ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" травня 2014 р.Справа № 922/951/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Смірнової О.В.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "НІАН" (м. Киів) до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( м.
Харків) про стягнення 361 087, 18 грн.

ВСТАНОВИВ:

18.03.14 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "НІАН" (м. Киів)
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 ( м. Харків) 361087,18 грн.
боргу та судового збору, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідач в
порушення умов договору підряду №
МП-1/14 від 01.02.2014 не виконав свої
зобов"язання щодо та не доставив вантаж
на адресу позивача в обумовлений
сторонами термін. А також просив суд
для забезпечення позову накласти арешт
на рахунок та майно відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07 квітня 2014
року було відкладено розгляд справи на
12 травня 2014 року.

Суд, розглянувши заяву позивача про
вжиття заходів забезпечення позову,
зазначає наступне.

До подання заяви про вжиття запобіжних
заходів особу спонукає її суб'єктивне
уявлення про те, що в майбутньому може
бути утруднене чи унеможливлене
подання до суду доказів, або
суб'єктивне уявлення про порушення чи
загрозу порушення її права. Тобто
певною мірою подача заяви про
запобіжні заходи є превентивним
заходом запобігання порушенню права.

Запобіжні заходи забезпечують вимогу,
яка ще не оформлена у вигляді позову, та
надають додаткову гарантію збереження
доказів чи реальності виконання
рішення суду.

Обираючи, який саме засіб
забезпечення позову слід
застосовувати у тій чи іншій справі,
слід виходити з того, що встановлений
ст. 43-2 ГПК України перелік запобіжних
заходів є вичерпним і розширенню не
підлягає.

Позивач просить вжити запобіжні заходи
шляхом накладення арешту на
розрахунковий рахунок та майно
відповідача.

При цьому позивач в заяві про вжиття
заходів забезпечення позову не обмежив
піддане арешту майно розміром суми
позову та можливих судових витрат, а
просить накласти арешт на усе майно
відповідача та на усі грошові кошти, що
містяться на розрахунковому рахунку
відповідача, що суперечить вимогам
чинного законодавства.

За своєю правовою суттю вжиття
запобіжних заходів - це діяльність суду
по застосуванню примусових заходів, що
гарантують реальне виконання
майбутнього рішення суду, і
необхідність у застосуванні
запобіжних заходів виникає тоді, коли є
реальна загроза, того, що подача
потрібних доказів стане згодом
неможливою або утрудненою.

Вищий господарський суд України в
постанові № 16 від 26.12.2011 р.
звернув увагу на наступне.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних
обставин, з якими пов'язується
застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Отже, заяву про вжиття запобіжних
заходів може подати особа, яка:

а) має підстави побоюватися, що подача
потрібних для неї доказів стане
неможливою або утрудненою;

б) має підстави вважати, що її права
порушені або існує реальна загроза їх
порушення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 43-3 заява про
вжиття запобіжних заходів повинна
містити відомості про обставини, якими
заявник обґрунтовує необхідність
вжиття таких заходів. Ці обставини
мають узгоджуватися з приписами ст. 43-1
ГПК України, а за змістом п. 5 ч. 1 ст. 43-3 і
ч. 3 ст. 43-4 ГПК України також й
підтверджуватися відповідними
доказами з урахуванням загальних
вимог, передбаченого ст. 33 названого
кодексу.

Сама лише вимога про вжиття
запобіжного заходу без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для
задоволення відповідної заяви.

Ретельно дослідивши заяву по
забезпечення позову, суд дійшов
висновку про те, що заява позивача не
обґрунтована належними доказами та
позивачем не доведено, що невжиття
заходів до забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Тому в задоволенні заяви слід
відмовити.

На підставі викладеного керуючись ст.
ст.66, 67, 86 ГПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу в задоволенні заяви
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на розрахунковий
рахунок та майно відповідача.

Суддя О.В. Смірнова