ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 р.
Справа №917/109/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" (б-р. Т.
Шевченка, 18, м. Київ, 01601) в особі Філії
спеціалізованого електрозв"язку ПАТ
"Укртелеком", адреса: вул. Нижній Вал,
49-А, м. Київ, 04071

до Управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Полтавської
обласної державної адміністрації, вул.
Р.Люксембург, 14, м. Полтава, 36000

третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Головне фінансове
управління Полтавської
облдержадміністрації, адреса: 36000, м.
Полтава, вул. Жовтнева,45)

про спонукання до укладення договору

Суддя: Солодюк О.В.

Представники сторін:

від позивача: Савченко С.М., дов. в
протоколі

від відповідача: Бондаренко В.М., дов. в
протоколі

від третьої особи: не з"явився

Суть спору: Розглядається позовна
заява про спонукання відповідача до
укладення договору "Про надання послуг
у сфері телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв"язку
ЦО" на 2013 рік в редакції позивача.

Від позивача надійшли супровідні листи
(вх. № 6290 від 19.05.14р. та № 6434 від 20.05.14р.) з
доданими до них документами для
долучення до матеріалів справи.

Позивач на вимогах наполягає.

Відповідач позов не визнає,
посилаючись на те, що позивачем не
доведено, що укладення договору про
надання послуг у сфері телекомунікацій
щодо експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони ґрунтується на
державному замовленні, оскільки,
посилання позивача на частину третю ст.
14 ЗУ «Про Цивільну оборону України»
(закон втратив чинність на підставі
Кодексу цивільного захисту України від
02.10.2012 року) стосується спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади, а не управління з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Полтавської облдержадміністрації.
Відповідач зазначає, що позивач також
не довів, що саме фінансування вартості
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони провадиться за
рахунок коштів Державного бюджету
України та інших джерел фінансування,
які залучаються для цього, в порядку,
визначеному законом.

Відповідач зазначив, що в частині 2 ст. 2
Закону України «Про державне
замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб»
зазначено, що перелік державних
замовників, обсяги та склад державного
замовлення визначає і затверджує
Кабінет Міністрів України. Відповідною
постановою Кабінету Міністрів України
від 14.07.2013 p. № 591 «Про державне
замовлення на закупівлю товарів,
виконання робіт, надання послуг для
державних потреб у 2013 році» послуги у
сфері телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО не передбачено. Аналогічними
постановами КМУ у попередніх роках
дане питання також не передбачалось.

В той же час, як вказує відповідач,
існує пряма вказівка закону, а саме
Бюджетного кодексу України (від 21.06.2001р.
№ 2542-ІІІ, з відповідними змінами), на
неприпустимість укладання будь-яких
зобов'язань без відповідних бюджетних
асигнувань. Договори укладаються
виключно в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами.

Посилаючись на ст. ст. 179, 187
Господарського кодексу України,
відповідач стверджує, що спонукання до
укладення договору можливе тоді, коли
хоча б одна із сторін є зобов'язаною
його укласти через пряму вказівку
закону, на підставі державного
замовлення. У тому випадку, коли
договір, що укладається, не ґрунтується
на обов'язковому для об'єктів
господарювання державному замовленні
або не є обов'язковим для укладення
через пряму вказівку закону, спір про
спонукання до укладення договору може
бути предметом розгляду у суді у разі
взаємної згоди сторін, або якщо сторони
зобов'язались укласти договір на
підставі існуючого між ними
попереднього договору.

Третя особа пояснення на позов не
надала. Представник третьої особи в
судове засідання не з"явився, причини
неявки суду не повідомив. Про дату, час
та місце судового засідання третя
особа повідомлена, що підтверджується
поштовим повідомленням.

Згідно ч. 3 ст. 69 ГПК України строк
вирішення спору продовжено.

В судовому засіданні 20.05.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення оформлено та
підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

Відповідно до наказу ПАТ «Укртелеком»
від 30.08.2011р. №406 «Про обслуговування
систем оповіщення цивільної оборони»
(а.с.11, том 1) Полтавська філія ПАТ
"Укртелеком" за погодженням Управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Полтавської облдержадміністрації
(далі - Відповідач), згідно Акту
приймання-передачі апаратури на
експлуатаційно-технічне
обслуговування 2011р.(а.с.12-21, том 1),
передала Центру технічної
експлуатації №3 Філії
спеціалізованого електрозв'язку ПАТ
"Укртелеком" (далі - Позивач) на
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратуру оповіщення
цивільної оборони.

Експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури переданої
згідно Акту приймання-передачі
апаратури на експлуатаційно-технічне
обслуговування 2011р., здійснювалось
договорами №33 та 37 «Про надання послуг
у сфері телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО» (а.с. 24-74, том 1), які діяли до 31.12.2012р.

04.12.2012р. позивачем відповідачеві був
направлений лист №1491-26 (а.с.22, том 1) щодо
укладання договорів на ЕТО апаратури
оповіщення на 2013 рік.

05.07.2013року між Управлінням з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Полтавської
облдержадміністрації (замовник) та
Публічним акціонерним товариством
«Укртелеком» (виконавець) був
укладений договір №691-1-403 «Про надання
послуг у сфері телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО» на 2013 рік (а.с. 75-100, том 1), згідно
якого позивач брав на себе зобов'язання
по експлуатаційно-технічному
обслуговуванню лише частини з
переданої згідно Акту
приймання-передачі апаратури на
експлуатаційно-технічне
обслуговування 2011р. апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО.

Позивач листом № 1918-868403 від 26.09.2013р. (а.с.
12, том 2) надіслав відповідачу проект
договору «Про надання послуг у сфері
телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО» на 2013 рік, загальною вартістю 150 000,00
грн. (а.с.101-115, том 1, а.с.1-11, том 2).

Позивач зазначає, що запропонована
відповідачу загальна сума договору
розрахована згідно тарифів та на
підставі Граничних нормативів часу на
експлуатаційно-технічне
обслуговування засобів зв'язку.

Всупереч вимогам Положення про
організацію оповіщення і зв'язку у
надзвичайних ситуаціях, затвердженого
Постановою КМУ №192 від 15 лютого 1999 року,
яу зазначає позивач, відповідач,
отримавши проект договору, не
дотримався загального порядку
укладання господарських договорів:
договір не оформив, протоколу
розбіжностей не надіслав, чим порушив
правила ч. 3, ч. 4 ст. 181 Господарського
кодексу України.

Позивач також зазначає, що не зважаючи
на те, що питання відносно підписання
договору на 2013 рік було не
врегульоване, позивач відповідно до
приписів Положення про організацію
оповіщення, позбавлений права в
односторонньому порядку припиняти
обслуговування засобів оповіщення. У
зв'язку з цим, вказує, що позивач
вимушений з 01.01.2013р. належним чином
виконувати обов'язки по
експлуатаційно-технічному
обслуговуванню засобів зв'язку та
обслуговувати всю апаратуру, яка була
передана згідно Акту
приймання-передачі апаратури на
експлуатаційно-технічне
обслуговування 2011р., про що свідчать
Акти проведення місячного регламенту
системи оповіщення цивільної оборони
«Сигнал-ВО» (регламент №3), (а.с. 25-44, том
2), Акт №25 проведення річного
технічного обслуговування апаратури
системи оповіщення цивільної оборони
«Сигнал ВО» (регламенту № 6) м. Полтава
(а.с.45-56, том 2), який складений
представниками обох сторін (зі сторони
відповідача погоджений начальником
цивільної оборони-міським головою м.
Полтави) та Акти проведення річного
технічного обслуговування апаратури
системи оповіщення цивільної оборони
«Сигнал ВО» (регламенту № 6), підписані
представниками сторін (а.с.11-123, том 3).

Позивач зазначає, що згідно
вищезазначених документів
встановлено, що технічне
обслуговування апаратури оповіщення
проведено в повному обсязі, технічний
стан апаратури дозволяє її
застосування за призначенням.

Через відсутність погодження
відповідача на укладання договору на
експлуатаційно-технічне
обслуговування засобів зв'язку на 2013
рік, позивач вимушений звернутися з
даним позовом до суду, оскільки вважає,
що укладання даного господарського
договору є обов'язковим для сторін.

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилається на Закон України «Про
Цивільну оборону в Україні», Закон
України «Про поставки продукції для
державних потреб» (Закону України «Про
державне замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб» у
редакції Закону України від 15 грудня 2005
року №3205-VI), Положення про Цивільну
оборону України, затверджене
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10 травня 1994 року №299, Положення про
організацію оповіщення і зв'язку у
надзвичайних ситуаціях, затверджене
Постановою Кабінету Міністрів України
від 15 лютого 1999 року №192, частину другу
статті 179 Господарського Кодексу
України, Інструкцію про порядок
експлуатаційно-технічною
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони підприємствами
електрозв'язку України, затверджену
Наказом Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи і Державним
комітетом зв'язку та інформатизації
України від 16.08.2000 №210/119,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 07.03.2001 за № 207/5398.

В додаткових поясненнях до позовної
заяви (вх. № 3952 від 27.03.14 р.) позивач
обґрунтовує позовні вимоги з
посиланням на Кодекс цивільного
захисту України, Положення про
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення, а також зазначає, що
договірні обов'язки фактично
виконувалися позивачем протягом
01.01-31.12.2013 року і відповідач надані
послуги схвалив та від
експлуатаційно-технічного
обслуговування не відмовлявся.

Позивач також зазначив, що посилання
відповідача на норми Бюджетного
законодавства, як підставу для відмови
у задоволені позову є помилковими,
оскільки відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК
України, якщо одна із сторін здійснила
фактичні дії щодо його виконання,
правові наслідки таких дій
визначаються нормами ЦК України.
Підтвердженням надання послуг,
починаючи з 01.01.2013р., як зазначає
позивач, є Акти проведення місячного
регламенту системи оповіщення
цивільної оборони «Сигнал-ВО»
(регламент №3) та Акти проведення
річного технічного обслуговування
апаратури системи оповіщення
цивільної оборони «Сигнал ВО»
(регламенту № 6), зі змісту яких
встановлено, що технічне
обслуговування апаратури оповіщення
проведено в повному обсязі, технічний
стан апаратури дозволяє її
застосування за призначенням.

Позивач зазначає, що договір про
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО Полтавської області на 2013 рік за
своєю правовою природою є
цивільно-правовою угодою та
регулюється нормами Цивільного
кодексу України. Тому, відносини, які
виникли між сторонами, є
цивільно-правовими, та не можуть
регулюватися нормами бюджетного
законодавства, зокрема Бюджетного
кодексу України, відповідно до ст. 1
якого бюджетні відносини - це
відносини, що виникають у процесі
складання, розгляду, затвердження,
виконання бюджетів та розгляду звітів
про їх виконання, а також контролю за
виконанням Державного бюджету України
та місцевих бюджетів. При цьому, норми
ЦК України не визнають таку обставину,
як відсутність фінансування або його
неповне фінансування, як підстави від
звільнення від виконання грошових
зобов'язань чи підписання договору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши додані докази,
суд дійшов висновку, що в позові слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема, у випадках, встановлених
актами цивільного законодавства,
цивільні права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
місцевого самоврядування.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір
укладається шляхом пропозиції однієї
сторони укласти договір (оферти) і
прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Загальний порядок укладання
господарських договорів врегульований
ст. 181 Господарського кодексу України,
згідно з якою, проект договору може
бути запропонований будь-якою з сторін.
У разі якщо проект договору викладено
як єдиний документ, він надається
другій стороні у двох примірниках.
Сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору. За наявності
заперечень щодо окремих умов договору
сторона, яка одержала проект договору,
складає протокол розбіжностей, про що
робиться застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 187
Господарського кодексу України спори,
що виникають при укладанні
господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом, розглядаються судом.

Частиною 3 ст. 179 Господарського кодексу
України встановлено, що укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
Цивільну оборону в Україні" до складу
цивільної оборони України входять
системи зв'язку, оповіщення та
інформаційного забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України „Про
Цивільну оборону в Україні" спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади, до повноважень якого
віднесено питання цивільної оборони, є
державним замовником продукції, послуг
та робіт для забезпечення потреб
цивільної оборони відповідно до Закону
України „Про поставки продукції для
державних потреб".

Частиною 5 ст. 3 Закону України „Про
Цивільну оборону в Україні" органи
управління у справах цивільної
оборони, які входять до складу місцевих
державних адміністрацій, є
підрозділами подвійного
підпорядкування, тобто, вони
підпорядковані як відповідним органам
виконавчої влади, так і спеціально
уповноваженому центральному органу
виконавчої влади - Міністерству
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст. 30 Кодексу цивільного захисту
України (чинний з 01.07.2013 року)
оповіщення про загрозу або виникнення
надзвичайних ситуацій полягає у
своєчасному доведенні такої
інформації до органів управління
цивільного захисту, сил цивільного
захисту, суб'єктів господарювання та
населення.

Оповіщення про загрозу або виникнення
надзвичайних ситуацій забезпечується
шляхом:

1) функціонування загальнодержавної,
територіальних, місцевих
автоматизованих систем
централізованого оповіщення про
загрозу або виникнення надзвичайних
ситуацій, спеціальних, локальних та
об'єктових систем оповіщення;

2) централізованого використання
телекомунікаційних мереж загального
користування, у тому числі мобільного
(рухомого) зв'язку, відомчих
телекомунікаційних мереж і
телекомунікаційних мереж суб'єктів
господарювання в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, а також мереж
загальнонаціонального, регіонального
та місцевого радіомовлення і
телебачення та інших технічних засобів
передавання (відображення) інформації;

3) автоматизації процесу передачі
сигналів і повідомлень про загрозу або
виникнення надзвичайних ситуацій;

4) функціонування на об'єктах
підвищеної небезпеки автоматизованих
систем раннього виявлення
надзвичайних ситуацій та оповіщення;

5) організаційно-технічної інтеграції
різних систем централізованого
оповіщення про загрозу або виникнення
надзвичайних ситуацій та
автоматизованих систем раннього
виявлення надзвичайних ситуацій та
оповіщення;

6) функціонування в населених пунктах, а
також місцях масового перебування
людей сигнально-гучномовних пристроїв
та електронних інформаційних табло для
передачі інформації з питань
цивільного захисту.

Оператори телекомунікації,
телерадіоорганізації зобов'язані
забезпечити підключення технічних
засобів мовлення до автоматизованих
систем централізованого оповіщення з
установленням спеціального обладнання
для автоматизованої передачі сигналів
та повідомлень про загрозу або
виникнення надзвичайних ситуацій.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.02.1999р. № 192 затверджено Положення
про організацію оповіщення і зв'язку у
надзвичайних ситуаціях, яким, зокрема,
визначено, що відповідальність за
експлуатаційно-технічне
обслуговування систем оповіщення
покладається: загальнодержавної - на
генеральну дирекцію Укртелекому;
регіональних - на керівництво
відповідних дирекцій Укртелекому;
потенційно небезпечних об'єктів - на
головних інженерів цих об'єктів (п. 58);
підприємства електрозв'язку
забезпечують на договірних умовах
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури і технічних
засобів оповіщення та зв'язку ЦО
(цивільної оборони), що належить до
сфери управління центральних та
місцевих органів виконавчої влади,
знаходяться в пунктах управління, на
підприємствах, в установах і
організаціях; оплата послуг зв'язку,
вартості експлуатаційно-технічного
обслуговування здійснюється за
тарифами Держкомзв'язку (п. 5);
фінансування реконструкції,
удосконалення загальнодержавної і
регіональних систем централізованого
оповіщення ЦО, вартості
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури і технічних
засобів загальнодержавної і
регіональних систем централізованого
оповіщення та зв'язку ЦО провадиться
за рахунок асигнувань, що
передбачаються бюджетами відповідних
центральних і місцевих органів
виконавчої влади (пункт 6).

Згідно положень ч. 2 ст. 179
Господарського кодексу України
Кабінет Міністрів України,
уповноважені ним органи виконавчої
влади можуть рекомендувати суб'єктам
господарювання орієнтовані умови
господарських договорів (примірні
договори), а у визначених законом
випадках - затверджувати типові
договори.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 15.02.1999р. №192,
наказу Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи і
Державного комітету зв'язку та
інформатизації України від 16.08.00р.
№210/119, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 07.03.01р. за №207/5398,
затверджено Інструкцію про порядок
експлуатаційно - технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони підприємствами
електрозв'язку України, якою
затверджено зразковий договір про
експлуатаційно - технічне
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО (цивільної оборони).

Згідно п. 1.2. вищезазначеної Інструкції
підприємства електрозв'язку України
здійснюють на договорних умовах
експлуатаційно-технічне
обслуговування засобів оповіщення і
зв'язку цивільної оборони, що
перебувають у сфері управління
центральних та місцевих органів
виконавчої влади і знаходяться на
пунктах управління, на підприємствах, в
установах і організаціях та в інших
об'єктах.

У пункті 1.3 Інструкції вказано, що
вартість експлуатаційно - технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
визначається кошторисно-фінансовим
розрахунком. Порядок розрахунків
витрат на експлуатаційно-технічне
обслуговування засобів оповіщення і
зв'язку цивільної оборони наведено в
пункті 6 Інструкції.

Інструкцією про порядок
експлуатаційно - технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони підприємствами
електрозв'язку України затверджено
зразковий договір про експлуатаційно -
технічне обслуговування апаратури та
інших технічних засобів оповіщення і
зв'язку ЦО, сторонами договору є
замовник - "орган управління майном" та
виконавець, який здійснює
обслуговування, ремонт, контроль за
робочим станом і збереженням
апаратури.

Згідно ст. 6 Положення про організацію
оповіщення і зв'язку у надзвичайних
ситуаціях (затверджено постановою
Кабінету Міністрів України № 192 від
15.02.1999 року) фінансування,
реконструкції, удосконалення
загальнодержавної і регіональних
систем централізованого оповіщення ЦО,
вартості експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів загальнодержавної і
регіональних систем централізованого
оповіщення та зв'язку ЦО провадиться за
рахунок асигнувань, що передбачаються
бюджетами відповідних центральних і
місцевих органів виконавчої влади.

Управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Полтавської
обласної державної адміністрації діє
відповідно до Положення про управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Полтавської обласної державної
адміністрації (а.с.159-162, том 3), яке
затверджено розпорядженням голови
Полтавської обласної державної
адміністрації від 19.05.2008 р. № 156
(далі-Положення).

Відповідно до п.9 Положення, Управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Полтавської обласної державної
адміністрації утримується за рахунок
коштів державного бюджету.

Пунктом 8 статті 7 Бюджетного кодексу
України затверджено принцип цільового
використання бюджетних коштів, згідно
з яким, бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями та
бюджетними асигнуваннями.

Так, згідно Бюджетного кодексу України,
розпорядники бюджетних коштів, якими є
обласні державні адміністрації, беруть
бюджетні зобов'язання та здійснюють
платежі тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами,
враховуючи необхідність виконання
зобов'язань минулих років.

Відповідно до частин 3, 4 статті 48
Бюджетного кодексу України, розміщення
замовлення, укладення договору,
придбання товару, послуги чи
здійснення інших аналогічних операцій
протягом бюджетного періоду, за якими
розпорядником бюджетних коштів взято
зобов'язання без відповідних бюджетних
асигнувань або з перевищенням
повноважень, встановлених цим Кодексом
та законом про Державний бюджет
України (рішенням про місцевий бюджет),
є недійсними. За такими операціями не
виникають бюджетні зобов'язання та не
утворюється бюджетна заборгованість.

Зобов'язання, взяті учасником
бюджетного процесу без відповідних
бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та Законом
України "Про Державний бюджет України"
(рішенням про місцевий бюджет), не
вважаються бюджетними зобов'язаннями
(крім витрат, що здійснюються
відповідно до частини шостої цієї
статті) і не підлягають оплаті за
рахунок бюджетних коштів. Взяття таких
зобов'язань є порушенням бюджетного
законодавства. Витрати бюджету на
покриття таких зобов'язань не
здійснюються.

Норми статей Бюджетного кодексу
України, які діють на сьогоднішній день
та норми, які діяли на момент
виникнення спірних відносин, не
визнають бюджетними зобов'язаннями
будь які зобов'язання, взяті юридичними
особами за кошти державного бюджету
України без відповідних бюджетних
асигнувань або з перевищенням
повноважень, встановлених Бюджетним
кодексом та Законом України "Про
державний бюджет України" і,
відповідно, витрати державного бюджету
на покриття таких зобов'язань не можуть
здійснюватися.

З матеріалів справи вбачається, що у 2013
році з Державного бюджету України
передбачено видатки на
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури
регіональної системи оповіщення
цивільного захисту в обсязі 150 000,00 грн.
(а.с.174-177, том 3), які спрямовані
відповідачем на розрахунок із
позивачем по договору від 05.07.2013 року
№691-1-403 «Про надання послуг у сфері
телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО» на 2013 рік.

Рішенням Полтавської обласної ради від
28.02.2013 р. (а.с.144-147, том 3) затверджено
регіональну програму запобігання
виникненню надзвичайних ситуацій
техногенного та природного характеру
та захисту населення і територій у разі
їх виникнення на 2013-2016 роки, згідно якої
передбачалось виділення у 2013 році з
обласного бюджету 150 000,00 грн. на
забезпечення своєчасного повного та
якісного експлуатаціно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних заходів оповіщення і зв'язку
(а.с.149, том 3). Але, як повідомив
представник відповідача в судовому
засіданні, дане питання не виносилось
на розгляд сесії обласної ради. Таким
чином, в зв'язку з відсутністю
фінансових призначень, відповідачем
було відмовлено позивачу в підписанні
договору «Про надання послуг у сфері
телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО» на 2013 рік.

Таким чином, матеріалами справи не
підтверджено наявність необхідних
бюджетних асигнувань на
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО у 2013 році.

Відповідно до ч.2 ст.187 ГК України, день
набрання чинності рішенням суду, яким
вирішено питання щодо
переддоговірного спору, вважається
днем укладення відповідного
господарського договору, якщо рішенням
суду не визначено інше.

Позивач звернувся з позовом про
спонукання до укладання договору 27.01.2014
року. Водночас, строк його дії в
запропонованому позивачем проекті
закінчується 31 грудня 2013 року.

З урахуванням викладеного, обраний
позивачем спосіб захисту цивільного
права щодо спонукання відповідача до
укладення договору є юридично
неспроможним та не має правових
підстав.

Посилання позивача на ч. 8 ст. 181 ГК
України, згідно якої, якщо одна із
сторін здійснила фактичні дії щодо
виконання договору, правові наслідки
таких дій визначаються нормами ЦК
України, є безпідставними, виходячи з
наступного.

Згідно ч.2 ст. 642 Цивільного кодексу
України якщо особа, яка одержала
пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (відвантажила товари,
надала послуги, виконала роботи,
сплатила відповідну суму грошей тощо),
яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом.

Згідно п. 3.3 проекту договору «Про
надання послуг у сфері телекомунікацій
щодо експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
ЦО» на 2013 рік (а.с. 101-106, том 1) підставою
для розрахунку за
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури оповіщення є
підписаний сторонами акт
приймання-передачі наданих послуг.
Тому, є безпідставним посилання
позивача на Акти проведення місячного
регламенту системи оповіщення
цивільної оборони «Сигнал-ВО»
(регламент №3) та Акти проведення
річного технічного обслуговування
апаратури системи оповіщення
цивільної оборони «Сигнал ВО»
(регламенту № 6), оскільки вони не є
актами приймання-передачі наданих
послуг.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Обов'язок доказування відповідно до
приписів статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
розподіляється між сторонами виходячи
з того, хто посилається на певні
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги та заперечення.

З врахуванням викладеного, позовні
вимоги безпідставні, необґрунтовані,
спростовані наявними доказами і
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Суддя
О.В. Солодюк

Повний текст виготовлено та підписано
23 травня 2014 року.

Примітка: Рішення набирає законної
сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України та може бути оскаржене в
порядку, визначеному ст. 93 ГПК України