ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.
Справа № 910/7612/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євробетон»

до Публічного акціонерного товариства
«Броварський завод будівельних
конструкцій»

про стягнення 18360,00 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Леочко Т.І., довір. № 0108/13-1
від 01.08.2013 р.

від відповідача: Турченюк Н.В., довір.
б/н від 10.04.2014 р.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Євробетон» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду м. Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Броварський
завод будівельних конструкцій» (далі -
відповідач) про стягнення 18360,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 24.04.2014 р. матеріали позовної заяви
було передано для розгляду за
територіальною підсудністю до
господарського суду Київської області
(вх. № 1754/14 від 05.05.2013 р.).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 07.05.2014 р. було порушено
провадження у даній справі № 910/7612/14.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на здійснення передоплати
на рахунок ПАТ «Броварський завод
будівельних конструкцій» в сумі 24300,00
грн. вартості замовленої продукції, яка
відповідачем була поставлена частково,
у зв'язку з чим позивач просить суд
стягнути з відповідача 18360,00 грн.
передоплати, а також судовий збір.

26.05.2014 р. до господарського суду
Київської області від ПАТ «Броварський
завод будівельних конструкцій» було
подано заяву б/н від 26.05.2014 р. про
припинення провадження у справі,
відповідно до якої відповідач
зазначив, що ПАТ «Броварський завод
будівельних конструкцій» було
перераховано на рахунок ТОВ
«Євробетон» 18360,00 грн. боргу, у тому
числі - згідно платіжних доручень № 513
від 31.03.2014 р. на суму 10000,00 грн. та № 660 від
29.04.2014 р. на суму 8360,00 грн., у зв'язку з чим
відповідач просить суд припинити
провадження у даній справі.

Крім того, у судовому засіданні 26.05.2014 р.
представником ПАТ «Броварський завод
будівельних конструкцій» було надано
суду письмові пояснення б/н від 26.05.2014
р., відповідно до яких відповідач
зазначив, що станом на день розгляду
справи заявлена позивачем до стягнення
сума боргу у розмірі 18360,00 грн.
відповідачем погашена повністю, що
свідчить про відсутність предмету
спору.

Водночас, сплата відповідачем 10000,00 грн.
боргу відбулася у строк до звернення
позивача з даним позовом до суду, а
решта суми боргу була сплачена після
подання позову.

Таким чином, на переконання
відповідача, враховуючи положення
ст.ст. 44, 49 ГПК України та п. 4.7 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» № 7
від 21.02.2013 р., судовий збір підлягає
стягненню з відповідача пропорційно до
суми фактично існуючих вимог на дату
звернення позивача до господарського
суду з позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні 26.05.2014 р. зазначив про
погашення відповідачем заборгованості
у повному обсязі.

У судовому засіданні 26.05.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

встановив:

Відкритим акціонерним товариством
«Броварський завод будівельних
конструкцій» (у даний час - Публічне
акціонерне товариство «Броварський
завод будівельних конструкцій») було
виставлено Товариству з обмеженою
відповідальністю «Євробетон» рахунок
№ 88 від 03.04.2012 р. на попередню оплату
товару на суму 24300,00 грн.

ТОВ «Євробетон» було перераховано на
користь відповідача 24300,00 грн., що
підтверджується випискою з
банківського рахунку ТОВ «Євробетон»
від 03.04.2012 р.

ВАТ «Броварський завод будівельних
конструкцій» було частково поставлено
ТОВ «Євробетон» товар на суму 5940,00 грн.
згідно з рахунками-накладними № 233 від
03.05.2012 р. на суму 3960,00 грн. та № 234 від
03.05.2012 р. на суму 1980,00 грн.

У зв'язку з недопоставкою товару,
позивачем було направлено на адресу
відповідача вимогу № 11-03/14 від 11.03.2014 р.,
відповідно до якої ТОВ «Євробетон»
просило ПАТ «Броварський завод
будівельних конструкцій» протягом 7
днів з моменту отримання вимоги
поставити ТОВ «Євробетон» замовлений
товар на загальну суму 18360,00 грн.

Відповідь на вимогу отримано не було,
товар не поставлено.

Як зазначав позивач, внесена останнім
попередня оплата в сумі 18360,00 грн.
залишається неповернутою, у зв'язку з
чим товариство і звернулось з даним
позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Поряд з цим, відповідно до ст. 205
Цивільного кодексу України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Згідно з положеннями статей 638, 639
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору; договір може укладатися
у будь-якій формі, якщо вимоги щодо
форми договору не встановлені законом;
якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 181 Господарського кодексу
України визначає загальний порядок
укладання господарських договорів,
зокрема, у частині 1 цієї статті
йдеться, що господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками;
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження до
виконання замовлення, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

З викладеного вище вбачається, що між
позивачем та відповідачем було
укладено договір у спрощений спосіб,
відповідно до якого відповідач
зобов'язався передати у власність
позивача товар, а позивач, у свою чергу,
оплатити його та прийняти.

За своєю правовою природою правочин,
який відбувся між позивачем та
відповідачем, є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності з приписами частини
другої статті 693 ЦК України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Поряд з цим, відповідно до ст. 1212 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 36 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як слідує з матеріалів справи, на час
вирішення спору заборгованість
відповідача перед позивачем в
загальній сумі 18360,00 грн. є відсутньою.

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р.,
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо).

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Судом встановлено, що відповідачем до
подання позову у даній справі було
частково повернуто позивачеві
попередню оплату в сумі 10000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 513 від 31.03.2014 р., у зв'язку з чим позовні
вимоги ТОВ «Євробетон» в цій частині
підлягають залишенню без задоволення.

Поряд з цим, після звернення позивача з
даним позовом до суду ПАТ «Броварський
завод будівельних конструкцій» було
сплачено на користь ТОВ «Євробетон»
8360,00 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 660 від 29.04.2014 р.

З урахуванням викладеного, провадження
у справі в частині стягнення 8360,00 грн.
решти основного боргу підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК
України за відсутності предмету спору.

Витрати зі сплати судового збору
відповідно до статті 49 ГПК України
покладаються судом на відповідача в
частині припинення провадження у
справі згідно з приписами ч. 2 ст. 49 ГПК
України, з урахуванням здійснення
відповідачем сплати частини суми
основного боргу в розмірі 8360,00 грн. вже
в процесі розгляду даної справи. В
іншій частині позовних вимог, у
задоволенні яких судом відмовлено,
судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Припинити провадження у даній
справі в частині стягнення 8360,00 грн.

2. У решті позовних вимог
відмовити.

3. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Броварський
завод будівельних конструкцій» (07400,
Київська обл., м. Бровари, вул.
Порошкова, 2, код 01273711) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євробетон» (01001, м.
Київ, Печерський р-н, пл. Спортивна, 1-А,
блок ВО2/4, код 34288102) - 831 (вісімсот
тридцять одну) грн. 90 коп. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 30.05.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна