості у
розмірі 38066,51 грн.

Суддя - Міщенко В.І.

При секретарі: Колесниковій В.В.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ліквідатор Протасова
О.М.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

15.04.2014 р. ОСОБА_1 (далі-позивач) подав
позов в якому просить стягнути з
Приватного акціонерного товариства
"Миколаївський машинобудівний завод"
(далі-відповідач) 38066,51 грн., з яких:
нараховану, але не виплачену заробітну
плату у сумі 11185,13 грн., відшкодування
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у сумі 6691,39
грн., вихідну допомогу у сумі 3060,99 грн.,
відшкодування збитків у сумі 14129,00 грн.
та моральної шкоди у сумі 3000,00 грн.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідач надав відзив в якому визнав
позов частково у сумі 34436,51 грн., з якої:
заборгованість по заробітній платі у
сумі 10555,13 грн., відшкодування
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у сумі 6691,39
грн., вихідну допомогу у сумі 3060,99 грн.,
відшкодування збитків у сумі 14129,00 грн.,
в решті просить відмовити у зв'язку з
недоведеністю.

14.05.2014 р. в судовому засіданні
оголошено перерву.

Враховуючи, що:

В провадженні господарського суду
Миколаївської області є справа № 5/191/10
про банкрутство відповідача, порушена
ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 19.10.2010 р. за
заявою Державної акціонерної
холдингової компанії "Чорноморський
суднобудівний завод".

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 23.04.2014 р. у
справі № 5/191/10 відповідача визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором відповідача
призначено арбітражного керуючого
Протасову О.М.

Позивач з 23.05.2007 року по 06.02.2014 року
знаходився з відповідачем у трудових
правовідносинах, 06.02.2014 року був
звільнений з роботи за скороченням
штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України.

В порушення норм ст. 116 КЗпП України
відповідач розрахунок з позивачем у
сумі 11185,13 грн. не зробив. В зв'язку з тим,
що з вини відповідача йому при
звільненні не були виплачені належні
гроші в строки, передбачені трудовим
законодавством, він також просить
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за весь час
затримки заробітної плати у сумі 6691,39
грн. (середньоденна зарплата у сумі 142,37
грн. х 47 робочих днів). Крім того,
невиплатою заробітної плати позивачу
заподіяно моральну шкоду, яка полягає у
душевному хвилюванні за його
матеріальний стан, відсутністю коштів
для оплати комунальних платежів,
необхідністю позичати гроші у
сторонніх осіб, прикладати додаткових
зусиль для організації свого життя.
Такими діями відповідача була
принижена честь позивача та професійна
гідність як працівника. Моральну шкоду
він оцінив у сумі 3000 грн. Також позивач
просить стягнути з відповідача
матеріальних збитків недоотриманої
допомоги по безробіттю у розмірі 16055,00
грн. відповідно до статті 22 Цивільного
кодексу України.

Згідно ст. 44 КЗпП України при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу,
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку; у разі призову або
вступу на військову службу,
направлення на альтернативну
(невійськову) службу (пункт 3 статті 36) -
у розмірі двох мінімальних заробітних
плат; внаслідок порушення власником
або уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
чи трудового договору (статті 38 і 39) - у
розмірі, передбаченому колективним
договором, але не менше тримісячного
середнього заробітку.

За розрахунком позивача, його
середньомісячний розмір заробітної
плати становить 3060,99 грн.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Згідно довідки відповідача від
25.02.2014 р. № 47376/99 заборгованість по
заробітній платі відповідача перед
позивачем станом на 25.02.2014 р. становить
12763,49 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р.
визначено, що відповідно до ст. 137 ЦПК у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується. Позивачем
не зазначено, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, якими
доказами підтверджується та на чому
ґрунтується розрахунок шкоди.

Крім того саме ст. 117 КЗпП України,
на яку посилається позивач в своїй
заяві, передбачено виплату середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні з роботи. Саме ця
виплата забезпечує звільненому
працівнику відшкодування середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
викликаного затримкою розрахунку при
звільненні з роботи та компенсує його
втрати.

Згідно листа-роз'яснення
Заводського районного центру
зайнятості, допомога по безробіттю
була встановлена позивачеві в
мінімальному розмірі, через те, що
відповідач з серпня 2013 року по лютий 2014
рік не сплачував страхові внески до
Пенсійного фонду України (Єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, який з 2011 року
замінив собою чотири окремі
відрахування: до Пенсійного фонду; до
фондів страхування на випадок
безробіття; із тимчасової втрати
працездатності; від нещасних випадків
на виробництві, згідно Закону України
Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування).

Згідно ч. 7 ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» допомога по безробіттю
може виплачуватися одноразово для
організації підприємницької
діяльності безробітними. Ця допомога
виплачується особам, яким виповнилося
18 років, за їх бажанням.

Згідно ч. 5 ст. 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» одноразова виплата
допомоги по безробіттю для організації
безробітним підприємницької
діяльності здійснюється у розмірі
допомоги по безробіттю, нарахованої
відповідно до цієї статті, у розрахунку
на рік.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застрахованим особам, які
мають право на допомогу по безробіттю,
розмір такої допомоги визначається у
відсотках до їх середньої заробітної
плати (доходу), визначеної відповідно
до порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, залежно від страхового стажу:
в даному випадку - від 6 до 10 років - 60
відсотків, тому що стаж позивача
складає 7 років 263 дні.

Допомога по безробіттю
виплачується залежно від тривалості
безробіття у відсотках до визначеного
розміру: перші 90 календарних днів - 100
відсотків; протягом наступних 90
календарних днів - 80 відсотків; у
подальшому - 70 відсотків.

Згідно з довідки про середню
заробітну плату (дохід) від 14.02.2014 року
середньоденна заробітна плата
становить 119,01 грн., тобто за рік
перебування безробітним позивачеві
повинні були виплатити суму - 20564,93 грн.
в перші 90 днів: 119,01 х 0,6 х 90 = 6426,54 грн. в
наступні 90 днів: 119,01 х 0,6 х 0,8 х 90 = 5141,23
грн. в останні 180 днів: 119,01 х 0,6 х 0,7 х 180 =
8997,16 грн.

Згідно п 1.1 Постанови від 12.04.2012 №
327 «Про мінімальний розмір допомоги по
безробіттю» - мінімальний розмір
допомоги по безробіттю складає у
розмірі 544,00 гривні, тобто за рік
перебування безробітним позивачеві
виплатять суму допомоги в розмірі 6433,64
грн. = 544,00 х 360 : 30,44. Середня тривалість
календарного місяця в році (365х
3+366)/48=30,44, де 48 - це кількість місяців у
чотирьох роках. Розрахунок різниці:
20564,93 - 6433,64 = 14131,29 грн.

Таким чином, відповідачем
завдано позивачеві матеріальних
збитків недоотриманої допомоги по
безробіттю у розмірі 14131,29 грн.

Враховуючи обставини справи,
банкрутство відповідача, норми закону,
засади розумності та справедливості,
суд вважає, що стягненню з відповідача
на користь позивача підлягає 34438,80 грн.,
з якої: заборгованість по заробітній
платі у сумі 10555,13 грн. так як позивачу
сплачено 630,00 грн., що підтверджується
відомістю перерахованої заробітної
плати згідно документу від 22.05.2014 р. №
30064; відшкодування середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні у сумі 6691,39 грн., вихідну
допомогу у сумі 3060,99 грн., відшкодування
матеріальних збитків у сумі 14131,29 грн., в
решті позову суд відмовляє через їх
недоведеність.

На підставі викладеного, позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача в доход держбюджету
судовий збір у сумі 1827,00 грн., від сплати
якого був звільнений позивач при
подачі позову.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
ст. 22 ЦК України, ст.ст. 22, 23 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", ст.ст. 44, 116, 117, 237-1
КЗпП України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Миколаївський
машинобудівний завод" (54011, м. Миколаїв,
вул. Індустріальна, 1/6,
ідентифікаційний код 33250759) на користь
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) нараховану, але не
виплачену заробітну плату у сумі 10555,13
грн. (десять тисяч п'ятсот п'ятдесят
п'ять грн. 13 коп.), відшкодування
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у сумі 6691,39
грн. (шість тисяч шістсот дев'яносто
одна грн. 39 коп.), вихідної допомоги у
сумі 3060,99 грн. (три тисячі шістдесят грн.
99 коп.) відшкодування збитків у сумі
14131,29 грн. (чотирнадцять тисяч сто
тридцять одна грн. 29 коп.), а всього 34438,80
грн. (тридцять чотири тисячі чотириста
тридцять вісім грн. 80 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Миколаївський
машинобудівний завод" (54011, м. Миколаїв,
вул. Індустріальна, 1/6,
ідентифікаційний код 33250759) судовий
збір у сумі 1827,00 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) в
доход держбюджету України: ГУДКСУ у
Миколаївській області, МФО 826013,
р/рахунок № 3002, 37992781, УК у
м.Миколаїв/ м.Миколаїв/ 22030001, код 03499980.

В задоволенні решти позову -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя _____________
В.І. Міщенко

Повний текст рішення суду
підписано 02.06.2014 р.