ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2014 р.Справа № 922/843/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Луніній О.В.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Центр Енергобуд", м.
Харків до Публічне АТ "Завод ім.
Фрунзе", м. Харків про стягнення
коштів у розмірі 46 842,07 грн. за участю
представників сторін:

позивач:Григор'єв М.Г., довіреність від
06 лютого 2013 року

відповідач: Харламов К.І., довіреність
від 25 грудня 2013 року

за відсутності клопотання технічна
фіксація судового процесу не
здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Центр Енергобуд", м.
Харків, звернувся до господарського
суду Харківської області з позовною
заявою в якій просить суд стягнути з
відповідача, Публічне АТ "Завод ім.
Фрунзе", м. Харків, на користь позивача 42
799,46 грн. основного боргу та 4 042,61 грн. 3%
річних; також до відшкодування
заявлені судові витрати.

Позовні вимоги позивача мотивовані
неналежним виконанням з боку
відповідача покладених на нього
зобов'язань за договором підряду № 27/06
від 27 червня 2011 року - а саме
несвоєчасним проведенням розрахунків
за договором, зокрема п. п. 4.2.1, 5.1, 6.2
договору, статтями 610, 612, 625, 853, 882 ЦК
України, 193 ГК України.

Ціна позову визначається судом та
становить 46 842,07 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13 березня 2014
року прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/843/14 та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 31
березня 2014 року.

28 березня 2014 року за вх. № 10488
відповідачем подано до суду клопотання
про відкладення розгляду справи
мотивоване відрядженням представника,
яке долучено судом до матеріалів
справи.

В засідання суду 31 березня 2014 року
з'явився представник позивач, проти
задоволення клопотання відповідача
заперечував, посилаючись на ненадання
останнім доказів того, що особа яка є у
відрядженні представлятиме інтереси
відповідача у даній справі
(відсутність доручення) та на наявність
на підприємстві-відповідача кількох
фахівців, що можуть вести справи від
його ім'я.

Відповідач в засідання суду не
з'явився, витребуваних судом доказів
суду не надав.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 31 березня 2014
року задоволено клопотання
відповідача (вх. № 10488 від 28.03.2014 р.) та
відкладено розгляд справи на 05 травня
2014 року.

05 травня 2014 року до господарського суду
Харківської області від відповідача
надійшли: клопотання (вх. № 14670) про
долучення до матеріалів справи
додаткових документів, яке долучено
судом до матеріалів справ, та
зустрічна позовна заява (вх. № 14699).

В судове засідання 05 травня 2014 року
представники сторін з'явились.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05 травня 2014
року відповідачу повернуто без
розгляду зустрічну позовну заяву.

Позивач в засіданні суду 05 травня 2014
року позовні вимоги підтримує та
просить суд задовольнити позов.
Водночас, надав до суду заяву (вх. № 14756)
про продовження строків розгляду спору
на 15 днів з метою надання додаткових
пояснень.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує та просить суд в задоволенні
позову відмовити; проти заяви позивача
про продовження строків розгляду спору
на 15 днів не заперечує.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05 травня 2014
року задоволено заяву позивача (вх. №
14756) про продовження строку розгляду
спору; продовжено строк розгляду спору
до 26 травня 2014 року; розгляд справи
відкладено на 14 травня 2014 р.

14 травня 2014 року сторонами надано до
суду: позивачем - письмові пояснення по
справі (вх. № 15783); відповідачем -
супровідний лист з доданими доказами
часткової оплати (вх. № 15784). Надані
сторонами документи долучені судом до
матеріалів справи.

В засіданні суду 14 травня 2014 року,
відповідно ст. 77 ГПК України, оголошено
перерву до 22 травня 2014 року з метою
надання суду додаткових доказів.

20 травня 2014 року позивачем за вх. № 16496
надано до матеріалів справи заяву про
долучення додаткових доказів, яка, з
доданими документами, долучена судом
до матеріалів справи.

22 травня 2014 року після перерви
засідання суду було продовжено.

Сторони в засідання суду з'явились.
Позивач позовні вимоги підтримує
повністю; відповідач проти позову
заперечує з підстав, визначених у
запереченнях на позовну заяву (арк.
спр. 55-57).

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами у
відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

27 червня 2011 року між сторонами по
справі було укладено договір підряду №
27/06 за умовами якого відповідач
(замовник) доручив, а позивач
(підрядчик) взяв на себе зобов'язання в
строк до 28 серпня 2011 року виконати на
об'єкті будівництва "Автосалон з
центром сервісного обслуговування та
кафетерієм по вул. Героїв Праці (ріг
вул. Барабашова) в м. Харкові" комплекс
робіт по влаштуванню кровлі будівлі:
монтаж кровельних сендвіч-панелів (1600
кв.м.), виготовлення (228 кв.м.) та
влаштування (270 м. пог.) парапетного
даху, влаштуванню водоприймальної
воронки (12 шт.), влаштування примикання
(270 м. пог.) згідно специфікації № 1;
договірної ціни з розрахунками і
протоколу узгодження договірної ціни;
план-графіка виконання робіт, які є
невід'ємними частинами договору (п. п.
1.1, 2.1.1 договору). Замовник має
можливість доручити виконавцю
виконання й інших видів робіт,
вартість, характер та строки виконання
яких визначаються додатковими угодами
(п. 1.2 договору).

Згідно п. 3.2 договору договірна ціна
становить 1 089 175,00 грн. з врахуванням
ПДВ. Договірна ціна без врахування
матеріалів замовника (вартість робіт
підрядника) становить 135 000,00 грн. з
врахуванням ПДВ, яка згідно договірної
ціни не підлягає коректуванню в
сторону збільшення (п. 3.3 договору).

Умови договору містять узгодження
сторін щодо того, що роботи передаються
від виконавця до замовника за актами
приймання-передачі та за довідками про
вартість робіт за формою Кб-2в, Кб-3 (п. п.
5.1, 5.2, 5.5), які підлягають сплаті
впродовж 5 банківських днів після їх
підписання (п. 6.2 договору).

Між сторонам підписано кошторис -
договірну ціну № 27/06 до договору, яким
узгоджено вартість робіт, виконуємих
підрядчиком, і яка становить 135 000,00 грн.

Позивач вказує, що впродовж вересня 2011
року - січня 2012 року ним виконано
роботи (вартість робіт підрядчика) на
загальну суму 169 944,84 грн. за актами
приймання виконаних робіт (форма Кб-2в)
та довідками про вартість виконаних
робіт (форма Кб-3) від 12 вересня 2011 р. на
суму 46 049,65 грн., від 20 вересня 2011 р. на
суму 71 749,64 грн., від 27 вересня 2011 р. на
суму 9 346,09 грн., від 30 грудня 2011 р. на
суму 20 258,40 грн. та за січень 2012 р. на суму
22 541,06 грн., які частково підписані
відповідачем та за якими останнім
проведено розрахунок у розмірі 127 145,38
грн.

Несплата відповідачем вартості
виконаних позивачем робіт за договором
зумовила звернення останнього з
позовом до суду про стягнення
несплаченого залишку вартості
виконаних робіт у розмірі 42 799,46 грн. та
з застосуванням приписів ст. 625 ЦК
України - 4 042,61 грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію спору у
даній справі, з врахуванням
встановлених обставин та оцінивши
докази в їх сукупності, суд дійшов
наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст. 173
Господарського кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що
між сторонами у справі виникли
зобов'язання, які за своєю правовою
природою є правовідносинами, що
випливають із договору підряду
(будівельного підряду), до якого
повинні застосовуватись положення
Цивільного кодексу України, що
регулюють загальні умови виконання
зобов'язання, а також положення
параграфу 1 та 3 глави 61 Цивільного
кодексу України.

В силу приписів ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно статті 875 ЦК України, за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта. До договору
будівельного підряду застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом.

Частинами 1 та 3 статті 843 ЦК України
передбачено, що договір підряду
визначає ціну роботи (яка включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу) або
способи її визначення.

Згідно статті 844 ЦК України, ціна у
договорі підряду може бути визначена у
кошторисі, який може бути приблизним
або твердим (кошторис є твердим, якщо
інше не встановлено договором). Зміни
до твердого кошторису можуть вноситися
лише за погодженням сторін. У разі
перевищення твердого кошторису усі
пов'язані з цим витрати несе підрядник,
якщо інше не встановлено законом.

Підрядник не має права вимагати
збільшення твердого кошторису, а
замовник - його зменшення в разі, якщо
на момент укладення договору підряду
не можна було передбачити повний обсяг
роботи або необхідні для цього витрати.
У разі істотного зростання після
укладення договору вартості матеріалу,
устаткування, які мали бути надані
підрядником, а також вартості послуг,
що надавалися йому іншими особами,
підрядник має право вимагати
збільшення кошторису. У разі відмови
замовника від збільшення кошторису
підрядник має право вимагати
розірвання договору.

Статтею 877 ЦК України, аналогічно
статті 844 ЦК України, також
унормовано питання щодо
проектно-кошторисної документації,
зокрема щодо порядку вирішення питань
у разі збільшення вартості робіт
(збільшення кошторису). Так, згідно
частини 3 ст. 877 кодексу, підрядник, який
виявив у ході будівництва не враховані
проектною документацією роботи і
необхідність у зв'язку з цим проведення
додаткових робіт і збільшення
кошторису, зобов'язаний повідомити про
це замовника. У разі неодержання від
замовника в розумний строк відповіді
на своє повідомлення підрядник
зобов'язаний зупинити відповідні
роботи з віднесенням збитків, завданих
цим зупиненням, на замовника. Замовник
звільняється від відшкодування цих
збитків, якщо доведе, що у проведенні
додаткових робіт немає необхідності.
Якщо підрядник не виконав обов'язку,
встановленого частиною третьою цієї
статті, він позбавляється права
вимагати від замовника плату за
виконані додаткові роботи і права на
відшкодування завданих цим збитків,
якщо не доведе, що його негайні дії були
необхідними в інтересах замовника,
зокрема у зв'язку з тим, що зупинення
роботи могло призвести до знищення або
пошкодження об'єкта будівництва.

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи
або окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної
здачі роботи за умови, що роботу
виконано належним чином і в погоджений
строк або, за згодою замовника, -
достроково (ст. 854 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України, ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України).

Згідно вимог передбачених ст. 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено,
що кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до приписів ст. 36 ГПК
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст. 43
ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Як з'ясовано судом, вартість робіт
визначена умовами договору та твердим
кошторисом (договірна ціна № 27/06 до
договору) і становить 135 000,00 грн. та не
підлягає коректуванню в сторону
збільшення. Підрядчиком (позивачем у
справі) обов'язку щодо збільшення
вартості робіт з врахуванням
вищенаведеного порядку за приписами
статей ЦК України не ставилось,
відповідні дії щодо збільшення
вартості робіт: як-то повідомлення
замовника (відповідача справі) про
збільшення кошторису, зупинення
виконання робіт не виконувалось, що
зумовлює позбавлення права позивача
вимагання від замовника (відповідача)
плати за виконані роботи поза межами
встановленої ціни.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
позовні вимоги позивача про стягнення
на його користь з відповідача 7 854,62 грн.
вартості робіт (135 000 грн. - 127 145,38 грн.)
обґрунтованими, правомірними,
доведеними матеріалами справи, не
спростованими відповідачем, і такими,
що підлягають задоволенню.

З посиланням на ст. 625 ЦК України
позивачем також заявлено до стягнення 4
042,61 грн. 3% річних.

Згідно вказаної 625 статті ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
При цьому, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За таких обставин, з огляду на
викладені вище обставини, суд вважає
позовні вимоги позивача про стягнення
на його користь з відповідача 498,39 грн. 3%
річних (за період з 26 січня 2012 року по 06
березня 2014 року) обґрунтованими,
доведеними матеріалами справи та
підлягаючими задоволенню. В решті
позовних вимог позивача про стягнення
на його користь 3% суд вважає за
необхідне відмовити, оскільки решта
суми річних нарахована безпідставно
(позивачем здійснено розрахунок 3%
річних не з суми боргу відповідача, про
що вказано вище в рішенні суду, а з
загальної суми визначеної позивачем і
частина якої є безпідставно заявленою),
що унеможливлює задоволення позовних
вимог в цій частині.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1 827,00 грн. підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.
ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 55, 77, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Завод ім. Фрунзе", 61001, м.
Харків, вул. Плеханівська, 57-А (в тому
числі з рах. № 5278 "Харківська
міжрегіональна дирекція" ПАТ "Креді
Агріколь Банк", МФО 300614, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр Енергобуд", 61010,
м. Харків, вул. Першої кінної армії, буд.
70, кв. 16 () 7 854,62
грн. основного боргу, 498,39 грн. 3% річних
та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили. Врешті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 27.05.2014 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/843/14