Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" травня 2014 р.
Справа № 906/511/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника позивача:
Марченко С.І. - дов. від 25.12.2013р.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства
"Вінтехпостач" (м.Вінниця)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яромир" (с. Антопіль
Андрушівського району)

про стягнення 13588,97 грн.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом до відповідача про
стягнення 13588,97грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду від
24.04.2014р. порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 19.05.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві,
зазначив, що дебіторська
заборгованість відповідача не
змінилася і становить 13588,97грн.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив, хоча
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Вимоги
ухвали господарського суду від 24.04.2014р.
не виконав. Письмового відзиву на
позовну заяву не надав.

Вирішення спору здійснюється за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст.75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між ПП "Вінтехпостач" та ТОВ "Яромир"
існували договірні відносини щодо
поставки товару.

Позивачем відповідачу поставлено
товар на загальну суму 13588,97грн., що
підтверджується видатковими
накладними:

- №ТП-0002062 від 02.04.2013р. на суму 3282,04грн.
(а.с. 5);

- № ТП-0002113 від 04.04.2013р. на суму 10306,93грн.
(а.с. 6).

Відповідач поставлений товар не
оплатив.

У зв'язку з неоплатою поставленого
товару, позивач 24.01.2014р. направив
відповідачу претензію №6 від 15.01.2014р. з
вимогою оплати заборгованості у
розмірі 13588,97грн. (а.с. 7).

Вказану претензію відповідач отримав
28.01.2014р., що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с. 8).

Претензія позивача залишена без
розгляду та задоволення.

Оцінивши в сукупності матеріали справи
та пояснення учасника судового
процесу, господарський суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно ст. 181 ГК України господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач поставив відповідачу товар по
видатковим накладним.

Тобто, між сторонами виникли
зобов'язання на підставі договору,
укладеного у спрощений спосіб, який за
своєю правовою природою являється
договором поставки.

Відповідно до ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Нормою ст.525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, а за відсутності
таких вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ч. 2
ст.530 ЦК України).

Встановлений ст. 530 ЦК України
семиденний строк для виконання
боржником обов'язку від дня
пред'явлення вимоги сплинув 04.02.2014р.,
однак боржник у встановлений законом
строк зобов'язання не виконав.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів сплати боргу суду
не надав.

Так, матеріалами справи
підтверджується факт поставки
відповідачу товару, що вказує на
належне виконання зобов'язання з боку
позивача, та факт невиконання
договірних зобов'язань відповідачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги
позивача щодо стягнення основного
боргу в сумі 13588,97грн. є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальність "Яромир" (13414,
Житомирська область, Андрушівський
район, с. Антопіль, вул. Жовтнева, 7,
ідентифікаційний код 34747196)

на користь Приватного підприємства
"Вінтехпостач" (21034, м.Вінниця, вул.
Ватутіна, 10а, ідентифікаційний код
34848825)

- 13588,97 грн. основного боргу;

- 1827,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.05.14

Суддя
Сікорська Н.А.

Друк:

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек. з пов.)