ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р.Справа № 922/917/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Данилівського дослідного
держлісгоспу Українського ордена "Знак
пошани" науково дослідного інституту
лісового господарства та
агролісомерації ім. Г.М. Висоцького, с.
Черкаська Лозова 3-я особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Державне
підприємство "Харківська державна
лісовпорядна експедиція" до 1)
Харківської міської ради, м. Харків , 2)
Приватного підприємства "Травень", м.
Харків про визнання частково
незаконним та скасування пунктів
рішення за участю представників
сторін:

позивача - Тимочко М.М. довіреність №
б/н від 11.01.14 р.;

1-го відповідача - Мирося С.В.
довіреність № 08-11/88/2-13 від 03.01.13 р.;

2-го відповідача - Мозгової О.С.
довіреність № 13/05 від 13.05.14 р.;

третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Данилівський дослідний держлісгосп
УкрНДІЛГА (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
відповідачів: 1) Харківської міської
ради, 2) Приватного підприємства
"Травень", в якій позивач просить
визнати незаконним та скасувати п.п. 9,
9.1 додатку №2 рішення Харківської
міської ради №158/10 від 23.06.2010 року "Про
надання юридичним особам у
користування земельних ділянок для
експлуатації та обслуговування
будівель і споруд".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14 травня 2014
року клопотання позивача про
продовження строку розгляду справи
задоволено та продовжено строк
розгляду справи до 29 травня 2014 року.
Розгляд справи відкладено на "26" травня
2014 р. о 11:30.

У судовому засіданні 26 травня 2014 року
оголошувалась перерва до 28 травня 2014 р.
о 11:00.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні надав повторне
клопотання за вх.№17316, в якому позивач
просить заслухати пояснення посадової
особи фахової організації, яка
розробляє технічну документацію на
землі лісового фонду Данілівського
дослідного держлісгоспу з приводу
документального оформлення та
належності спірної земельної ділянки
Данилівському дослідному
держлісгоспу.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що
ухвалою господарського суду
Харківської області від 14 травня 2014
року у задоволенні клопотання позивача
про заслухання пояснень фахівця у
судовому засіданні відмовлено та судом
за власноюініціативоюю залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
Державне підприємство "Харківська
державна лісовпорядна експедиція".
Також вказаною ухвалою третій особі
було запропоновано надати до суду
письмові пояснення щодо заявлених
позивачем позовних вимог.

Суд зазначає, що покладення судом за
ініціативою однієї сторони на іншу
сторону чи на третю особу обов'язку
щодо надання доказів на підтвердження
своєї позиції є таким, що суперечить
принципу змагальності -ст.ст. 4-3, 33 ГПК
України. Згідно положень цих норм
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Тобто, у заявника
клопотання і у суду відсутні правові
підстави для спонукання однієї сторони
подати докази на підтвердження своєї
позиції, або позиції противної сторони.
Сторони компетентні самостійно
вирішити це питання, і самостійно
несуть ризик недостатності поданих
ними доказів.

Як вбачаться з матеріалів справи,
Державним підприємством "Харківська
державна лісовпорядна експедиція"
письмових пояснень не надано.

Згідно ч.3 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача клопотань
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
праві людини і основоположних свобод
1950 року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 69 ГПК України,
спір має бути вирішено господарським
судом у строк не більше двох місяців
від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

Враховуючи вищенаведене та те, що строк
розгляду справи закінчується , суд
вважає за необхідне у задоволенні
повторного клопотання позивача
відмовити.

Присутній представник 1-го відповідача
у судовому засіданні проти позову
заперечував, оскільки Харківською
міською радою при передачі земельної
ділянки загальною площею 0,2227 га у
користування ПП "Травень" не було
перевищено повноважень та рішення були
прийняті у відповідності вимог ст.ст.
116, 118, 123, 124 Земельного кодексу України,
про що 1-им відповідачем був наданий
відзив на позов, який долучений судом
до матеріалів справи.

Присутній представник 2-го відповідача
у судовому засіданні проти позову
заперечував, оскільки земельна ділянка
загальною площею 0,2227 га була передана
2-му відповідачу у оренду згідно рішень
Харківської міської ради: ХХVІІ сесії ІV
скликання від 24.11.2004 р. №191/04, 7 сесії 5
скликання від 22.11.2006 р. №171/06. Рішенням
Харківської міської ради від 23.06.2010 р.
№158/10 (пункт 9 Додатку) - ПП "Травень"
надано в оренду строком до 01.06.2025 р.
спірну земельну ділянку. Таким чином,
2-ий відповідач вважає, що Харківською
міською радою при наданні спірної
земельної ділянки в оренду не було
перевищено повноважень, тому просив у
задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, свого
повноважного представника не направив.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, пояснення їх повноважних
представників, всебічно та повно
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу
України земля в Україні може
перебувати у приватній, комунальній та
державній власності, право власності
на землю - це право володіти,
користуватися, розпоряджатися
земельними ділянками. Право власності
на землю набувається та реалізується
на підставі Конституції України.
Земельного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування та державних органів
приватизації щодо земельних ділянок,
на яких розташовані об'єкти, які
підлягають приватизації, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 124 Земельного
кодексу України (в редакції 2005р.)
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок громадянам і
юридичним особам із зміною їх
цільового призначення та із земель
запасу під забудову здійснюється за
проектами відведення в порядку,
встановленому статтями Д8, 123 цього
Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу
України (в редакції 2005 р.) проект
відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем,
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури та охорони
культурної спадщини і після одержання
висновку державної землевпорядної
експертизи по об'єктах, які їй
підлягають, подається до відповідної
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради, які розглядають
його у місячний строк і, в межах своїх
повноважень, визначених цим Кодексом,
приймають рішення про надання
земельної ділянки.

Як встановлено судом, на підставі
пункту 96 Додатку 1 до рішення
Харківської міської ради від 23.06.2004 р.
№170/04 Приватному підприємству "Травень"
було надано згоду на розробку проекту
відведення земельної ділянки площею,
орієнтовно, 0,22 га по Кільцевій дорозі (в
районі вул. Архітекторів) для
будівництва стаціонарної АЗС, АГЗП з
елементами автосервісу та подальшої
експлуатації об'єкту.

На підставі вищезазначеного рішення
Харківської міської ради від 22.02.2005 р. №
23/05 Комунальне підприємство
"Міськпроект" (Ліцензія Держкомзему
України № 117642) було розроблено проект
відведення земельної ділянки
Приватному підприємству "Травень".

Вищезазначений проект відведення ПП
"ТРАВЕНЬ" оспорюваної земельної
ділянки було погоджено з Управлінням
містобудування та архітектури
Харківської міської ради (висновок
№10550 від 19.10.2004 року), Харківським
міським управлінням земельних
ресурсів (висновок №3343/04 від 20.10.2004
року), Харківською обласною
санітарно-епідеміологічною станцією
(висновок №81 від 22.10.2004 року). Державним
управлінням екології та природних
ресурсів в Харківській області
(висновок №14-19-2439 від 28.10.2004 року),
Управлінням культури Харківської
обласної державної адміністрації
(висновок №08-20/1659 від 04.11.2004 року).
Харківським обласним головним
управлінням земельних ресурсів
(Висновку №3640 державної
землевпорядної експертизи від 04.11.2004
року)

Відповідно до пояснювальної записки до
вказаного проекту відведення
земельної ділянки - земельна ділянка
розташована в зоні житлової та
громадської забудови і межує: А-А землі
житлової та громадської забудови.

Відповідно до Архітектурного завдання
на розробку містобудівного
обґрунтування розташування об'єкту,
затвердженого 04.06.2004 року головним
архітектором м. Харкова земельна
ділянка (станом на червень 2004 року)
вільна від забудови та зелених
насаджень.

17.06.2004 року головним архітектором міста
було затверджено комплексний висновок
ПП "ТРАВЕНЬ" по розташуванню АЗС, АГЗС з
елементами автосервісу Окружній
дорозі (в районі вул. Архітекторів)
відповідно до якого вказана земельна
ділянка придатна для розташування
вказаних об'єктів містобудування.

Відповідно до Форми 6-ЗЕМ - вказана
земельна ділянка загальною площею 1227
га відноситься до земель, які не надані
у власність та постійне користування у
межах населених пунктів.

Згідно з Технічним завданням на
виконання робіт по складанню проекту
відведення земельної ділянки, виданого
та затвердженого 21.08.2004 року
Харківським міським управлінням
земельних ресурсів, земельна ділянка
по Кільцевій дорозі (в районі вул.
Архітекторів) знаходиться у
Дзержинському районі Харкова, цільове
призначення земельної ділянки - землі
роздрібної торгівлі та комерційних
послуг (Код 1.11.3).

На підставі розробленого та
погодженого у встановленому Законом
порядку проекту відведення земельної
ділянки, рішенням Харківської міської
ради від 14.11.2004 року №191/04 (пункт 6
Додатку 1) ПП "ТРАВЕНЬ" було затверджено
проект відведення земельної ділянки та
надано в оренду земельну ділянку по
Кільцевій дорозі (район вул.
Архітекторів) загальною площею 0,2227 га
для будівництва стаціонарної АЗС, АГЗП
з елементами автосервісу до 31.12.2006 року
(але не пізніше прийняття об'єкту до
експлуатації) та для подальшої
експлуатації та обслуговування об'єкту
до 31.12.2029 року.

Відповідно до рішення Харківської
міської ради від 22.11.2006 року №171/06 (пункт
37 Додатку 1) ПП "ТРАВЕНЬ" було надано в
оренду земельну ділянку по Кільцевій
дорозі (в районі вул. Архітекторів)
загальною площею 0,2227 га в межах
договору оренди від 19.09.2005 року №43
для будівництва станції технічного
обслуговування автомобілів та
складські приміщення до 01.11.2008 року (але
не пізніше прийняття об'єкту до
експлуатації).

На підставі вказаного рішення між
Харківською міською радою та ПП
"ТРАВЕНЬ" 27.07.2007 року було укладено
договір оренди землі, який 01.10.2007 року
зареєстровано у Харківській
регіональній філії ДП "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" за №30.

ТОВ "Теодоліт" (Ліцензія Державного
агентства земельних ресурсів України
АВ №332281) було складено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та складання
документів, що посвідчують право
оренди на земельну ділянку ПП "Травень"
для експлуатації та обслуговуванню СТО
автомобілів та складських приміщень по
вул. Архітекторів №1 та №3 у
Дзержинському районі м. Харкова.

Технічну документацію із землеустрою
щодо оформлення документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
ПП "ТРАВЕНЬ" було у встановленому
законом порядку погоджено з
Управлінням містобудування та
архітектури Харківської міської ради
(висновок №2958/0/27-10 від 02.06.2010 року) та
Управлінням Держкомзему у місті Харків
(висновок №508/10 від 09.06.2010 року).

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу
України (в редакції 2010 р.) надання у
користування земельної ділянки, межі
якої встановлені в натурі (на
місцевості), без зміни її цільового
призначення здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

На підставі розробленої та погодженої
у встановленому Законом порядку
технічної документації із землеустрою,
рішенням Харківської міської ради від
23.06.2010 року №158/10 (пункт 9 Додатку 2) - ПП
"ТРАВЕНЬ" надано в оренду строком до
01.06.2025 року земельну ділянку площею 0,2227
га за рахунок земель транспорту по вул.
Архітекторів, 1, З (Дзержинський район) в
межах, які визначені договором оренди
землі №30 від 01.10.2007 року, для
експлуатації та обслуговування
станції технічного обслуговування
автомобілів та складських приміщень.

Згідно проекту відведення земельної
ділянки по вул. Архітекторів, 1, 3 з
кадастровим №:14:011:0001 є довідка
Форми 6-ЗЕМ, в якій зазначено, що вказана
земельна ділянка загальною площею 0,2227
га відноситься до земель, які не надані
у власність та постійне користування в
межах населених пунктів.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги, що отриманню в оренду ПП
"Травень" на земельну ділянку площею
0,2227 га передувала процедура розробки
проекту відводу земельної ділянки,
отримання встановлених законодавством
погоджень та висновків, суд прийшов
висновку, що Харківською міською радою
рішення про передачу ПП "Травень" для
будівництва, а в подальшому і для
експлуатації спірної земельної
ділянки прийнято у відповідності до
вимог ст. 116, 118, 123, 124 Земельного кодексу
України.

Згідно ст. 55 Земельного кодексу України
до земель лісогосподарського значення
належать землі, вкриті лісовою
рослинністю, а також не вкриті лісовою
рослинністю, нелісові землі, які надані
та використовуються для потреб
лісового господарства. До земель
лісогосподарського призначення не
належать землі, зайняті: зеленими
насадженнями у межах населених
пунктів, які не віднесені до категорії
лісів; окремими деревами і групами
дерев, чагарниками на
сільськогосподарських угіддях,
присадибних, дачних і садових ділянках.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Лісового кодексу
України віднесення земельних ділянок
до складу земель лісогосподарського
призначення здійснюється відповідно
до земельного законодавства.

У 2002 році набрав чинності новий
Земельний кодекс України, відповідно
до якого, а саме згідно з вимогами
статті 125, 126 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, і також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав, які оформлюються
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 17 Лісового кодексу України
встановлено, що ліси надаються в
постійне користування на підставі
рішення органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування,
прийнятого в межах їх повноважень за
погодженням з органами виконавчої
влади з питань лісового господарства
та з питань охорони навколишнього
природного середовища Автономної
Республіки Крим, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері лісового
господарства, обласними. Київською,
Севастопольською міськими державними
адміністраціями, органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань охорони навколишнього
природного середовища. Право
постійного користування лісами
посвідчується державним актом на право
постійного користування земельною
ділянкою.

Відповідно до ст. 57 Земельного кодексу
України земельні ділянки
лісогосподарського призначення за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування
надаються в постійне користування
спеціалізованим державним або
комунальним лісогосподарським
підприємствам, іншим державним і
комунальним підприємствам, установам
та організаціям, у яких створено
спеціалізовані підрозділи, для ведення
лісового господарства.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що прокурором та позивачем
до матеріалів справи не надано
належних доказів, які б підтверджували,
що оспорювана земельна ділянка
відноситься до земель
лісогосподарського призначення та
доказів того, що органом виконавчої
влади або органу місцевого
самоврядування приймалось рішення про
надання Жовтневому держлісгоспу
об'єднання "Харківліс" або
Данилевському дослідному держлісгоспу
УкрНДІЛГА оспорюваної земельної
ділянки.

Пункт 5 Прикінцевих положень Лісового
кодексу України встановлює, що до
одержання в установленому порядку
державними лісогосподарськими
підприємствами державних актів на
право постійного користування
земельними лісовими ділянками,
документами, що підтверджують це право
на раніше надані землі, є
планово-картографічні матеріали
лісовпорядкування.

Частиною 1 ст. 47 Лісового кодексу
України передбачено, що
лісовпорядкування є обов'язковим на
всій території України та ведеться
державними лісовпорядними
організаціями за єдиною системою в
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері лісового
господарства.

Відповідно до Інструкції з проведення
лісовпорядкування в єдиному
державному лісовому фонді СРСР,
частина друга 1990 рік, яка чинна згідно з
п. 2 Прикінцевих положень Лісового
кодексу України, проект організації та
розвитку лісового господарства є
основним нормативно-технічним
документом лісовпорядкування.

До планово-картографічних матеріалів
відносяться лісовпорядні планшети,
виготовлення та розмноження яких
регламентується Інструкцією про
порядок виготовлення та розмноження
лісових карт, Держлісгоспом СРСР 11.12.1986
року, згідно з вимогами якої складені
оригінали планшетів, які мають межі з
іншими користувачами, завіряються в
органах землекористування того району,
де проводяться лісовпорядні роботи.

Згідно пункту 3.6.2.2 Інструкції з
лісовпорядкування - лісовпорядна
організація зобов'язана отримати в
районних (обласних) органах
землеустрою викопіювання меж,
встановлених землеустроєм по
землекористувачам, суміжним з
територією впорядкованого об'єкту.
Відповідно до вказаної Інструкції
"межі земельних ділянок лісового фонду,
що підлягають лісовпорядкуванню,
визначаються на основі планів
внутрішньогосподарського
землевпорядкування і наносяться на
їхні копії, які засвідчуються
землевпорядною службою району».

Пункт 2.3.3 Інструкції визначає, що до
лісовпорядної документації
відноситься також: документи, які
засвідчують перевірку і узгодження з
органами землеустрою за наявними
матеріалами і в натурі меж
підприємства, розв'язання всіх спірних
питань із суміжними
землекористувачами; перелік урядових
рішень про передачу і прийомку земель,
здійснених після попереднього
землеустрою; оригінали документів на
землі, передані в довгострокове
користування.

Стаття 48 Лісового кодексу України
встановлює вимоги до змісту та форми
матеріалів лісовпорядкування.

Так, зокрема, у матеріалах
лісовпорядкування дається якісна і
кількісна характеристика кожної
земельної ділянки, комплексна оцінка
ведення лісового господарства, що є
основою для розроблення на засадах
сталого розвитку проекту організації
та розвитку лісового господарства
відповідного об'єкта
лісовпорядкування. Проект організації
та розвитку лісового господарства
передбачає екологічно обґрунтоване
ведення лісового господарства і
розробляється відповідно до
нормативно-правових актів, що
регулюють організацію
лісовпорядкування. У проекті
організації та розвитку лісового
господарства визначаються і
обґрунтовуються основні напрямки
організації і розвитку лісового
господарства об'єкта
лісовпорядкування з урахуванням стану
та перспектив економічного і
соціального розвитку регіону.

Частина 4 статті 48 Лісового кодексу
України встановлює, що матеріали
лісовпорядкування затверджуються в
установленому порядку органом
виконавчої влади з питань лісового
господарства Автономної Республіки
Крим, територіальними органами
центрального органу виконавчої влади з
питань лісового господарства за
погодженням відповідно з органом
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища
Автономної Республіки Крим,
територіальними органами центрального
органу виконавчої влади з питань
охорони навколишнього природного
середовища.

Затверджені матеріали
лісовпорядкування є обов'язковими для
ведення лісового господарства,
планування і прогнозування
використання лісових ресурсів.

Проте, у матеріалах справи відсутні
належними чином оформлені планово-
картографічні матеріали
лісовпорядкування, які підтверджували
б доводи прокурора та позивача щодо
належності спірної земельної ділянки
до земель лісового фонду та право
позивача на її постійне користування.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

При цьому, належністю доказів є
спроможність фактичних даних містити
інформацію щодо обставин, що входять до
предмета доказування, слугувати
аргументами (посилками) у процесі
встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.
До обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
матеріали справи свідчать про
відсутність та недоведеність
порушення прав позивача та інтересів
держави Харківською міською радою та
ПП "Травень", позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають, тому суд
вважає за необхідне у задоволенні
позову відмовити повністю.

Такої ж позиції притримується і Вищий
господарський суд при розгляді
касаційної скарги по тотожній справі
№922/3750/13: постанова від 04 лютого 2014 року.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, оскільки суд прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позову,
судові витрати у даній справі
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 02.06.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний