ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.Справа № 916/21/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Савицький Я.Ф.

(відповідно до розпорядження голови
суду від 18.04.2014р. №684 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Перейма Д.О., за
довіреністю №133 від 25.12.2013р.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Іллічівський
Морський торговельний порт"

на рішення господарського суду
Одеської області від 02 квітня 2014 року

у справі №916/21/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Восток-Сервіс-Юг"

до Державного підприємства
"Іллічівський Морський торговельний
порт"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" в особі Іллічівської
філії

про стягнення 7565,88 грн.

В С Т А Н О
В И В:

ТОВ "Восток-Сервіс-юг" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до ДП "Іллічівський Морський
торговельний порт" про стягнення 7565,88
грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 11.03.2014 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача,
Державне підприємство "Адміністрація
морських портів України" в особі
Іллічівської філії Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України".

Рішенням господарського суду Одеської
області від 02 квітня 2014 року у справі
№916/21/14 (суддя Оборотова О.Ю.) позовні
вимоги ТОВ "Восток-Сервіс-юг"
задоволено у повному обсязі, з
відповідача на користь позивача
стягнуто 7565,88 грн. основного боргу та
1720,50 грн. судового збору. Приймаючи
рішення господарський суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
матеріалами справи підтверджується
факт поставки позивачем відповідачу
товару та наявність порушення
зобов'язання відповідачем в частині
своєчасної оплати вказаного товару на
суму 7565,88 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, відповідач (ДП
"Іллічівський Морський торговельний
порт") звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким стягнути з Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" в особі Іллічівської
філії 7565,88 грн. заборгованості та 1720,50
грн. судового збору, з посиланням при
цьому на не повне з'ясування
господарським судом першої інстанції
обставин справи, що призвело до
порушення норм матеріального та
процесуального права, з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі.

Представник скаржника у судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача (ТОВ
"Восток-Сервіс-Юг") у судове засідання
не з'явився, про час, дату та місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлений належним чином, про що
свідчить відповідне повідомлення про
вручення поштового відправлення від
22.04.2014р.

Представник третьої особи (ДП
"Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії) у
судове засідання не з'явився, про час,
дату та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином,
про що свідчить відповідне
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 22.04.2014р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд визнав за можливе
розглянути апеляційну скаргу ДП
"Іллічівський Морський торговельний
порт" за відсутністю представника
позивача та третьої особи у судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представника відповідача,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
03.11.2011р. між ТОВ „Восток-Сервіс-Юг"
(позивач, постачальник) та ДП
„Іллічівський морський торговельний
порт" (відповідач, замовник) було
укладено договір поставки №723-0 (надалі
- договір, спірний договір), за умовами
якого постачальник зобов'язується у
2011-2012 році поставити Замовнику товар в
асортименті, обсязі та за цінами,
вказаними в специфікації (додаток № 1
до Договору, який є невід'ємною його
частиною), а замовник зобов'язаний
прийняти товар та оплатити його.

Відповідно до п. 2.1. договору № 723-0 від
03.11.2011р. поставка товару здійснюється
постачальником окремими партіями
автомобільним транспортом на умовах DDP
- згідно з міжнародними правилами
ІНКОТЕРМС в редакції правил 2010 р. з
урахуванням особливостей внутрішнього
характеру поставки на склад замовника
(м. Іллічівськ) за адресою, вказаною
замовником у заявці на поставку партії
товару.

За п. 2.2, 2.3 договору № 723-0 від 03.11.2011р.
конкретна партія товару повинна бути
поставлена постачальником замовнику
протягом 10 (десяти) календарних днів з
дня отримання постачальником заявки
замовника з зазначенням асортименту та
обсягу товарної партії. При передачі
товару постачальник надає замовнику,
зокрема, рахунок-фактуру.

Приписами п. 3.1. договору № 723-0 від
03.11.2011р. встановлено, що загальна ціна
товару за договором складає 99534 грн.,
враховуючи ПДВ 16589грн. Ціна товару
включає в себе вартість доставки
товару.

Пунктом 4.1. договору № 723-0 від 03.11.2011р.
сторони погодили, що замовник сплачує
рахунок постачальника, виставлений по
факту поставки партії товару (п.5.1
договору), протягом 30 (тридцяти)
банківських днів від дати поставки
партії товару на склад замовника, на
підставі рахунку постачальника.

Згідно з п. 5.1. договору № 723-0 від 03.11.2011р.
датою поставки вважається день
підписання сторонами
товарно-транспортної накладної.

За п. 7.1.1. договору № 723-0 від 03.11.2011р.
замовник зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі сплачувати за
поставлені товари.

Відповідно до п.п.11.1, 12.1., 12.7 строк дії
цього договору набуває чинності з його
підписання сторонами та скріплення
його печатками сторін і діє до 31.12.2012р.
Закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення. яке мало місце під
час дії договору, а також від виконання
зобов'язань які виникли із договору.
Жодна зі сторін не в праві передавати
свої права і обов'язки за даним
договором третім особам, а також в
односторонньому поряду відмовитися
від виконання умов договору без
письмової згоди іншої сторони.

На виконання умов договору ТОВ
„Восток-Сервіс-Юг" поставлено, а ДП
„Іллічівський морський торговельний
порт" отримано товар на загальну суму
7565,88 грн., що підтверджується
видатковою накладною № РН-000063 від
12.06.2013р. та довіреністю №893 від 12.06.2013р.,
видатковою накладною № РН-000044 від
20.05.2013р. на суму 4697,52грн. та довіреністю
№776 від 16.05.2013р. і відповідними
товарно-транспортними накладними (а.с.
14-21).

Договір, видаткова та
товарно-транспортна накладні
підписані уповноваженими
представниками, а також скріплені
печатками підприємств.

У зв'язку з несплатою вартості
поставленого товару постачальник
направив на адресу замовника лист від
09.10.2013 р. вих. № 09/10, в якому просив
погасити заборгованість, в т.ч. за
договором № 723-0 від 03.11.2011р. у сумі 7565,88
грн.

04.11.2013р. замовник листом № 78/183-07
відповів, що визнає факт наявності
боргу, та пояснив затримку оплати
відсутністю фінансової можливості її
здійснити.

26.11.2013р. ТОВ „Восток-Сервіс-Юг"
направило ДП „Іллічівський морський
торговельний порт" вимогу, в якій
просило негайно сплатити
заборгованість за договором № 723-0 від
03.11.2011р. у сумі 7565,88 грн.

Вказана вимога була залишена
відповідачем без задоволення.

Вищенаведене стало підставою для
звернення ТОВ „Восток-Сервіс-Юг" до
господарського суду першої інстанції з
відповідним позовом про стягнення
заборгованості.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 664 ЦК України обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент:
вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Договором
купівлі-продажу може бути встановлений
інший момент виконання продавцем
обов'язку передати товар. Товар
вважається наданим у розпорядження
покупця, якщо у строк, встановлений
договором, він готовий до передання
покупцеві у належному місці і покупець
поінформований про це.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Факт прийняття відповідачем товару на
суму 7565,88 грн. за спірним договором не
спростовується сторонами та
підтверджується відповідними
видатковими та товарно-транспортними
накладними і довіреностями на
отримання товару.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які
кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний господарський суд
зауважує, що відповідачем не надано
жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-33
ГПК України, на підтвердження
відсутності заборгованості за спірним
договором у розмірі 7565,88 грн., або на
підтвердження погашення відповідної
заборгованості.

Щодо доводів скаржника стосовно того,
що Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії є
належним відповідачем по даній справі,
оскільки апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 04.03.2013 року №133-р "Про
погодження пропозицій щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту" погоджено
пропозицію Міністерства
інфраструктури щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту за переліком згідно з
додатком, зокрема, Державного
підприємства "Іллічівський морський
торгівельний порт" шляхом виділу
стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, прав та
обов'язків стосовно них відповідно до
розподільчих балансів та доручено
Міністерству інфраструктури -
здійснити заходи щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту.

З врахуванням вимог пунктів 1, 3 наказу
Міністерства інфраструктури України
від 19.03.13. №163 "Про заходи щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" реорганізовано державні
підприємства морського транспорту
шляхом виділу стратегічних об'єктів
портової інфраструктури, іншого майна,
прав та обов'язків стосовно них
відповідно до розподільчих балансів та
утворено внаслідок виділу державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України", яке є правонаступником
визначених державних підприємств
морського транспорту у частині майна,
прав та обов'язків відповідно до актів
приймання-передачі та розподільчих
балансів.

Таким чином третя особа є
правонаступником відповідача лише
щодо майна, прав та обов'язків,
переданих третій особі відповідно до
акту приймання-передачі та
розподільчого балансу.

Відповідно до розподільчого балансу
майна, майнових прав та зобов'язань ДП
„ІЛЛІЧІВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ
ПОРТ" до ДП "Адміністрація морських
портів України" №482/19 від 16.06.2013р. ДП
"Адміністрація морських портів
України" дійсно був переданий договір
поставки із ТОВ „ВОСТОК-СЕРВІС-ЮГ".

Однак, правовідносини щодо заміни
сторони за спірним договором, переходу
до ДП "Адміністрація морських портів
України" прав та обов'язків замовника
за ним мають місце лише з 13.06.2013р.

Предметом розгляду у справі є
стягнення з відповідача ДП
„ІЛЛІЧІВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ
ПОРТ" заборгованості за поставку
товару, що була здійснена позивачем до
13.06.2013р., тобто до моменту передання ДП
"Адміністрація морських портів
України" спірного договору № 723-0 від
03.11.2011р., прав та обов'язків за ним, а
одержувачем товару є ДП „ІЛЛІЧІВСЬКИЙ
МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ", який
прийняв поставлений товар на свій
склад, про що свідчить підпис
представника та печатка ДП
„ІЛЛІЧІВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ
ПОРТ" на зазначених документах.

При цьому, як вже було зазначено вище,
п.12.7 спірного договору сторони
погодили, що жодна зі сторін не в праві
передавати свої права і обов'язки за
даним договором третім особам, а також
в односторонньому поряду відмовитися
від виконання умов договору без
письмової згоди іншої сторони.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що належним
позивачем по даній справі є саме ДП
„Іллічівський морський торговельний
порт", оскільки зобов'язання за спірним
договором щодо оплати спірного товару
залишились за ДП „Іллічівський
морський торговельний порт".

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ТОВ
"Восток-Сервіс-юг" про стягнення з
відповідача 7565,88 грн. основної
заборгованості, у зв'язку з
невиконанням відповідачем зобов'язань
за спірним договором в частині
своєчасної оплати прийнятого товари.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскільки доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та матеріали
справи не спростовують вищенаведені
висновки суду першої інстанції,
апеляційний господарський суд вважає,
що оскаржуване судове рішення прийнято
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, а підстави, передбачені ст. 104
ГПК України, для його зміни чи
скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Державного підприємства "Іллічівський
Морський торговельний порт" - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської
області від 02 квітня 2014 року у справі
№916/21/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Державного підприємства
"Іллічівський Морський торговельний
порт" - без задоволення.

Стягнути з Державного підприємства
"Іллічівський Морський торговельний
порт" (68001, м. Іллічівськ, вул. Праці 6, ) до державного бюджету
України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ в
Одеській області; код ЄДРПОУ
отримувача: 37607526; банк отримувача: ГУ
ДКСУ в Одеській області; МФО 828011; №
рахунку: 2002; код бюджетної
класифікації 22030001 „Судовий збір
(Державна судова адміністрація
України, 050), символ звітності 206; код
ЄДРПОУ суду 26016990) 53 (чотириста п'ятдесят
шість) грн. 25 коп. судового збору за
подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської
області видати відповідні накази із
зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 22
травня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
Я.Ф. Савицький А.І. Ярош