ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" червня 2014 р.
Справа № 12/92

Суддя Бережнюк В.В. розглянувши скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку" в
особі Обласного відділення
Промінвестбанку на дії відділу ДВС
Володимирецького районного управління
юстиції

У справі

За позовом Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк (ЗАТ) в
особі філії "Відділення
Промінвестбанку в м. Кузнецовськ
Рівненської області"

до відповідача підприємець ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за
кредитним договором в сумі 185 721 грн. 67
коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" в особі
Обласного відділення Промінвестбанку
звернулося до господарського суду
Рівненської області із скаргою на дії
відділу ДВС Володимирецького
районного управління юстиції по справі
№12/92, у якій просить: визнати
неправомірними дії відділу державної
виконавчої служби Володимирецького
районного управління юстиції в частині
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження (про
відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 07.05.2014 р. в
межах ВП №43200018; визнати недійсною
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Володимирецького районного управління
юстиції від 07 травня 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) за
наказом господарського суду
Рівненської області №12/92 від 14.07.2009 р.
про стягнення з підприємця ОСОБА_1
заборгованості; зобов'язати державного
виконавця прийняти до виконання та
відкрити виконавче провадження за
наказом господарського суду
Рівненської області №12/92 від 14.07.2009 р.
про стягнення з підприємця ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк"
заборгованості за кредитним договором
185 721 грн. 67 коп., державного мита 1857 грн.
22 коп. та витрати на ІТЗ в сумі 312 грн. 50
коп.

Скарга мотивована тим, що Публічне
акціонерне товариство "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" пред'явив до відділу ДВС
Володимирецького районного управління
юстиції для виконання наказ
господарського суду Рівненської
області №12/92 від 14.07.2009 р. 19.04.2011 р.
органом ДВС винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу (ВП № 13913257). 18.04.2014 року після
повторного звернення стягувача до
відділу ДВС Володимирецького
районного управління юстиції, останнім
07.05.2014 року винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа) (ВП
№ 43200018) у зв'язку із закінченням строку
для пред'явлення даного документа до
виконання. Проте, скаржник вважає, що
органом ДВС при винесенні постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження не враховано те, що для
виконавчих документів, виданих до
набрання чинності Законом України "Про
виконавче провадження" (в редакції до
09.03.2011 року), строк пред'явлення до
виконання встановлювався в 3 роки. Крім
того, органом ДВС не враховано
обставини, що зумовлювали переривання
вказаного строку, визначені ст. 23
Закону України "Про виконавче
провадження".

Враховуючи викладене скаржник просить
задоволити вимоги, викладені у скарзі
на дії органу ДВС.

Від відділу ДВС Володимирецького
районного управління юстиції надійшов
відзив на скаргу, у якому вважає скаргу
необґрунтованою. Пояснює, що на момент
набрання чинності Законом України "Про
виконавче провадження" (в редакції до
09.03.2011 року) наказ №12/92 від 14.07.2009 р.
господарського суду про стягнення з
ФОП ОСОБА_1 на користь Банку боргу уже
перебував на примусовому виконанні.
Тому положення Закону до даного
виконавчого документа не
застосовуються. Органом ДВС виконавче
провадження 19.04.2011 р. завершене з
підстав, передбачених п.2 ст.47 ЗУ "Про
виконавче провадження", про що винесена
відповідна постанова. У останній
встановлений строк для повторного
пред'явлення наказу до виконання,
передбачений ст.22 Закону, тобто 1 рік -
до 19.04.2012 р. Однак, стягувач при
повторному зверненні до органу ДВС з
вказаним наказом пропустив наданий
річний строк, тому 07.05.2014 року винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) (ВП № 43200018). У зв'язку з
викладеним відділ ДВС вважає, що дії
державного виконавця відповідають
вимогам Закону та просить в
задоволенні скарги відмовити.

Ухвалою суду від 21 травня 2014 року
прийнято скаргу стягувача до розгляду,
призначено розгляд скарги у судовому
засіданні на 03 червня 2014 року.

Представники скаржника в судовому
засіданні 03.06.2014 р. підтримали вимоги
скарги повністю.

Представники відділу ДВС
Володимирецького районного управління
юстиції та підприємця ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явилися. Про дату, час та
місце розгляду даної скарги
повідомлені належним чином, що
підтверджується наявними у справі
поштовими повідомленнями про вручення
рекомендованої кореспонденції
адресату.

Відповідно до ч.2 ст.121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представників
скаржника, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази та давши їм
належну оцінку, господарський суд
Рівненської області прийшов до
висновку, що скарга підлягає до
задоволення. При цьому господарський
суд виходив з такого.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 23 червня 2009
року у справі №12/92 позов задоволено,
стягнуто з підприємця ОСОБА_1 на
користь Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку
(Закрите акціонерне товариство)
заборгованість за кредитним договором
у сумі 185721 грн. 67 коп., державне мито за
подання позовної заяви у сумі 1857 грн. 22
коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 312 грн. 50 коп.

На виконання рішення видано наказ №12/92
від 14 липня 2009 року. Останній був
пред'явлений для виконання до відділу
ДВС Володимирецького районного
управління юстиції.

У подальшому 19.04.2011 р. державним
виконавцем Довгаль В.В. відділу ДВС
Володимирецького районного управління
юстиції винесена постанова про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, у зв'язку з тим, що по
виконавчому документу частково
погашено заборгованість в сумі 84 691,72
грн., платіжне доручення №1220 від 07.09.2010
р. Іншого майна, на яке може бути
звернено стягнення за боржником не
виявлено, доходів немає. У даній
постанові також зазначено, що
виконавчий документ може бути повторно
пред'явлений для виконання в строк до
19.04.2012 р. (арк.с. 102).

Пізніше, у травні 2014 року ПАТ
"Промінвестбанк" звернувся до органу
ДВС з метою повторного пред'явлення для
виконання наказу №12/92 від 14.07.2009 р.

07 травня 2014 року відділом ДВС
Володимирецького районного управління
юстиції винесено постанову про відмову
у відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа) (ВП № 43200018).
Відмова мотивована тим, що : "Згідно ч.1
ст.22 ЗУ "Про виконавче провадження"
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки,
зокрема, 2) інші виконавчі дрокументи -
протягом року, якщо інше не передбачено
законом. Виконавчий документ був
повернутий без виконання 19.04.2011 р., а
отже строк пред'явлення його до
виконання закінчився."

Проте, суд не погоджується з такими
діями відділу ДВС Володимирецького
районного управління юстиції з огляду
на слідуюче.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених ст. 22 цього
Закону (ч. 5 ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження").

У свою чергу, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22
Закону України "Про виконавче
провадження" (у редакції Закону, чинній
станом на дату винесення оскаржуваної
постанови) виконавчі документи можуть
бути пред'явлені до виконання протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджується, що виконавчий
документ - наказ господарського суду
виданий 14.07.2009 р. зі строком
пред'явлення для виконання до 08.07.2012 р.

Слід зазначити, що станом на дату
видачі виконавчого документа строк
його пред'явлення до виконання
визначався у 3 роки (п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону
України "Про виконавче провадження" в
редакції, яка діяла станом на дату
видачі наказу господарського суду).

Виконавчі документи, видані до
набрання чинності цим Законом,
пред'являються до виконання у строки,
встановлені на момент їх видачі (п. 4
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про виконавче
провадження" та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)" від 04.11.2010
року, який набрав чинності з 09.03.2011
року).

За приписами ст. 23 Закону України "Про
виконавче провадження" строки
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перериваються: 1)
пред'явленням виконавчого документа до
виконання; 2) частковим виконанням
рішення боржником; 3) наданням судом,
який видав виконавчий документ,
відстрочки або розстрочки виконання
рішення.

Після переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перебіг строку поновлюється. Час, що
минув до переривання строку, до нового
строку не зараховується. У разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю в
повному обсязі або частково виконати
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення, а в разі повернення
виконавчого документа у зв'язку із
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, а також проведення інших
виконавчих дій стосовно боржника, - з
моменту закінчення дії відповідної
заборони.

Таким чином, оскільки рішення
господарського суду Рівненської
області у справі № 12/92 від 23.06.2009 року
виконане не було, відтак переривання
строку пред'явлення виконавчого
документа до виконання відбулося 19.04.2011
року.

Відповідно із вказаної дати перебіг
строку пред'явлення виконавчого
документа до виконання поновився і
розпочався заново. При цьому новим
строком пред'явлення виконавчого
документа до виконання є строк,
встановлений на момент його видачі,
тобто 3 роки.

Отже, станом на дату винесення відділом
ДВС Володимирецького районного
управління юстиції постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа) (ВП
№ 43200018) від 07.05.2014 року строк
пред'явлення наказу господарського
суду Рівненської області № 12/92 від
14.07.2009 року до примусового виконання не
був пропущений. Тому підстав для
відмови у відкритті виконавчого
провадження не було.

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

За ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 9.13. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
за результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє. При цьому господарський суд
не вправі самостійно вчиняти ті чи інші
дії, пов'язані із здійсненням
виконавчого провадження, замість
державного виконавця (наприклад,
відкривати або закінчувати виконавче
провадження), але може зобов'язати
державного виконавця здійснити
передбачені законом дії, від вчинення
яких той безпідставно ухиляється.

У зв'язку з наведеним вимоги Публічного
акціонерного товариства "Акціонерного
комерційного
промислово-інвестиційного банку", що
викладені у скарзі на дії відділу
державної виконавчої служби
Володимирецького районного управління
юстиції, є обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Частиною 3 ст. 121-2 ГПК України
передбачено, що за результатами
розгляду скарги виноситься ухвала, яка
надсилається стягувачеві, боржникові
та органові виконання судових рішень.
Ухвалу може бути оскаржено у
встановленому цим Кодексом порядку.

Керуючись ст.ст. 33, 86, 1212
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк" на дії
відділу державної виконавчої служби
Володимирецького районного управління
юстиції задоволити.

2. Визнати незаконними дії відділу
державної виконавчої служби
Володимирецького районного управління
юстиції в частині винесення постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
07.05.2014 р. в межах ВП №43200018.

3. Визнати недійсною постанову відділу
державної виконавчої служби
Володимирецького районного управління
юстиції від 07 травня 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) за
наказом господарського суду
Рівненської області №12/92 від 14.07.2009 р.
про стягнення з підприємця ОСОБА_1
заборгованості.

4. Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Володимирецького
районного управління юстиції прийняти
до виконання та відкрити виконавче
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду
Рівненської області №12/92 від 14.07.2009 р.
про стягнення з підприємця ОСОБА_1, який
проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,
іден.номер НОМЕР_1, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" (01001,
м.Київ, провулок Шевченка, 12)
заборгованості за кредитним договором
185 721 грн. 67 коп., державного мита 1857 грн.
22 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 312 грн. 50 коп.

Суддя
Бережнюк В.В.