ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

20 травня 2014 року
справа № 927/609/14

Позивач: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сіверське",

вул. Перемоги, 30, с. Дрімайлівка,
Куликівський район, Чернігівська
область, 16352

про стягнення 80838,86 грн.

Суддя В.І. Шестак

Представники сторін:

Позивача: не з'явився.

Відповідача: Лівак Н.В. довіреність № 35
від 15.05.2014 року, уп. представник

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
подано позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіверське» про
стягнення 80838,86грн. з яких 67612,00 грн.
основного боргу, 8117,97 грн. пені та 2579,53
грн. 3% річних та 2529,36 грн. інфляційних
збитків за виконані роботи згідно
Договору підряду на проведення
сільськогосподарських робіт № 20/05 від
17.05.2013 року.

В судове засідання представник
позивача не з»явився, причину неявки не
повідомив.

В матеріалах справи наявне поштове
повідомлення про вручення № 155,
яке свідчить що позивачем отримано
ухвалу про порушення провадження у
справі із зазначенням дати та часу
судового засідання.

До початку судового засідання
відповідачем надіслано відзив на
позов, в якому відповідач визнає
заборгованість частково, заперечуючи
проти нарахування 8117,97 грн. пені,
оскільки сторонами в договорі не
досягнуто домовленості щодо розміру та
порядку притягнення сторін до
відповідальності за порушення
зобов'язань.

Представник відповідача в судовому
засіданні визнав основну
заборгованість в сумі 67612,00 грн., 2579,53
грн. 3% річних, 2529,36 грн. грн. інфляційних
збитків та заперечує проти нарахування
8117,97 грн. пені.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
представника відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2013 року між ТОВ «Сіверське» -
замовником та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 - виконавцем
укладено договір № 20/05 підряду на
ведення сільськогосподарських робіт.
(далі - договір).

Згідно п.п.1.1 зазначеного договору,
предметом договору є проведення робіт
з обробки посівних площ (дискування)
замовника, за допомогою власної
сільськогосподарської техніки і
обладнання виконавця.

Відповідно до п.2.1.4 договору
виконавець здає по акту виконані
роботи після їх завершення.

Пунктом 2.2.1. договору передбачено, що
замовник розраховується за виконані
роботи шляхом перерахування виконавцю
грошових коштів з розрахунку 14 грн. за
1га обробленої площі посівів.

Згідно п.п. 3.2.-3.3 договору оплата послуг
здійснюється замовником у
безготівковій формі за реквізитами,
зазначеними в кінці тексту цього
договору, на підставі виставлених
рахунків. Рахунки виставляються
виконавцем відповідно до підписаних
сторонами Актів приймання-передачі
наданих послуг. Оплата послуг
здійснюється замовником протягом
трьох календарних днів із дня
підписання акту приймання-передачі
наданих послуг та виставлення рахунку
виконавцем.

На виконання умов договору позивач
виконав роботи по дискуванню грунту, а
відповідач прийняв їх, про що складено
акти приймання-передачі наданих
послуг:

від 20 травня 2013 року на суму 11340 грн.,

від 25 травня 2013 року на суму 59150 грн.,

від 25 травня 2013 року на суму 59122 грн.

А всього на суму 129612 грн.

Відповідач частково провів розрахунок
за надані послуги в розмірі 62000 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 2035 від 31.10.2013 року.

Отже, заборгованість відповідача
складає 67612,00 грн. за отримані послуги
по дискуванню грунту.

У відповідності зі ст. 193
Господарського кодексу України та
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Приймаючи до уваги, що відповідач в
порушення ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України взяті
на себе зобов'язання не виконав, за
отримані послуги не розрахувався
повністю, суд, з урахуванням
вищезазначеного, доходить висновку, що
позовні вимоги позивача в частині
стягнення основного боргу є
обґрунтовані і підлягають задоволенню
у сумі 67612,00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача
пеню в сумі 8117,97 грн. за період з 29.05.2013
по 30.10.2013 та з 01.11.2013 по 27.11.2013 року,
нараховану згідно Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Пеня є різновидом неустойки,
відповідно до ст. 549 Цивільного
кодексу України.

Статтею 547 Цивільного кодексу України
визначено, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі. Правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Також частинами 4 та 6 ст. 231
Господарського кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення зобов'язання застосовуються
у розмірі передбаченому сторонами у
договорі.

Оскільки сторонами не було досягнуто
у письмові формі згоди щодо
відповідальності за не виконання
зобов"язань, як того вимагає Цивільний
кодекс України, Господарський кодекс
України та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
позовні вимоги позивача про стягнення
8117,97 грн. пені за період за період з
29.05.2013 по 30.10.2013 та з 01.11.2013 по 27.11.2013 є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Згідно ч.1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
виконав його у строк, встановлений
договором.

Зважаючи на те, що відповідач не
виконав свої зобов'язання по оплаті
виконаних робіт вчасно, позивач
просить стягнути 2579,53 грн. 3% річних за
період з 29.05.2013-30.10.2013, 01.11.2013-16.04.2014 та
2529,36 грн. інфляційних.

Враховуючи, що відповідач в порушення
ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України взяті на себе зобов'язання не
виконав, за отримані послуги своєчасно
не розрахувався і вимоги позивача не
оспорив, суд, з урахування
вищезазначеного, доходить висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню в частині стягнення боргу
в сумі 67612,00 грн., 2579,53 грн. 3% річних за
несвоєчасні розрахунки, 2529,36 грн.
інфляційних. В решті позову відмовлено.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог, з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір в
розмірі 1643,53 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіверське» (вул.
Перемоги,30, с. Дрімайлівка,
Куликівський район, Чернігівська
область, 16352, р/р 211 в ПАТ «КБ
«Фінансова ініціатива», МФО 380054, ) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1
іден.номер НОМЕР_1) 67612,00 грн. боргу, 2579,53
грн. 3% річних, 2529,36 грн. інфляційних та
1643,53 грн. судового збору, врешті позову
відмовити.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
В.І.Шестак