ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
Справа № 925/696/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: Ганницька Н.М. -
представник за довіреністю,

від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «По
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз», м. Черкаси

до комунального підприємства
«Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне управління»,
м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська
область

про стягнення 8687 грн. 65 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «По
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз» звернулося до суду з
позовною заявою про стягнення з
комунального підприємства «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
управління» 8687 грн. 65 коп., з яких 8477 грн.
31 коп. - основного боргу, 70 грн. 86 коп. -
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 16 грн. 35 коп. -
трьох процентів річних, 123 грн. 13 коп. -
інфляційних нарахувань, а також 1827 грн.
00 коп. судового збору.

Від позивача надійшла заява про
уточнення позовних вимог, в якій
просить стягнути з відповідача 5 477 грн.
31 коп. - основного боргу, 265 грн. 20 коп. -
пені, 48 грн. 35 коп. - трьох процентів
річних, 402 грн. 88 коп. - інфляційних
нарахувань, а також 1827 грн. 00 коп.
судового збору, у зв'язку з частковою
оплатою відповідачем заборгованості в
сумі 3000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
частині різниці заявленої ціни позову
та частково проведеної оплати.

Викликаний у судове засідання
представник відповідача не з'явився,
причин неявки суду не повідомив,
відзиву на позов не надав.

Справа розглядається в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) за наявними
матеріалами.

Заслухавши доводи та пояснення
представника позивача, дослідивши
наявні у справі докази, суд вважає за
необхідне позов задовольнити повністю,
виходячи з наступного.

29 грудня 2012 року між відкритим
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство «По
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз», (постачальник) та
комунальним підприємством «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
управління» (споживач) було укладено
договір на постачання природного газу
за регульованим тарифом №10/10844/П-13 (далі
- договір).

У відповідності до умов укладеного
договору постачальник постачає
природний газ споживачу в обсягах і
порядку, передбачених договором для
забезпечення потреб споживача (п. 1.1.
договору).

Споживач взяв на себе зобов'язання
оплачувати постачальнику вартість
газу і наданих послуг у розмірах,
строках, порядку та на умовах,
передбачених договором (п. 1.1. договору).

На виконання умов договору позивачем
було здійснено постачання природного
газу:

- у лютому 2014 року - 1,266 тис. м. куб.
на суму 5 346, 92 грн.;

- у березні 2014 року - 0,682 тис. м. куб.
на суму 2 880, 40 грн.

Відповідно до п. 4.6. договору оплата
вартості послуг з постачання газу
здійснюється споживачем на умовах
попередньої оплати до 20 числа місяця,
що передує місяцю поставки природного
газу в розмірі 100 % вартості місячного
об'єму природного газу відповідно до
додатку №2 договору.

У випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період відповідач проводить
остаточний розрахунок не пізніше 5
числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Однак відповідач здійснив часткову
оплату за надані послуги за договором в
сумі 3000 грн.

У разі порушення споживачем
строків оплати, передбачених розділом 4
договору, із споживача стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу (п. 6.2.2.
договору).

Позивачем на підставі п. 6.2.2. договору
заявлено до стягнення 265 грн. 20 коп. -
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором.

Враховуючи наявність прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання, позивачем нараховані 48
грн. 35 коп. - 3% річних.

Відповідно до ст.ст. 193, 202 ГК України та
ч.1 ст.509, ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 712 ЦК України
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевказаного, суд вважає
вимоги позивача в сумі 5 477 грн. 31 коп.
обґрунтованими, доведеними наявними в
матеріалах справи доказами, а
відповідно таким, що підлягають до
задоволення.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
пенею є вид неустойки, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пеня позивачем нарахована в межах
строку передбаченого статтею 232 ГК
України, з врахуванням заборгованості
за період її нарахування. Позов в цій
частині позовних вимог підлягає до
задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Розрахунки інфляційних нарахувань та
трьох процентів річних позивачем
вчинені вірно, відповідають вимогам
чинного законодавства та фактичним
обставинам справи та підлягають
стягненню з відповідача у заявленому
розмірі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
понесені останнім при поданні позову, а
саме: 1827грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального
підприємства «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне управління»
(вул. Гагаріна, 19, м.
Корсунь-Шевченківський, Черкаська
область, ідентифікаційний код 03356817) на
користь публічного акціонерного
товариства «По газопостачанню та
газифікації «Черкасигаз» (вул. Громова,
142, м. Черкаси, ідентифікаційний код
03361402) 5 477 грн. 31 коп. - основного боргу, 265
грн. 20 коп. - пені, 48 грн. 35 коп. - трьох
процентів річних, 402 грн. 88 коп. -
інфляційних нарахувань, а також 1827 грн.
00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Суддя
О.В. Чевгуз