ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 р.
Справа № 914/1509/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ч.А.С.», м. Калуш
Івано-Франківської області,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів,

про стягнення заборгованості у сумі 22'
170,99 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Квик Т.І.

Представники:

від позивача: Боднар Н.Я.,

від відповідача: не з'явився.

На розгляд господарського суду
Львівської області Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ч.А.С.»
подано позов до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у сумі 26' 738,62 грн.

Ухвалою суду від 25.04.2013р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 13.05.2013р. Розгляд справи
відкладався на 26.05.2014 р.

У судове засідання 20.05.2014р. представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві та заяві про зменшення
позовних вимог. Просив стягнути з
відповідача 20' 501,08 грн. заборгованості
за поставлений товар та 1' 669,91 грн. -
пені.

Щодо заяви про зменшення позовних
вимог суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3.10 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р.,
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. При цьому
питання щодо повернення зайво
сплаченої суми судового збору у зв'язку
із зменшенням позовних вимог
вирішується господарським судом на
загальних підставах і в порядку,
визначеному законодавством.

У судові засідання 13.05.2014 р. та 26.05.2014 р.
відповідач явки повноважного
представника не забезпечив, хоча був
належно повідомлений про час і місце
проведення судового засідання, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення,
долученими до матеріалів справи, про
причини неявки суд не повідомив, вимог
ухвал суду не виконав, відзиву на
позовну заяву не подав, тому суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі представника відповідача та за
відсутності відзиву на позов, в порядку
статті 75 ГПК України, за наявними у
справі доказами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши
усі обставини справи в їх сукупності,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, судом встановлено таке.

03.01.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ч.А.С.» (продавець,
позивач у справі) та Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_1 (покупець,
відповідач у справі) було укладено
договір купівлі-продажу №Ч986/2012.
Відповідно до п.1.1 договору продавець
зобов'язується протягом дії даного
договору поставляти покупцю
лакофарбову продукцію, будівельні
матеріали, іншу промислову продукцію
окремими партіями за цінами, в
асортименті та кількості, що
погоджуються сторонами в накладних,
які є невід'ємною частиною договору, а
покупець зобов'язується приймати і
оплачувати продукцію на умовах даного
договору. Ціни на продукцію
визначаються сторонами в накладній на
момент передачі товару.

Відповідно до п.4.1 договору оплата
продукції здійснюється в національній
валюті України - гривні. Загальна сума
договору становить суму всіх
відвантажених накладних. Покупець
зобов'язаний провести повний
розрахунок за отриману за накладною
партію продукції протягом 14
календарних днів (п.4.2 договору).

Строк дії договору сторони погодили в
п.7.1 договору - до 31.12.2012 р. У випадку,
якщо на момент закінчення строку
договору або при припиненні договору
за інших обставин невиконані будь-які
взаємні зобов'язання, договір
продовжує діяти до виконання сторонами
всіх зобов'язань і проведення
остаточних розрахунків.

На виконання своїх зобов'язань позивач
передав відповідачу обумовлений
сторонами товар, що підтверджується:

· видатковою накладною №КЛ0001513
від 07.02.2012 р. на загальну суму 18' 561,37 грн.,
у т.ч. ПДВ 3' 093,56 грн.;

· видатковою накладною №КЛ0002084
від 20.02.2012 р. на загальну суму 4' 037,56 грн.,
у т.ч. ПДВ 672,93 грн.

31.03.2013 р. сторони підписали акт звірки
розрахунків, за яким ФОП ОСОБА_1 визнав
заборгованість перед позивачем за
поставлену продукцію у сумі 20' 501,08 грн.,
що підтверджується відповідним
написом на акті звірки.

Доказів погашення заборгованості
станом на день розгляду справи
відповідачем в суд не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки (ч.1 ст.11 ЦК України).

Між сторонами у справі виникли
зобов'язання на підставі договору
купівлі-продажу товару.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму(ч.1 ст. 655 ЦК
України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності з частиною першою
статті 693 Цивільного кодексу України,
якщо договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

В силу статті 610, частини першої статті
612 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Сторонами обумовлено строк оплати
поставленого товару протягом 14
календарних днів.

Відповідно до частини другої статті 530
Цивільного кодексу України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства. Як убачається з
матеріалів справи, позивач поставив
товар, проте відповідач не сплатив його
повної вартості, тому заявлені позовні
вимоги про стягнення з відповідача 20'
501,08 грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі п.8.2 договору за порушення
строків оплати поставленої продукції
відповідачу нараховано 1' 669,91 грн.
пені.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо
в разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з
мотивів неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

У силу вимог ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача,
оскільки спір виник з його
неправильних дій.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.181, 193 Господарського кодексу
України, ст.ст.11, 509, 526, 530, 610, 612, 655, 693
Цивільного кодексу України та ст.ст.3, 12,
33, 34, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ч.А.С.»
(77300, Івано-Франківська обл., м. Калуш,
вул.Івано-Франківська, буд. 24,
ідентифікаційний ) 20'
501,08 грн. - заборгованості, 1'669,91 грн. пені
та 1' 827,00 грн. - сплаченого судового
збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

У судовому засіданні 26.05.2014р. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повний текст
складений та підписаний 27.05.2014 р.

Суддя
Яворський Б.І.