ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 травня 2014 року Справа № 910/14013/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач Л.І.перевіривши
матеріали касаційної
скаргиФізичної-особи підприємця
ОСОБА_4на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
12.02.2014у справі№ 910/14013/13 Господарського
суду міста Києваза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Дієса"доФізичної-особи підприємця
ОСОБА_4третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Фізичної-особи
підприємця ОСОБА_5простягнення боргу у
розмірі 40 030,79 грн.

ВстановиВ:

Перевіривши матеріали касаційної
скарги та доданих до неї документів,
колегія суддів дійшла висновку, що вона
не може бути розглянута Вищим
господарським судом України, оскільки
не відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу
України з наступних підстав.

Відповідно до статті 111 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна скарга підписується
повноважною посадовою особою або її
уповноваженим представником, право
якого засвідчено на підставі
установчих документів і чинного
законодавства на підписання
касаційної скарги та представлення
інтересів в господарських судах
України.

До касаційної скарги Фізичної-особи
підприємця ОСОБА_4 додано довіреність
на представника ОСОБА_6, якою підписано
касаційну скаргу. При цьому
вищевказану довіреність на
представництво інтересів видано
Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4,
без її нотаріального посвідчення.

Повноваження на представництво
інтересів фізичних осіб-підприємців у
відповідності до частини 4 статті 28
Господарського процесуального кодексу
України, має бути підтвердженно
нотаріально посвідченою довіреністю.

Пунктом 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо вона підписана особою, яка
не має права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не зазначено.

Окрім цього, визначаючи розмір
судового збору, який підлягає сплаті до
державного бюджету, заявником не було
враховано наступне.

Згідно частини 2 статті 44
Господарського процесуального кодексу
України розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 р." № 719-VІІ від
16.01.2014 мінімальна заробітна плата на 2014
р. з 01.01.2014 встановлена в розмірі 1218,00
грн.

Підпунктом "5" пункту 2 частини 2 статті 4
Закону України "Про судовий збір"
передбачено, що судовий збір за подання
касаційної скарги на рішення суду
встановлюється у розмірі 70 відсотків
ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви, а у разі подання
позовної заяви майнового характеру - 50
відсотків ставки, обчисленої виходячи
з оспорюваної суми.

Оскаржуючи прийняті у справі судові
акти, скаржник у касаційній скарзі
просить скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014 (якою
залишено без змін рішення місцевого
господарського суду) та прийняти нове
рішення, яким відмовити в звдоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вищенаведеного чинного
законодавства та враховуючи заявлені
вимоги, судовий збір за подання
касаційної скарги становить 913,50 грн.

За таких обставин, додана до матеріалів
касаційної скарги квитанція № ПН945 від
05.03.2014 про перерахування скаржником
судового збору в сумі 861,00 грн. за
подання касаційної скарги не може бути
визнане судом належним доказом сплати
судового збору у встановленому
законодавством розмірі.

Правовий наслідок щодо невиконання
вимог частини 4 статті 111
Господарського процесуального кодексу
України визначений пунктом 4 частини 1
статті 1113 цього Кодексу, який
встановлює вимогу щодо повернення
касаційної скарги без розгляду.

Також відповідно до статті 110
Господарського процесуального
кодексу України касаційна скарга може
бути подана протягом двадцяти днів з
дня набрання судовим рішенням
апеляційного господарського суду
законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 105 цього
Кодексу постанова апеляційної
інстанції набирає законної сили з дня
її прийняття.

Відповідно до приписів Господарського
процесуального кодексу України щодо
закінчення процесуального строку
обчислюваного днями, строк на
касаційне оскарження постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014,
закінчився 04.03.2014.

05.03.2014 (згідно з штампом поштового
відділення на конверті, в якому
направлено касаційну скаргу до
Київського апеляційного
господарського суду) Фізична-особа
підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого
господарського суду України з
пропуском процесуального строку,
встановленого законом для її подання
та без клопотання про його відновлення,
тобто без дотримання вимог статті 53
Господарського процесуального кодексу
України.

Подання касаційної скарги після
закінчення строку, встановленого для
її подання, без клопотання про
відновлення цього строку, відповідно
до пункту 5 частини 1 статті 1113
Господарського процесуального кодексу
України є підставою для повернення
касаційної скарги без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 53, 86, 108, 110, пунктами 1, 4, 5
частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної-особи
підприємця ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014 у справі
№ 910/14013/13 Господарського суду міста
Києва повернути без розгляду.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н. Волковицька

Л. Рогач