м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5975/14 02.06.14
За позовом Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія»
До Товариства з
обмеженою відповідальністю «Радуга»
Про стягнення 12 560,30 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача Степушенко П.М.,
довіреність № 241 від 24.01.2013р.
від відповідача не з"явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Українська пожежно-страхова
компанія» (далі - позивач) подало на
розгляд господарського суду міста
Києва позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Радуга» (далі -
відповідач) про стягнення 12 560,30 грн.
Позовні вимоги позивача мотивовані
тим, що відповідач не виконав умов
договору страхування № АА/1983197.
Ухвалою суду від 12.05.2014р. порушено
провадження у справі № 910/5975/14 та
призначено розгляд на 12.05.2014 р.
12.05.2014р. позивач подав через канцелярію
суду документи по справі.
12.05.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі не виконав, про причини своєї
відсутності суд не повідомив.
Суд відклав розгляд справи на 02.06.2014р., у
зв'язку з відсутністю представника
02.06.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі не виконав, про причини своєї
відсутності суд не повідомив.
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.
Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві.
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.1997 №
02 - 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").
Ухвали суду надсилалась за адресою, що
зазначена в позовній заяві та є
юридичною адресою згідно з довідкою
Єдиного державного реєстру
підприємств і організацій України
вул. Гната Юри 9, кв. 414.
Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007 № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року"(пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є адреса органу або особи, які
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступають
У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році"зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України, не зобов'язує й сторону
у справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із згаданою статтею
93 Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист відправляє до
пункту 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005
році"(із змінами від 08.04.2008), в якому
зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній"і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, оскільки позивачем надано
всі необхідні документи для вирішення
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2011р. на 527 км. + 50 м. міжнародної а/д
Харків - Сімферополь - Алушта-Ялта АР
Крим, сталася ДТП за участю
транспортного засобу «Мітсубісі»,
державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2 та транспортного
засобу «Вольво» д.н.з НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3, власником якого є
ТОВ «Радуга», відповідальність якого
на момент ДТП була застрахована у ПрАТ
«УПСК», згідно полісу № АА/1983197.

Відповідно до постанови Джанкойського
міськрайонного суду АР Крим № 3-3681/11 від
23.12.2011р., встановлено вину гр. ОСОБА_3, у
здійсненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до страхового акту та
калькуляції Audatex, розмір матеріальної
шкоди завданої власнику транспортного
засобу «Мітсубісі», державний номерний
знак НОМЕР_1, внаслідок ДТП склав 12 560,30
грн., які позивачем було виплачено
згідно платіжного доручення № 787 від
07.07.2012р.

Позивач у своєму позові просив
суд стягнути з відповідача 12 560,30 грн.
боргу, оскільки відповідач порушив
умови договору страхування та норми
чинного законодавства України та
вчасно не звернувся до позивача з
повідомленням про настання ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
визначено, що шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (права власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

За ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно із ст. 38 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон), зокрема
підпункту 38.1.1. пункту 38.1, страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2.
пункту 33.1 ст. 33 вказаного Закону.

Згідно з підпунктом 33.1.4. Закону,
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Відповідач, в порушення умов договору
обов`язкового страхування № АА/1983197, не
повідомив позивач про настання ДТП, у
визначений чинним законодавством
України, термін, внаслідок чого позивач
дізнався про настання ДТП, лише під час
звернення ОСОБА_2 з вимогою
перерахувати суму вартості страхового
відшкодування його пошкодженого
автомобіля.

Оскільки, ОСОБА_3 під час вчинення ДТП
знаходився в трудових відносинах з ТОВ
«Радуга» та виконував свої трудові,
службові обов'язки, то в даному випадку
відповідно до вимог ст.1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Дана позиція, закріплена в п. 5
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 27 березня 1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», «відповідальність юридичної
особи настає лише у випадках, коли
особа, з вини якої заподіяна шкода,
знаходиться за даною організацією в
трудових відносинах і шкода, заподіяна
нею у зв'язку з виконанням трудових
(службових) обов'язків. Незалежно від
того, постійними, сезонними, тимчасовим
за трудовим договором чи на інших
умовах вона була працівником цієї
організації».

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку про те, що позивач на підставі
ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України,
ст. 228 Господарського кодексу України
набув право регресу до відповідача
щодо відшкодування останнім понесених
позивачем витрат у вигляді суми
виплаченого страхового відшкодування,
а тому позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача у повному
обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Радуга»
(, адреса: 03148, м. Київ,
вул. Гната Юри 9, кв. 414) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» (, адреса: 04080,
м. Київ, вул. Фрунзе 40) суму
заборгованості в розмірі 12 560
(дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят)
грн. 30 коп. - розміру страхового
відшкодування, 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. - судового збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

(Повний текст рішення складено: 05.06.2014р.)

Суддя
Мельник В.І.