ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.05.14 № 910/9655/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Громадської організації "Об"єднання
сиріт України" до Державної наукової
установи "Центр світової економіки та
міжнародних відносин НАН України",
Ліквідаційної комісії Інституту
світової економіки і міжнародних
відносин НАН України про визнання
неправомірними дії та бездіяльності
ліквідаційної комісії,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва від Громадської
організації «Об'єднання сиріт України»
на розгляд суду надійшла позовна заява
вих.№153/25 від 20.05.2014 до Державної
наукової установи «Центр світової
економіки та міжнародних відносин НАН
України», Ліквідаційної комісії
Інституту світової економіки і
міжнародних відносин НАН України про
визнання неправомірними дії та
бездіяльності ліквідаційної комісії.

Подана Громадською організацією
«Об'єднання сиріт України» позовна
заява вих.№153/25 від 20.05.2014 не відповідає
вимогам норм чинного законодавства та
підлягає поверненню без розгляду на
підставі ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо позовну
заяву підписано особою, яка не має
права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не вказано.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України
представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Згідно ч. 2 ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України
керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Юридична особа відповідно до ст. 92
Цивільного кодексу України набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів і
закону. Отже, від імені юридичної особи
позовну заяву підписує повноважна
посадова особа, повноваження якої
ґрунтуються на установчих документах
чи приписах закону.

Від імені позивача позовна заява
вих.№153/25 від 20.05.2014 підписана Головою
Громадської організації «Об'єднання
сиріт України» ОСОБА_1, втім будь-які
документи, які підтверджують
повноваження ОСОБА_1 діяти від імені
позивача в матеріалах справи відсутні
(установчі документи, протокол про
обрання, наказ про призначення тощо
відсутні), з огляду на що у суду
відсутні підстави вважати, що позовну
заяву вих.№153/25 від 20.05.2014 підписано
уповноваженою особою.

Пунктом 4 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що суддя повертає позовну
заяву та додані до неї документи без
розгляду у випадку неподання доказів
сплати судового збору у передбаченому
порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру судовий збір встановлюється
у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
(1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (73 080,00
грн.). З позовних заяв немайнового
характеру справляється судовий збір у
розмірі 1 мінімальної заробітної плати
(1218,00 грн.).

Відповідно до ч. 1 п. 2.11 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

З позовної заяви вбачається, що позивач
звернувся до Господарського суду міста
Києва з вимогами про визнання
неправомірних дій та бездіяльності
ліквідаційної комісії Інституту
світової економіки і міжнародних
відносин НАН України і Державної
наукової установи «Центр світової
економіки та міжнародних відносин НАН
України», а також, зобов'язання
Ліквідаційну комісію Інституту
світової економіки і міжнародних
відносин Національної академії наук
України і Державну наукову установу
«Центр світової економіки та
міжнародних відносин НАН України»
надати доступ до орендованих приміщень
згідно договору оренди б/н від 10.06.2013 за
адресою: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича 5,
кімнат № 405, 406.

В якості доказу сплати судового збору
позивачем надано квитанцію №10854.106.1 від
20.05.2014 на суму71,00 грн., квитанцію №7712 від
30.04.2014 на суму 1 147,00 грн.

З наведених доказів сплати судового
збору вбачається, що позивачем
сплачено судовий збір у меншому
розмірі, аніж передбачено чинним
законодавством України. Оскільки
позивачем заявлено 4 вимоги
немайнового характеру, а сплачено
судовий збір лише за одну.

Також, суд наголошує на наступному.

Відповідно до п. 2.21 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором. Відповідні
документи подаються до господарського
суду тільки в оригіналі; копії, у тому
числі виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо), цих
документів не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

При цьому, згідно п. 2.21 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 № 7, платіжне
доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором.

Проте, з наданих квитанцій про сплату
судового збору вбачається, що вони не
містять відомості про те, яка саме
позовна заява (вих.№153/25 від 20.05.2014)
оплачується судовим збором.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту № 41 (підписи платника)
ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком і
зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитки печатка печатки, для
реквізиту № 51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Проте, в наданих до суду квитанціях
відсутні підписи та печатки платників
та банківських установ, всупереч вимог
чинного законодавства України.

За наведених обставин, надані докази
сплати судового збору не приймається
судом у якості належних доказів сплати
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви у
встановленому розмірі, що є порушенням
норм господарського процесуального
законодавства, а тому дана позовна
заява із доданими до неї документами
підлягає поверненню позивачеві без
розгляду, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК
України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

В п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що позовна заява повинна
містити, зокрема, місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб).

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Як вбачається з позовних матеріалів,
Державна наукова установа «Центр
світової економіки та міжнародних
відносин НАН України» має наступну
адресу: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 5.

Ліквідаційна комісія Інституту
світової економіки і міжнародних
відносин НАН України має наступну
адресу: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 5.

В якості доказів направлення копії
позовної заяви з доданими до неї
документами на адреси відповідачів
позивачем додано фіскальний чек №44311
від 20.05.2014 та опис вкладення у цінний
лист від 20.05.2014, та фіскальний чек №4312
від 20.05.2014 та опис вкладення у цінний
лист від 20.05.2014.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України
позовна заява повинна містити
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних осіб -
платників податків).

Як визначено ст. 93 ЦК України
місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені. Відомості про місцезнаходження
юридичної особи включаються до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (ст. 17
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Згідно абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб'єкта господарювання.

В той же час, позивачем не вказано на
жодне з джерел (відповідні довідки з
ЄДРПОУ, виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців тощо), з яких він
отримав дані про належність
відповідачам саме вказаної у позовній
заяві адреси.

Дана обставина є суттєвою, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається заявник та поданих ним
доказів.

Поверненню для усунення допущеного
порушення, після чого заявник не
позбавлений права повторно звернутись
з позовною заявою до господарського
суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України).

Керуючись п.4,6 частини 1 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали вих.№153/25 від 20.05.2014
Громадської організації «Об'єднання
сиріт України» до Державної наукової
установи «Центр світової економіки та
міжнародних відносин НАН України» та
Ліквідаційної комісії Інституту
світової економіки і міжнародних
відносин НАН України про стягнення
грошових коштів - повернути без
розгляду.

Суддя
Цюкало Ю.В.