м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 30/267 15.05.14
За позовом Закритого акціонерного
товариства «Грань-Інвест»
До: 1. Відкритого акціонерного
товариства «ДАК «Автомобільні дороги
2. ДП «Дніпропетровський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
Третя особа Товарна біржа «Київська
агропромислова біржа»
Про зобов'язання вчинити дії
Суддя Ващенко Т.М.
Представники учасників судового
Від позивача: не з'явився
Від відповідача-1: Фрейдун О.М.
представник за довіреністю № 822 від
Від відповідача-2: не з'явився
Від третьої особи: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Закритого акціонерного товариства
«Грань-Інвест» (далі - позивач) до
Відкритого акціонерного товариства
«ДАК «Автомобільні дороги України»
(далі - відповідач-1), ДП
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України»
(далі - відповідач-2), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Товарна
біржа «Київська агропромислова біржа»
(далі - третя особа) про зобов'язання
відповідача-2 підписати договір
купівлі-продажу будівель, споруд, що
знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 23
та обліковуються на балансі філії
«Дніпропетровський «Доркомплект» ДП
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України».
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що після
проведення відкритих торгів
відповідач-2 повинен був укласти з
позивачем, як з переможцем торгів,
договір купівлі-продажу будівель,
споруд, що знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Патаржинського, 23
та обліковуються на балансі філії
«Дніпропетровський «Доркомплект» ДП
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України».
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.06.07. порушено провадження у
справі № 30/267, на підставі ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України було залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Товарну
біржу «Київська агропромислова біржа»,
розгляд справи було призначено на 18.06.07.
Ухвалами Господарського суду міста
Києва розгляд справи № 30/267 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України неодноразово
відкладався.

При цьому, 20.08.07. представником
відповідача-2 через відділ діловодства
суду було подано письмовий відзив на
позовну заяву, в якому він проти позову
заперечує з підстав, викладених в
відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.08.07. на підставі ст. 79 ГПК
України було зупинено провадження у
справі № 30/267 до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи Господарського суду
Дніпропетровської області № 12/77-07.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.03.11. поновлено провадження у
справі № 30/267 та призначено її до
розгляду.

18.04.11. представником відповідача-2 через
відділ діловодства суду було подано
письмовий відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.04.11. на підставі ст. 79 ГПК
України було зупинено провадження у
справі № 30/267 до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи Господарського суду
Дніпропетровської області № 32/5-08.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.02.14. поновлено провадження у
справі № 30/267 та призначено її до
розгляду на 04.03.14.

03.03.14. представником відповідача-2 через
відділ діловодства суду було подано
письмовий відзив на позовну заяву.

За результатами судового засідання
04.03.14., в зв'язку з неявкою в судове
засідання представників учасників
судового процесу, невиконання ними
вимог ухвали суду від 08.02.14., розгляд
справи відкладено на 20.03.14., про що судом
було прийнято відповідну ухвалу.

17.03.14. представником відповідача-1 через
відділ діловодства суду було подано
письмові пояснення по справі.

В зв'язку з перебуванням судді Ващенко
Т.М. у відпустці, справу № 30/267
призначено до розгляду на 15.04.14.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.04.14. розгляд даної справи
відкладено на 15.05.14.

Представник відповідача-1 в судовому
засіданні 15.05.14. проти позову
заперечував.

Представники позивача, відповідача-2 та
третьої особи в судове засідання 15.05.14.
не з'явились, заяв чи клопотань не
подали і не надіслали, вимоги
попередніх ухвал суду в даній справі не
виконали, про поважні причини неявки
суд не повідомили, про дату, час та
місце проведення судового засідання
були повідомлені належним чином.

Зважаючи на те, що неявка представників
позивача, відповідача-2 та третьої
особи не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
України.

При цьому, оскільки суд неодноразово
відкладав розгляд справи, надаючи
можливість учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для повторного
відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі "Смірнова проти
України").

Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.

Критерії оцінювання "розумності"
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
розгляд.

Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі № 30/267.

В судовому засіданні 15.05.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача-1, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Колегії Державної служби
автомобільних доріг України
(Укравтодору) № 19 від 29.03.07., введеним у
дію Наказом Державної служби
автомобільних доріг України від 29.03.07.,
Дочірньому підприємству
«Дніпропетровський облавтодор»
погоджено відчуження шляхом продажу та
споруд, що обліковуються на балансі
філії «Дніпропетровський доркомплект»
ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України» і
знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Паторжинського,
23.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції про
порядок списання та продажу основних
засобів ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги
України», погоджена наказом
Укравтодору від 23.03.07. № 124 та наказом
ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»
від 22.03.07. № 54, відчуження майна шляхом
його продажу здійснюється виключно на
конкурентних засадах на підставі угоди
підприємства з організатором конкурсу,
аукціону.

02.04.07. між ДП «Дніпропетровський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України» та ТБ «Київська
агропромислова біржа» укладено угоду
№ 02-04/07-3 про організацію та проведення
відкритих торгів з реалізації майна ДП
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України».

27.01.07. в газеті «Урядовий кур'єр» № 16
було опубліковано оголошення, в якому
третя особа повідомила, що починаючи з
14.02.07. в приміщенні біржі кожної середи
о 12 годині будуть проводитись відкриті
торги з реалізації майна, яке буде
відчужуватись згідно Інструкції про
порядок списання та продажу основних
засобів ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги
України», погоджена наказом
Укравтодору від 23.03.07. № 124.

25.04.07. відбулися прилюдні торги № 12
продажу лотів з реалізації майна ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України».

Згідно витягу з підсумкового протоколу
було, зокрема, виставлено на торги
позицію № 3 Будівлі та споруди, що
обліковуються на балансі філії
«Дніпропетровський Доркомплект «ДП
«Дніпропетровський облавтодор «ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України»,
які розташовані за адресою м.
Дніпропетровськ, вул. Паторжинського,
23. Переможцем даних торгів визначено
ЗАТ «Грань-Інвест».

Відповідно до Сертифікату № 2
переможця відкритих торгів № 12 від
25.04.07. учасник відкритих торгів під № 3,
ЗАТ «Грань-Інвест», що визнаний
переможцем, придбав один лот за ціною 3
560 500,00 грн. з урахуванням ПДВ за один
лот, по позиції № 3 та зобов'язується
протягом 10 днів після затвердження ДП
«Дніпропетровський облавтодор «ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України»
витягу з підсумкового протоколу
продажу лотів з реалізації майна «ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України» на
відкритих торгах № 12, укласти з ним
договір купівлі-продажу будівель та
споруд, що обліковуються на балансі
філії «Дніпропетровський Доркомплект»
ДП «Дніпропетровський облавтодор «ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України»,
які знаходяться за адресою м.
Дніпропетровськ, вул. Паторжинського,
23.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що після
проведення відкритих торгів
відповідач-2 повинен був укласти з
позивачем, як з переможцем торгів,
договір купівлі-продажу будівель,
споруд, що знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 23
та обліковуються на балансі філії
«Дніпропетровський «Доркомплект» ДП
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України».

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п. 5 Порядку організації
та проведення відкритих торгів з
реалізації майна, що є невід'ємною
частиною Угоди № 02-04/07-3, за підсумками
торгів на підставі одержаного
сертифікату та затвердженого
продавцем протоколу, учасники
переможці торгів набувають право на
укладення з продавцем договору
купівлі-продажу майна, переможці
торгів протягом 10 днів укладають з
продавцем договір купівлі-продажу
майна.

Отож, як видно з п. 5 Порядку організації
та проведення відкритих торгів з
реалізації майна, договір
купівлі-продажу укладається між
продавцем та переможцем протягом 10
днів після одержання сертифікату
переможця та затвердження продавцем
протоколу.

Відповідно до ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Оскільки, на момент розгляду даної
справи набрало законної сили та діє
рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 06.08.13. у
справі № 32/5-08, то встановлені у них
факти мають обов'язкову силу для
вирішення даної справи.

Вказаним рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 06.08.13. у
справі № 32/5-08 (залишене без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.09.13. та постановою Вищого
господарського суду України від 26.11.13.)
визнано недійсними відкриті торги № 12
Товарної біржі «Київська
агропромислова біржа», проведені 25.04.07.,
в частині реалізації будівельта
споруд, що обліковуються на балансі
філії «Дніпропетровський доркомплект»
ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«ДАК Автомобільні дороги України» і
знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Паторжинського,
23.

Таким чином, за умови того, що відкриті
торги № 12 Товарної біржі «Київська
агропромислова біржа», проведені 25.04.07.,
в частині реалізації будівель та
споруд, що обліковуються на балансі
філії «Дніпропетровський доркомплект»
ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«ДАК Автомобільні дороги України» і
знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Паторжинського,
23, визнано недійсними, відсутні
будь-які правові підстави для
зобов'язання відповідача-2 укласти з
позивачем договір купівлі-продажу
будівель, споруд, що знаходяться за
зазначеною адресою та обліковуються на
балансі філії «Дніпропетровський
«Доркомплект» ДП «Дніпропетровський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України».

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Аналогічні
положення містяться у ч. 2 ст. 20
Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст.20 Господарського кодексу
України визначено основні способи
захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.

Звертаючись до господарського суду,
позивач вказує у позовній заяві
предмет та підстави позову, тобто,
самостійно визначає, яке його право, на
його суб'єктивну думку, є порушеним, та
в який спосіб належить здійснити
судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам
належить з'ясувати наявність
порушеного права позивача та
відповідність обраного ним способу
захисту порушеного права способам,
визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає,
що під порушенням права слід розуміти
такий стан суб'єктивного права, при
якому воно зазнавало протиправного
впливу з боку правопорушника,
внаслідок якого суб'єктивне право
уповноваженої особи зазнало зменшення
або ліквідації як такого. Порушення
права пов'язане з позбавленням його
носія можливості здійснити,
реалізувати своє право повністю або
частково.

Проте, обставини, на які посилається
позивач, не свідчать про наявність у
нього порушеного суб'єктивного права з
боку відповідачів.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено, а позивачем не доведено
наявності обставин, з якими закон
пов'язує наявність обов'язку
відповідача-2 на укладення зазначеного
договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно зі статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, мають право
звертатися до господарського суду за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. У відповідності до
статті 2 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
порушує справи за позовними заявами
підприємств і організацій, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Тобто, підставами для
захисту цивільного права є його
порушення, невизнання або оспорювання.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем належними засобами
доказування не доведено суду порушення
з боку відповідачів законних та
охоронюваних інтересів позивача,
оскільки не доведено наявності
обставин, з якими закон пов'язує
наявність обов'язку відповідача-2 на
укладення договору купівлі-продажу
будівель, споруд, що знаходяться за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Патаржинського, 23 та обліковуються на
балансі філії «Дніпропетровський
«Доркомплект» ДП «Дніпропетровський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України».

Враховуючи все викладене вище в
сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.05.14.

Суддя
Т.М. Ващенко