ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

03 червня 2014 року
Справа № 913/999/14

Провадження №3/913/999/14

За позовом Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», м.
Дніпропетровськ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит», м. Ровеньки
Луганської області

про стягнення 18050 грн. 00 коп.

Суддя
Секірський А.В.

Секретар судового засідання
Буймирська О.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не
прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
штрафу за неправильно зазначену масу
вантажу за накладною № 48622120 у вагоні №
60504958 в сумі 18050 грн. 00 коп.

Позов мотивований фактом
неправильного зазначення відповідачем
маси вантажу у залізничній накладній №
48622120 під час здійснення перевезення
вантажу у вагоні № 60504958, відправником
якого є відповідач у справі. За вказане
порушення позивачем у справі заявлено
до стягнення з відповідача суму штрафу
у розмірі п'ятикратної вартості
провізної плати за всю відстань
перевезення, а саме у сумі 18050 грн. 00 коп.

Позивач витребувані судом документи не
надав, правом на участь свого
представника в судовому засіданні не
скористався, хоча про час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
від 28.04.14 №1008 проти позову заперечує з
підстав, викладених у відзиві.

Клопотанням № 1007 від 28.04.2014 відповідач
просить в порядку ч. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України зменшити розмір штрафу.

Дослідивши обставини справи, надані
докази, суд встановив такі фактичні
обставини.

У червні 2013 року зі станції
відправлення Фащівка Донецької
залізниці на станцію Джанкой
Придніпровської залізниці за
накладною № 48622120 Товариство з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит» (далі за текстом -
відповідач) відправило вантаж
(антрацит) у вагоні № 60504958, одержувачем
за накладною відповідачем був
зазначений ТЧ-10 Джанкойське
локомотивне депо.

На станції призначення Чаплине
Придніпровської залізниці було
проведено контрольне переваження
вагону № 60504958 на 150-тоних
тензометричних вагах. За результатами
такого переваження було визначено, що у
вказаному вагоні за накладною № 48622120
вказана маса вантажу 70000 кг, фактично ж
встановлено, що маса вантажу складає
67900 кг, що на 2100 кг менше, ніж вказано у
накладній.

По даному факту складено комерційний
акт АА № 044430/176/20 від 22.10.2013 (а.с.9).

В комерційному акті містяться
відомості про те, що завантаження
рівномірне нижче бортів 10-15 см, вантаж
маркований вапном прокольними
борознами, витікання відсутнє. Вагон в
комерційному відношенні справний.
Маркування не порушено.

За невірно зазначену в накладній масу
вантажу позивач на підставі ст. ст. 118, 112
Статуту залізниць України нарахував
штраф на суму 18050 грн. 00 коп., який
просить стягнути з відповідача на свою
користь.

Дослідивши обставини справи, надані
матеріали, оцінивши надані сторонами
докази у їх сукупності, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Статтею 908 Цивільного кодексу України
передбачено, що перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення;
загальні умови визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
встановлюються танспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу
України укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту
залізниць України (далі за текстом -
Статут) накладна - це основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил перевезення вантажів
і наданий залізниці відправником разом
з вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи -
одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств, які
користуються залізничним транспортом
(ст. 2 Статуту). На підставі цього
Статуту затверджені Міністерством
транспорту Правила перевезень
вантажів, які є обов'язковими для всіх
юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме
п. 1.1. розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів", затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу
Міністерства інфраструктури України
від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за
№ 765/19503 (далі за текстом - Правила №
765/19503), а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). Накладна згідно з
Правилами № 765/19503 може оформлятися і
надаватися в електронному вигляді (із
накладенням електронного цифрового
підпису). Порядок здійснення
електронного документообігу під час
перевезення вантажів залізничним
транспортом у внутрішньому сполученні
регламентується додатком до договору
про організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги.

Відповідно до п. 2.1 та п. 2.2 Правил 765/19503
відправник заповнює відповідні графи
накладної згідно з додатком 3 до цих
Правил. Маса вантажу згідно ст. 37
Статуту та п. 5 "Правила приймання
вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за № 861/5082 (далі за
текстом - Правила № 861/5082), визначається
відправником.

У накладній № 48728877 вагон № 67856666
вказано спосіб визначення маси - на
150-тонних вагонних вагах; у графі
«Відправник» вказано найменування
відправника - ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит», тобто відповідача у
справі.

Представник відправника своїм
підписом підтвердив правильність
внесених у накладну відомостей, як це
передбачено п 2.3 Правил № 765/19503.

Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі,
завантажені відправником у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т.ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниця має право перевірити
правильність відомостей про вантаж,
зазначений відправником у накладній на
станції відправлення, під час
перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що
залізниця не зобов'язана перевіряти
дані, зазначені у накладних, фактичним
даним при прийнятті вантажу до
перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів
(зареєстровані в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено,
що перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення.

Як свідчать матеріали справи,
контрольне переваження маси вантажу
проводилось на 150-тонних вагонних вагах
(контроль придатності яких проведена
27.05.2013 згідно технічного паспорту ваг,
де зазначено про їх придатність до
переваження, (а. с. 11-12), тобто таким же
самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення.

Згідно ст. 122 Статуту підставою для
покладання на відправника
відповідальності за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту передбачено, що акти
загальної форми та комерційні акти
складаються для засвідчення обставин,
які можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності сторін.

Матеріалами справи, її фактичними
обставинами підтверджено
невідповідність маси вантажу у вагоні
№ 60504958, що була зазначена відповідачем
у перевізних документах фактичній масі
вантажу.

Факт неправильного зазначення
відправником вищевказаних відомостей
засвідчено комерційним актом АА №
044430/176/20 від 22.10.2013 (а.с. 9), який складено з
дотриманням вимог чинного
законодавства та підписано
уповноваженими на це посадовими
особами.

Відповідно до ст. 24 Статуту
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній.

Якщо під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту (п.
5.5 розділу 5 Правил № 765/19503).

У п. 3.15 Роз'яснень Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.02 №
04-5/601 (із змінами і доповненнями)
зазначено, що при застосуванні статті
118 Статуту штраф підлягає стягненню за
самий факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно ст. ст. 118, 122 Статуту за
неправильно зазначену в накладній масу
вантажу з відправника стягується штраф
в розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно залізничної
накладної № 48622120 за кожен вагон
становить 3610 грн. 00 коп. З її розміру
позивачем у справі визначений розмір
штрафу за неправильне зазначення у
залізничній накладній маси вантажу, що
складає 18050 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 921 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язань,
що виникають з договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

У відповідності зі ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, зокрема,
відповідно до договору.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць
України накладна - це основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил перевезення вантажів
і наданий залізниці відправником разом
з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої особи - одержувача і
супроводжує вантаж до місця
призначення.

Відповідач у клопотанні № 1007 від 28.04.2014
про зменшення розміру штрафу просить
зменшити розмір штрафу до однієї
провізної плати, додавши докази
скрутного фінансового становища
підприємства, а саме: звіт про
фінансові результати за 2013 рік, з якого
вбачається наявність збитків.

Відповідно до ст.ст. 230, 233
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання; у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Виходячи з системного аналізу
вищевказаних норм законодавства
зменшенню підлягають штрафні санкції,
встановлені як за згодою сторін, так і
законом.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Позивач не зазнав збитків від
неправильного зазначення маси вантажу
(яка є фактично меншою, ніж вказано в
накладній).

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Застосування положень п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України та встановлення, при цьому,
розміру зменшення є правом суду, та
застосовується ним виходячи з обставин
справи та внутрішнього переконання
суду щодо встановлення достатнього
розміру неустойки, що підлягає
стягненню.

Так, вказана процесуальна норма разом з
нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України застосовуються на розсуд суду
першої інстанції, який розглядає спір.

Викладене щодо можливості зменшення
судом на підставі ст. 233 Господарського
кодексу України та п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України штрафу, передбаченого ст. 122
Статуту залізниць України, відповідає
правовій позиції Вищого
господарського суду України, наведеній
у постановах від 06.03.2008 по справі №13/544,
від 31.07.2008 по справі № 17/23, від 13.03.2008 по
справі № 1/594, тощо.

За таких обставин, приймаючи до уваги
ступінь виконання зобов'язання
відповідачем, його майновий стан,
відсутність завдання зазначеним
правопорушенням позивачу будь-яких
збитків або настання негативних
наслідків, суд реалізує своє право на
зменшення розміру штрафних санкцій,
застосованих позивачем відповідно до
ст. 118, 122 Статуту залізниць України, до
суми 7220 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, господарський
суд визнає позов обґрунтованим
повністю, але вважає за можливе
зменшити розмір штрафу, у зв'язку з чим
позов слід задовольнити частково у
розмірі 7220 грн. 00 коп., у задоволенні
решти позовних вимог слід відмовити.
Така ж правова позиція про
необхідність відмови у задоволенні
вимог про стягнення решти штрафних
санкцій у зв'язку зі зменшенням розміру
заявлених до стягнення санкцій
наведена у п. 9.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23 березня 2012 року N 6 «Про судове
рішення».

Судові витрати у розмірі 1827 грн. 00 коп.
покладаються на відповідача у справі
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку з обґрунтованістю вимоги
позивача про стягнення суми штрафу.

У судовому засіданні 26.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и
р і ш и в:

1. Позов Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит» про стягнення 18050
грн. 00 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит», 94701, м. Ровеньки
Луганської області, вул. Комуністична,
б. 6, ідентифікаційний код 37713861, на
користь Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», 49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд.
108, ідентифікаційний код 01073828, штраф у
розмірі 7220 грн. 00 коп. (сім тисяч двісті
двадцять гривень 00 копійок), витрати зі
сплати судового збору у сумі 1827 грн. 00
коп. (одна тисяча вісімсот двадцять сім
гривень 00 копійок), видати наказ
позивачу після набрання рішенням
законної сили.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та підписано -
05.06.2014.

Суддя
А.В. Секірський