ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.05.2014
Справа № 905/1704/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання
Самойловій К.Є.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.
Київ

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2, м. Дружківка Донецької
області

про дострокове стягнення
заборгованості за договором про
відкриття та ведення поточного рахунку
№011/0038/78323 від 13.06.2012р. та додатковим
договором №1 від 13.06.2012р. в сумі 28 942,56
грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Сибірко В.М. за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті

29.05.2014р. з 11.40 год. по 11.50 год.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль", м. Київ
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2, м. Дружківка Донецької
області про дострокове стягнення
заборгованості за договором про
відкриття та ведення поточного рахунку
№011/0038/78323 від 13.06.2012р. та додатковим
договором №1 від 13.06.2012р. в сумі 28 942,56
грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на порушення
відповідачем строків користування
кредитними коштами, наданими в межах
овердрафтового кредитування поточного
рахунку.

Ухвалою суду від 18.03.2014р. за вказаним
позовом порушено провадження по справі
№905/1704/14.

За клопотанням позивача ухвалою суду
від 06.05.2014р. строк розгляду справи
№905/1704/14 продовжено на 15 днів.

В судовому засіданні 29.05.2014р.
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі. Представник відповідача в
судове засідання 29.05.2014р. не з'явився,
про час та місце його проведення був
повідомлений в судовому засіданні
06.05.2014р., в якому не заперечив проти
наявності заборгованості перед
позивачем в сумі 25 000,00 грн., що
підтверджується відповідним
протоколом судового засідання.

Перед початком розгляду справи по суті
представників сторін було ознайомлено
з правами та обов'язками, передбаченими
ст.22 ГПК України. Судом, відповідно до
вимог ст.81-1 ГПК України, складено
протокол, який долучено до матеріалів
справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129
Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст.33
ГПК України основними засадами
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та
судом, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
За приписами ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд -

Встановив:

13 червня 2012р. між Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - банк) та Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_2 (далі - клієнт)
укладено додатковий договір (на
встановлення кредитної лінії) №1 до
договору про відкриття та ведення
поточного рахунку, операції за яким
можуть здійснюватись з використанням
платіжної картки, №011/0038/78323 від 13.06.2014р.
(далі - кредитний договір), відповідно
до умов якого банк встановлює клієнту
кредитну лінію (кредит) до поточного
рахунку, операції за яким можуть
здійснюватись з використанням
спеціальних платіжних засобів НОМЕР_3
(079300710)- номер рахунку клієнта у
внутрішніх програмних комплексах
банку), МФО 335076, відкритому відповідно
до договору банківського рахунку, в
розмірі 25 000,00 грн. (п.1.1).

Пунктом 1.2 встановлено строк дії
кредиту з дня підписання договору
страхування у відповідності до умов
ст.4 цього договору по 13.06.2014р. включно,
тривалість дії кредиту - 24 місяці.

За умовами п.2.1, протягом всього
фактичного строку користування
кредитом клієнт зобов'язаний
сплачувати банку проценти, розмір яких
розраховується на основі фіксованої
процентної ставки 30% річних.

Згідно з п.5.2, позичальник зобов'язаний
до 10 числа включно кожного місяця,
наступною за першою (з дати укладення
договору) датою розрахунку процентних
платежів, забезпечити на рахунку
наявність коштів для сплати
щомісячного обов'язкового платежу в
сумі не менше 15 відсотків від залишку
заборгованості за кредитом на дату
розрахунку процентних платежів, але не
менше фіксованої суми, встановленої
відповідними тарифами кредитора. При
цьому, залишок заборгованості за
кредитом, що береться до розрахунку
щомісячного обов'язкового платежу,
включає використану суму кредиту, суму
нарахованих процентів, комісій та
неустойок за всіма видами
заборгованості, зменшену на суму не
внесеного позичальником щомісячного
обов'язкового платежу попередніх
періодів.

За кожний випадок прострочення
виконання грошових зобов'язань,
встановлених цим договором, клієнт
сплачує банку неустойку у фіксованому
розмірі 100,00 грн. (п.11.2 кредитного
договору).

Виходячи зі змісту ст.8 кредитного
договору, у разі настання обставин не
виконання або неналежного виконання
клієнтом своїх зобов'язань за цим
договором, кредитор має безумовне
право на власний розсуд вимагати
дострокового повного/часткового
виконання позичальником зобов'язань за
цим договором, включаючи повернення
суми кредиту, сплати процентів,
комісій, наустойок та інших платежів
відповідно до умов цього договору.

Надавши правову кваліфікацію
відносинам, що склались між сторонами,
суд робить висновок, що вони пов'язані з
овердрафтовим кредитуванням рахунку
відповідача. За приписами ч.2 ст. 1069 ЦК
України, права та обов'язки сторін,
пов'язані з кредитуванням рахунка,
визначаються положеннями про позику та
кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього
Кодексу), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов додаткового договору №1
до договору про відкриття та ведення
поточного рахунку, операції за яким
можуть здійснюватись з використанням
платіжної картки, №011/0038/78323 від 13.06.2014р.
банком здійснювалось кредитування
рахунку клієнта. В свою чергу, клієнт
взяті на себе зобов'язання належним
чином не виконував, обов'язковий
щомісячний платіж в розмірі та строки,
визначені п.5.2 договору, не сплачував, у
зв'язку з чим банк звернувся до нього з
вимогою №114-24-0-4/502 від 14.02.2014р., в якій
повідомив про наявність простроченої
заборгованості в сумі 19 311,97 грн. та
вимагав дострокового виконання
грошових зобов'язань за договором про
відкриття та ведення поточного рахунку
№011/0038/78323 від 13.06.2012р. та додаткового
договору №1 від 13.06.2012р. до нього.

За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Аналогічні за змістом повноваження
надані банку відповідно до ст.8
кредитного договору.

За твердженням позивача, станом на
10.02.2014р. у відповідача наявна
заборгованість в сумі 28 942,56 грн., з яких
заборгованість за дозволеним
овердрафтом складає 25 000,00 грн.,
заборгованість за недозволеним
овердрафтом складає 3 942,56 грн. На вимогу
суду позивачем до матеріалів справи №
905/1704/14 надані документи первинного
бухгалтерського обліку (виписки з
рахунку НОМЕР_4), які відповідно до
ст.ст.1, 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підтверджують
неналежне виконання взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором та
наявність у відповідача
заборгованості у заявленій до
стягнення сумі.

У відповідності до ч.4 ст.341 ГК України,
платежі здійснюються у межах наявних
коштів на рахунку платника. У разі
потреби банк може надати платникові
кредит для здійснення розрахунків.
Згідно з ч.ч.1-2 ст. 1069 ЦК України, якщо
відповідно до договору банківського
рахунка банк здійснює платежі з
рахунка клієнта, незважаючи на
відсутність на ньому грошових коштів
(кредитування рахунка), банк вважається
таким, що надав клієнтові кредит на
відповідну суму від дня здійснення
цього платежу. Права та обов'язки
сторін, пов'язані з кредитуванням
рахунка, визначаються положеннями про
позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71
цього Кодексу), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як зазначалось вище, п.1.1 додаткового
договору (на встановлення кредитної
лінії) №1 до договору про відкриття та
ведення поточного рахунку, операції за
яким можуть здійснюватись з
використанням платіжної картки,
№011/0038/78323 від 13.06.2014р., ліміт кредитної
лінії, відкритої за поточним рахунком
відповідача НОМЕР_3 (НОМЕР_4) складає 25
000,00 грн.

Заявляючи позовні вимоги по справі
№905/1704/14, позивач, крім стягнення
заборгованості за кредитом
(овердрафтом) в сумі 25 000,00 грн., вимагає
стягнути з відповідача заборгованість
за недозволеним овердрафтом в сумі 3
942,56 грн. Порядок виникнення
недозволеного овердрафту
врегламентований п.4.1 договору про
відкриття та ведення поточного
рахунку, операції за яким можуть
здійснюватись з використанням
платіжної картки, №011/0038/78323 від 13.06.2014р.
Так, недозволений овердрафт на КР
клієнта виникає в разі списання з КР
коштів у сумі, що перевищує доступну
суму (доступна сума - це різниця між
сумою залишку на КР та сумою не
знижувального залишку і заблокованих,
але не списаних коштів, а у випадку
встановлення кредиту - сума кредиту та
залишку на КР за мінусом заблокованих,
але не списаних коштів). Крім
зазначеного, за правовою природою
недозволений овердрафт - це частина
несанкціонованого кредиту, яка
перевіщує встановлений ліміт.

Проте, проаналізувавши надані
позивачем документи первинного
бухгалтерського обліку заборгованості
відповідача за кредитним договором
(виписки з рахунку №), судом
встановлено, що заявлена до стягнення
сума 3 942,56 грн. фактично складається з
відсотків за користування кредитом,
відсотків за перевищення кредитного
ліміту, штрафу за несвоєчасний
обов'язковий платіж.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 5
кредитного договору, сторони
відокремлюють один від одного поняття
«проценти за користування кредитом»,
«неустойка» (видом якої згідно з чинним
законодавством виступає штраф),
«кредит» та «недозволений овердрафт»,
у зв'язку з чим зазначені поняття не
можуть розцінюватись як тотожні в
розумінні додаткового договору (на
встановлення кредитної лінії) №1 до
договору про відкриття та ведення
поточного рахунку, операції за яким
можуть здійснюватись з використанням
платіжної картки, №011/0038/78323 від 13.06.2014р.
та при визначенні правової природи
заявлених до стягнення грошових сум.

В судовому засіданні 29.05.2014 року
представник позивача наполягав на
задоволені вимог щодо стягнення саме
заборгованості за недозволеним
овердрафтом, пояснень щодо
співвідношення заявленої до стягнення
заборгованості із заборгованістю за
відсотками та штрафними санкціями в
жодному судовому засіданні надати не
зміг. На неодноразову вимогу суду
позивач документально не підтвердив
використання відповідачем кредитних
коштів у сумі більш ніж 25 000 грн.

При цьому суд наголошує на тому, що
самостійне кредитування позивачем
відповідача понад встановленого
ліміту в рахунок погашення
заборгованості за відсотками та
штрафними санкціями суперечить
приписам п. 2.4 Додаткового договору № 1,
згідно якому збільшення
заборгованості за процентами, в
розмірі, що перевищує ліміт
кредитування, не супроводжується
видачею кредитних коштів. Тому
самостійне списання (формування
кредитного боргу) банком на рахунку
відповідача в рахунок погашення
заборгованості за відсотками та
штрафами понад встановлений ліміту
кредитування не може вважатися
наданням відповідачеві кредиту. За
таких обставин , самостійне формування
позивачем недозволеного овердрафту,
суперечить умовам укладеного між
Банком та відповідачем договору та не
може вважатися законно сформованим
недозволеним овердрафтом, обов'язок
погашення якого встановлений
додатковим договором (на встановлення
кредитної лінії) №1 до договору про
відкриття та ведення поточного рахунку
та зазначеним договором.

Згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання
та право звернутися до суду за його
захистом відповідно до встановлених
способів захисту цивільних прав та
інтересів судом. Враховуючи положення
ст.54 ГПК України та межі повноважень
суду при прийнятті рішення за статтею 83
ГПК України, звертаючись до суду,
позивач самостійно визначає предмет та
підстави поданого позову, вказує, яке
саме його право чи охоронюваний
законом інтерес є порушеними, доводячи
це належними та допустимими доказами.

При цьому, предметом позову виступає
певна матеріально-правова вимога
позивача до відповідача, яка
кореспондується зі способами захисту
права, визначеними ст.16 ЦК України та
ст.20 ГК України.

Проаналізувавши зміст спірних
правовідносин, що склались між
сторонами, та надавши їм правову
кваліфікацію у відповідності до норм
чинного законодавства й укладених між
сторонами договору про відкриття та
ведення поточного рахунку №011/0038/78323
від 13.06.2012р. та додатковому договором №1
від 13.06.2012р., суд дійшов висновку, що
фактично вимоги про стягнення грошових
коштів в сумі 3 942,56 грн. є вимогами про
стягнення відсоткової заборгованості
та неустойки у вигляді штрафу за
несвоєчасний обов'язковий платіж.
Натомість, відповідач визначає правову
природу стягуваної суми як
недозволений овердрафт та наполягає
саме на цьому, що призводить до
невідповідності обраного ними способу
захисту фактичним спірним
правовідносинам між сторонами та
зумовлює неможливість застосування
судом неправильного способу захисту.

З огляду на наведені обставини, вимоги
позивача про стягнення недозволеного
овердрафту в сумі 3 942,56 грн. не
підлягають задоволенню.

Отже, беручи до уваги, що позовні вимоги
про стягнення заборгованості за
договором про відкриття та ведення
поточного рахунку №011/0038/78323 від 13.06.2012р.
та додатковим договором №1 від 13.06.2012р.
є правомірними, доведені належним
чином та відповідачем не спростовані,
вони підлягають задоволенню в
обґрунтованій частині.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий
збір покладається на сторін
пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129
Конституції України, ст.ст. 525, 526, 1069, §2
Глави 71 Цивільного кодексу України,
ст.193 Господарського кодексу України,
ст.ст.1, 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.ст.1, 4, 21-22, 28, 33-34,
43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль", м. Київ до Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2, м. Дружківка Донецької
області про дострокове стягнення
заборгованості за договором про
відкриття та ведення поточного рахунку
№011/0038/78323 від 13.06.2012р. та додатковим
договором №1 від 13.06.2012р. в сумі 28 942,56
грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9,
) заборгованість за
договором про відкриття та ведення
поточного рахунку №011/0038/78323 від 13.06.2012р.
та додатковим договором №1 від 13.06.2012р.
в сумі 25 000,00 грн., судовий збір в сумі 1
578,13 грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 29.05.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повний текст рішення за
правилами ст.ст.84-85 ГПК України
підписано 02.06.2014р.

Суддя
П.В. Демідова