ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.2014 Справа № 920/683/14

За позовом: Комунального
підприємства «Ромникомунтепло»
Роменської міської

ради, м. Ромни Сумської
області,

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, село

Бобрик, Роменський район
Сумської області,

про стягнення 441 грн. 14 коп.,

Суддя Н.П. Лугова

Представники сторін:

від позивача: Говенько Ю.В.,

від відповідача: ОСОБА_1;

За участю секретаря судового засідання
А.Г. Кириченко-Шелест

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість в розмірі 441,14 грн. за
надану протягом жовтня 2006 року - квітня
2007 року теплову енергію згідно
договору на відпуск та споживання
теплової енергії у вигляді гарячої
води № 92 від 15.10.2005 року, а також витрати
по сплаті судового збору.

Представником позивача подано
клопотання № 815 від 16.05.2014р. про
приєднання до матеріалів справи копій
рахунків на оплату та копії службових
записок працівників КП
«Ромникомунтепло».

Відповідач у відзиві на позов № 7 від
19.05.2014 року заперечує проти вимог
позивача та просить суд застосувати
строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши надані ними докази,
суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору на відпуск та
споживання теплової енергії у вигляді
гарячої води № 92 від 15.10.2005 року,
позивач (поставщик) зобов'язався
забезпечувати відповідача (споживача)
тепловою енергією для опалення,
вентиляції, гарячого водопостачання
тощо в об'ємах та строки, обумовлені
договором, а відповідач - своєчасно
оплачувати надані послуги за
встановленими тарифами у строки і на
умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.4 договору відпущену теплову
енергію споживач оплачує
постачальнику в строк до 20 числа
поточного місяця у порядку,
визначеному Указом президента України
від 25.06.1993 року та Роменським
виконавчим комітетом.

Як зазначає позивач, за період жовтень
2006 року - квітень 2007 року відповідачу
виставлялись рахунки на оплату послуг
з опалення на загальну суму 459,25 грн.
Однак відповідач 02.11.2006 року лише
частково оплатив надані послуги в сумі
36,00 грн. Станом на 14.04.2014 року
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 441,14 грн. (з
урахуванням часткової сплати та
наявного боргу на початок жовтня 2006
року в розмірі 17,89 грн.).

Позивач зазначає, що в порядку
досудового врегулювання спору
звертався до відповідача з претензією
про сплату заборгованості № 740 від
28.07.2008 року, проте остання залишена
відповідачем без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного
кодексу України, п. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
Договору та вимог кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається; договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу
України, учасники господарських
відносин, що порушили майнові права або
законні інтереси інших суб'єктів,
зобов'язані поновити їх, не чекаючи
пред'явлення їм претензії чи звернення
до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, позивач свої зобов'язання згідно
договору виконав належним чином,
надавши фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 теплову енергію для опалення та
гарячого водопостачання, проте
відповідач, в порушення умов
укладеного договору та вимог ст.ст. 526,
629 Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України, за
послуги надані протягом жовтня 2006р. -
квітня 2007р. розрахувався неповністю,
оплативши частково лише рахунок № 95
від 09.11.2006 року в сумі 36,00 грн. Таким
чином, заборгованість відповідача
перед позивачем складає 441,14 грн., в тому
числі 17,89 грн. боргу на початок жовтня
2006 року.

Відповідач доказів оплати 441,14 грн.
боргу суду не надав. При цьому у відзиві
на позов заперечив проти вимог
позивача з підстав спливу строку
позовної давності.

Позовна давність, за визначенням
статті 256 Цивільного кодексу України, -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною третьою статті 267 ЦК України
передбачена можливість застосування
позовної давності лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення судом.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 10
від 29.05.2013 року «Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів», за змістом частини першої
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи. У разі коли такі
право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості.

Отже, господарським судом встановлено,
що відповідачем порушено договірні
відносини щодо повної та своєчасної
оплати наданих позивачем послуг з
постачання теплової енергії, у зв'язку
з чим останній звернувся за захистом
свого порушеного права до суду. Однак,
трирічний строк позовної давності за
вимогою про стягнення заборгованості
за період жовтень 2006р. - квітень 2007р.
сплив 20.05.2010р.

Таким чином, оскільки позивачем не
наведено поважних причин пропущення
трирічного строку для звернення до
суду, а відповідачем заявлено про
застосування позовної давності, суд
відмовляє у позові у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
постановою Пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
29.05.2013 року «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів», суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 22.05.2014 року.

Суддя
Н.П. Лугова