ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.Справа № 916/488/14

Господарський суд Одеської області у
складі :

судді
Никифорчука М.І.

при секретареві Ніколаєві
П.В.

за участю представників сторін :

від позивача: не з'явився, (Стинка С.О. за
довіреністю № 110 від 20.05.2014р. був
присутнім у судових засіданнях 17.03.2014р.,
28.04.2014р. та 21.05.2014р.);

від відповідача: не з'явився, (Туренко
О.Б. за довіреністю № 07/140/1 від 28.08.2013р.
був присутнім у судовому засіданні
21.05.2014р. );

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Порт Очаків";

до відповідача: Товариства з
додатковою відповідальністю
„Чорноморгідробуд";

про стягнення 11375 грн., -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Порт Очаків" (далі -
Позивач) звернувся до товариства з
додатковою відповідальністю
„Чорноморгідробуд" (далі - Відповідач)
із позовом про стягнення 81 592,36 грн., з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог посилаючись на
наступне.

07 жовтня 2012 р. між сторонами
у справі укладений договір постави
товару № 1379 (далі - Договір) згідно
якого Постачальник (Позивач)
зобов'язується передати у власність
Покупця (Відповідача) товар - пісок
природний рядовий, митий, для
будівельних матеріалів, виробів,
конструкцій і робіт (ДСТУ БВ.2.7-32-95) а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити вказаний товар.

Згідно Договору загальна
кількість, ціна, умови поставки та
оплати товару визначаються у
підписаних сторонами специфікаціях,
які є невід'ємними частинами договору.

Відповідно до специфікації
№ 1 від 07.10.2013 р. до Договору
Постачальник зобов'язується передати
у власність Покупцеві, а Покупець
прийняти та сплатити вказаний товар -
пісок у кількості 1850 тон на загальну
суму 81 207,60 грн.

Поставка здійснюється
судновими партіями на умовах на умовах
ЕХW- порт Очаків. Зобов'язання
постачальника вважаються виконаними
після завантаження товару Покупцеві
біля причалу ТОВ „Порт Очаків". Оплата
здійснюється в національній валюті
України банківським переказом на
рахунок постачальника протягом 10
банківських днів від дати
відвантаження товару.

На виконання вказаного
договору згідно коносаменту від 07.10.2013
р. на складі продавця був отриманий
пісок у кількості 1750 тон на загальну
суму 76825 грн.

Покупцем вартість
прийнятого піску не сплачено.

Відповідно до п.6.2 Договору
та приписів ч. 2 ст. 625 УК України
відповідачеві нараховано неустойка в
розмірі 0,05 % від суми заборгованості в
сумі 3 764.43 грн., інфляційні витрати в
сумі 384,12 грн., 3% річних в сумі 618,81 грн.,
які позивач і просить стягнути.

Відповідач з вимогами не
згоден, надав відзив у якому зазначив
таке.

Відповідно до п.1
специфікації № 1 від 07.01.2013 р. товаром за
договором є пісок у кількості 1850 тон на
суму 81207,60 грн. з ПДВ. В рахунку на
оплату зазначено кількість піску 1750
тон на суму 76825 грн.

В п.2 специфікації № 1
зазначено, що поставка здійснюється
судовою партією на умовах ЕХW- порт
Очаків, тобто покупець отримує товар на
території порту Очаків. В цьому ж
пункті зазначено, що зобов'язання по
поставці виконане, коли товар передано
покупцю на зазначеному місці. В
коносаменті зазначено, що вантаж
відправлено позивачем у Миколаївський
МТП. Тобто вантаж відправлений не до
порту Очаків, як зазначено у договорі, а
до Миколаївського МТП. Відтак,
позивачем не виконані умов договору
тобто товар він відповідачеві не
передавав.

На підставі викладеного
відповідач просить відмовити у
задоволенні позову.

Розглянувши матеріали
справи, дослідивши та проаналізувавши
надані докази, вислухавши
представників сторін, проаналізувавши
приписи законодавства, що регулюють
правовідносини по даному спору,
господарський суд прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи.

Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються
письмовими і речовими доказами.

Згідно із ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинно
виконуватись відповідно до умов
договору, вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а в разі відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог.

Статтею 610 Цивільного
кодексу України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або неналежне виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
У відповідності до ст. 629 зазначеного
кодексу Договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утриматись від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
у тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором. Застосування
господарських санкцій до суб'єкта, який
порушив зобов'язання, не звільняє цього
суб'єкта від обов'язку виконати
зобов'язання в натурі, крім випадків,
коли інше передбачено законом або
договором, або управнена сторона
відмовилася від прийняття виконання
зобов'язання.

Згідно із абз. 1 ч.І ст. 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
піддягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3 ст. 611 у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Як свідчать матеріали
справи, між сторонами у справі був
укладений вищевказаний договір.

Згідно п.3.1 договору
поставка товару здійснюється на
умовах, в асортименті по
відвантажувальним реквізитам,
зазначених у специфікаціях.

Відповідно до п.1
специфікації № 1 від 07.01.2013 р. товаром за
договором є пісок у кількості 1850 тон на
суму 81207,60 грн. з ПДВ. В рахунку на
оплату зазначено кілкість піску 1750 тон
на суму 76825 грн.

Тобто покупцю виставлена на
оплату товару сума менша ніж зазначено
у договорі (специфікації).

В п.2 специфікації № 1 до
договору зазначено, що поставка
здійснюється судовою партією на умовах
ЕХW- порт Очаків. ( Миколаївська обл..,
Очаківський р-н, с. Куцуруб).

Тобто покупець отримує
товар на території порту Очаків. В
цьому ж пункті зазначено, що
зобов'язання по поставці виконане,
коли товар передано покупцю у
зазначеному місці.

В коносаменті зазначено
порт призначення: Миколаїв МТП.
Відомостей про отримання вказаного
товару відповідачем у коносаменті
немає.

З приведеного випливає, що
вантаж відправлений не до порту Очаків,
як зазначено у договорі, а до
Миколаївського МТП.

Відтак, суд вважає, що
позивачем не виконані умов договору,
тобто товар він відповідачеві не
передавав. Отже, підстав для здійснення
стягнення за неотриманий товар немає.

Крім того, як зазначив
відповідач, акт звірки
взаєморозрахунків підписаний з
позивачем, містить печатку не ТДВ
"Чорноморгідробуд", а ВП „БУ
Чорноморгідробуд" - відокремленого
підрозділу „Будівельне управління
„Чорноморгідробуд", яке є структурним
підрозділом ТДВ „Чорноморгідробуд"
без права юридичної особи та діє на
підставі Положення.

Згідно п.15 Положення
відокремленого підрозділом
„Будівельне управління
„Чорноморгідробуд" ТДВ
„Чорноморгідробуд" - начальник ВП „БУ
Чорноморгідробуд" ТДВ
Чорноморгідробуд" діє від імені ТДВ
„Чорноморгідробуд" на підставі
довіреності, виданої генеральним
директором.

У вказаному акті не
зазначено. що він підписаний
відокремленим підрозділом на підставі
довіреності від ТДВ
„Чорноморгідробуд" .

Таким чином, вважати, що
вказаний акт підписаний між сторонами
по договору ТДВ „Чорноморгідробуд" та
ТОВ „Порт Очаків" - неможна.

Крім того, суд звертає увагу
на те, що вказаний договір укладений
саме між ТДВ „Чорноморгідробуд" та ТОВ
„Порт Очаків" а в графі „Покупець„
зазначено товариство з додатковою
відповідальністю „Чорноморгідробуд"
та присутній відтиск печатки
відокремленого підрозділу
„Будівельне управління
„Чорноморгідробуд" ТДВ
„Чорноморгідробуд". Тобто договір
укладений та підписаний керівниками
юридичних осіб, а засвічений з боку
покупця печаткою відокремленого
підрозділу. Така ж печатка стоїть і в
специфікації.

Підсумовуючи викладене
господарський суд вважає вимоги
позивача не доведені вищезазначеними
доказами і тому, правових підстав для
їх задоволення немає .

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК
України при задоволенні позову судові
витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
вимог.

Керуючись ст. ст.32,33,43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову -
відмовити.

Повний текст рішення складено та
підписано 02.06.2014р.

Суддя

Никифорчук М.І.