Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" травня 2014 р.
Справа № 906/325/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Серебряков О.В. -
ліквідатор

від відповідача: не з'явився

- в засіданні суду присутній ОСОБА_2 -
колишній керівник позивача, посв.
пенсіонера № НОМЕР_1;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Будівництво. Матеріали.
Технології" (м. Житомир)

до Приватного підприємства "Альянс" (м.
Київ)

про визнання недійсним договору

Спір розглядається у більш тривалий
строк, ніж передбачено ч.1 ст.69 ГПК
України.

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним договору №23/12-02
купівлі - продажу від 23.12.2002 р.,
укладеного між ВАТ"Будівництво.
Матеріали. Технології" (м. Житомир) та
Приватним підприємством "Альянс" (м.
Київ).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що договір
купівлі - продажу №23/12-02 від 23.12.2002 р. є
недійсним в силу ст.ст.48,50 ЦК УРСР,
оскільки вчинений ОСОБА_3 від імені
позивача з перевищенням повноважень.
На підтвердження вказаного, позивач
посилається на наказ арбітражного
керуючого Баталова В.Л. № 53 від 14.11.2002 р.
яким було відізвано раніше виданий
наказ №84-К від 04.10.2012 р. про призначення
ОСОБА_3 в.о. голови правління ВАТ
"Будівництво. Матеріали. Технології";
зокрема, зазначає, що оскільки ОСОБА_3
не мав права на укладення вказаного
договору купівлі - продажу, останній
має бути визнаний судом недійсним як
такий, що суперечить закону та
встановленим цілям діяльності
товариства.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки не повідомив, хоча про час і
місце розгляду справи повідомлявся
вчасно та належним чином, про що
свідчить Реєстр Ф103 на відправку
простої кореспонденції господарським
судом за 18.04.2014 (а. с. 83, 84).

Враховуючи те, що явка представників
сторін в засідання суду обов'язковою не
визнавалась, надання письмового
відзиву відповідно до вимог ст. 59 ГПК
України є правом відповідача, а не його
обов'язком, господарський суд вважає,
що неявка відповідача, повідомленого
належним чином, не перешкоджає
розгляду справи за наявними
матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

В засіданні суду оглядалися матеріали
справи №2/9-К за позовом ОСОБА_5 до ВАТ
"Будівництво. Матеріали. Технології"
про визнання недійсним наказу від
04.10.2002 р. №84-К, частина копій яких була
долучена судом до матеріалів справи
№906/325/14..

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
"Будівництво. Матеріали. Технології"
(10001, м. Житомир, вул. Заводська, 4, ) (далі - позивач) створене та
зареєстроване згідно з Декретом
Кабінету Міністрів України "Про
приватизацію цілісних майнових
комплексів державних підприємств та
їхніх структурних підрозділів, зданих
в оренду" виконавчим комітетом
Житомирської міської ради 19.08.1993 р..

Статутом позивача (п.3.2) передбачено, що
для досягнення мети своєї уставної
діяльності товариство від свого імені
може, зокрема, укладати угоди, набувати
майнові і особисті немайнові права та
нести обов'язки. Також згідно п.3.3
статуту, товариство є власником
належного йому майна. Здійснює
володіння, користування і
розпорядження належним йому майном
відповідно до мети своєї діяльності.

Постановою господарського суду
Житомирської області від 14.12.2007 р. у
справі №1/36"Б" позивача визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру.

04.10.2002 р. виконуючим обов'язки керівного
органу позивача Баталовим В.Л.
(арбітражний керуючий до 17.01.2003 р.-
ухвала господарського суду від 17.01.2003 р.
у справі №5/114 "Б", а. с.85, 86) було видано
наказ про призначення в.о. голови
правління ВАТ "Будівництво. Матеріали.
Технології" ОСОБА_3 (а. с. 87).

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про
господарські товариства" (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
управління товариством здійснюють
його органи, склад і порядок обрання
(призначення) яких здійснюється
відповідно до виду товариства.

Відповідно до ч.1 ст. 47 вказаного Закону,
виконавчим органом акціонерного
товариства, який здійснює керівництво
його поточною діяльністю, є правління
або інший орган, передбачений статутом.

Згідно з п.п.13.1,13.7 статуту позивача,
виконавчим органом товариства, який
здійснює керівництво його поточною
діяльністю, є правління. Голова
правління є найвищою посадовою особою
товариства і несе у межах своїх
повноважень відповідальність перед
акціонерами за результатами
виробничої і фінансової діяльності
товариства. Зокрема, голова правління
товариства має право розпоряджатися
майном товариства в межах,
встановлених правлінням та укладати
угоди.

Частиною 1 статті 29 ЦК УРСР визначено,
що юридична особа набуває цивільних
прав і бере на себе цивільні обов'язки
через свої органи, що діють у межах
прав, наданих їм за законом або
статутом (положенням).

Згідно із ч.1 ст. 62 ЦК УРСР угода,
укладена однією особою (представником)
від імені другої особи (яку
представляють) в силу повноваження, що
ґрунтується на довіреності, законі або
адміністративному акті, безпосередньо
створює, змінює і припиняє цивільні
права і обов'язки особи, яку
представляють.

23.12.2002 р. між позивачем в особі в.о.
голови правління ОСОБА_3 (продавець) та
відповідачем в особі директора
Єрмоленка В.В. (покупець) був укладений
договір № 23/12-02 купівлі - продажу з
додатками (а. с. 21 - 28) (далі - договір),
згідно з п.1.1 якого продавець
зобов'язався продати покупцю споруди,
виробничі приміщення, обладнання та
устаткування, згідно додатку №1, які є
власністю позивача, а покупець
зобов'язався купити вказане майно і
сплатити ціну відповідно до умов, що
визначені в договорі.

Сторони погодили, що договірна ціна
вказаного майна становить 130000,00 грн. та
ПДВ 26000,00 грн. (п.1.2 договору); передача
зазначеного майна від продавця покупцю
здійснюється в триденний термін з
моменту підписання договору (п. 2.2 ).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов вказаного договору, в.о.
голови правління позивача передав, а
відповідач прийняв у власність майно,
що знаходиться за адресою: м. Житомир,
вул.Заводська, 4, серед якого, зокрема:
приміщення Прохідна - літ. И загальною
вартістю 319,38 грн.; приміщення Майстерні
- літ. Е вартістю 5189,25 грн.; приміщення
Адмінбудівлі - літ. Д вартістю 10580,69 грн.;
приміщення Котельні - літ. В1 вартістю
5285,96 грн.; приміщення Погонажного цеху -
літ. В,В2-4,В5,В0,1,3,В-2 вартістю 30832,27 грн.;
технологічне накриття - літ. К вартістю
368,71 грн., а також обладнання,
устаткування та матеріальні цінності
загальною вартістю 55923,34 грн., що
підтверджується актами прийому -
передачі від 20.01.2003 р. до договору
купівлі - продажу №23/12-02 від 23.12.2002 (а. с.22
- 28).

Як на підставу звернення до суду з
даним позовом, позивач посилається на
відсутність повноважень в.о. голови
правління позивача на укладення
договору та передачі майна, у зв'язку з
чим просить визнати його недійсним з
огляду на приписи законодавства,
чинного на момент підписання угоди.

Слід зазначити, що оскільки заявлені
позивачем позовні вимоги стосуються
визнання недійсним договору та
відносин, які виникли та припинилися до
01.01.2004 р., правове регулювання останніх
має здійснюватися з урахуванням
положень ЦК Української РСР (п.1
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-8/1183 від
05.07.2005 р.).

Так загальні вимоги до угод, а також
підстави для визнання їх недійсними
передбачені главою 3 ЦК УРСР. Із змісту
вказаної глави вбачається, що
загальними вимогами, додержання яких є
необхідним для чинності угоди, зокрема,
є: додержання встановленої
законодавством форми угоди;
відповідність угоди інтересам держави,
суспільства та цілям юридичної особи;
необхідний обсяг цивільної
дієздатності осіб, які укладають угоду;
відповідність внутрішньої волі
учасників угоди їх волевиявленню.

Відтак умовою для визнання договору
купівлі-продажу №23/12-02 від 23.12.2002 р.
недійсним на підставі ст. ст. 48, 50 ЦК
УРСР є невідповідність договору
вимогам законодавства та цілям
діяльності товариства.

Судом враховано, що 14.11.2002 р. в.о.
керівника позивача Баталов В.Л. наказом
№ 53 відізвав наказ №84-к від 04.10.2002 р. про
призначення в.о. голови правління ВАТ
"Будівництво. Матеріали. Технології"
ОСОБА_3, та визнано його недійсним, у
зв'язку з тим, що він не відповідає
чинному законодавству України (а. с.88).

Крім того, суд приймає до уваги, що
рішенням господарського суду від 12.08.2009
р. у справі №2/9-К за позовом ОСОБА_5 до
ВАТ "Будівництво. Матеріали.
Технології" (а. с. 99 -102), залишеним в силі
постановою Житомирського апеляційного
господарського суду від 26.01.2010 р.,
задоволено позовні вимоги та визнано
недійсним наказ №84-К від 04.10.2002 р.
виконуючого обов'язки керівного органу
позивача арбітражного керуючого
Баталова В.Л., яким призначено
виконуючим обов'язки голови правління
ВАТ "БМТ" ОСОБА_3 Зокрема суд зазначив,
що призначаючи голову правління
товариства, арбітражний керуючий
перевищив свої повноваження.

Пунктом 12.3 статуту товариства
передбачено, що обрання та відкликання
членів правління товариства належить
до компетенції загальних зборів
товариства.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що договір купівлі-продажу №23/12-02 від
23.12.2002 р. був підписаний не
уповноваженою особою, яка не мала права
на укладення вказаного договору від
імені товариства.

Приписами ч.1 ст.63 ЦК УРСР встановлено,
що угода, укладена від імені другої
особи особою, не уповноваженою на
укладення угоди або з перевищенням
повноважень, створює, змінює і припиняє
цивільні права і обов'язки для особи,
яку представляють, лише в разі дальшого
схвалення угоди цією особою.

Як зазначено в п.3.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
від 29.05.2013 р. № 11, доказами такого
схвалення можуть бути відповідне
письмове звернення уповноваженого
органу (посадової особи) такої
юридичної особи до другої сторони
правочину чи до її представника (лист,
телефонограма, телеграма,
телетайпограма тощо) або вчинення
зазначеним органом (посадовою особою)
дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах
справи відсутні докази наступного
схвалення керівними органами позивача
спірного правочину, укладеного 23.12.2002.
р. Так, сторонами не надані платіжні
доручення, банківські виписки,
прибуткові касові ордери тощо як доказ
того, що кошти від продажу майна були
зараховані на рахунки та оприбутковані
товариством позивача. Не подано
доказів наступного схвалення
укладеного правочину на загальних
зборах ВАТ "Будівництво. Матеріали.
Технології".

Тобто докази наступного прийняття
товариством позивача на себе
зобов'язань, зумовлених виконанням
договору купівлі-продажу №23/12-02 від
23.12.2002 р. відсутні.

Згідно із ч.1 ст.48 ЦК УРСР недійсною є та
угода, що не відповідає вимогам закону,
в тому числі ущемляє особисті або
майнові права неповнолітніх дітей.

Угода, визнана недійсною, вважається
недійсною з моменту її укладення (ч. 1
ст. 59 ЦК УРСР).

Відповідно до статей 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
і іншими учасниками процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини (ч. 3 ст. 35 ГПК України).

Оцінивши всі встановлені обставини
справи в їх сукупності згідно з
поданими сторонами доказами,
господарський суд прийшов до висновку
про наявність правових підстав для
визнання договору купівлі-продажу
№23/12-02 від 23.12.2002 р., укладеного між
Відкритим акціонерним товариством
"Будівництво. Матеріали. Технології" (м.
Житомир) та Приватним підприємством
"Альянс" (м. Київ) недійсним на підставі
ч. ч.1 ст. 48, 50 ЦК УРСР.

Поряд з цим, слід зазначити, що оскільки
ухвалою господарського суду
Житомирської області від 20.03.2014 р. було
задоволено заяву ВАТ "Будівництво.
Матеріали. Технології" про
відстрочення сплати судового збору до
прийняття судового рішення у справі,
враховуючи результати вирішення спору,
судовий збір у розмірі 1218,00 грн.
підлягає до сплати в дохід Державного
бюджету України Приватним
підприємством "Альянс" (м. Київ).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 34, 35, 49, 69, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним договір купівлі -
продажу № 23/12-02 від "23" грудня 2002 р.,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством "Будівництво. Матеріали.
Технології." (10001, м. Житомир, вул.
Заводська, 4. ) та
Приватним підприємством "Альянс" (01001, м.
Київ, вул. Тополева, 4, ).

3. Стягнути з Приватного підприємства
"Альянс" (01001, м. Київ, вул. Тополева, 4, ) в дохід Державного бюджету
України 1218,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.05.14

Суддя
Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - а/к Серебрякову О.В.,02095, м. Київ, вул.
Срібнокільська, б.24, а/с 53

3 - відповідачу - представнику за дов.
ОСОБА_7 (АДРЕСА_1 (реком).