ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р.Справа № 916/814/14

Господарський суд Одеської області у
складі :

судді
Никифорчука М.І.

при секретареві Ніколаєві
П.В.

за участю представників сторін :

Від позивача: Глотова В.М. за
довіреністю № 003/14/1 від 16.01.2014р.;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 916/814/14:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Катран";

до відповідача: Дочірнього
підприємства „Одеський облавтодор
„ВАТ ДАК „Автомобільні шляхи України"
в особі філії „Овідіопольсьткий
райвтодор";

про стягнення 20653 грн., -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Катран" (далі -
Позивач) звернулось до Дочірнього
підприємства „Одеський облавтодор
„ВАТ ДАК „Автомобільні шляхи України"
в особі філії „Овідіопольсьткий
райвтодор" (далі - Відповідач) із
позовом про стягнення 20653грн. -
заборгованості по договору
купівлі-продажу посилаючись на
наступне.

29 січня 2013 р. між сторонами у
справі укладений договір купівлі -
продажу та зберігання нафтопродуктів
№ Х-63/01/13 (далі - Договір), відповідно до
якого Позивач зобов'язався передати
Відповідачеві паливо-мастильні
матеріали (далі - Товар), а відповідач
зобов'язався прийняти товар та
оплатити його згідно умов Договору.

По видаткові накладній № 24785 від
05 вересня 2013 р. та довіреності до неї №
94 від 05.09.2013 р. Позивач відвантажив, а
Відповідач отримав Товар у кількості
2000 л. дизельного палива на суму 19 500 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору
Покупець (Відповідач) здійснює оплату
Товару на підставі рахунку - фактури
протягом одного банківського дня з
моменту отримання рахунку на поточний
банківський рахунок продавця.

05.09.2013 р. Відповідачеві був
виписаний рахунок № 5259 на суму 19500 грн.,
який залишився несплаченим.

З посиланням на ст. ст. 526,610,611,625 ЦК
України, ст. ст. 193,216,217,230 ГК України
позивач просить позов задовольнити.

Представник відповідача із
вимогами не згоден про що зазначив у
відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши надані
докази, вислухавши представника
позивача, проаналізувавши приписи
законодавства, що регулюють
правовідносини по даному спору,
господарський суд прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються
письмовими і речовими доказами.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України.

Приписами ст. 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
У відповідності до ст. 629 зазначеного
кодексу Договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматись від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом (ч.ч.1, 7
ст. 193 Господарського кодексу України).

У відповідності до вимог ст. ст. 224,
226, 229 Господарського кодексу України,
особа, яка порушила (прострочила)
грошове зобов'язання, не звільняється
від відповідальності через
неможливість виконання.

З матеріалів справи випливає
наступне.

Згідно п.1.1 Положення про філію
«Овідіопольський райавтодор»» ДП
«Одеський облавтодор» ( далі -
Положення) - Філія створена як
відособлений структурній підрозділ ДП
«Одеський облавтодор». Тобто філія не
має статусу та повноважень юридичної
особи.

Відповідно до п.1 роз'яснення
Вищого арбітражного суду України від
30.03.95р. №02-5220 «Про укладання договорів
відособленими підрозділами юридичних
осіб», затвердженого постановою Вищого
арбітражного суду України від 25.04.1995р.
№2, за наявністю належно оформлених
повноважень від юридичної особи
керівники її відособлених підрозділів
(філій, представництв, відділень) мають
право укладати договори від імені
юридичної особи у межах наданих
повноважень.

Відповідно до п.5.8 вказаного
Положення філія від імені і за
дорученням директора підприємства
може укладати договори відповідно до
предмета діяльності Підприємства.
Положенням передбачено, що відносини
філії з іншими суб'єктами
підприємницької діяльності будуються
на підставі договорів, що укладаються
Підприємством і доручень Підприємства.

Як вбачається з преамбули
Договору № Х-63/01/13 він був укладений
філією без доручення юридичної особи -
ДП «Одеський облавтодор».

Як зазначив відповідач договори
на придбання сировини та товарів філія
може укладати тільки з попереднім
письмовим погодженням у директора ДП
«Одеський облавтодор». Такого
погодження директор не надавав. Під час
укладання договору позивач мав
пересвідчитись та перевірити
повноваження начальника філії.

Вказані заперечення відповідача
Позивачем не спростовані.

З приведеного випливає, що
укладення вказаного Договору вчинено
з порушення ст. ст.203, 241 ЦК України,
тобто з перевищенням начальником філії
повноважень, і відповідно, створює,
змінює цивільні права та обов'язки осіб
лише у разі наступного схвалення
правочину юридичною особою.

Доказів такого схвалення позивач
не надав.

Умовами пункту 2.4. договору №
Х-63/01/13 від 29.01.2013р. встановлено
зобов'язання покупця здійснити
попередню оплату товару, тільки тоді
він має право отримати товар. Тобто
продавець не міг без попередньої
оплати відпустити товар покупцю.

Вказані заперечення відповідача
Позивачем також не спростовані.

Відповідно до записів «Журналу
реєстрації довіреностей за 2009-201Зр.р.»
філії „Овідіопольський райавтодор
підставою для виписки довіреності для
отримання ПММ від Позивача вказано не
видаткова накладна № 24785 від 05.09.2013р. (на
яку посилається позивач, як на підставу
своїх позовних вимог), а накладна за №
20882 від 05.09.2013р.

Таким чином на отримання палива
виписувалась накладна № 20882 від 05.09.2013р.
Отже, по накладній № 24785
від 05.09.2013р. відповідачеві пальне не
надходило.

Вказані заперечення відповідача
Позивачем також не спростовані.

З аналізу викладеного, на думку
суду, випливає, що вказаний договір
укладений начальником філії без
погодження з директором юридичної
особи - ДП «Одеський облавтодор», тобто
з перевищенням повноважень і по
накладній № 24785 від 05.09.2013р.
відповідачеві пальне не надходило.

За таких обставин, підстав для
задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст. ст.32,33,43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити
повністю.

Повний текст рішення складено та
підписано 26.05.2014р.

Суддя
Никифорчук
М.І.