ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.2014 року Справа № 920/814/14

За позовом: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до відповідача: Сумського
державного університету, м. Суми

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Головне управління
Державної казначейської служби
України у Сумській області

про стягнення 108615 грн. 00 коп.

Суддя В.В.Рунова

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_3, довіреність
б/н від 28.05.2014 року

від відповідача - не з'явився

від 3-ї особи - не з'явився

При секретаряі судового засідання
Балицького В.В.

Суть спору: позивач у позовній заяві
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 108615 грн. 00 коп.,
яка виникла за договорами про надання
послуг № 22/09 від 12.09.2013 року, № 4/03 від
03.04.2013 року, 25/10 від 23.10.2013 року, № 1/04 від
07.04.2014 року та за договорами
купівлі-продажу № 27/10 від 25.10.2013 року, №
26/10 від 25.10.2013 року, № 30/11 від 02.12.2013 року,
а також витрати по сплаті судового
збору в сумі 2172 грн. 31 коп.

Відповідач у судове засідання 02.06.2014
року не з'явився, повноважного
представника до суду не направив, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення.
Відзив на позовну заяву відповідач не
подав.

21.05.2014 року від третьої особи надійшов
до суду відзив на позовну заяву №
15-35/633-3881 від 21.05.2014 року, в якому
зазначає, що не має відношення до
спірних правовідносин та при вирішенні
справи покладається на розсуд суду.

Надані документи прийняті судом та
долучені до матеріалів справи.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 43 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає, що господарським
судом, в межах наданих йому
повноважень, сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило.

Обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, із
врахуванням вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, стосовно розгляду справи
упродовж розумного строку, всебічно і
повно з'ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, відповідно до
приписів ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, давши
оцінку доказам, які мають значення для
справи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
суд вважає за правильне взяти до уваги
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та
відповідачем - Сумським державним
університетом було укладено договори
про надання послуг № 22/09 від 12.09.2013 року,
№ 4/03 від 03.04.2013 року, № 25/10 від 23.10.2013
року, № 1/04 від 07.04.2014 року, а також
договори купівлі-продажу № 27/10 від
25.10.2013 року, № 26/10 від 25.10.2013 року, № 30/11
від 02.12.2013 року.

Відповідно до п. 1.1 договорів про
надання послуг, позивач зобов'язувався
надати відповідачу наступні послуги в
порядку та на умовах, визначених
договорами, а саме: послуги з
технічного обслуговування і ремонту
конторських, лічильних машин та
комп'ютерної техніки, периферійної
оргтехніки.

Відповідно до п. 3.2 договорів про
надання послуг, відповідач здійснює
оплату шляхом перерахування суми на
рахунок позивача, а відповідно до п. 3.3
договорів про надання послуг, оплата
послуг здійснюється протягом 7 робочих
днів з моменту підписання сторонами
акту приймання-передачі наданих послуг
та надання рахунку.

До договору про надання послуг № 4/03 від
03.04.2013 були укладені 2 додаткові угоди,
якими внесено зміни до специфікації та
зміни загальної суми договору.

Відповідно до пункту 1.1 договорів
купівлі-продажу позивач зобов'язувався
передати у власність в порядку та на
умовах, визначених договорами, а
відповідач - прийняти та оплатити
товар в кількості та за цінами, що
зазначені в специфікації, яка
додається до договорів і є їх
невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 договорів
купівлі-продажу, оплата товару
здійснюється протягом 10 робочих днів з
дня отримання товару покупцем,
відповідно до накладних.

Позивачем умови зазначених договорів
виконувались повністю, на виконання
договорів про надання послуг
надавалися послуги, а також на
виконання замовлень покупця згідно
накладних здійснювалася поставка
товару відповідачу по договорам
купівлі-продажу, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами.

Проте, як зазначив позивач, у вересні 2013
року відповідач перестав вчасно
розраховуватись за надані послуги та
за отриманий товар, пояснивши, що
заборгованість виникла внаслідок
затримки здійснення платежів за
зобов'язаннями юридичних осіб Головним
управлінням Державної казначейської
служби України в Сумській області, де
обслуговується відповідач, як бюджетна
установа, хоча належно оформлені
платіжні документи були ним надані для
оплати вчасно та в повному обсязі,
внаслідок чого утворилась
заборгованість перед позивачем.

Відповідно до акту звірки взаємних
розрахунків за період з 01.07.2013 року по
11.04.2014 року, який підписано сторонами та
скріплено печатками (копія у справі),
станом на 11.04.2014 у відповідача існує
заборгованість перед позивачем у
розмірі 108615 грн. 00 коп. за договорами
про надання послуг № 22/09 від 12.09.2013 року,
№ 4/03 від 03.04.2013 року, № 25/10 від 23.10.2013
року, № 1/04 від 07.04.2014 року, а також
договорами купівлі-продажу № 27/10 від
25.10.2013 року, № 26/10 від 25.10.2013 року, № 30/11
від 02.12.2013 року, оскільки
правовідносини між позивачем та
відповідачем існували тільки за
вказаними договорами.

Так, вказана заборгованість у розмірі
108615 грн. 00 коп. виникла за надані
послуги по актам здачі-прийняття
робіт: № 22/09 від 17.09.2013 року, № 19/09 від
19.09.2013 року, № 25/10 від 23.10.2013 року, № 1/04
від 07.04.2014 року; за поставлений товар по
видатковим накладним: № 27/10 від 25.10.2013
року, № 26/10 від 25.10.2013 року, № 30/11 від
02.12.2013 року.

Таким чином, на момент звернення з
позовом до суду, у відповідача перед
позивачем існує заборгованість в
розмірі 108615 грн. 00 коп., яка
відповідачем повністю визнається, про
що свідчить підписаний акт звірки
взаємних розрахунків станом на 11.04.2014
року.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити кошти
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ч. 2 ст. 612 Цивільного кодексу України
встановлює норми, згідно яких боржник
вважається таким, що прострочив своє
зобов'язання, якщо він не почав його
виконувати або не виконав його в строк,
встановлений договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і
відповідно до умов договору. В силу ст.
629 Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 530 Цивільного кодексу України
передбачає, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Ст. 655 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, а частиною 2 вказаної статті
передбачено, що покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Ст. 617 Цивільного кодексу України, ст. 218
Господарського кодексу України
передбачають, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу у
письмовій формі.

Відповідачем відзив на позовну заяву
до суду не подано, не спростовано
належними засобами доказування
обставини, на які посилається позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного, а також
встановлених обставин у справі, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості в сумі
108615 грн. 00 коп. підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Згідно Закону України "Про судовий
збір", ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по
судовому збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сумського державного
університету (40007, м. Суми, вул.
Римського-Корсакова, 2; код 05408289) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ід. номер НОМЕР_1) 108615
грн. 00 коп. боргу та 2172 грн. 31 коп. витрат
по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.06.2014 року.

Суддя В.В. Рунова