м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5471/14 14.05.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ділайт-Україна"

третя особа1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями
"Оліверс Трейд"

третя особа 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача -

Підприємство з іноземними
інвестиціями "Жіскур Холдінг-Україна"

третя особа 3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача -

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Поляна Україна Груп"

про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 16-12-980-KL від
27.07.2012р. в розмірі 2 857 051,70 грн.

Суддя Гулевець О.В.

Представники сторін:

Від позивача: Деденко Д.І.
(дов.)

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи 1: не з'явився

Від третьої особи 2: не з'явився

Від третьої особи 3: не з'явився

У судовому засіданні 14.05.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі відповідно до
положень ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Брокбізнесбанк" звернувся
до Господарського суду міста Києва з
вимогою до відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Ділайт-Україна" про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№16-12-980-KL від 27.07.2012р. в розмірі 2 857 051,70
грн. (з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог).

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/5471/14, залучено до участі у
справі у якості третьої особи 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Оліверс Трейд", залучено
до участі у справі у якості третьої
особи 2, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Підприємство з
іноземними інвестиціями "Жіскур
Холдінг-Україна", залучено до участі у
справі у якості третьої особи 3, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Поляна Україна Груп"
та призначено її до розгляду у судовому
засіданні на 16.04.2014р.

09.04.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" надійшла
заява про забезпечення позову.

15.04.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" надійшли
письмові пояснення та документи по
справі.

Представник позивача - Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" В судовому засіданні
16.04.2014р. надав пояснення по справі.

Представник третьої особи 1 -
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Оліверс Трейд" в судовому
засіданні 16.04.2014р. письмових пояснень
по суті позовних вимог суду не надав.

Представники відповідача - Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Ділайт-Україна", третьої особи 2 -
Підприємства з іноземними
інвестиціями "Жіскур Холдінг-Україна",
третьої особи 3 - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поляна Україна Груп"
в судове засідання 16.04.2014р. не з'явились,
витребуваних судом документів не
надали, про причини неявки суд не
повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.04.2014р. відкладено розгляду
справи №910/5471/14 на 14.05.2014р.

14.05.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" надійшли
документи по справі та заява про
збільшення позовних вимог.

Судом встановлено, що заява відповідає
вимогам ст. 22 ГПК України, а отже
подальший розгляд справи здійснюється
щодо вимог позивача зазначених в заяві
про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні 14.05.2014р., суд
розглянувши заяву позивача про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно та грошові кошти на
банківських рахунках, що належать
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ділайт-Україна",
зазначає наступне.

У відповідності до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Положеннями Пленуму Вищого
господарського суду № 16 від 26.12.2011р.
"Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" визначено, особа, яка подала
заяву про забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Позивачем не наведено обставин які б
свідчили про наявність підстав для
вжиття заходів до забезпечення позову,
суду не надано жодних доказів того, що
заходи до забезпечення позову можуть
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову, а невжиття заходів до
забезпечення позову якимось чином може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Таким чином, заява позивача про вжиття
заходів до забезпечення позову
задоволенню не підлягає.

Представник позивача - Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" в судовому засіданні
14.05.2014р. надав суду пояснення по суті
позовних вимог, позовні вимоги, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, підтримав, просив
задовольнити та просив суд їх
задовольнити.

Представники відповідача - Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Ділайт-Україна" в судове засідання
14.05.2014р. не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив, відзиву на позов та
інших витребуваних судом документів не
надав. Відповідач належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання, що підтверджується ухвалою
Господарського суду міста Києва від
16.04.2014р. відправленою на юридичну
адресу відповідача.

Представники третьої особи 1 -
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Оліверс Трейд", третьої
особи 2 - Підприємства з іноземними
інвестиціями "Жіскур Холдінг-Україна",
третьої особи 3 - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поляна Україна Груп"
в судове засідання 14.05.2014р. не з'явились,
витребуваних судом документів не
надали, про причини неявки суд не
повідомили.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, в
судовому засіданні 14.05.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позову, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, вислухавши
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

27.07.2012 року між Публічним акціонерним
товариством "Брокбізнесбанк" (позивач,
банк) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ділайт-Україна"
(відповідач, позичальник) було укладено
Кредитний договір № 16-12-980-КL (надалі -
Кредитний договір) про надання кредиту
у вигляді невідновлювальної кредитної
лінії з лімітом у розмірі 3 154 946, 23 грн.
із фіксованою процентною ставкою 22 %
річних, а у разі не погашення
позичальником кредиту у
строки/терміни, визначені п.1.2. та/або
п.1.3. договору у розмірі 27% річних щодо
простроченої частини кредиту.

Відповідно до п. 2.8. Кредитного
договору, позичальник зобов'язаний
сплатити банку проценти за
користування Кредитом, які
розраховуються на основі процентної
ставки, що вказана в п. 1.4. цього
Договору. Проценти нараховуються у
валюті кредиту, вказаної у п. 1.2. цього
Договору, на суму фактичного залишку
заборгованості за Кредитом. При
розрахунку процентів враховується
день надання кредиту і не враховується
день повернення кредиту. Для
розрахунку процентів враховується
день надання кредиту і не враховується
день повернення кредиту.

Згідно з п. 2.10. Кредитного договору,
позичальник сплачує щомісяця до 7
(сьомого) числа місяця, наступного за
місяцем, в якому нараховані проценти, а
також в день повернення (у тому числі
дострокового) заборгованості за
Кредитом в повному обсязі.

В подальшому між сторонами було
укладено Додаткову угоду № 1 від 06.08.2012
року до Кредитного договору,
відповідно до умов якої банк взяв на
себе зобов'язання надати позичальнику
кошти в розмірі 3 154 946, 23 грн.

Зобов'язання визначене вищевказаною
Додатковою угодою було виконано банком
та надано позичальнику кредитні кошти
в розмірі 3 154 946, 23 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1 від 06.08.2012 року, розпорядженням
Департаменту бухгалтерського обліку і
звітності від 06.08.2012 року та
банківськими виписками з рахунку
позичальника.

20.02.2013 року між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 2 до Кредитного
договору, згідно до якої було змінено
строк користування (термін повернення)
залишку заборгованості за кредитом до
30.06.2014 року включно (пункт 1.3. договору),
змінено розмір процентної ставки із 22,0
% річних на 25,0% річних (пункт 1.4.
договору).

Також, Додатковою угодою № 2 до
Кредитного договору сторони дійшли
згоди про викладення в п. 1.4. Кредитного
договору в новій редакції, а саме
встановлено, що у разі не погашення
позичальником кредиту у
строки/терміни, визначені п.1.2. та/або
п.1.3. договору, нарахування процентів за
простроченою частиною кредиту
здійснюється за фіксованою процентною
ставкою у розмірі 30,0% річних.

Відповідно до п. 4.2.1 Кредитного
договору, позичальник зобов'язується
здійснювати своєчасне повернення
кредиту, сплачувати нараховані
проценти, використати кредит за
цільовим призначенням та виконувати
всі свої зобов'язання у повному обсязі
у строки, передбачені Кредитним
договором.

Пунктом 6.1. Кредитного договору
встановлено, що за порушення строків
погашення заборгованості за кредитом
та/або строків сплати процентів за
користування кредитом та/або комісій
банк має право нараховувати
позичальнику неустойку (пеню) в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
у період, за який здійснюється
нарахування пені від суми простроченої
заборгованості за кожний день
прострочки.

У відповідності до п. 5.1. Кредитного
договору визначено, що банк має право
вимагати від позичальника
дострокового повернення кредиту (в
повному обсязі, або у визначеній банком
частині) та іншої заборгованості,
зокрема у випадках прострочення сплати
чергового платежу по кредиту та/або
процентам за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначає, що позичальник належним
чином не виконує свої зобов'язання за
Кредитним договором, у зв'язку з чим
станом на 21.02.2014р. заборгованість
відповідача за Кредитним договором №
16-12-980-KL від 27.07.2012 р. становить 2 720 041,47
грн., з яких: заборгованість за основною
сумою кредиту 2 329 946,23 грн. (1 225 000,00 грн. -
прострочена заборгованість, 1 104 946,23
грн. - строкова заборгованість),
заборгованість за несплаченими
відсотками (прострочені) 327 893,49 грн.,
неустойка за невиконання основного
зобов'язання 50 006,36 грн., неустойка за
несплаченими процентами 12 195,39 грн.).

Позивач звернувся до відповідача з
вимогою за № 638/046-кв від 19.09.2013 року про
погашення заборгованості за Кредитним
договором. Дана вимога була повернута
на адресу позивача відділенням
поштового у зв'язку із закінченням
терміну зберігання

Враховуючи вищевикладені обставини,
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за Кредитним договором
№ 16-12-980-KL від 27.07.2012 р. (згідно з заявою
про збільшення позовних вимог) у
розмірі: 2 857 051,70 грн., з яких:
заборгованість за основною сумою
кредиту 2 329 946,23 грн. (1 675 000,00грн. -
прострочена заборгованість, 654 946,23 грн.
- строкова заборгованість),
заборгованість за несплаченими
відсотками (прострочені) - 434 370,73 грн.,
неустойка за невиконання основного
зобов'язання - 74 884,45 грн., неустойка за
несплаченими процентами - 17 850,29 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

З системного аналізу вищевикладених
положень, суд дійшов висновку, що між
сторонами склалися кредитні відносини,
які регулюються нормами параграфу 2
Розділу ІІІ Книги п'ять Цивільного
кодексу України.

В силу положень ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок. Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів належних йому.

На виконання умов Кредитного договору,
позивач надав відповідачу кредитні
кошти, в розмірі 3 154 946, 23 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1 від 06.08.2012 року та банківськими
виписками з рахунку позичальника.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачем були порушені договірні
зобов'язання в частині своєчасного
повернення кредиту, оплати відсотків
(процентів) за користування кредитом,
внаслідок чого у відповідача виникла
прострочена заборгованість по кредиту
в розмірі 2 329 946,23 грн. (1 675 000,00грн. -
прострочена заборгованість, 654 946,23 грн.
- строкова заборгованість),
заборгованість за несплаченими
відсотками (прострочені) в розмірі 434
370,73 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості по кредиту в розмірі 2 329
946,23 грн. (1 675 000,00грн. - прострочена
заборгованість, 654 946,23 грн. - строкова
заборгованість), заборгованості за
несплаченими відсотками (прострочені)
в розмірі 434 370,73 грн. визнаються судом
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Позивачем, також, заявлено про
стягнення пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по кредиту в
розмірі 74 884,45 грн., нараховану за
загальний період з 01.11.2012р. по 13.04.2014р. та
пені за несвоєчасне погашення кредиту
в розмірі 17 850,29 грн., нараховану за
загальний період з 08.09.2012р. по 13.04.2014р.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. (ч. 1
ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

У відповідності до п. 6.1. Кредитного
договору встановлено, що за порушення
строків погашення заборгованості за
кредитом та/або строків сплати
процентів за користування кредитом
та/або комісій банк має право
нараховувати позичальнику неустойку
(пеню) в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України,
яка діяла у період, за який
здійснюється нарахування пені від суми
простроченої заборгованості за кожний
день прострочки.

Відповідно до розрахунку позивача, що
знаходиться в матеріалах справи,
розмір пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту складає 74
884,45 грн., та пені за несвоєчасне
погашення кредиту складає 17 850,29 грн.
Розрахунок відповідає вимогам
законодавства та обставинам справи, а
тому вимога про стягнення пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту в розмірі 74 884,45 грн. та пені
за несвоєчасне погашення кредиту в
розмірі 17 850,29 грн., підлягає
задоволенню.

Позивач в позові зазначає, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором було укладено
договір застави №16-12-980/z від 27.07.2012 року
із Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Оліверс Трейд", договір
застави №16-12-980/zl від 27.07.2012 року із
Підприємством з іноземними
інвестиціями "Жіскур Холдінг-Україна",
договір застави на № 16-12-980/z2 від 27.07.2012
року із Товариством з обмеженою
відповідальністю "Поляна Україна Груп",
договори застави № 16-12-980/z3 від 27.07.2012
року та №16-12- 980/z4 від 27.07.2012 року із
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ділайт-Україна".
Проте, суд зазначає, що позивачем не
заявлено про звернення стягнення на
предмет застави за вказаними
договорами.

У відповідності до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи те, що розмір невиконаного
зобов'язання за Кредитним договором №
16-12-980-KL від 27.07.2012 р. підтверджується
матеріалами справи та відповідачем не
спростований, позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року
за подання позовних заяв майнового
характеру ставка судового збору
встановлюється у розмірі 2 відсотків
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Оскільки, ціна позову становить 2857051,70
грн., тому судовий збір повинен
становити 57141,03 грн.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від 08.06.2011
року №3674-VI від сплати судового збору
звільняється уповноважена особа Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб - у
справах, пов'язаних із здійсненням
тимчасової адміністрації та
ліквідації банку.

На підставі постанови Правління
Національного банку України від 28.02.2014
року №107 "Про віднесення Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" до категорії
неплатоспроможних" виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб 28.02.2014р. прийнято рішення
№ 9 щодо запровадження тимчасової
адміністрації та призначення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в Публічне
акціонерне товариство
"Брокбізнесбанк". Уповноваженою особою
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на здійснення тимчасової
адміністрації в АТ "Брокбізнесбанк"
призначено провідного професіонала з
питань врегулювання
неплатоспроможності банків відділу
запровадження процедури тимчасової
адміністрації та ліквідації
департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
Куреного Олександра Вікторовича.
Тимчасову адміністрацію в АТ
"Брокбізнесбанк" запроваджено строком
на три місяця з 03.03.2014р. по 02.06.2014р.

Враховуючи, те що Публічне акціонерне
товариство "Брокбізнесбанк"
звільнений, від сплати судового збору
згідно статті 5 Закону України "Про
судовий збір", то у відповідності до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір стягується з відповідачів
в доход Державного бюджету України.

За таких обставин, витрати з оплати
судового збору в розмірі 57141,03 грн.
підлягають стягненню з відповідача в
доход Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ділайт-Україна" (04074,
м. Київ, вул. Лугова, будинок 12,
ідентифікаційний код 35847906) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, проспект
Перемоги, будинок 41, ідентифікаційний
код 19357489) заборгованість за кредитом в
розмірі 2 329 946 (два мільйони триста
двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот сорок
шість) грн. 23 (1 675 000,00 грн. - прострочена
заборгованість, 654 946,23 грн. - строкова
заборгованість), заборгованість за
несплаченими відсотками в розмірі 434 370
(чотириста тридцять чотири тисячі
триста сімдесят) грн. 73 коп., пеню за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту в розмірі 74 884 (сімдесят
чотири тисячі вісімсот вісімдесят
чотири) грн. 45 коп., пеню за несвоєчасне
погашення кредиту в розмірі 17 850
(сімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят)
грн. 29 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ділайт-Україна" (04074,
м. Київ, вул. Лугова, будинок 12,
ідентифікаційний код 35847906) в доход
Державного бюджету України 57141
(п'ятдесят сім тисяч сто сорок одну) грн.
03 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 19.05.2014р.

Суддя
О.В. Гулевець