КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.
справа№ 910/16106/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача -
Передереєв В.Г.

відповідача - Яцько Р.М.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення господарського суду м. Києва
від 31.10.2013 р.

у справі № 910/16106/13 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк»

до Державного підприємства «Конярство
України»

про стягнення 2149799,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - позивач)
звернулось з позовом до Державного
підприємства «Конярство України» (далі
- відповідач) про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 60 від 22.05.2002 р. у сумі 2 149 799,42 грн., з
яких: 178 078,00 грн. заборгованість за
кредитом, 922 036,41 грн. заборгованість за
відсотками та 1 049 685,01 грн. пені.

В процесі розгляду справи, відповідач
подав заяву про застосування строку
позовної давності.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 31.10.2013 р. в позові було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду м. Києва від 31.10.2013
р. у справі № 910/16106/13, Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк» подало апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржуване
рішення суду скасувати та прийняти
нове про задоволення позовних вимог у
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, а також порушено норми
матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
позивач посилається на те, що місцевим
судом не було враховано зупинення
перебігу строку позовної давності,
оскільки у відношенні ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64» порушувалися справи про банкрутство
та було накладено мораторій за
задоволення вимог кредиторів.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді
- Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 р.
розгляд справи № 910/16106/13 призначено на
21.01.2014 р.

21.01.2014 р. в судовому засіданні було
оголошено перерву до 06.02.2014 р.

06.02.2014 р. було продовжено строк розгляду
апеляційної скарги, в подальшому в
судовому засіданні було оголошено
перерву до 18.02.2014 р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 18.02.2014 р., у
зв'язку з участю судді Андрієнка В.В. у
розгляді інших справ, визначено
наступну колегію суддів: головуючий
суддя - Буравльов С.І., судді - Станік
С.Р., Шапран В.В.

18.02.2014 р. в судовому засіданні було
оголошено перерву до 11.03.2014 р.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014 р., у
зв'язку з перебуванням головуючого
судді Буравльова С.І. та судді Станіка
С.Р. у відпустці, визначено наступну
колегію суддів: головуючий суддя -
Дикунська С.Я., судді - Андрієнко В.В.,
Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014 р. справу
№ 910/16106/13 було прийнято до провадження
у визначеному складі суду та оголошено
перерву до 24.04.2014 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.04.2014 р. було
відкладено розгляд справи до 20.05.2014 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

22.05.2002 р. між Закритим акціонерним
товариством Комерційним банком
«Приватбанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
банк), та Державним підприємством
«Новоолександрівський кінний завод №
64», правонаступником якого є Державне
підприємство «Конярство України» (далі
- позичальник), було укладено кредитний
договір № 60 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
банк зобов'язується надати
позичальнику кредит у вигляді
відновлювальної кредитної лінії із
загальним лімітом 194 000,00 грн. у строк до
22.05.2002 р., а позичальник зобов'язується
повернути кредит, сплатити проценти,
комісійну винагороду, у строки
передбачені даним договором.

Згідно з п. 1.3 строк повернення кредиту
до 25.12.2002 р.

Як передбачено п. 4.1 кредитного
договору, за користування кредитом за
період з дати списання коштів з рахунку
до дати погашення кредиту позичальник
сплачує проценти у розмірі 30% річних.

У разі порушення позичальником
обов'язків щодо погашення кредиту,
останній сплачує банку проценти за
користування кредитом у розмірі 60%
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості (п. 4.2 кредитного
договору).

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору
датою сплати процентів є 25 число
кожного поточного місяця, починаючи з
дати підписання даного договору, якщо
інше не передбачено п. 7.3 договору. У
випадку несплати відсотків у вказаний
строк, вони вважаються простроченими.

Згідно з п. 4.9 кредитного договору у
випадку не погашення кредиту в строк,
заборгованість в частині своєчасного
погашення суми кредиту вважається
простроченою, на залишок
заборгованості з простроченої суми
кредиту розрахунок здійснюється
відповідно до п. 4.2 даного договору з
дня виникнення простроченої
заборгованості.

19.06.2002 р. між сторонами договору було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору, відповідно до умов якої було
збільшено кредитний ліміт на 56 000,00 грн.,
загальний ліміт склав 250 000,00 грн.

Як зазначає позивач, ПАТ КБ
«Приватбанк» свої зобов'язання за
кредитним договором виконав у повному
обсязі, надав кредитний ліміт у розмірі
250 000,00 грн. Відповідач у свою чергу
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав та не
здійснив погашення заборгованості у
встановлені кредитним договором
строки, у зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість у сумі 2 149 779,42 грн., з
яких 178 078,00 грн. заборгованості за
кредитом, 922 036,41 грн. заборгованості за
відсотками та 1 049 685,01 грн. пені.

11.06.2013 р. позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія
№ 64/60 з вимогою погасити
заборгованість по кредитному договору,
яка була отримана відповідачем 17.06.2013
р., що підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення.

У відповідь, 01.07.2013 р. відповідач
направив позивачу лист про
витребування документів, необхідних
для розгляду претензії.

08.07.2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк» направило
на адресу відповідача витребувані
документи, а саме: копію кредитного
договору, копію додаткової угоди,
виписку по рахунку, платіжні доручення.
Вказані документи були отримані
відповідачем 12.07.2013 р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Однак, вищевказана претензія позивача
була залишена відповідачем без
відповіді та виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з приписами ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В силу вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК
України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Встановлено, що відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконав, оскільки у матеріалах справи
відсутні докази сплати заборгованості
по кредиту та процентам.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 178 078,00 грн. простроченої
заборгованості по поверненню
кредитних коштів та 922 036,41 грн.
простроченої заборгованості по
процентам є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню, з таких
підстав.

Відмовляючи в позові ПАТ КБ
«Приватбанк» в повному обсязі,
місцевий господарський суд виходив з
того, що позивач пропустив строк
позовної давності для звернення до
суду з позовом, передбачений ст. 257 ЦК
України, оскільки сторони погодили
кінцевий термін погашення кредиту
25.12.2002 р., а тому перебіг строку позовної
давності розпочався з 26.12.2002 р. і
закінчився 26.12.2005 р., в той час як
позивач звернувся до суду лише 21.08.2013 р.,
не навівши при цьому поважних причин.

Проте, суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України перебіг
позовної давності зупиняється у разі
відстрочення виконання зобов'язання
(мораторій) на підставах, встановлених
законом.

Як передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 263 ЦК України,
у разі виникнення обставин,
встановлених частиною першою цієї
статті, перебіг позовної давності
зупиняється на весь час існування цих
обставин. Від дня припинення обставин,
що були підставою для зупинення
перебігу позовної давності, перебіг
позовної давності продовжується з
урахуванням часу, що минув до його
зупинення.

Місцевим судом не було враховано того,
що в даному випадку відбулося
зупинення перебігу строків позовної
давності.

Так, ухвалою господарського суду
Луганської області від 09.07.2002 р. по
справі № 9/112б було відкрито процедуру
банкрутства у відношенні ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64».

В межах вказаної справи, ПАТ КБ
«Приватбанк» було подано заяву про
визнання майнових вимог № Р0/3160
від 02.09.2002 р., яка була визнана ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64».

03.06.2003 р. провадження по справі про
банкрутство № 9/112б було припинено.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 15.03.2004 р. у
справі № 10/20б було повторно порушено
провадження у справі про банкрутство
ДП «Новоолександрівський кінний завод
№ 64».

07.12.2005 р. ПАТ КБ «Приватбанк» подало
заяву про визнання майнових вимог до ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64» за кредитним договором № 60 від 22.05.2002
р. та внесення цих майнових вимог в
реєстр вимог кредиторів ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64».

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 12.09.2011 р. у
справі № 10/20б було припинено процедуру
розпорядження майном ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64», провадження у даній справі
припинено, мораторій на задоволення
вимог кредиторів скасовано.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 24.10.2011 р. було
прийнято відмову ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64» від апеляційної скарги на ухвалу
господарського суду Луганської
області від 12.09.2011 р. у справі № 10/20б.

За таких обставин, встановлено, що у
період з 25.12.2002 р. по 03.06.2003 р. та у період
з 15.03.2004 р. по 24.10.2011 р. перебіг позовної
давності зупинявся, а тому позовна
давність рахується лише з 03.06.2003 р. до
15.03.2004 р. та з 24.10.2011 р. до 16.08.2013 р.

Таким чином, враховуючи строки
зупинення перебігу позовної давності,
судова колегія дійшла висновку про те,
що трирічний термін позовної давності,
передбачений ст. 257 ЦК України, не
сплинув, оскільки пройшло лише 2 роки 7
місяців та 4 дні.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про відмову в позові в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості по пені у сумі
1 049 685,01 грн., виходячи з наступного.

За прострочення виконання грошового
зобов'язання, позивач нарахував та
просить суд стягнути з відповідача 1 049
685,01 грн. пені за період з 07.10.2004 р. по
06.06.2013 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачено, що позовна давність в один
рік застосовується, зокрема, до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як було встановлено вище, з врахуванням
зупинення перебігу позовної давності,
позивачем було пропущено 2 роки 7
місяців 4 дні загальної позовної
давності.

Враховуючи те, що стосовно вимог про
стягнення пені ст. 258 ЦК України
передбачено скорочений строк позовної
давності в один рік, а також те, що
відповідачем у судовому засіданні
місцевого суду було подано заяву про
застосування строків позовної
давності, судова колегія приходить до
висновку про відмову у задоволенні
вимог позивача про стягнення 1 049 685,01
грн. пені у зв'язку зі спливом строку
позовної давності без поважних причин.

Крім того, обґрунтовуючи свої
заперечення проти апеляційної скарги,
відповідач зазначає, що станом на
поточну дату відбувається
реорганізація ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64» шляхом приєднання до ДП «Конярство
України», ДП «Новоолександрівський
кінний завод № 64» перебуває в стані
припинення підприємницької
діяльності, але інформація про те, що
вказане підприємство припинено
відсутня, а тому факт
правонаступництва не настав.

Стосовно вищевказаних доводів судова
колегія зазначає наступне.

Так, наказом Міністерства аграрної
політики України від 01.02.2011 р. № 33 було
передбачено реорганізацію Державного
підприємства «Новоолександрівський
кінний завод № 64» шляхом приєднання до
Державного підприємства «Конярство
України».

Вказаним наказом також було визначено
ДП «Конярство України»
правонаступником майнових прав і
обов'язків реорганізованого ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64».

Відповідно до передавального акту від
30.01.2012 р. Державним підприємством
«Новоолександрівський кінний завод №
64» було передано, а Державним
підприємством «Конярство України»
прийнято майно, майнові та немайнові
права та обов'язки станом на 31.12.2011 р.

Як передбачено п. 4.2 статуту ДП
«Конярство України», останній є
правонаступником прав і зобов'язань ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64» з моменту приєднання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що всі
права та обов'язки ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64» перейшли до ДП «Конярство України» у
зв'язку з реорганізацією підприємства.

Наведене не суперечить вимогам ст. ст.
56, 59 ГК України та положенням Закону
України «Про державний реєстр
юридичних та фізичних
осіб-підприємців».

Враховуючи ті обставини, що ДП
«Конярство України» є
правонаступником ДП
«Новоолександрівський кінний завод №
64», розрахунок заборгованості за
кредитом в сумі 178 078,00 грн. та за
відсотками в сумі 922 036,41 грн.
перевірений судом і є правильним,
колегія вважає необхідним
задовольнити зазначений позов в цій
частині, в задоволені позову в частині
стягнення пені відмовити за пропуском
строку позовної давності без поважних
причин.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції при прийнятті рішення були
неправильно застосовані норми
матеріального права, неповно з'ясовані
обставини справи, а тому рішення суду
першої інстанції від 31.10.2013 р. у справі
№ 910/16106/13 підлягає частковому
скасуванню з прийняттям нового рішення
про задоволення позовних вимог в
частині стягнення 178 078,00 грн.
заборгованості за кредитом та 922 036,41
грн. заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 49 ГПК України та,
беручи до уваги фактичні обставини
виникнення судового спору, витрати по
сплаті судового збору за подання і
розгляд апеляційної скарги
покладаються на сторони пропорційно
задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

2. Рішення господарського суду м. Києва
від 31.10.2013 р. у справі № 910/16106/13
скасувати частково та прийняти нове
рішення.

3. Позовні вимоги задовольнити
частково.

4. Стягнути з Державного підприємства
«Конярство України» (01001, м. Київ, вул.
Б.Грінченка,1, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги,50, ) 178 078 (сто сімдесят вісім тисяч
сімдесят вісім),00 грн. заборгованості
за кредитом, 922 036 (дев'ятсот двадцять
дві тисячі тридцять шість),41 грн.
заборгованості за відсотками, 22 002
(двадцять дві тисячі дві),28 грн. витрат
по сплаті судового збору за подання
позовної заяви.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з Державного підприємства
«Конярство України» (01001, м. Київ, вул.
Б.Грінченка,1, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги,50, ) 11 001 (одинадцять тисяч одна),14 грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

7. Доручити господарському суду м. Києва
видати наказ на виконання даної
постанови суду.

8. Матеріали справи № 910/16106/13 повернути
до господарського суду м. Києва.

9. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран