номер провадження справи 17/42/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014
Справа № 908/1128/14

за позовною заявою: концерну "Міські
теплові мережі", 69091, м. Запоріжжя,
бул. Гвардійський, 137

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,

юридична адреса: 69076, АДРЕСА_1

фактична адреса: 69076, АДРЕСА_2

адреса об'єкту оренди: АДРЕСА_3

про стягнення 3 428,77 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь
представники:

від позивача: Ведмедь А.Є.,
довіреність від 31.12.13 № 1/27

від відповідача: ОСОБА_3,
довіреність від 17.04.14 № 611

СУТЬ СПОРУ:

04.04.14 до господарського суду
Запорізької області звернувся концерн
"Міські теплові мережі" (концерн "МТМ") з
позовною заявою про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ФОП
ОСОБА_1) основного боргу за договором
від 01.08.09 № 405870 у розмірі 3 428,77 грн.

04.04.14 автоматизованою системою
документообігу господарського суду
визначено вищевказану позовну заяву до
розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 04.04.14 судом порушено
провадження у справі № 908/1128/14, якій
присвоєно № провадження 17/42/14. У сторін
витребувані документи, які необхідні
для всебічного та об'єктивного
розгляду і вирішення справи по суті,
судове засідання призначено на 28.04.14.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
28.04.14 уповноваженого представника
відповідача ухвалою від 28.04.14 судом
розгляд справи відкладено на 12.05.14. Крім
того, п. 6 вказаної ухвали судом було
визнано обов'язковою явку в судове
засідання 12.05.14 об 12 год. 30 хв. осіб, які
підписали договір купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді від
01.08.09, а саме: ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 При
цьому, ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 суд
зобов'язав надати суду письмові
пояснення з приводу обставин
підписання договору купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді від
01.08.09 та його укладення між сторонами.

У судовому засіданні 12.05.14 директор
філії концерну "МТМ" Хортицького району
ОСОБА_4 надав пояснення (усні та
письмові від 07.05.14 № 2525/34).

ФОП ОСОБА_1 в судовому засіданні 12.05.14
надав усні пояснення, в яких зазначив,
що договір купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді від 01.08.09 № 405870
та додатки до нього, а також акти
приймання передачі теплової енергії за
жовтень 2013 р. та листопад 2013 р. ним не
підписувались.

В судовому засіданні 12.05.14 судом
розглянуто 2 аналогічних клопотання
відповідача від 28.04.14 про призначення
та проведення почеркознавчої
експертизи згідно із змістом яких
відповідач просив суд:

1) призначити по справі № 908/1128/14
почеркознавчу експертизу, проведення
якої доручити науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
при ГУМВС України в Запорізькій
області.

2) на вирішення почеркознавчої
експертизи поставити наступні питання:

Чи проведені підписи:

- в Договорі від 01.08.09 № 405870
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді;

- в Додатку № 1а до договору від 01.08.09 №
405870;

- в Додатку № 1 до договору від 01.08.09 №
405870;

- в Додатку № 3 до договору від 01.08.09 №
405870;

- в Додатку № 5 до договору від 01.08.09 №
405870;

- в Додатковій угоді № 1 до договору від
01.08.09 № 405870;

- в Реєстрі до додатку № 1а від 14.08.09 до
договору № 405870;

- в акті приймання-передачі теплової
енергії від 31.10.13 з підписом в графі
«від споживача»;

- в акті приймання-передачі теплової
енергії від 30.11.13 з підписом в графі
«від споживача» відповідачем
ОСОБА_1 чи іншою особою?

3) Провадження по справі № 908/1128/14
призупинити.

Представники позивача проти
задоволення клопотань відповідача
щодо призначення почеркознавчої
експертизи заперечили повністю
зазначивши, що заявляючи вказане
клопотання відповідач навмисно вчиняє
дії по затягуванню судового процесу та
відстрочення виконання зобов'язань за
договором.

Розглянувши вказані клопотання
відповідача, з'ясувавши правову
позицію позивача щодо вказаних
клопотань судом відмовлено в їх
задоволенні через необґрунтованість.

Відмовляючи у задоволенні вказаних
клопотань суд виходив із наступного.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 41 ГПК
України, для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Отже, із наведеної правової норми
слідує, що судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмету доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Згідно із положеннями ст. 35 ГПК України,
факти, встановлені рішенням
господарського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду від 10.07.13
по справі 908/1903/13, яке набрало законної
сили в порядку визначеному ст. 85 ГПК
України, встановлено наявність
заборгованості суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) перед Концерном "Міські теплові
мережі" в особі Філії концерну "Міські
теплові мережі" Хортицького району у
розмірі 4 411,43 грн. за період з грудня 2012
р. по квітень 2013 р. по договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді від 01.08.09 № 405870, який
(договір) не визнається відповідачем у
цій справі.

Крім того, судом при розгляді
зазначених вище клопотань прийнято до
уваги той факт, що на вимогу
господарського суду у цій викладеного
в п. 7 ухвали від 04.04.14 у справі № 908/1128/14
судом було витребувано від державного
реєстратора відділу реєстраційної
служби Запорізького МУЮ витяг із ЄДР
щодо місцезнаходження ФОП ОСОБА_1
станом на 04.04.14, тобто станом на час
порушення провадження у цій справі.

Як свідчить наданий суду оригінал
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АД № 149368,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із
27.01.14 знаходиться в стані припинення за
судовим рішенням. Судове рішення про
припинення підприємницької діяльності
прийнято у зв'язку із неподанням
протягом року органам державної
податкової служби податкових
декларацій, документів фінансової
звітності … 03.09.2013 № 808/4770/13-а,
Запорізький окружний адміністративний
суд.

З підстав наведених вище суд приходить
до висновку про те, що клопотання
відповідача у цій справі про
призначення експертизи та зупинення
провадження у справі є спробою
затягування судового процессу
відповідачем і, як наслідок, може
призвести до порушення вимог ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
упродовж розумного строку. А тому, суд
вважає за можливе розглянути справу №
908/1128/14 за наявними в матеріалах справи
доказами.

Судом роз'яснено представнику
відповідача та особисто відповідачу
вимоги статей 33, 34 ГПК України згідно із
положеннями яких обов'язок доказування
покладається не на суд, а на сторін у
справі. Крім того, судом роз'яснено
вказаним особам про те, що відповідач
сам не позбавлений права та можливості
звернутись до правоохоронних органів
із відповідною заявою про притягнення
винних осіб до кримінальної
відповідальності у випадку, якщо
відповідач вважає, що додані до позову
у цій справі договір купівлі-продажу
теплової енергії у гарячій воді від
01.08.09 № 405870 з додатками словами
заявника «сфальсифіковані позивачем».

В судовому засіданні 12.05.14 судом
оголошувалась перерва до 26.05.14.

У судовому засіданні 26.05.14 представник
відповідача надав клопотання від 26.05.14
про зупинення провадження по справі в
якому зазначив, що 12.05.14 відповідач
звернувся до Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС в
Запорізькій області із заявою про
вчинення працівниками Концерну "МТМ"
підробки договору від 01.08.09 № 405870
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді та доповнень до нього.

12.05.14 Хортицьким РВ ЗМУ ГУМВС в
Запорізькій області за вказаною заявою
ОСОБА_1 відкрито кримінальне
провадження № 0001316 за ознаками
злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК
України. У зв'язку із викладеними
обставинами, на підставі ст. 79 ГПК
України, відповідач просить суд
провадження по справі № 908/1128/14
зупинити.

Представник позивача проти
вказаного клопотання відповідача
заперечив повністю усно.

Судом відмовлено у задоволенні
вказаного клопотання представника
відповідача.

Відмовляючи у задоволенні вказаного
клопотання суд виходив із вимог чинної
ст. 79 ГПК України якою закріплено
вичерпний перелік підстав зупинення
провадження у справі, і що зупинення
провадження у справі з інших підстав є
неправомірним.

Так, зокрема, у відповідності до
вимог ч. 1 ст. 79 ГПК України, на яку
посилається заявник у своєму
клопотанні, суд зупиняє провадження у
справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Іншим судом, про який йдеться у
ч. 1 ст. 79 ГПК України, є будь-який орган,
що входить до складу судової системи
України згідно з ст. 3 та ч. 2 ст. 17 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів"; іншим судом може вважатись й
інший склад суду (одноособовий чи
колегіальний) у тому ж самому судовому
органі, в якому працює суддя (судді), що
вирішує (вирішують) питання про
зупинення провадження у справі.

Разом з тим, Хортицький РВ ЗМУ
ГУМВС в Запорізькій області згідно з
ст. 3 та ч. 2 ст. 17 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" не
входить до складу судової системи
України, а отже провадження по даній
справі не може бути зупинено на
підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Поряд із цим, слід зазначити, що
ст. 79 ГПК України взагалі не передбачає
такої підстави для зупинення
провадження по справі, як звернення
сторони до органу досудового
розслідування із заявою про вчинення
злочину та відкриттям у зв'язку із цим
кримінального провадження.

За заявою представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

У засіданні суду 26.05.14, на підставі
ст.ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Представнику позивача
повідомлено про дату виготовлення
рішення у повному обсязі.

Позивач підтримав заявлені вимоги у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві та у поясненні від 12.05.14
№ 2546/20, вказував наступне. 01.08.09 між
сторонами укладено договір
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 405870, за умовами якого
позивач зобов'язався відпускати
теплову енергію в гарячій воді
відповідачу, а відповідач - прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифам в терміни та порядку,
встановленими умовами договору. Так, в
період з 01.10.13 по 31.01.14 позивач відпустив
відповідачу теплову енергію на
загальну суму 3 428,77 грн. Відповідач
порушуючи умови договору оплату
наданих послуг у розмірі 3 428,77 грн. не
здійснив, внаслідок чого за ним
склалась заборгованість в сумі 3 428,77
грн. за вказаний період, яку позивач
просить стягнути з відповідача
відповідно до ст.ст. 11, 15, 16, 96, 258, 509, 525, 526,
530, 629 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 20, 179, 193, 230, 232,
275, 276 ГК України, Закону України "Про
теплопостачання", "Правил користування
тепловою енергією", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.10.07 № 1198.

Відповідач проти позову заперечив
повністю з підстав викладених у
відзиві від 28.04.14. Вказував, що позовні
вимоги позивача не підтверджені
належними доказами і є незаконними,
необґрунтованими і не підлягають
задоволенню. Документи надані до
позовної заяви, а саме договір від 01.08.09
№ 405870 купівлі-продажу теплової енергії
в гарячій воді та додатки до нього № 1а,
№ 1, № 3, № 5, додаткова угода № 1, реєстр
до додатку № 1а позивачем
сфальсифіковані, оскільки всі підписи
на вказаних документах підроблені
посадовими особами позивача. Також
зазначав, що актів приймання-передачі
теплової енергії від 31.10.13, від 30.11.13, від
31.12.13, та від 31.01.14 не отримував і не
підписував. При цьому вказував, що на
актах приймання-передачі теплової
енергії від 31.10.13 та від 30.11.13 підпис
ОСОБА_1 підроблений. Таким чином, на
думку відповідача, вказаний договір і
доповнення № 1а до цього договору є
неукладеними і не тягнуть за собою
правових наслідків.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.09 між концерном "Міські теплові
мережі" (Теплопостачальна організація)
в особі філії концерну "Міські теплові
мережі" Хортицького району та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Споживач)
укладено договір № 405870 купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді, за
умовами якого (п. 1.1. договору)
Теплопостачальна організація взяла на
себе зобов'язання відпустити теплову
енергію в гарячій воді Споживачу, а
Споживач зобов'язався прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифами (цінами) в терміни та порядку,
встановленими умовами цього договору
та додатками до договору, що є його
невід'ємними частинами.

Невід'ємними частинами цього договору
згідно із п. 11.1 є: додатки до Договору №
1, 1а, 2, 3, 4, 6, 7.

15.03.11 додатковою угодою № 1 до договору
від 01.08.09 № 405870, сторонами змінено
розділ «Юридичні адреси сторін та
платіжні реквізити і підписи сторін»
та викладеного його новій редакції.

Пунктом 10.1 договору від 01.08.09 №
405870 визначено, що він (договір) набуває
чинності з "01" серпня" 2009 року і діє до "31"
липня" 2010 року.

Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо жодна з
сторін за місяць до закінчення терміну
дії даного договору не заявила про
розірвання цього договору (п. 10.4.
договору).

Вбачається, що договір від 01.08.09 № 405870 в
установленному законом порядку не
розірвано, його дія не припинена.
Доказів зворотнього представники
сторін та відповідач суду не надали.

Пунктом 3.2.6. цього договору сторони
визначили, що Споживач теплової
енергії зобов'язується виконувати
умови та порядок оплати спожитої
теплової енергії в обсягах і в терміни,
які передбачені договором.

Пунктом 4.1.9. договору закріплено, що
Теплопостачальна організація має
право вимагати повернення підписаних
та належним чином оформлених Актів в
термін передбачений умовами даного
договору, а в разі неповернення актів
(за наявності доказів отримання, або
направлення їх Споживачеві) вважати їх
прийнятими в редакції
Теплопостачальної організації.

Відповідно до п. 6.1. договору,
розрахунки за даним договором
здійснюються в грошовій або іншій
формі, що не заперечує діючому
законодавству, відповідно до
встановлених органами місцевого
самоврядування тарифів (цін) діючих на
час розрахунків (Додаток № 5 до цього
договору) та на підставі показів
приладів комерційного обліку теплової
енергії або даних, встановлених
розрахунковим способом.

Розрахунковим періодом є календарний
місяць. Підставою для розрахунків
Споживача з Теплопостачальною
організацією є акт приймання-передачі
(п.п. 6.2., 6.3. договору).

Пунктом 6.4. встановлено, що Споживач
зобов'язаний до 20 числа місяця,
наступного за розрахунковим,
перерахувати на розрахунковий рахунок
Теплопостачальної організації суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію. Споживач має право робити
передоплату у випадку відсутності
заборгованості. В разі наявності у
споживача заборгованості будь-яка
сплачена ним сум, не зважаючи на
призначення платежу вважається
оплатою за той період за котрий
значиться заборгованість.

Згідно із п. 6.6.1. договору, отриманий Акт
приймання-передачі теплової енергії
Споживач повинен підписати, оформити
належним чином та повернути на адресу
Теплопостачальної організації на
протязі п'яти днів з дати отримання.
Датою отримання акту вважається: при
отриманні нарочним - дата вручення
представнику Споживача; при
направленні рекомендованим листом -
дата, зазначена у відбитку поштового
штемпеля на документі, що зроблений
поштовим відділенням та підтверджує
відправлення, з урахуванням поштового
пробігу документа (по місту - 3 дні, по
області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

У разі неотримання Теплопостачальною
організацією підписаного Акту
приймання-передачі, або обґрунтованих
заперечень в його підписанні, у термін
встановлений п. 6.6.1 договору, акт
підписується Теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його Споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому розрахунковий
період (п. 6.6.2. договору).

У разі наявності заперечень щодо даних,
зазначених в Акті, Споживач
зобов'язаний надати Теплопостачальній
організації нормативно-обґрунтовані
письмові заперечення до даного Акту з
додаванням відповідних документів та
погодити з Теплопостачальною
організацією всі розбіжності у
встановлений п. 6.6.1. договору строк. При
отриманні заперечень в підписанні Акту
та доказів в обґрунтування заперечень
до нього, Теплопостачальна організація
розглядає їх та надає відповідь про
прийняття або відмову у прийнятті
заперечень. При прийнятті заперечень
до акту вносяться відповідні
коригування в Акті наступного місяця. У
разі відмови у прийнятті заперечень,
Теплопостачальна організація надає
нормативно обґрунтовану відповідь та
вважає акт прийнятим до розрахунку,
якщо цей акт в місячний строк не буде
оскаржений Споживачем у
господарському суді.

Споживач, відповідно до п. 6.7 договору, з
10 по 12 число місяця, наступного за
розрахунковим, повинен отримати від
Теплопостачальної організації за
адресою: вул.
Задніпровська, буд. № 7, тел. 277-22-02,
документи за розрахунковий період:

- рахунок-фактуру;

- акт приймання-передачі теплової
енергії;

- податкову накладну (платникам ПДВ).

Вбачається, що на виконання умов
договору від 01.08.09 № 405870, позивачем у
період із жовтня 2013 р. по січень 2014 р.
включно поставлено відповідачу
теплову енергію на загальну суму 3 428,77
грн., що підтверджується помісячними
актами приймання-передачі теплової
енергії за вказаний період (копії
долучені до матеріалів справи).

На підставі зазначених актів
приймання-передачі теплової енергії
концерном "МТМ" виставлено відповідачу
рахунки на оплату відпущеної теплової
енергії.

Як свідчать матеріали цієї
господарської справи, відповідач
погодив акти приймання-передачі
теплової енергії за жовтень 2013 р. та за
листопад 2013 р., про що свідчить
особистий підпис Споживача (ФОП ОСОБА_1)
на вказаних актах.

Вбачається, що рахунок за постачання
теплової енергії, акти
приймання-передачі теплової енергії за
грудень 2013 р. та січень 2014 р. були
направленні позивачем на адресу
відповідача вказану в договорі в
розділі юридичні адреси сторін та
платіжні реквізити і підписи сторін
(69076, АДРЕСА_2), що підтверджується
Реєстром № 51 на відправлену замовну
кореспонденцію з відбитком штемпеля
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" на ньому та фіскальним чеком
від 14.03.14, які містяться в матеріалах
справи.

При цьому, отримання відповідачем
поштою рахунків та актів за грудень 2013
р. і січень 2014 р., підтверджується ФОП
ОСОБА_1 у відзиві від 28.02.14 (осатаній
абзац 1 арк. відзиву) та наданими до
нього документами, а саме: оригіналами
актів приймання-передачі теплової
енергії у двох екземплярах від 31.01.14 та
від 31.12.13, рахунками від 05.02.14 та від
04.01.14, двома поштовими конвертами
адресованими позивачем ФОП ОСОБА_1 з
відтисками поштового штемпелю.

Представник позивача в ході розгляду
справи № 908/1128/14 в суді пояснював, що
враховуючи не виконання з боку
відповідача пунктів 3.2.6, 6.6.1, 6.6.2
договору, позивач вважає акти за
грудень 2013 р. та січень 2014 р.
погодженими, прийнятими з боку
відповідача та такими, що підлягають
оплаті.

Відповідно до умов договору, а саме п.
4.1.9., Теплопостачальна організація має
право (…) в разі неповернення актів (за
наявності доказів отримання, або
направлення їх Споживачеві) вважати їх
прийнятими в редакції
Теплопостачальної організації.

Крім того, у самих актах
приймання-передачі теплової енергії
позивачем у примітці зазначено, що у
разі неповернення оформленого акту або
ненадання письмових заперечень про
підписання акту в установлені
договором терміни акт вважається
погодженим. Вказане відповідає п. 6.6.2.
договору.

Як свідчать матеріали цієї
господарської справи, відповідач
отримані акти приймання-передачі
теплової енергії за грудень 2013 р.,
січень 2014 р. не підписав та не повернув
на адресу Теплопостачальної
організації. При цьому, обґрунтованих
заперечень щодо їх підписання чи не
підписання не висловив, тобто фактично
погодився з ними.

Таким чином, акти приймання-передачі
теплової енергії за жовтень - грудень
2013 р. та січень 2014 р. є погодженими та
являються підставою згідно із п. 6.3.
договору від 01.08.09 № 405870 для проведення
остаточних розрахунків з позивачем за
вказаний в них період.

Щодо тверджень відповідача, стосовно
того, що договір від 01.08.09 № 405870 є
неукладеним (нікчемним) та таким, що не
створює за собою правових наслідків
слід зазначити наступне.

Як зазначалось вище, рішенням
господарського суду Запорізької
області від 10.07.13 у справі № 908/1903/13, яке
набуло законної сили, позовні вимоги
Концерну "МТМ" в особі філії Концерну
"МТМ" Хортицького району до відповідача
СПД-ФО ОСОБА_1 про стягнення 4411,43 грн.
основного боргу за договором від 01.08.09
№ 405870 за період з грудня 2012 р. по
квітень 2013 р. задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з СПД-ФО ОСОБА_1
на користь Концерну "МТМ" 4 411,43 грн.
основного боргу, 1720,50 грн. судового
збору.

Зазначеним вище рішенням суду по
справі № 908/1903/13 встановлено факт
наявності існування між сторонами
договірних зобов'язань, які виникли на
підставі договору від 01.08.09 за № 405870 та
наявність заборгованості СПД-ФО ОСОБА_1
перед Концерном "МТМ" в особі філії
Концерну "МТМ" Хортицького району" за
спожиту теплову енергію в період з
грудня 2012 р. по квітень 2013 р. в сумі 4 411,43
грн., тобто за тим самим договором від
01.08.09 № 405870, що не визнається
відповідачем у даній справі.

Згідно із ст. 45 ГПК України,
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України (ч. 1). Невиконання вимог
рішень, ухвал, постанов господарських
судів тягне відповідальність,
встановлену цим Кодексом та іншими
законами України (ч. 2).

Частиною 5 ст. 124 Конституції України
визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Принцип обов'язковості виконання
судових рішень, які набрали законної
сили встановлений і ч. 2 ст. 13 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.10 № 2453-VI, відповідно до
припису якої судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання всіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України
законодавець передбачив, що обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до п. 2.6. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11 N 18, не потребують доказування
преюдиціальні факти, тобто встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори) у процесі розгляду іншої справи,
в якій беруть участь ті самі сторони, в
т.ч. і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус.

За таких обставин, а також
приймаючи до уваги те, що факти,
встановлені рішенням господарського
суду Запорізької області від 10.07.13 у
справі № 908/1903/13 під час розгляду однієї
справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
заперечень ФОП ОСОБА_1 про те, що
договір від 01.08.09 № 405870 купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді є
неукладеним та таким, що не спричиняє
за собою правових наслідків.

Поряд із цим, про існування між
сторонами договірних відносин, також
свідчать надані позивачем до
матеріалів справи виписки по рахунку
концерну "МТМ" за проміжок часу з 2010 по
2013 р.р., з яких вбачається, що ФОП ОСОБА_1
на розрахунковий рахунок концерну "МТМ"
періодично перераховувались кошти за
теплову енергію саме за спірним
договором від 01.08.09 № 405870.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України (ГК України),
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України (ЦК України) з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до вимог
закону, умов договору. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається крім випадків,
передбачених законом.

Аналогічний припис містить
Господарський кодекс України, п. п. 1, 7
ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається крім
випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів цієї
господарської справи, відповідач
договірних зобов'язань належним чином
не виконав, оплату за отриману в період
часу з жовтня 2013 р. по січень 2014 р.
включно теплову енергію у встановлений
договором строк не здійснив, чим
порушив умови договору.

Таким чином, сума основного боргу за
договором від 01.08.09 № 405870 за вказаний
вище період, станом на час розгляду
справи в суді, становить 3 428,77 грн.

Факт наявності заборгованості у
розмірі 3 428,77 грн. підтверджується
матеріалами цієї справи.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави
та умови припинення зобов'язання.
Зобов'язання відповідача оплатити
надані послуги не припинено.

На час розгляду спору в суді відповідач
оплату наданих послуг не довів,
будь-яких претензій щодо виконання
послуг позивачу не пред'явив, тому
вимоги позивача про стягнення
основного боргу в сумі 3 428,77 грн. слід
визнати документально підтвердженими,
нормативно обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір в розмірі 1 827 грн. покладається на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 35, 49, 69, 79, 82, 821, 84, 85
ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (69076, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь
концерну "Міські теплові мережі" (69091, м.
Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , п/р зі спеціальним режимом
використання № 1951 у філії
Запорізьке обласне управління ПАТ
"Державний ощадний банк Укрвїн", МФО
313957) - 3 428 (три тисячі чотириста двадцять
вісім) грн. 77 коп. основного боргу та 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору. Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.14

Суддя В.Л.
Корсун