донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

21.05.2014
справа №28/5014/2756/2012

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Зубченко
І.В.,суддів:Попков Д.О., Татенко В.М.за
участю представників сторін: від
позивача:Нечай О.В., довіреність №863-2
від 02.01.2014 року,від відповідача1: від
відповідача2:Сілкіна Т.І., довіреність
№ 13-01/4 від 03.01.2013 року, Антонцєва І.І.,
довіреність №13-01/960 від 29.10.2013 року,
Антонцєва І.І., довіреність
№01/03-31/5124/0/2-13 від 19.08.2013 року.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління з питань будівництва
Луганської міської ради, м. Луганськна
рішення господарського суду
Луганської областівід12.09.2013р. (повний
текст підписано 17.09.2013р.)у
справі№28/5014/2756/2012 (головуючий суддя
Рябцева О.В., судді Василенко Т.А.,
Вінніков С.В.)за позовомПублічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз», м. Луганськдо
відповідачів:1.Управління з питань
будівництва Луганської міської ради,
м. Луганськ; 2.Луганської міської ради,
м. Луганськпростягнення 1316678,10грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Луганськтепловоз», м. Луганськ,
позивач, звернувся до господарського
суду Луганської області з позовом до
відповідача, Управління з питань
будівництва Луганської міської ради,
м. Луганськ (1 відповідач ), про
стягнення з Управління з питань
будівництва Луганської міської ради,
м. Луганськ грошових коштів в розмірі
1316678 грн. 10 коп., що є вартістю
невід'ємних покращень (ремонтних
робіт), здійснених на танках "Mark-V".

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 04.12.2012 за
клопотанням 1 відповідача залучено до
участі у справі в якості другого
відповідача Луганську міську раду (2
відповідач).

Позивачем, 29.05.2013 до господарського
суду Луганської області було подано
заяву від 24.05.2013 про зміну підстав
позову, за змістом якої позивач просить
стягнути спірну суму і судові витрати з
2 відповідача.

Вказана заява прийнята судом першої
інстанції до розгляду.

За клопотанням 2 відповідача ухвалою
господарського суду Луганської
області від 26.06.2012 зупинено провадження
по справі та призначено судову
експертизу.

Донецький науково-дослідний інститут
судових експертиз листом від 25.07.2013 № 823
повідомив про неможливість проведення
експертизи, оскільки проведення
експертизи передбачає дослідження та
діагностику бронетехніки, а також
наявність методики розрахунку
вартості ремонтних робіт. В інституті
відсутні фахівці відповідної галузі
інженерно-технічних знань, розроблені
та затверджені Міністерством юстиції
України судові методики по розрахунку
вартості ремонтних робіт бронетехніки.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 12.08.2013
провадження у справі поновлено.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 12.09.2013р. (повний
текст підписано 17.09.2013р.) у справі
№28/5014/2756/2012 задоволено позовні вимоги у
повному обсязі. Стягнуто з Луганської
міської ради, м. Луганськ на користь
Публічного акціонерного товариства
"Луганськтепловоз", м. Луганськ, грошові
кошти в розмірі 1316678 грн. 10 коп., судовий
збір в сумі 26333 грн. 56 коп. У задоволенні
позовних вимог до 1 відповідача -
Управління з питань будівництва
Луганської міської ради відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
позивач нормативно обґрунтував свої
позовні вимоги приписами ст.ст. 1212,1213 ЦК
України та документально підтвердив
виконання робіт по відновленню двох
трофейних танків з використанням
власних матеріалів.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції 1 відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Луганської області від 12.09.2013р. у справі
№28/5014/2756/2012 та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Зокрема апелянт, в апеляційній скарзі
зазначив, що позивач не надав кошторису
на виконання ремонтних робіт та не
довів, що заявлена сума
обґрунтовується виконаннями повного
переліку робіт, у зв'язку з цим
пред'явлення позову у вказаному
розмірі є абсолютно не обґрунтованим.
Крім того, апелянт зазначив, що
задоволення позовних вимог до
Луганської міської ради на підставі ст.
1212 ЦК України не відповідає приписам
цієї статті, оскільки Луганська міська
рада не є стороною договору, якого
визнали недійсним. Більш того, на думку
апелянта, кошти, отриманні, як оплата за
виконання робіт за договором і набуті
за наявності правових підстав для
цього, не можуть бути витребувані
згідно зі ст. 1212 ЦК України як
безпідставне збагачення.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 09.10.2013р.
порушено апеляційне провадження у
справі №28/5014/2756/2012, розгляд справи
призначено на 30.10.2014 р.

У відзиві на апеляційну скаргу, який
надійшов від 2 відповідача - Луганської
міської ради, зазначені доводи в
підтримку апеляційної скарги 1
відповідача, а також висловлено
прохання про скасування рішення
господарського суду Луганської
області від 12.09.2013р. у справі №28/5014/2756/2012
та прийняття нового, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, який
надійшов від позивача, останній проти
доводів скаржника заперечив та
зазначив, що ремонтні роботи були
виконані належним чином, вартість
виконаних робіт відповідає розміру
заявлених вимог, це підтверджується
актами виконаних робіт, які підписані
уповноваженими представниками сторін,
та іншими документами, які були вірно
досліджені судом першої інстанції, між
тим, зазначив, що доводи апеляційної
скарги не підтверджені жодними
доказами.

Розпорядженням Заступника голови
Донецького апеляційного
господарського суду від 30.10.2013 р.
змінено колегію суддів та сформовано
її у наступному складі: Зубченко І.В.
(головуючий), Радіонова О.О., Татенко В.М.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 30.10.2013р.
розгляд справи відкладався на 27.11.2013
року.

Розпорядженням В.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
30.10.2013 р., змінено колегію суддів та
сформовано її у наступному складі:
Зубченко І.В. (головуючий), Марченко О.А,
Татенко В.М.

У судовому засіданні 27.11.2013 року була
оголошена перерва до 04.12.2013 р.

З метою повного, всебічного і
об'єктивного розгляду всіх обставин
справи, Донецький апеляційний
господарський суд Ухвалою від 04.12.2013р.
призначив судову автоварознавчу
експертизу, на вирішення якої
поставлені питання:

- чи відповідають фактично виконані
ремонтні роботи на двох трофейних
англійських танках типу "Mark-V" № 9344 та №
9186 вимогам "Проекту на комплекс робіт
по оновленню трофейних англійських
танків типу "Mark-V" № 9344 та № 9186", Плану по
відновленню танків МК-V в ВАТ "ХК
"Лугансьсктепловоз", Акту огляду танка
МК-V заводській № 9344, Акту огляду танка
МК-V заводській № 9186 та Загальнім
технічним умовам на ремонт
бронетехніки?

- чи підтверджується вартість
робіт за калькуляціями на загальну
суму 563192 грн. 14 коп. та на суму 753485 грн. 96
коп. первинними документами, наданими
позивачем?

- яка вартість фактично виконаних
ремонтних робіт щодо двох трофейних
англійських танків типу "Mark-V" (№ 9344, №
9186)?

Провадження у справі було
зупинено до отримання результатів
експертизи.

27.03.2014 року на адресу Донецького
апеляційного господарського суду від
Публічного акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» надійшло
клопотання №863/495-187 від 24.03.2014 року з
проханням поновити провадження по
справі №28/5014/2756/2012 відповідно до ст. 79
ГПК України, мотивуючи це тим що
максимальний строк проведення
експертизи вже сплинув.

Листом від 31.03.2014 року Донецький
апеляційний господарський суд
звернувся до експертної установи для
надання інформації щодо ходу
проведення автотоварознавчої
експертизи.

14.04.2014 року на адресу Донецького
апеляційного господарського суду від
Київської незалежної
судово-експертної установи судових
експертиз надйшов лист №0903 від 11.04.2014 р.
про неможливість проведення
експертизи, у зв'язку з відсутністю
оплати за її проведення. Разом з
зазначеним листом експертна установа
повернула до суду матеріалами справи
№28/5014/2756/2012.

Розпорядженням В.о голови Донецького
апеляційного господарського суду від
23.04.2014р. змінено колегію суддів та
сформовано її у наступному складі:
Зубченко І.В. (головуючий), Попков Д.О.,
Татенко В.М.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 23.04.2014р.
поновлено апеляційне провадження у
справі №28/5014/2756/2012, розгляд справи
призначено на 14.05.2014 р. Вказана ухвала
направлена сторонам своєчасно, що
підтверджується вихідним штампом,
заповненим відповідно до п.2.6.12.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2012р. №28.

14.05.2014 р. у зв'язку з задоволенням
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи, з метою витребування
додаткових пояснень для повного та
всебічного дослідження обставин
справи в їх сукупності, судова колегія
Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про відкладення судового засідання
апеляційної інстанції на 21.05.14 р.

Представники скаржника у судових
засіданнях зазначали, що рішення
господарського суду вважають таким, що
прийняте з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
тому просили апеляційну скаргу
задовольнити, рішення господарського
суду скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача у судових
засіданнях пояснив, що вважає рішення
господарського суду законним та
обґрунтованим, проти задоволення
апеляційної скарги заперечив, просив
рішення господарського суду залишити
без змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

Представник 2 відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги, просив апеляційну
скаргу задовольнити, рішення
господарського суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Крім того, в судових засіданнях 14.05.2014 р.
та 21.05.2014 р., представники відповідачів
просили знов зупинити провадження по
справі та призначити експертизу,
оскільки 06.05.2014 року, вартість
експертизи була оплачена, тому
проведення судової експертизи стало
можливим.

Представник позивача заперечував
проти вказаного клопотання, зазначаючи
про його недоцільність.

Розглянувши клопотання відповідачів
щодо зупинення провадження у даній
справі колегія суддів вважає, що воно
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Для сторін у справі суд апеляційної
інстанції створив необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи. Зокрема, за клопотанням
відповідачів з метою повного,
всебічного і об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, Донецький
апеляційний господарський суд Ухвалою
від 04.12.2013р. зупинив справу та призначив
судову автоварознавчу експертизу.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що призначена судом апеляційної
інстанції експертиза не була проведена
у зв'язку з несплатою відповідачем
попередньої вартості експертного
дослідження, хоча обов'язок по оплаті
було покладено на відповідача 1
відповідною ухвалою суду, які згідно зі
ст. 4-5 Господарського процесуального
кодексу України є обов'язковими до
виконання.

Більш того, з листа №0903 від 11.04.2014 року,
вбачається, що експертна установа
неодноразово зверталась до
відповідачів з проханням здійснити
оплату експертизи, проте оплата так і
не була проведена. Так, 14.04.2014 року на
адресу Донецького апеляційного
господарського суду від Київська
незалежна судова-експертна установа
судових експертиз повернула матеріали
справи №28/5014/2756/2012.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідач в ході розгляду справи в
апеляційному порядку не скористався
наданим правом ст. 22 ЦК України, та
незважаючи на тривалий строк, а саме з
моменту зупинення провадження 04.12.2013
року до моменту повернення матеріалів
справи з експертної установи 14.04.2014
року - вимоги апеляційного
господарського суду щодо оплати
вартості експертизи не виконав.

В судових засіданнях після поновлення
розгляду справи, скаржник пояснив що
06.05.2014 року вартість експертизи була
оплачена, затримка оплати була не з
вини відповідача 1, а з вини Управління
Державної казначейської служби
України у м. Луганську Луганської
області, яка з об'єктивних обставин
протягом тривалого часу не
перераховувала відповідне
призначення, проте вказані доводи
відповідача 1 не виправдовують його дії
щодо затримки проведення експертизи на
такий тривалий час. Відсутність
бюджетних коштів не може бути причиною
бездіяльності заявника.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу, у тому числі і вжити заходів
для отримання бюджетних асигнувань.

Більш того, доказів в порядку ст. 32 ГПК
України на підтвердження здійснення
оплати експертизи 06.05.2014 року,
відповідач 1 так і не надав, що свідчить
про те, що обставин які зумовили
неможливість проведення експертизи не
усунені, а дії відповідача щодо
заявлення клопотання про зупинення
провадження вдруге з урахуванням
вищенаведеного можуть бути розцінені
судом як затягування судового процесу.

При цьому під затягуванням судового
процесу відповідно до п.3.14 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., слід
вважати дії або бездіяльність учасника
судового процесу, спрямовані на:
неможливість початку розгляду судом
порушеної провадженням справи;
неможливість прийняття судом рішення в
даному судовому засіданні; створення
інших перешкод у вирішенні спору по
суті з метою недосягнення результатів
такого вирішення протягом
установлених законом процесуальних
строків.

Варто зазначити, що умисне затягування
судового процесу, порушує права інших
учасників судового процесу та
суперечить вимогам статті 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
упродовж розумного строку.

Отже, з урахуванням вищенаведеного,
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає можливим розглянути апеляційну
скаргу за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст.101 ГПК України у
процесі перегляду справи за наявними у
справі і додатково поданими доказами
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши
представників сторін, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.ст.173, 175 Господарського
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст.598, 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом;
припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом; зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525,
526 ЦК України, суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
майново-господарських зобов'язань (ст.11
ЦК України, ст.174 ГК України). При цьому,
за правилами статті 14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

16.03.2009 між І відповідачем - Управлінням
з питань будівництва Луганської
міської ради в особі начальника
управління Обухова А.В., і позивачем
укладено договір № 804/09-29, за умовами
якого замовник (І відповідач) доручає, а
виконавець (позивач) зобов'язується
виконати комплекс робіт по відновленню
зовнішнього виду двох трофейних танків
типа "Mark-V" (том ІІ, аркуш справи 158).

За умовами договору позивач
зобов'язався виконати роботи протягом
березня-грудня 2009 року, перелік і
вартість робіт повинна визначатись
кошторисом виконавця, узгодженим з
замовником, оплата здійснюється згідно
фактичного обсягу виконаних робіт,
визначених в актах виконаних робіт
протягом 7 днів з дня одержання
бюджетних коштів.

Міським головою Кравченко С.І. та
головою правління ВАТ "ХК
"Луганськтепловоз" Бикадоровим В.П.
було затверджено План по відновленню
танків МК-V в ВАТ "ХК "Луганськтепловоз"
(документ без дати) (том І, аркуш справи
20).

За змістом цього Плану
заплановано:

- отримати офіційне звернення
виконавчого комітету Луганської
міської ради до керівництва ВАТ "ХК
"Луганськтепловоз" з проханням
здійснити ремонт танків;

- скласти акт передачі танків ВАТ
"ХК "Луганськтепловоз" від організації,
на балансі якої вони обліковуються;

- зробити розкриття заварених
люків, очистити від фарби і іржі
поверхні танків всередині і зовні;

- зробити комісійний огляд танків
і скласти акт;

- скласти перелік робіт і
затвердити керівництвом ВАТ "ХК
"Луганськтепловоз" і виконавчого
комітету Луганської міської ради;

- скласти кошторис на ремонт
танків і затвердити керівництвом ВАТ
"ХК "Луганськтепловоз" і виконавчого
комітету Луганської міської ради;

- зробити ремонт танків по
переліку робіт: із заміною броньових
пошкоджених листів, елементів танків
листами і елементами з вуглецевих
сталей; із заміною заклепок болтами з
круглою голівкою; підваркою
оригінальних деталей танків з
вуглецевих сталей; із заміною деталей
корпусу і ходової частини, зруйнованих
повністю; з ґрунтовкою і фарбуванням
танка за технологією для спеціальних
машин;

- доставити танки після ремонту на
їх постійне місце, згідно
затвердженого плану;

- зробити заземлення оцинкованими
штирями корпусів танків для виключення
ушкоджень електроерозією.

20.03.2009 р. виконавчий комітет
Луганської міської ради звернувся до
ВАТ "ХК "Луганськтепловоз" з листом № И
01/03-14/1560/0/2-09, в якому просив надати
допомогу у відновленні (ремонті) танків
MK-V англійського виробництва, що
знаходяться в центрі м. Луганська, і є
пам'ятниками історичного значення.
Оплату гарантував здійснити згідно з
укладеним договором по фактичним
затратам.

Актом прийому-передачі від 03.04.2009 МКП
"Комбінат зеленого господарства" -
балансоутримувач, передало, а ВАТ "ХК
"Луганськтепловоз" прийняло для
виконання відновлювальних робіт танки
"Mark-V" в кількості 2 шт.

Позивачем також складено Проект
на комплекс робіт по відновленню двох
трофейних англійських танків MK-V,
заводський № 9186 та № 9333, який узгоджено
Луганським міським головою та
Товариством охорони пам'ятників
історії культур. Актами
здачі-приймання робіт № 1 та № 2,
датованих 2009 роком, зафіксовано факт
виконання робіт та вказано, що виконані
роботи відповідають "Проекту на
комплекс робіт по відновленню двох
трофейних танків Mark-V, заводський № 9186
та № 9344. Вартість виконаних робіт
визначена за фактичною калькуляцією
виконавця і складає відповідно 563192 грн.
14 коп. та 753485 грн. 14 коп. (у тому числі
ПДВ). Дані акти підписані керівництвом
позивача і І відповідача.

Після відновлювальних робіт
танки одержані замовником 22.09.2009.
Фактичні витрати з відновлювальних
робіт підтверджені калькуляціями від
вересня 2009 року.

16.03.2010 позивачем пред'явлено 1
відповідачу платіжну вимогу на
загальну суму 1316678 грн. 10 коп.

29.11.2010 позивач направив 1
відповідачу претензію на вказану суму .

29.12.2010 - 1-й відповідач надав
відповідь про відхилення претензії,
посилаючись на те, що оплата за умовами
договору здійснюється тільки при
отриманні бюджетних коштів, на 29.12.2010
бюджетні кошти замовнику не виділені.
При отриманні бюджетних коштів умови
договору будуть виконані.

15.02.2011 виконавчий комітет
Луганської міської ради повідомив
позивача, що оскільки сума за договором
не включена до міського бюджету на 2011
рік, дане питання буде пропоноване до
внесення на розгляд Луганської міської
ради по розгляду бюджету за 6 місяців
поточного року.

18.07.2011 виконавчий комітет
Луганської міської ради направив лист
позивачу, в якому також повідомляв, що
станом на 15.07.2011 бюджетні кошти 1
відповідачу не виділені, оскільки сума
за договором не включена до міського
бюджету на 2011 рік, дане питання буде
пропоноване до внесення на розгляд
Луганської міської ради по розгляду
бюджету за 9 місяців поточного року.

1 відповідач в липні 2012 року
повідомив, що рішенням Луганської
міської ради від 27.12.2011 № 18/3 "Про
міський бюджет на 2012 рік" на вересень і
жовтень поточного року передбачені
асигнування в сумі 1316679 грн.

Вказана інформація підтверджена
витягом з рішення ради, додаток № 7.

Рішенням Луганської міської ради
від 21.08.2012 № 27/5 "Про внесення змін до
міського бюджету на 2012 рік", яким
додаток № 7 викладено в новій редакції,
і цим додатком не передбачені
капітальні вкладення на меморіальний
комплекс.

Як встановлено колегією суддів, у
вересні 2012 року, у зв'язку з
неодержанням оплати за договором ВАТ
"Луганськтепловоз", яке змінило назву
на ПАТ "Луганськтепловоз" відповідно до
Законів України "Про акціонерні
товариства", "Про холдингові компанії",
звернулось до господарського суду
Луганської області з позовом про
стягнення з місцевого бюджету
заборгованість в сумі 1 316 678,10 грн. за
договором №804/09-29 від 16.03.2009 року.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 24.09.2012
№ 9/5014/1989/2012 договір № 804/09-29
від 16.03.2009 р. був визнаний недійсним,
оскільки був укладений без проведення
торгів (тендерів) в порушення Положення
про закупівлю товарів, робіт і послуг
за державні кошти, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2008 № 921. Рішення не
оскаржувалось і набрало законної сили.

Оскільки договір визнано
недійсним в судовому порядку і
відмовлено у стягненні заборгованості,
ПАТ "Луганськтепловоз" звернулось до
суду з позовом про стягнення з
Луганської міської ради вартості
поліпшення майна, яке належить
територіальній громаді, посилаючись на
ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам спору, суд
апеляційної інстанції виходить з
наступного.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань iз набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однiєю особою (набувачем) за
рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбiльшення
майна у iншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або вiдсутностi
збільшення на стороні потерпілого; 4)
вiдсутнiсть правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Згідно із частиною першою статті 177
ЦК України об'єктами цивільних прав є,
зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказiвцi закону,
або суперечить меті правовiдношення i
його юридичному змісту. Тобто
вiдсутнiсть правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою
статті 205 ЦК України правочин може
вичинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК
України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини
першої, пункту 1 частини другої статті
11, частини першої статті 177, частини
першої статті 202, частини першої статті
1212

ЦК України дає можливість дійти
висновку про те, що чинний договір чи
інший правочин є достатньою та
належною правовою підставою набуття
майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи
збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
заборонений цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками вiдповiдних правовідносин у
майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені частиною
другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті
1212 ЦК України звужує застосування
інституту безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зi сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню iншiй
стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України
тільки за наявності ознаки
безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених статтями 11, 600, 601,
604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Вказана правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
02.10.2013 р. по справі №6-88цс13, висновки
якого є обов'язкові для застосування
господарськими судами згідно приписів
ст. 11128 ГПК України.

Отже, з аналізу вищенаведеного, колегія
суддів апеляційної інстанції прийшла
до висновку, що при вирішенні даного
спору та застосування 1212 ЦК України,
необхідною умовою є встановлення судом
припинення договірних зобов'язань між
сторонами.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 24.09.2012
№ 9/5014/1989/2012 договір,
відповідно якого були виконані роботи
був визнаний недійсним.

Колегією суддів апеляційної інстанції
перевірено, що зазначене рішення
набрали законної сили згідно приписів
процесуального закону та не було
скасовано судами вищих інстанцій.

Статтею 1213 ЦК України визначено, що
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

Аналіз вказаних норм права та обставин
справи дає підстави для висновку про
наявність підстав у позивача вимагати
повернення грошових кошт за виконані
роботи за договором, який визнано
недійсним, на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК
України.

Зібрані докази у справі свідчать, що
позивач здійснив роботи по відновленню
двох трофейних танків з використанням
власних матеріалів. Вартість робіт і
матеріалів склала 1316678 грн. 10 коп.

Дані роботи виконувались з
ініціативи Луганської міської ради.

Власником танків є територіальна
громада м. Луганська, право власності
якої відповідно до ст.ст. 10, 16 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" здійснює Луганська міська
рада.

Згідно части 1, 5 ст. 60 цього Закону
визначено, що територіальним громадам
сіл, селищ, міст, районів у містах
належить право комунальної власності
на рухоме і нерухоме майно, доходи
місцевих бюджетів, інші кошти, землю,
природні ресурси, підприємства,
установи та організації, в тому числі
банки, страхові товариства, а також
пенсійні фонди, частку в майні
підприємств, житловий фонд, нежитлові
приміщення, заклади культури, освіти,
спорту, охорони здоров'я, науки,
соціального обслуговування та інше
майно і майнові права, рухомі та
нерухомі об'єкти, визначені відповідно
до закону як об'єкти права комунальної
власності, а також кошти, отримані від
їх відчуження. Органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у
постійне або тимчасове користування
юридичним та фізичним особам, здавати
їх в оренду, продавати і купувати,
використовувати як заставу, вирішувати
питання їхнього відчуження, визначати
в угодах та договорах умови
використання та фінансування об'єктів,
що приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Отже, саме 2 відповідач від імені
та в інтересах територіальної громади
здійснює право суб'єкта комунальної
власності. Оскільки танки типу "Mark-V"
відносяться до комунальної власності,
то саме Луганська міська рада є
набувачем безпідставного збагачення у
вигляді покращень за рахунок
проведених ПАТ "Луганськтепловоз"
ремонтних робіт на вищевказаних
танках, що у грошовому виразі складає
ціну позову.

Вказані обставини доведені позивачем,
оскільки на час розгляду даного спору
договір, відповідно до якого здійснені
відновлювальні роботи, визнано
недійсним, і застосування реституції,
як наслідок недійсності правочину,
неможливо з огляду на те, що особа яка
одержала користь внаслідок виконання
робіт не є стороною недійсного
правочину.

Отже, беручи до уваги обов'язок суду
оцінювати докази в їх сукупності, а не
кожний окремо

Доводи 2 відповідача щодо
неможливості стягнення з нього
вартості виконаних робіт, оскільки він
не був стороною у недійсному правочині,
судом відхиляються з огляду на
наступне.

Реституція як спосіб захисту
цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК)
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який визнано недійсним. У зв'язку з цим
вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, що позивач нормативно
обґрунтовує свої позовні вимоги
приписами ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, які
застосовуються не лише у разі
повернення виконаного за недійсним
правочином, а в будь-якому випадку, коли
є наявними набуття особою майна або
його збереження за рахунок іншої особи
та відсутність для цього правових
підстав або якщо такі відпали.

За таких обставин, суд першої інстанції
правомірно задовольнив позов відносно
2 відповідача за рахунок коштів
місцевого бюджету.

Матеріали справи свідчать про те, що
виносячи оскаржуване рішення, місцевий
господарський суд всебічно, повно і
об'єктивно дослідив матеріали справи в
їх сукупності, дав вірну юридичну
оцінку обставинам справи та прийняв
рішення відповідно до вимог закону та
обставин справи.

Варто зазначити, що відповідач ані під
час вирішення спору у господарському
суді Донецької області, ані під час
розгляду апеляційної скарги не надав
жодного належного матеріального
доказу обґрунтованості та
правомірності висловлених у своїй
апеляційній скарзі тверджень.
Наведені ним в апеляційній скарзі
доводи про порушення судом норм
матеріального та процесуального права
нічим не обґрунтовані та не
узгоджуються з наявними у справі
матеріалами. Його позиція не
підтверджена належними та допустимими
доказами.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем не надано доказів на
спростування доводів та
документального підтвердження
виконаних робіт позивачем.

Доводи апеляційної скарги також не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду даної справи.

Крім того, в апеляційній скарзі
відповідач посилається тільки на ті
доводи, які розглядались та
досліджувались господарським судом.

Отже, вимоги відповідача, зазначені в
апеляційній скарзі, не підлягають
задоволенню, а наведені на їх
підтвердження доводи не можуть бути
прийнятими до уваги колегією суддів в
якості підстав для скасування
прийнятого у даній справі рішення
господарського суду Луганської
області від 12.09.2013р. у справі
№28/5014/2756/2012.

З підстав вищенаведеного,
господарський суд Запорізької області
надав належну юридичну оцінку
встановленим обставинам справи та
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
тому оскаржуване рішення
господарського суду підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати по сплаті судового
збору при зверненні з апеляційною
скаргою підлягають віднесенню на
заявника скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління з питань
будівництва Луганської міської ради, м.
Луганськ на рішення господарського
суду Луганської області від 12.09.2013р. у
справі №28/5014/2756/2012 (повний текст
підписано 17.09.2013р.) - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 12.09.2013р. у справі
№28/5014/2756/2012 (повний текст підписано
17.09.2013р.) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
І.В. Зубченко

Судді:
Д.О. Попков

В.М. Татенко

Надруковано 6 примірників: 1 - позивачу; 1
- відповідачу, 2- відповідачу; 1 - до
справи; 1 - ДАГС; 1 - ГС