ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

06.05.2014р.
Справа №917/265/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробонус",
вул.Крупської, 18,м. Ірпінь, Київська
область,08296; адреса для кореспонденції:
вул. Старокиївська,10 "И", офіс 205, офісний
центр "Кубік-центр 2"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Воля-Лан", с.Нижня
Ланна, Карлівський район, Полтавська
область, 39542

про стягнення 671 170,01 грн. (згідно з
заявою вх. канцелярії суду №5824 від
06.05.2014р.).

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан
Т.С.

представники сторін:

від позивача: Сердюк Н.О. дов. від 02.04.2014
року

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення 671 170,01 грн., за
договором поставки № П3010 від 21.10.2012
року, із яких основний борг - 222997,76 грн.,
пеня - 15083,09 грн., 3% річних - 4670,08 грн.,
штраф - 44599,55 грн., відсотки за
користування товарним кредитом в
розмірі - 56819,53 грн., а також
заборгованість за Договором
переведення боргу в розмірі 327000,00 грн.
(згідно з заявою вх. канцелярії суду
№5824 від 06.05.2014р.).

18.03.2014 року за вхідним № 3382(канцелярії
суду) представник позивача С.М.Хомук
подав клопотання про залучення до
матеріалів справи додаткових
документів (а.с. 48-58). Суд подане
клопотання з додатками прийняв до
розгляду та долучив до матеріалів
справи.

17.04.2014 року за вхідним № 5049(канцелярії
суду) представник позивача О.А.Бонь
подав клопотання про залучення до
матеріалів справи додаткових
документів (а.с. 67-102). Суд подане
клопотання прийняв до розгляду та
долучив до матеріалів справи разом з
додатками.

06.05.2014 року за вхідним № 5824(канцелярії
суду) генеральний директор ТОВ
"Агробонус" Л.В. Василенко подав
клопотання про долучення до матеріалів
справи додаткових документів (а.с. 106-114).
Суд подане клопотання з додатками
прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, та
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги частково виходячи з
наступного:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агробонус" (далі -
ТОВ"Агробонус") та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Воля-Лан"
(далі - ТОВ "Воля-Лан") 21листопада 2012р.
було укладено Договір поставки №П3010
(далі - Договір поставки).

За умовами Договору, Постачальник
(ТОВ"Агробонус") зобов"язується
поставит і передати у власність
Покупця (ТОВ "Воля-Лан") насіння та/або
засоби захисту рослин та/або
міндобрива (далі - Товар), а Покупець
зобов"язується прийняти й оплатити
Товар на умовах визначених Договором.
Асортимент, ціна, строк оплати, одиниця
виміру, кількість, вартість партії
Товару визначається Сторонами в
Специфікації до Договору або в
Видаткових накладних (п.1.2 Договору).

Відповідно до наданих Позивачем
видаткових накладних (а.с. 18-35) всього
Позивачем поставлено, а Відповідачем
отримано (довіреності а.с. 35-40) Товар на
загальну суму 781 096,50 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору поставки,
Покупець здійснює оплату Товару в
українських гривнях шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника згідно
рахунку-фактури у порядку і строки, що
визначені у Специфікаціях. В разі
поставки Товару згідно видаткових
накладних оплата Товару здійснюється
на умовах повної попередньої оплати
згідно рахунку-фактури Постачальника,
але в будь-якому випадку не пізніше 10
календарних днів після поставки
Товару.

Відповідачем 21.11.2012р. та 01.04.2013р було
здійснено часткову оплату за отриманий
товар в загальному розмірі 558 098,74 грн.

Таким чином, заборгованість за
Договором поставки становить 222 997,76
грн.

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Пунктом 4
ст. 231 Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Згідно статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

При укладені договору сторони дійшли
згоди щодо стягнення одночасно штрафу
та пені у разі невиконання
відповідачем умов договору, тому їх
одночасне застосування не суперечить
вимогам чинного законодавства України
та умовам укладеного між сторонами
договору. Положеннями ст. ст. 627, 628, 629
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами. При цьому судом враховано
правову позицію, викладену у постанові
Верховного Суду України від 27.04.2012 р. у
справі № 06/5026/1052/2011 та презумпцію
правомірності правочину відповідно до
ст. 204 Цивільного Кодексу України.

Згідно п.7.4. Договору за порушення
строку оплати, який вказано в
відповідній (их) Специфікації (ях) до
Договору та (або) п.5.1., та (або) п.5.3. та
(або) п.9.3. даного Договору, Покупець
сплачує Постачальникові пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період за який стягується пеня,
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення.

У відповідності до п. 7.5. Договору за
порушення строку оплати, який вказано в
відповідній (их) Специфікації (ях) до
Договору та (або) п.5.1, та (або) п.5.3., та
(або) п.9.3. даного Договору більше ніж на
30 (тридцять) календарних днів, Покупець
сплачує на користь Постачальника штраф
в розмірі 20% від вартості несвоєчасно
оплаченого Товару.

Відповідно до п.5.8. Договору в разі
поставки Товару до повної оплати
Покупець зобов'язується сплатити
відсотки за користування товарним
кредитом у такому порядку:

5.8.1. в період до кінцевого строку
оплати вартості Товару, зазначеної в
відповідній Специфікації (ях) до
Договору відсотки за користування
товарним кредитом не нараховуються.
5.8.2. Початком нарахування відсотків
за користування товарним кредитом
вважається: - наступний день за
днем кінцевої дати сплати вартості
Товару зазначеної в відповідній
Специфікації (ях) до Договору або -
наступний день за днем поставки
неоплаченого Покупцем Товару (в разі
поставки на умовах попередньої оплати.

Пунктом 5.8.3. Договору встановлено, що
плата за використання Товарного
кредиту становить 0,1% від вартості
поставленого та неоплаченого Товару за
кожен календарний день користування,
починаючи з дати, визначеної п.5.8.2 до
дня оплати Товару в повному обсязі.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На виконання вимог 06.05.2014 року
представник позивача надала суду
детальний розрахунок пені, 3% річних,
штрафу та відсотків за користування
товарним кредитом за підписом
генерального директора. Розрахунок
проведений по видаткових накладних
які підтверджують поставку Товару за
Договором поставки №П3010 від 21.11.2012р.

Після проведення перевірки наданого
позивачем розрахунку позовних вимог в
частині стягнення з відповідача пені в
розмірі 15083,19 грн., 3% річних трьох
процентів річних 4670,08 грн., штрафу в
розмірі 44599,55 грн. та 56819,53 грн.
відсотків за користування товарним
кредитом суд визнає його вірним та
приходить до висновку, що вимоги
позивача є правомірними, а тому
підлягають задоволенню (розрахунок
здійснено за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Крім того, в позовній заяві позивач
просить суд також стягнути
заборгованість за Договором №03-04/13 про
переведення боргу (далі - Договір), що
був укладений 03.04.2013р. між Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Агробонус", Товариством з обмеженою
відповідальністю "Воля-Лан" та
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_5

Відповідно до умов Договору про
переведення боргу, Первісний боржник (
в Договорі визначений як ОСОБА_5)
переводить на Нового боржника ТОВ "Воля
Лан" борг у розмірі 327 000,00 грн. на
підставі видаткових накладних №10 від
01.11.2011р. на суму 17 977,59 грн., №29 від 08.11.2011
на суму 4614,00 грн., №612 від 17.04.2012 на суму
26437,58 грн., №1163 від 14.05.2012 на суму 277970,83
грн., а Новий боржник погоджується
виконати зазначене зобов"язання шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Кредитора (ТОВ"Агробонус")

Відповідно до ст. 58 ГПК України, в одній
позовній заяві може бути об'єднано
кілька вимог, зв'язаних між собою
підставою виникнення або поданими
доказами. Постанова Пленуму ВГСУ №18
від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції". Позивач має право
об'єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, пов'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами.
Право об'єднати кілька однорідних
позовних заяв або справ, у яких беруть
участь ті ж самі сторони, надане також
судді. Однорідними можуть вважатися
позовні заяви, які, пов'язані з
однорідними позовними вимогами і
водночас подані одним і тим же
позивачем до одного й того самого
відповідача (чи відповідачів) або хоча
й різними позивачами, але до одного й
того ж відповідача. Однорідними ж
позовними вимогами є такі, що виникають
з одних і тих самих або з аналогічних
підстав і водночас пов'язані між собою
одним і тим самим способом захисту прав
і законних інтересів.

Підставами виникнення є різні за своєю
правовою природою договора (поставки
та переведення боргу), подані докази -
видаткові накладні за договорами
різні, крім того позивач не надав суду
видаткові накладні передбачені п.1
Договором про переведення боргу, не
надав суду також даних на ФОП ОСОБА_5,
в зв"язку з чим залучити його до участі
у розгляді справи суд не мав
можливості.

Зважаючи на те, що позивачем не надані
докази за Договором про переведення
боргу №03-04/13 від 03.04.2013р. суд залишає
позовну вимогу щодо стягнення з
ТОВ"Воля Лан" 327 000,00 грн. за Договором
про переведення боргу №03-04/13 від
03.04.2013р. - без розгляду.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено частково.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Залишити без розгляду позовні вимоги
в частині стягнення 327000,00 грн. за
Договором переведення боргу №03-04/13 від
03.04..2013р..

3.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Воля-Лан" (39542,
Полтавська область, Карлівський район,
с.Нижня Ланна, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробонус" (08296,
Київська область, м.Ірпінь, смт.
Ворзель, вул. Крупської, 18, ) заборгованість за Договором
поставки № П3010 від 21.10.2012 року в розмірі
344170,01 грн., із яких основний борг - 222997,76
грн., пеня - 15083,09 грн., 3% річних - 4670,08 грн.,
штраф - 44599,55 грн., відсотки за
користування товарним кредитом в
розмірі - 56819,53 грн.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Воля-Лан" (39542,
Полтавська область, Карлівський район,
с.Нижня Ланна, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробонус" (08296,
Київська область, м.Ірпінь, смт.
Ворзель, вул. Крупської, 18, ) витрати на сплату судового збору
в розмірі 6883,40 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 14.05.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.