ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р.
Справа № 910/931/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київенерго», м. Київ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
Київська область, м. Обухів

про стягнення 163554,06 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Гаркавенко С.В.
(довіреність №91/2013/11/28-3 від 28 листопада
2013 року);

Турабелідзе Т.М. (довіреність №91/2014/02/27-1
від 27 лютого 2014 року);

від відповідача: ОСОБА_4 (довіреність
№454 від 26 березня 2014 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» (далі - позивач)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач)
про стягнення 163554,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що в результаті
проведеної уповноваженим
представником ПАТ «Київенерго»
перевірки правил користування
електричною енергією зафіксовано
порушення Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 даних правил, а
саме, перевіркою встановлено
самовільне підключення системи
опалення без дозволу
електропостачальної компанії та без
укладання відповідного договору. За
встановленим фактом представником ПАТ
«Київенерго» складено акт порушень
ПКЕЕ №6000018 від 18 березня 2013 року та акт
обстеження за №603/338 від 18 березня 2013
року. Відповідно до розрахунку
вартості електроенергії, спожитої без
обліку, відповідачу нараховано 163554,06
грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
міста Києва від 27 січня 2014 року та
призначено справу до розгляду на 20
лютого 2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 20 березня 2014 року справу
№910/931/14 направлено за встановленою
підсудністю до господарського суду
Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 15 квітня 2014 року справу
№910/931/14 прийнято до провадження та
призначено розгляд справи на 29 квітня
2014 року.

Відповідно до ухвали суду від 29 квітня
2014 року розгляд справи на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України відкладено на 28 травня 2014 року.

Представник відповідача в усних та
письмових поясненнях, викладених у
відзиві на позовну заяву, проти позову
заперечував.

28 травня 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2005 року між позивачем (за
договором - енергопостачальна
організація) та відповідачем (за
договором - абонент) укладено договір
на постачання теплової енергії у
гарячій воді за №165014.

Як вбачається з матеріалів справи, та
підтверджується представниками
сторін, 31 березня 2011 року відповідач
звернувся до позивача з листом про
припинення теплопостачання по
договору №1650014 з 1 квітня 2011 року.

Актом від 4 квітня 2011 року комісії у
складі: начальник ВТВ Гайдукевич А.М.,
старший майстер ЦТПК Вороненко О.В., в
присутності директора СПД-ФО «ОСОБА_1»
ОСОБА_1 засвідчено, що згідно наряду №12
від 1 квітня 2011 року арматуру
трубопроводів подачі та обратки
мережної води на опалення СПД-ФО
«ОСОБА_1» закрито на рамці керування,
опломбовано пломбою 10СКМ і передано
абоненту на зберігання.

18 березня 2013 року представником ПАТ
«Київенерго» проводилась перевірка
правил користування тепловою енергією
за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1а.

Згідно пункту 44 Правил користування
тепловою енергією (далі - правила),
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 3 жовтня 2007 року
за №1198 за самовільне підключення
системи теплоспоживання без укладення
договору споживач сплачує штраф згідно
із законодавством.

Під час проведення перевірки було
виявлено порушення правил
користування тепловою енергією, а саме:
«…самовільне підключення системи
опалення без дозволу
енергопостачальної організації …» про
що складено акт про порушення ФОП
ОСОБА_1 правил користування
електричною енергією №6000018 від 18
березня 2013 року.

Крім того, в зазначеному акті вказано:
«… в тепловій камері ТК-28, на
тепломережі, засувки подачі теплоносія
на ІТП теплиць Ф.О. ОСОБА_1 опломбовано
свинцевими пломбами (відтиск нечіткий)
в привідкритому положенні. Засуви
подачі теплоносія в ІТП не
опломбовано…».

Згідно з висновком експертного
дослідження, проведеного Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, за №8602/13-33 від 6 листопада 2013
року (копія наявна в матеріалах справи,
оригінал оглянуто у судовому
засіданні), яким досліджувались дві
свинцеві пломби споживача та зразок
одноразової пломби з відтиском 10 СКМ,
встановлено, що мало місце пошкодження
цілісності та повторне навішування
пломб ФОП ОСОБА_1

Відповідно до розрахунку вартості
теплової енергії, спожитої без обліку
(договору) за актом порушень Правил
користування тепловою енергією від 18
березня 2013 року за №6000018 кількість
самовільно спожитої енергії за період
з 10 жовтня 2012 року по 18 березня 2013 року
становить 170,239 Гкал, вартістю 163554,06 грн.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
«Про електроенергетику»
правопорушення в електроенергетиці
тягне за собою встановлену
законодавством України цивільну,
адміністративну і кримінальну
відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про
електроенергетику» правопорушеннями в
електроенергетиці є крадіжка
електричної і теплової енергії,
самовільне підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання
енергії без приладів обліку.

Частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу
передбачено, що особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 3 ст. 147 Господарського
кодексу України збитки, завдані
суб'єкту господарювання порушенням
його майнових прав громадянами чи
юридичними особами, а також органами
державної влади чи органами місцевого
самоврядування, відшкодовуються йому
відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу
України у разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

Доказів оскарження дій представників
позивача під час проведення перевірки
та доказів оскарження акту про
порушення відповідачем Правил
користування тепловою енергією за
№6000018 від 18 березня 2013 року, у
відповідності до вимог чинного
законодавства України, відповідачем до
суду не подано.

10 грудня 2013 року позивачем надіслано
вимогу за №93/21/9830 від 10 грудня 2013 року
про сплату відповідачем
заборгованості за самовільно спожиту
теплову енергію.

Однак, судом встановлено, що зазначена
вимога була надіслана на адресу:
АДРЕСА_1, в той час, коли юридичною
адресою відповідача станом на момент
надсилання вимоги є: АДРЕСА_2.

Оскільки, законом не визначено форму
пред'явлення такої вимоги, останній
може здійснити своє право будь-яким
шляхом: як шляхом звернення до
боржника з претензією, листом,
телеграмою тощо, так і шляхом
пред'явлення через суд вимоги у
визначеній законом процесуальній
формі - формі позову.

Обмеження заявників у праві на судовий
захист шляхом відмови у задоволенні
позову за відсутності доказів
попереднього їх звернення до боржника
з вимогами, оформленими в інший спосіб,
ніж позов (відмінними від нього),
фактично буде призводити до порушення
принципів верховенства права,
доступності судового захисту,
суперечити положенням частини другої
статті 124 Конституції України та
позиції Конституційного Суду України в
рішенні від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 у
справі за конституційним зверненням
щодо офіційного тлумачення положень
частини другої статті 124 Конституції
України (справа про досудове
врегулювання спорів), згідно з якою
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур є правом, а не
обов'язком особи, яка потребує такого
захисту.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні
належні та допустимі докази звернення
позивача до відповідача з претензією,
суд приходить до висновку, що позивач
реалізував своє право на пред'явлення
вимоги шляхом подання даного позову.

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не оплатив
нараховані згідно акту кошти у розмірі
163554,06 грн. Зазначений факт відповідачем
не спростовано. Доказів оскарження дій
ПАТ «Київенерго» щодо проведеної
перевірки та доказів оскарження акту
про порушення відповідачем Правил
користування тепловою енергією за
№6000018 від 18 березня 2013 року до суду не
подано. Вимога позивача про стягнення з
відповідача 163554,06 грн. боргу за спожиту
теплову енергію підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (08701, АДРЕСА_2, код
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, код 00131305)
- 163554 (сто шістдесят три тисячі п'ятсот
п'ятдесят чотири) грн. 06 коп. боргу (на
поточний рахунок №1 у Головному
управлінні по м. Києву та Київській
області ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669, ) та 3271 (три тисячі двісті
сімдесят одна) грн. 08 коп. судового
збору (на поточний рахунок №1 у
Головному управлінні по м. Києву та
Київській області ВАТ «Ощадбанк», МФО
322669, ).

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 30 травня 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.