ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.14 Справа № 904/1787/14

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, с. Орлове, Солонянський район,
Дніпропетровська область

до відповідача-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія "АВЕРС-ГРУП", м.
Дніпропетровськ

відповіадача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЛОТУРЕ-АГРО", м. Київ

про стягнення 91 478,53 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за
дов. б/н від 05.04.14

від відповідача-1: не з'явились

від відповідача-2: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
відповідача-1 Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Аверест-Груп» та відповідача-2
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» про
солідарне стягнення з відповідачів 1, 2
заборгованості у розмірі 1000 грн. та
стягнення з відповідача-2
заборгованості у розмірі 87519 грн., три
відсотки річних у сумі 739, 66 грн. пені у
розмірі 1602, 59 грн. та інфляційних втрат
у сумі 620, 29 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем-1 своїх
зобов'язань за договором поруки №
150/ПОР від 29.10.13 в частині сплати 1000 грн.
та відповідачем-2 своїх зобов'язань за
договором про надання послуг № 150/пос
від 29.10.13 в частині повної та
своєчасної оплати за отримані послуги.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.03.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 07.04.2014.

Ухвалою від 07.04.2014 розгляд справи
відкладено на 28.04.2014 та ухвалою від
28.04.2014 розгляд справи відкладено на
19.05.2014.

19.05.2014 від позивача надійшло клопотання
про продовження строку розгляду справи
на п'ятнадцять днів.

Ухвалою від 19.05.2014 задоволено
клопотання відповідача про
продовження строку розгляду справи,
продовжено строк розгляду справи на
п'ятнадцять днів та її розгляд
відкладено на 02.06.2014.

Відповідач-1 явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
цінних листів з ухвалами суду (арк. с. 58,
63).

Відповідач-2 явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
цінних листів з ухвалами суду (арк. с. 57,
62).

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 02.06.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.10.2013 між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (далі - позивач, виконавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» (далі -
відповідач-2, замовник) було укладено
договір про надання послуг № 150/пос
(далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку
та на умовах, визначених цим договором,
виконавець зобов'язується за завданням
замовника протягом визначеного в
договорі строку надавати за плату
наступні послуги (надалі іменуються
послуги) збір врожаю пропашних культур,
а саме кукурудзи на полях замовника на
території Сумської області, а замовник
зобов'язується оплачувати надані
послуги.

Згідно з п. 2.1.1 договору виконавець
зобов'язаний за завданням замовника
особисто надати останньому визначені
цим договором послуги в строк
погоджений сторонами у додатку до
цього договору

Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що
замовник зобов'язаний приймати від
виконавця результати надання послуг
шляхом складання акту
приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 2.2.2 договору замовник
зобов'язаний після контролю за
достовірністю актів про надання послуг
виконавцем, підписувати ці акти
повноважними представниками сторін.
Підписання акту приймання-передачі
наданих послуг представником
замовника є підтвердження відсутності
претензій з його боку.

Замовник зобов'язаний оплачувати
послуги на умовах та в порядку
зазначеному в п. 3.3. цього договору (п.
2.2.3 договору).

Згідно з п. 3.3 договору здавання послуг
виконавцем та приймання їх результатів
замовником оформлюється актом
приймання-передачі наданих послуг,
який підписується повноважними
представниками сторін після
фактичного надання послуг та
формується після обробки кожних 150-200
га.

Оплата за виконані послуги
здійснюється відповідно до рахунку
фактури виконавця після підписання
актів приймання-передачі наданих
послуг (п. 3.4. договору).

У випадку порушення договору сторона
несе відповідальність, визначену цим
договором та (або) чинним
законодавством України (п. 4.1 договору).

Цей договір вважається укладеним і
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до повного
його виконання сторонами (п. 6.1.
договору).

На виконання умов договору позивач
надав, відповідач прийняв послуги на
загальну суму 153 516 грн. відповідно до
актів здачі-прийняття виконаних робіт,
підписаними представника обох сторін
(арк. с. 24-33).

Відповідач здійснив часткову оплату
наданих послуг у розмірі 65 000 грн.
відповідно до платіжних доручень,
копії яких містяться у матеріалах
справи (арк. с. 34-38).

Таким чином, несплаченою залишається
вартість наданих послуг у розмірі 88516,
грн.

29.10.2013 між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (далі - кредитор) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
Лізингова компанія «Аверс-Груп» (далі -
відповідач-1, поручитель) був укладений
договір поруки № 150-ПОР (далі договір
поруки).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки
предметом цього договору є
зобов'язання поручтеля перед
кредитором солідарно відповідати за
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» (03022, м.
Київ, пров. Василя Жуковського, буд 13/16,
, р/р 0024 в ПАТ
«Аспекс-Банк», МФО 380720. далі - боржник)
за зобов'язанням перед кредитором за
договором про надання послуг « 150/пос
від 29. жовтня 2013 року (далі - основний
договір).

Зобов'язання за цим договором є:
зобов'язання боржника перед кредитором
по сплаті за надані послуги (виконані
роботи) у розмірі та в строки,
передбачені умовами основного
договору; зобов'язання боржника перед
кредитором по сплаті штрафних санкцій,
пені відповідно до умов основного
договору.

Згідно з п. 2.1 договору поруки
поручитель відповідає солідарно за
зобов'язання боржника перед
кредитором, що витікають з основного
договору. Але в будь-якому випадку
розмір відповідальності не повинен
перевищувати розміру забезпеченого
зобов'язання, зазначеного в п. 3 цього
договору.

Поручитель відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язання
боржником. Згідно основного боргу у
сумі, що дорівнює 1000 грн. (п. 3 договору
поруки).

Як зазначає позивач, відповідач-2 не
сплатив вартість наданих послуг у
строки передбачені договором, у зв'язку
з чим позивач, на підставі договору
поруки, звернувся до відповідача-1 з
вимогою від 17.02.2014 про сплату 1 000 грн.
заборгованості відповідача-2 за
поставлений товар протягом 5 (п'яти)
днів з моменту винесення даної вимоги.
Вищезазначена вимога була отримана
директором ТОВ ЛК «Авер-Груп» - Собко
Р.Г. особисто, про що свідчить напис на
даній вимозі (арк. с. 41).

Отже, заборгованість відповідача-2
перед позивачем за поставлений товар
складає 87516 грн. та солідарна
заборгованість відповідальність
відповідача-1 та відповідача-2 у розмірі
1000 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно
(товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем-2 не заперечено факт
отримання послуг за представленими
актами здачі-приймання передачі
виконаних робіт та не надано належних
доказів їх оплати на суму 88516 грн., а
відтак, позовні вимоги про стягнення з
відповідача-2 суми основного боргу у
розмірі 87516 грн. та солідарного
стягнення з відповідача-1 та
відповідача-2 заборгованості у розмірі
1000 грн. підлягають задоволенні у
повному обсязі.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням
відповідачем-2 своїх зобов'язань щодо
оплати наданих послуг, позивач
нарахував відповідачу-2 пеню у розмірі
1602, 59 грн.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що у
разі прострочення оплати послуг,
наданих виконавцем, замовник сплачує
пеню в розмірі облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює
договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
невчасне виконання грошових
зобов'язань, є Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3
якого, розмір пені за порушення
грошового зобов'язання розраховується
із суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
пені задовольняє дану вимогу у повному
обсязі у розмірі 1602, 59 грн.

Також, за порушення виконання
грошового зобов'язання позивач
нарахував відповідачу-2 три відсотка
річних у сумі 739, 66 грн. та інфляційні
втрати у розмірі 620, 29 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних та інфляційних
втрат, задовольняє дані вимоги у
повному обсязі, а саме три відсотки
річних у розмірі 739, 66 грн. та інфляційні
втрати у сумі 620, 29 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача-2 у розмірі 1809,
57 грн. та солідарно з відповідача-1 та
відповідача-2 у розмірі 20 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» (03022,
м. Київ, пров. Василя Жуковського,
буд. 13/16, ) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) основний борг у
розмірі 87516 грн. (вісімдесят вісім тисяч
п'ятсот шістнадцять грн.), пеню у сумі
1602, 59 грн. (одна тисяча шістсот дві грн. 59
к.), три відсотки річних у розмірі 739, 66
грн. (сімсот тридцять дев'ять грн. 66 к.),
інфляційні втрати у розмірі 620, 29 грн.
(шістсот двадцять грн. 29 к.) та 1809, 57 (одна
тисяча вісімсот дев'ять грн. 57 к.) витрат
по сплаті судового збору.

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лотуре-Агро» (03022, м. Київ, пров. Василя
Жуковського, буд. 13/16, )
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Аверс-Груп» (49000,
м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, буд. 1,
) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 1000
грн. (одна тисяча грн.) та 20 грн.
(двадцять грн.) витрат по сплаті
судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 03.06.2014

Суддя В.І. Ярошенко