ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р. Справа № 926/638/14.

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фра-М»

до відповідача Обласного комунального
підприємства «Буковина-Фарм»

про стягнення заборгованості в розмірі
131002,83 грн.

Суддя С.О. Миронюк

Представники:

Від позивача - Кравець Г.М. -
представник. Довіреність від 05.05.2014 р

Від відповідача - Лучанінова І.О. -
представник. Довіреність від 29.04.2014 р

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фра-М», вул. Полеглих
Комунарів, 95-б, м. Донецьк, звернулось з
позовом до Обласного комунального
підприємства «Буковина-Фарм», провул.
Текстильників, 1, м. Чернівці, про
стягнення боргу згідно Договору
поставки товару № 316/ІФ від 05.06.2009 р. в
сумі 131002,83 грн., що складається з 125601,60
грн. основної заборгованості, 2283,54 грн.
пені, 521,20 грн. 3% річних та 2596,49 грн.
інфляційних втрат.

Позов обґрунтовується тим, що
відповідач, всупереч умов укладеного
між сторонами Договору поставки товару
№ 316/ІФ від 05.06.2009 р. не виконав взятих на
себе зобов'язань, тобто не розрахувався
повністю за поставлений товар і
заборгував позивачу 125601,60 грн.
основного боргу, 73,26 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2014 р. порушено
провадження по даній справі, судове
засідання призначено на 15.05.2014 р.

Ухвалою суду від 15.05.2014 р. розгляд
справи відкладено на 28.05.2014 р. в зв'язку
з неявкою представника відповідача в
судове засідання.

В судовому засіданні 28.05.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Відповідач
позовні вимоги в розмірі 131002,83 грн.
визнав але письмового відзиву на
позовну заяву не подав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
встановивши фактичні обставини у
справі, якими позивач обґрунтовує свої
вимоги, дослідивши та оцінивши в
сукупності надані докази,
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини між
сторонами, суд встановив.

05 червня 2009 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фра-М» та
Обласним комунальним підприємством
«Буковина-Фарм» був укладений Договір
поставки товару № 316/ІФ, відповідно до
умов якого позивач зобов'язався
систематично поставляти відповідачу
товар, а саме: лікарські засоби, вироби
медичного призначення, засоби
особистої гігієни та ін., а відповідач
зобов'язався прийняти товар та
своєчасно здійснювати його оплату на
умовах зазначеного договору.

Відповідно до п. 6.4 Договір набирає сили
з моменту його підписання та діє до 31
грудня 2009 р. Якщо протягом 10 днів до
закінчення строку дії даного Договору
жодна з сторін не виявила бажання його
розторгнути, то він вважається
пролонгованим на невизначений термін.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 631
Цивільного кодексу України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення.

Суд відмічає, що на день розгляду спору
відсутні письмові повідомлення будь
якої із сторін Договору поставки
товару № 316/ІФ щодо його розірвання
(розторгнення), а тому він вважається
пролонгованим на невизначений термін.

Свої зобов'язання позивач виконав в
повному обсязі, поставивши відповідачу
в період з 14.01.2014 р. по 11.03.2014 р. згідно
видаткових накладних (№ 7138/2, № 7207/2, №
7252/2, № 7280/2, № 7288/2, № 7356/2, № 8995/2, № 9001/2, №
8851/2, № 8853/2, № 8858/2, № 8865/2, № 8869/2, № 8879/2, №
11561/2, № 16374/2, № 18899/2, № 18859/2, № 18875/2, №
18888/2, № 24675/2, № 24693/2, № 24712/2, № 24723/2, №
34191/2, № 35128/2, № 49811/2, № 52530/2, № 56381/2) товар
на загальну суму 125601,60 грн.

Згідно п. 3.1. Договору сума кожної
поставки, строк оплати поставленого
товару та розмір націнки вказуються у
товаро-транспортних накладних, які є
невід'ємною частиною даного Договору
(строк оплати 21 днів з моменту
одержання товару).

Відповідач свої зобов'язання виконав
частково, що призвело до виникнення
заборгованості в сумі 125601,60 грн., що
підтверджується наявним в матеріалах
справи актом звірки взаємних
розрахунків, підписаним обома
сторонами без заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статями 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а як зазначалось
вище відповідач неналежним чином
виконав свій обов'язок щодо оплати
отриманого товару, а тому з нього слід
стягнути заборгованість в розмірі
125601,60 грн.

Виходячи з норм ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. На цій підставі позивач
правомірно заявив вимогу про стягнення
з відповідача за порушення грошового
зобов'язання 3% річних від простроченої
суми за період з 05.02.2014 р. по 15.04.2014 р. в
сумі 521,20 грн. та інфляційних втрат за
період з 05.02.2014 р. по 15.04.2014 р. в розмірі
2596,49 грн.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України передбачено нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
передбачено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. На цій підставі та відповідно
до п 5.2. Договору, позивач за порушення
відповідачем строків оплати товару
правомірно нарахував пеню за період з
05.02.2014 р. по 15.04.2014 р. в сумі 2283,54 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що позов слід задовольнити з
покладанням судових витрати на
відповідача, з вини якого спір
безпідставно доведено до розгляду
судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.
526, 625 Цивільного кодексу України ст. ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Обласного комунального
підприємства «Буковина-Фарм» (провул.
Текстильників, 1, м. Чернівці п/р 3338
у філії АТ «Укрексімбанк» у м. Чернівці,
МФО 356271, код 21435200) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «Фра-М»
(вул. Полеглих Комунарів, 95-б, м. Донецьк
р/р 4 в АТ «Райффайзен Банк Аваль»,
МФО 380805, код 20322326) заборгованість в сумі
125601,60 грн., 2596,49 грн. інфляційних, 521,20
грн. 3 % річних, 2283,54 грн. пені, а також
2620,06 грн. судового збору.

3. З набранням судовим рішенням
законної сили видати накази.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або
апеляційного подання до Львівського
апеляційного суду через Господарський
суд Чернівецької області, рішення якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційною
інстанцією.

Суддя
С.О. Миронюк