м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Першого заступника
прокурора Подільського району міста
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради
До Громадської організації
«Оздоровчо-спортивний клуб «Арена»
Треті особи, які не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
1. Комунальне підприємство «Оренда»
2. Подільська районна в місті Києві
державна адміністрація
Головуючий суддя Ващенко Т.М.
Судді Літвінова М.Є.
Представники учасників судового
Від прокуратури: Степаненко К.Ю.
посвідчення № 022704 від 11.11.13.
Від позивача: Кохан А.І. представник за
довіреністю № 225-КР-310 від 25.04.14.
Від відповідача: не з'явився
Від третьої особи-1: Кіян О.С. особа
Від третьої особи-2: Мороз Д.С.
представник за довіреністю № 106-2342 від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги Першого
заступника прокурора Подільського
району міста Києва в інтересах держави
в особі Київської міської ради (далі -
позивач) до Громадської організації
«Оздоровчо-спортивний клуб «Арена»
(далі - відповідач) про виселення
відповідача з приміщення площею 930,00
кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Г.Гонгадзе, 3-Б. літ. Б.
Спір у справі виник в зв'язку з
перебуванням відповідача в приміщенні
площею 930,00 кв.м, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Г.Гонгадзе, 3-Б. літ.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.09.13. порушено провадження у
Господарського процесуального кодексу
України залучено до участі в розгляді
справи в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: Комунальне
підприємство «Оренда» (далі - третя
особа-1) та Подільську районну в місті
Києві державну адміністрацію (далі -
третя особа-2), розгляд справи
призначено на 08.10.13.
08.10.13. представником позивача через
відділ діловодства суду було подано
письмові пояснення по справі, в яких
підтримує позовні вимоги прокуратури в
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.10.13. на підставі ст. 77 ГПК
України розгляд справи відкладено на
01.11.13. представником третьої особи-2
через відділ діловодства суду було
подано письмові пояснення по справі.
11.11.13. представником відповідача через
відділ діловодства суду було подано
клопотання про залишення позову без
В судовому засіданні 12.11.13.
представником відповідача було подано
письмовий відзив на позовну заяву, в
якому він проти позову заперечує з
підстав, викладених в відзиві.
За результатами судового засідання
12.11.13. розгляд даної справи на підставі
ст. 77 ГПК України відкладено на 21.11.13.,
про що судом прийнято відповідну
20.11.13. представником відповідача було
подано письмові заперечення по справі
та письмовий відзив на позовну заяву, в
якому він проти позову заперечує з
підстав, викладених в відзиві.
В судовому засіданні 21.11.13. суд дійшов
висновку про призначення
колегіального розгляду справи, про що
прийняв відповідну ухвалу.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 21.11.13. визначено
в наступному складі: головуючий суддя
Ващенко Т.М., суддя Гумега О.В., суддя
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.11.13. вищевказаною колегією
суддів прийнято дану справу до свого
провадження та призначено її до
розгляду на 19.12.13.
За результатами судового засідання
19.12.13. розгляд даної справи на підставі
ст. 77 ГПК України відкладено на 08.01.14.,
про що судом прийнято відповідну
Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 08.01.14. змінено
склад суду по розгляду даної справи:
головуючи суддя Ващенко Т.М., суддя
Літвінова М.Є., суддя Підченко Ю.О.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.01.14. вказаною колегією
суддів прийнято дану справу до свого
провадження та призначено її до
розгляду на 20.02.14.
В зв'язку з тим, що судове засідання
20.02.14. не відбулось по технічним
причинам, ухвалою Господарського суду
міста Києва від 20.02.14. розгляд даної
справи призначено на 06.03.14.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.03.14. на підставі ст. 77 ГПК
відкладено на 20.03.14.
При цьому, ухвалою Господарського суду
міста Києва від 11.03.14. на підставі ст. 69
ГПК України продовжено строк вирішення
спору в даній справі на п'ятнадцять
В зв'язку з перебуванням судді Ващенко
призначено до розгляду на 24.04.14.
31.03.14. прокуратурою через відділ
діловодства суду було подано письмові
пояснення по справі.
За результатами судового засідання
24.04.14. розгляд справи на підставі ст. 77
ГПК України було відкладено на 22.05.14.
В судовому засіданні 22.05.13.
прокуратурою підтримано свої позовні
Представниками позивача та третіх осіб
в судовому засіданні 22.05.14. підтримано
позовні вимоги прокуратури.
Представник відповідача в судове
засідання 22.05.14. не з'явився, заяв чи
клопотань не подав і не надіслав, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
В судовому засіданні 22.05.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників прокуратури, позивача та
третіх осіб, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
Відповідно до з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про прокуратуру», на
прокуратуру України покладено функції
представництва інтересів держави в
суді.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
прокуратуру», органи прокуратури
України вживають заходів до усунення
порушень закону, від кого б вони не
виходили, поновлення порушених прав і
притягнення у встановленому законом
порядку до відповідальності осіб, які
допустили ці порушення.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру», визначено що при
здійсненні прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів
прокурор має право звертатись до суду з
заявами про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.
Статтею 121 Конституції України на
органи прокуратури України покладено
функції представництва інтересів
громадян та держави в судах.
Відповідно до ст. 36-1 Закону України
«Про прокуратуру», представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва у суді інтересів
громадянина є його неспроможність
через фізичний чи матеріальний стан,
похилий вік або з інших поважних причин
самостійно захистити свої порушені чи
оспорювані права або реалізувати
процесуальні повноваження, а інтересів
держави - наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою. Прокурор
самостійно визначає підстави для
представництва у судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво в будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.
На підставі зазначених положень,
перший заступник прокурора
Подільського району міста Києва
звернувся до суду в інтересах держави з
позовом про виселення.
01.09.08. між третьою особою-1 (далі -
Орендодавець) та відповідачем (далі -
Орендар) було укладено Договір № 8052/08
оренди нерухомого майна (нежитлових
будівель, споруд, приміщень)
комунальної власності територіальної
громади Подільського району міста
Києва (далі - Договір) відповідно до
умов якого (п. 1.1) Орендодавець передає,
а Орендар приймає в оренду приміщення
першого та другого поверху площею 930,00
кв.м по вул. Г.Гонгадзе, 3-Б, літ. Б в місті
На виконання приписів п. 1.2 Договору
приміщення було передано відповідачу в
оренду за актом приймання-передачі.
Згідно з п. 6.2 Договору, строк його дії
встановлено з 01.09.08. по 02.09.11.
Строк дії Договору закінчився, вказане
учасниками судового процесу не
Спір у справі виник в зв'язку з
перебуванням відповідача в приміщенні
площею 930,00 кв.м, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Г.Гонгадзе, 3-Б. літ.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
прокуратури не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу
України договір є однією із підстав
виникнення зобов'язань та обов'язковим
для виконання сторонами.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями і громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За своє правовою природою даний
Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цих
Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного
кодексу України, договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Приписами ч. 2 ст. 291 Господарського
кодексу України визначено, що договір
оренди припиняється у разі закінчення
строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", договір оренди припиняється в
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Як відзначалось судом, Договір
припинився в зв'язку із закінченням
строку його дії.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах зазначених у договорі оренди.

З вказаних правових норм вбачається, що
після закінчення строку дії Договору
оренди, в разі заперечень Орендодавця
щодо подальшого користування
орендарем орендованими приміщеннями
протягом місяця після закінчення
строку дії договору, такий договір
оренди припиняється, а Орендар
зобов'язаний звільнити орендоване
приміщення та передати його Орендарю.

У разі закінченні строку дії Договору
Орендар зобов'язаний повернути
орендоване приміщення Орендодавцю по
акту (п. 5.8 Договору).

В березні 2009 року Комунальне
підприємство «Оренда» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Громадської організації
«Оздоровчо-спортивний клуб «Арена» про
виселення останнього з приміщення
площею 930,00 кв.м, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Г.Гонгадзе, 3-Б. літ.
Б (справа № 36/123).

При розгляді справи № 36/123 судом було
встановлено, що відповідачем по акту
приймання-передачі від 12.05.10. було
звільнено спірне приміщення та
передано його Орендодавцю.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.11.11. у справі № 36/123 на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в
частині позовних вимог про виселення
Орендодавця з приміщення площею 930,00
кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Г.Гонгадзе, 3-Б. літ. Б провадження у
справі припинено.

Вказана ухвала оскаржена не була та
набрала законної сили.

Вирішуючи спір, судам належить
з'ясувати наявність порушеного права
позивача. Відсутність порушеного права
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд наголошує на правовій
позиції, викладеній в п. 4.4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.11. "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", про те, що якщо
предмет спору він був відсутній до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові.

Предмет спору - це об'єкт спірного
правовідношення, те благо (річ, право,
інше майно), з приводу якого виник спір.

Предметом спору в даній справі є
виселення відповідача з приміщення
площею 930,00 кв.м, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Г.Гонгадзе, 3-Б. літ.
Б.

При цьому, як відзначалось судом, при
розгляді справи № 36/123 ухвалою від 14.11.11.
було встановлено, що відповідачем по
акту приймання-передачі від 12.05.10. було
звільнено спірне приміщення та
передано його Орендодавцю.

Щодо посилань прокуратури та позивача
на акти № б/н від 17.09.13. та від 21.08.12.
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району»,
в яких вказано, що приміщення за
адресою: м. Київ, вул. Г.Гонгадзе, 3-Б. літ.
Б. фактично використовується
Громадською організацією
«Оздоровчо-спортивний клуб «Арена»,
суд відзначає наступне.

Акт перевірки - це службовий документ,
який підтверджує факт проведення
перевірки і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення (або
їх відсутність) вимог чинного
законодавства суб'єктами. В акті
перевірки приміщення повинні
зазначатись прізвища, імена та
по-батькові посадових осіб, їх посади.
Крім того, в акті перевірки
зазначаються прізвища, імена та
по-батькові, посади, місця проживання
осіб, у присутності яких проводиться
перевірка. Вказані записи здійснюються
з посиланням на документи, що їх
підтверджують. За згодою таких осіб до
акта перевірки можуть додаватись копії
цих документів.

Вказані акти були складені комісією
від Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району» за відсутності
осіб не зацікавлених в результаті
перевірки) які мають бути присутніми
при обстеженні приміщення, до вказаних
актів не додано документів, які б
підтверджували повноваження комісії,
наявність правових підстав створення
такої комісії, та докази того, що саме
Комунальне підприємство «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району» є
уповноваженою на проведення таких
перевірок, зокрема, на обєкті за
адресою м. Київ, вул. Г.Гонгадзе, 3-Б. літ.
Б.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

З наведеного вбачається, що до
господарського суду вправі звернутися
кожна особа, яка вважає, що її право чи
охоронюваний законом інтерес порушено
чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення невизнання або
оспорювання.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, оскільки відповідачем по акту
приймання-передачі від 12.05.10. було
звільнено спірне приміщення та
передано його Орендодавцю, предмет
спору був відсутній до порушення
провадження в даній справі (вересень 2013
року), то підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

В силу вимог п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються, зокрема, органи
прокуратури - при здійсненні
представництва інтересів громадян або
держави в суді.

Згідно з п. 4.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.13.
№ 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»,
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повної або часткової відмови в позові
судовий збір стягується з визначеного
прокурором позивача, за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

З огляду на викладене, на підставі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на Київську міську
раду і стягуються в доход Державного
бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Київської міської ради
(01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36;
ідентифікаційний код 04633423) в доход
Державного бюджету України 1 147 (одну
тисячу сто сорок сім) грн. 00 коп. - витрат
по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.05.14.

Головуючий суддя

Т.М. Ващенко

Судді:
М.Є.
Літвінова

Ю.О.
Підченко