ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" травня 2014 р.Справа № 916/805/14

За позовом: публічного акціонерного
товариства "ІЧНЯНСЬКИЙ
МОЛОЧНО-КОНСЕРВНИЙ КОМБІНАТ"

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: приватного
сервісного підприємства "Ньютон-Транс"

про стягнення 27 393,83 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 - ФОП.

Від третьої особи: не з'явився

Відповідно до ст.77 ГПК України
оголошувалась перерва в судовому
засіданні з 31.03.2014р. до 14 год. 20 хв.
07.05.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, публічне
акціонерне товариство "ІЧНЯНСЬКИЙ
МОЛОЧНО-КОНСЕРВНИЙ КОМБІНАТ",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 27 393,83 грн., де 18 520,32 грн. -
борг, 1 577,02 грн. - пеня, 3 704,06 грн. - 20%
штрафу, 3 592,43 грн. - тридцять
відсотків річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 07.03.2014р. позовну заяву
(вх.№793/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/805/14 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Письмове клопотання позивача про
продовження строку розгляду справи від
16.04.2014р. (вх.№2-1478/14) судом задоволено, у
зв'язку з чим розгляд справи було
продовжено до 19.05.2014р.

Клопотання позивача (вх.№11806/14 від
07.05.2014р.) про направлення матеріалів
справи до правоохоронних органів,
судом не задоволено з підстав його
недоведеності та необґрунтованості.

Клопотання позивача про залучення
приватного сервісного підприємства
"Ньютон-Транс" до участі у справі у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - судом задоволено.

Представник позивача в судове
засідання, призначене на 19.05.2014р. не
з'явився, хоча про час та місце його
проведення був повідомлений належним
чином, про що свідчить підпис
представника Пірус Л.О. на розписці про
відкладення розгляду справи.

Відповідач заявлені позивачем позовні
вимоги не визнає та просить суду
відмовити у їх задоволенні з підстав
викладених у відзиві на позов (вх.№7987/14
від 31.03.2014р.) та додаткових поясненнях
(вх.№12447/14 від 15.05.2014р.).

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце їх проведення був повідомлений
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення повернуте на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції, подав до суду
письмові пояснення (вх.№12685/14 від
19.05.2014р.) відповідно до яких зазначив, що
товар позивача був поставлений саме
відповідача, свою позицію щодо позову
не зазначив.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, заслухавши пояснення
представника відповідача, суд
встановив:

15 травня 2013р. між публічним акціонерним
товариством "ІЧНЯНСЬКИЙ
МОЛОЧНО-КОНСЕРВНИЙ КОМБІНАТ"
(Постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(Дистриб'ютор) було укладено
дистриб'юторський договір №65/13-Д,
згідно умов п.2.1. якого, вбачається, що
Постачальник на умовах, визначених
даним Договором, постачає Товар
Дистриб'ютору, а Дистриб'ютор здійснює
його пряму дистриб'юцію за цінами та
націнками, які вказані у прайс-листах
Постачальника, що є невід'ємними
додатками до цього Договору (згідно
п.7.9. та 7.10), та здійснює своєчасну
оплату отриманого від Постачальника
Товару.

Відповідно до п.п.4.1., 4.2., 4.3., 4.5. Договору
ціни на Товар, що продається за даним
Договором, встановлюються в
українських гривнях. Ціни на кожну
партію Товару зазначаються в
видаткових накладних, згідно чинного
на дату відвантаження прайс-листа та
домовленостей Сторін. Оплата за кожну
отриману партію Товару здійснюється
Дистриб'ютором у безготівковій формі
протягом 21 (двадцяти одного)
календарного дня з моменту отримання
Товару. Сума за даним Договором
встановлюється у розмірі суми усіх
накладних за даним Договором, але не
менше, ніж 240 000 (двісті сорок тисяч)
гривень (в тому числі ПДВ - 40 000 гривень).
Постачальник також оплачує
Дистриб'ютору надані ним послуги
згідно розділу 6 цього Договору. Оплата
здійснюється за умов повної та
своєчасної оплати Дистриб'ютором
вартості поставленого за даним
Договором Товару. Підставою для оплати
є відповідні документи, що
підтверджують факт надання послуг -
акт наданих послуго робіт та послуг.

Із змісту п.7.1., Договору, вбачається, що
за порушення умов Договору сторони
несуть взаємну цивільно-правову
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України.

Пунктами 7.3., 7.4. Договору передбачено,
що у разі затримки оплати за Товар,
Дистриб'ютор сплачує Постачальнику
пеню у розмірі діючої облікової ставки
НБУ від несплаченої суми за кожен день
прострочення. У разі прострочення
платежу більше ніж на 20 (двадцять)
календарних днів Дистриб'ютор, окрім
пені, сплачує Постачальнику також
штраф у розмірі 20% від суми
простроченого платежу. Нарахування
пені та штрафу здійснюється до повного
виконання від суми простроченого
платежу. Нарахування пені та штрафу
здійснюється до повного виконання
Дистриб'ютором свого грошового
зобов'язання. Збитки стягуються в
повному обсязі понад суму неустойки. У
разі невиконання Дистриб'ютором
грошових зобов'язань, окрім
відповідальності передбаченої п.7.3.
даного Договору, Дистриб'ютор
зобов'язаний оплати Постачальнику суму
невиконаного зобов'язання з
врахуванням установленого індексу
інфляції за весь строк прострочення
зобов'язання, а також 30% річних від
простроченої суми невиконаного чи
несвоєчасно виконаного зобов'язання.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє на протязі
одного року, але в будь-якому випадку до
повного виконання Сторонами своїх
зобов'язань. Договір може бути
розірваний достроково за ініціативою
однієї зі Сторін з обов'язковим
письмовим іншої сторони не пізніше ніж
за 1 (один) місяць до розірвання при
умові повного виконання Сторонами
своїх зобов'язань за даним Договором
(п.13.4. Договору).

Як зазначає в позові позивач, на
виконання умов вищезазначеного
договору позивачем відповідачу було
поставлено товар на загальну суму 18 520,32
грн., про що свідчать видаткова
накладна №МК-0001111 від 12.06.2013р. на суму 18
520,32 грн., яка скріплена печаткою та
підписана директором позивача та
підписано з боку відповідача ОСОБА_3 за
довіреністю від 14.06.2013р.

Як стверджує позивач, відповідачем,
всупереч умовам договору вартість
отриманого товару залишено без оплати,
внаслідок чого за ним утворилась
заборгованість перед позивачем в сумі
18 520,32 грн.

З підстав неналежного виконання
відповідачем умов договору в частині
здійснення оплати отриманого товару,
позивач звернувся до відповідача з
претензією №14/13 від 02.08.2013р. відповідно
до якої вимагав негайної сплати суми
боргу в розмірі 18 520,32 грн. та 3 704,07 грн.
штрафу.

Неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за дистриб'юторським
договором №65/13-Д в частині здійснення
оплати вартості отриманого товару і
стало підставою для позивача
звернутись до господарського суду
Одеської області із даним позовом за
захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому. Предметом
договору купівлі-продажу можуть бути
майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав.
Предметом договору купівлі-продажу
може бути право вимоги, якщо вимога не
має особистого характеру. До договору
купівлі-продажу права вимоги
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом. До
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті. Особливості
договору купівлі-продажу окремих видів
майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар,визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу
України визначено, що продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу. Якщо
продавець відмовився передати річ,
визначену індивідуальними ознаками,
покупець має право пред'явити
продавцеві вимоги відповідно до статті
620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу
України вбачається, що якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Стаття 1011 Цивільного кодексу визначає,
що за договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Приписами ст.1012 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір
комісії може бути укладений на
визначений строк або без визначення
строку, з визначенням або без
визначення території його виконання, з
умовою чи без умови щодо асортименту
товарів, які є предметом комісії.
Комітент може бути зобов'язаний
утримуватися від укладення договору
комісії з іншими особами. Істотними
умовами договору комісії, за якими
комісіонер зобов'язується продати або
купити майно, є умови про це майно та
його ціну.

Статтею 1013 Цивільного кодексу
передбачено, що комітент повинен
виплатити комісіонерові плату в
розмірі та порядку, встановлених у
договорі комісії. Якщо комісіонер
поручився за виконання правочину
третьою особою, він має право на
додаткову плату. Якщо договором
комісії розмір плати не визначений,
вона виплачується після виконання
договору комісії виходячи із звичайних
цін за такі послуги. Якщо договір
комісії не був виконаний з причин, які
залежали від комітента, комісіонер має
право на комісійну плату на загальних
підставах. У разі розірвання або
односторонньої відмови від договору
комісії комісіонер має право на плату
за фактично вчинені дії.

Комісіонер зобов'язаний вчиняти
правочини на умовах, найбільш вигідних
для комітента, і відповідно до його
вказівок. Якщо у договорі комісії таких
вказівок немає, комісіонер
зобов'язаний вчиняти правочини
відповідно до звичаїв ділового обороту
або вимог, що звичайно ставляться. Якщо
комісіонер вчинив правочин на умовах
більш вигідних, ніж ті, що були
визначені комітентом, додатково
одержана вигода належить комітентові
(стаття 1014 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (п.1 ст.656
Цивільного Кодексу України).

Позивач, стверджуючи про здійснення
поставки товару відповідачу на
загальну суму 18 520,32 грн.
посилається на отримання цього товару
саме представником відповідача за
прізвищем довіреністю, проте в
матеріалах справи відсутні будь-які
припустимі докази наявності прав
зазначеного представника на отримання
товару, а також із заперечень
відповідача вбачається, що наймані
працівники із повноваженням на
отримання товару в нього відсутні.

Крім того, судом встановлено, що
сторони укладаючи дистриб'юторський
договір підписали додаток №2 до цього
договору, де відповідачем було
зазначено, що лише особисто він має
право підписувати необхідні документи
співпраці, із проставленням відтиску
його печатки.

Таким чином, з врахуванням
недоведеності позивачем здійснення
поставки саме відповідачу, ненадання
доказів отримання товару відповідачем,
заявлені позовні вимоги задоволенню
судом не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, судом
встановлено не обґрунтованість,
недоведеність заявлених позивачем
позовних вимог щодо поставки товару, що
є підставою для суду відмовити
публічному акціонерному товариству
"ІЧНЯНСЬКИЙ МОЛОЧНО-КОНСЕРВНИЙ
КОМБІНАТ" у задоволенні заявлених
позовних вимог у повній мірі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові публічного акціонерного
товариства "ІЧНЯНСЬКИЙ
МОЛОЧНО-КОНСЕРВНИЙ КОМБІНАТ" -
відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
чинності в порядку ст.85 ГПК України.

Повний тест рішення складено 26.05.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.