номер провадження справи 3/36/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014
Справа № 908/1550/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Бердянське підприємство
теплових мереж" (71100, Запорізька
область, м. Бердянськ, вул. Мазіна, 65/97,
ідентифікаційний код 05541120)

до відповідача: Комунального
підприємства Бердянської міської ради
"Житлосервіс-2А" (71100, Запорізька
область, м. Бердянськ, вул. Свободи, 129,
ідентифікаційний код 33318125)

про стягнення заборгованості в сумі 3
558, 31 грн.

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Прокопенко М.О.

Представники:

від позивача: Дігтяренко В.С.,
юрисконсульт, довіреність № 4 від
10.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

ПуАТ "Бердянське ПТМ" звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
відповідача КП Бердянської міської
ради "Житлосервіс-2А" про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за отриману теплову
енергію за договором купівлі - продажу
теплової енергії у вигляді гарячої
води на потреби опалення від 22.11.2013р. №
34/3 в сумі 3 558, 31 грн.

Відповідно до протоколу розподілу
справ між суддями від 08.05.2014р.
автоматизованою системою
документообігу суду позовну заяву
передано на розгляд судді Соловйову
В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами,
викладеними у позовній заяві, та
обґрунтовані ст. 509, 526, 530, 549, 550, 611, 625, 629,
712 ЦК України, ст. 173, 174, 193, 231, 275 ГК
України, ст. 1, 12, 49, 61, 64 ГПК України.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 12.05.2014р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/1550/14,
справу до розгляду в засіданні
господарського суду призначено на
28.05.2014р. об 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 28.05.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повідомлено, що повне рішення
буде складено 02.06.2014р.

Під час розгляду справи представник
позивача вимогу про здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не заявляв.

В судовому засіданні 28.05.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав, наведених у
позовній заяві від 30.04.2014р. (а.с.3-4),
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
отриману теплову енергію за договором
купівлі - продажу теплової енергії у
вигляді гарячої води на потреби
опалення від 22.11.2013р. № 34/3 в сумі 3 558, 31
грн., з яких: 3 412, 18 грн. основний борг, 79,
69 грн. пені, 16, 46 грн. - 3 % річних та 46, 98
грн. втрат від інфляції грошових
коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, за умовами договору від
22.11.2013р. № 34/3 він зобов'язався в період
опалювального сезону безперебійно
відпустити теплову енергію на потреби
опалення об'єктів відповідача, що
розташовані за адресою: м.
Бердянськ, вул. Димитрова, 42, а
відповідач зобов'язався щомісячно
сплачувати за ці послуги не пізніше 20
числа наступного за звітним.

Свої зобов'язання позивач виконав у
повному обсязі, що підтверджується
отриманими споживачем рахунками -
актами для сплати та відсутністю актів
- претензій з його боку.

Грошові зобов'язання за договором
відповідач не виконав, у зв'язку з чим
за період з грудня 2013р. по березень 2014р.
утворилась заборгованість у розмірі 3
412, 18 грн.

На вказану заборгованість нараховано
пеню, 3 % річних та втрати від інфляції
грошових коштів.

Відповідач відзив на позовну заяву,
витребувані судом документи і
документи, що підтверджують
заперечення проти позову, не надав, в
судове засідання 28.05.2014р. не з'явився.

27.05.2014р. через канцелярію суду від
представника відповідача надійшла
заява

від 27.05.2014р. про проведення судового
засідання без його участі.

Заява відповідача прийнята судом,
оскільки такі дії позивача не
суперечать законодавству і не
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Питання про визнання явки представника
відповідача у засідання
господарського суду обов'язковою,
відповідно до п.7 ч.1 ст.65 ГПК України,
судом не вирішувалось.

Як зазначено у підпункті 3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Надані позивачем матеріали свідчать
про те, що неявка відповідача не
перешкоджає вирішенню спору, отже
справу розглянуто відповідно до ст. 75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ПуАТ "Бердянське підприємство
теплових мереж" (Постачальник) та
КП Бердянської міської ради
"Житлосервіс-2А" (Споживач) укладений
договір купівлі - продажу теплової
енергії у вигляді гарячої води на
потреби опалення від 22.11.2013р. №
34/3 за умовами якого Постачальник
відпускає теплову енергію на потреби
опалення об'єктів Споживача, а
Споживач одержує теплову енергію та
оплачує її вартість відповідно до умов
даного договору, затверджених тарифів
та виставленого рахунку (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що
кількість теплової енергії, що
відпускається Постачальником
Споживачеві для опалення, визначається
на підставі проектних теплових
навантажень, наданих Споживачем, або
розрахованих Постачальником, з
урахуванням довголітніх температур
зовнішнього повітря й тривалості
опалювального періоду.

Проектне теплове навантаження на
опалення організації - 4,158 тис.
ккал/година,

Площа приміщення - 35, 5 кв.м.,

Розрахунковий відпуск теплової
енергії складе 8, 158 Гкал.

Відповідно до п.п. 2.1.1 Договору,
Постачальник зобов'язаний забезпечити
в опалювальний період безперебійний
відпуск теплової енергії Споживачу, що
відповідає діючим нормам та правилам,
за умови дотримання Споживачем
виконання п. 3.1.5., п. 3.1.8., п. 3.1.10.,
п. 3.1.12 даного Договору.

Згідно п.п. 3.1.1 Договору, Споживач
зобов'язаний здійснювати оплату в
строки встановлені договором, на
підставі виставлених рахунків, за
тарифами, затвердженими в
установленому порядку.

У відповідності до п. 4.1 Договору,
кількість теплової енергії, відпущеної
Споживачеві, визначається згідно до
показань приладу обліку теплової
енергії, встановленому у Споживача та
розрахунковим способом.

Пунктом. 4.6 Договору передбачено, що
розрахунки за теплову енергію
проводяться за діючими на день оплати
тарифами (цінами).

Тарифи встановлені на день укладання
Договору рішенням виконкому
Бердянської міської ради № 95 від
14.02.2012р. "Про встановлення двоставкових
тарифів на послуги з опалення ПАТ
"Бердянське підприємство теплових
мереж" для бюджетних організацій та
інших споживачів.

Тариф на теплову енергію з 1 березня
2012р. становить:

- плата за 1 Гкал спожитої теплової
енергії (в опалювальний період)
становить 717, 16 грн. з ПДВ;

- плата за приєднане теплове
навантаження в місяць протягом року
(абонентська плата) за 1 тис. ккал/годину
становить 52, 34 грн. з ПДВ.

Плата за приєднане теплове
навантаження проводиться щомісячно
протягом року, незалежно від кількості
спожитої теплової енергії.

Плата за фактично спожиту теплову
енергію проводиться в опалювальний
період.

Підпунктом 2.1.3 Договору передбачено, що
Постачальник зобов'язаний інформувати
Споживача про зміну тарифу на теплову
енергію в установленому
законодавством порядку.

Рішенням Виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області від 14.02.2012р. № 95 "Про
встановлення двоставкових тарифів на
послуги з опалення ПАТ "Бердянське
підприємство теплових мереж" для
бюджетних організацій та інших
споживачів" вирішено встановити
двоставкові тарифи ПуАТ "Бердянське
підприємство теплових мереж" на
послуги з опалення для бюджетних
організацій та інших споживачів згідно
з додатком, а саме:

з 01.03.2012р. вартість 1 Гкал спожитої
теплової енергії в опалювальний період
для бюджетних організацій та інших
споживачів становить 717, 16 грн., плата за
приєднане теплове навантаження в
місяць протягом року (абонентська
плата) становить 52,34 грн. за 1 000
ккал/годину на місяць.

Рішенням Виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області від 14.01.2014р. № 29 "Про
встановлення двоставкових тарифів на
послуги з опалення ПАТ "Бердянське
підприємство теплових мереж" для
бюджетних організацій та інших
споживачів" вирішено:

1. Встановити двоставкові тарифи ПАТ
"Бердянське підприємство теплових
мереж" на послуги з опалення для
бюджетних організацій та інших
споживачів згідно з додатком.

2. Дані тарифи ввести в дію згідно з
постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг від 31.12.2013р. № 425 "Про
встановлення тарифів на теплову
енергію для потреб бюджетних установ
та інших споживачів (крім населення)
ПАТ "Бердянське підприємство теплових
мереж" з 01.01.2014р.

3. Рішення Виконавчого комітету
Бердянської міської ради від 14.02.2012р. №
95 "Про встановлення двоставкових
тарифів на послуги з опалення ПАТ
"Бердянське підприємство теплових
мереж" для бюджетних організацій та
інших споживачів" (крім пункту 3)
визнати таким, що втрачає чинність з
дня введення в дію тарифів, зазначених
у додатку цього рішення.

Додатком до рішення № 29 від 14.01.2014р. для
категорії "інші споживачі" визначено:

плата за приєднане теплове
навантаження в місяць протягом року
(абонентська плата) - 50,70 грн. за 1 000
ккал/год;

плата за спожиту теплову енергію в
опалювальний період - 637, 90 грн.
за 1 Гкал.

Рішення Виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області від 14.01.2014р. № 29 опубліковане
23.01.2014р. в місцевій газеті "Південна
зоря". Отже, відповідач був
проінформований про зміну тарифів у
відповідності до п.п. 2.1.3 Договору.

За приписами п. 4.9 Договору, рахунок-акт
виконаних робіт виписується до 15 числа
місяця, наступного за звітним.

Оплата проводиться Споживачем не
пізніше 20 числа наступного за звітним
місяцем (п.4.10 Договору).

Позивачем виконані всі умови договору
купівлі - продажу теплової енергії у
вигляді гарячої води на потреби
опалення від 22.11.2013р. № 34/3, що
підтверджується рахунками - актами
виконаних робіт на загальну суму 3 412, 18
грн., а саме: № 34/3 від 31.12.2013р. на суму 953,
44 грн., № 34/3 від 31.01.2014р. на суму 922, 71 грн.,
№ 34/3 від 28.02.2014р. на суму 844, 24 грн., № 34/3
від 31.03.2014р. на суму 691, 79 грн.

Підпунктом 2.2.6 Договору визначено, що
показником виконання гарантійного
відпуску теплової енергії є
відсутність актів - претензій
Споживача до Постачальника за поточний
місяць, до 5-го числа наступного за
звітним місяцем.

Відповідачем не надано жодного акту -
претензії до постачальника за
зазначені в актах періоди, сума боргу
за вказаний в них період позивачу не
сплачена.

Доказів оплати заборгованості за
отриману теплову енергію за договором
купівлі - продажу теплової енергії у
вигляді гарячої води на потреби
опалення від 22.11.2013р. № 34/3 в розмірі 3 412,
18 грн. відповідачем суду не надано.

Оцінивши представлені докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Підстави виникнення господарських
зобов'язань визначені в ст. 174 ГК
України. Зокрема, господарські
зобов'язання можуть виникати:

з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, що
визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Застосування господарських санкцій до
суб'єкта, який порушив зобов'язання, не
звільняє цього суб'єкта від обов'язку
виконати зобов'язання в натурі, крім
випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена
сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

договори та інші правочини;

завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
державної влади, органів влади
Автономної Республіки Крим або органів
місцевого самоврядування.

В даному випадку підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, є договір купівлі - продажу
теплової енергії у вигляді гарячої
води на потреби опалення від 22.11.2013р. №
34/3.

Відповідно до 1, 2 ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У справі що розглядається, рахунок-акт
виконаних робіт виписується до 15 числа
місяця, наступного за звітним (п. 4.9
Договору).

Відповідно до п. 4.10 Договору, оплата
проводиться Споживачем не пізніше 20
числа наступного за звітним місяцем.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 202 ГК України встановлено, що
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду.

До відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (частина 1
статті 599 ЦК України).

Підстави для припинення зобов'язання
за договором купівлі - продажу теплової
енергії у вигляді гарячої води на
потреби опалення від 22.11.2013р. № 34/3, які
визначено главою 50 ЦК України,
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Рахунки - акти виконаних робіт на суму 3
412, 18 грн. вважаються погодженими,
оскільки показником виконання
гарантійного відпуску теплової
енергії є відсутність актів - претензій
Споживача до Постачальника за поточний
місяць, до 5-го числа наступного за
звітним місяцем (п.п. 2.2.6 Договору).

Тому вказані рахунки - акти є підставою
для проведення остаточних розрахунків
за зазначений в них розрахунковий
період.

Борг відповідача перед позивачем в
сумі 3 412, 18 грн. підтверджується
довідкою нарахувань та оплати КП
Бердянської міської ради
"Житлосервіс-2а" згідно договору № 34/3
від 22.11.2013р. за період грудень 2013р. -
березень 2014р. (а.с.13).

Вказані нарахування перевірені судом
та визнані вірними.

Враховуючи те, що КП Бердянської
міської ради "Житлосервіс-2А" не
виконало грошові зобов'язання перед
позивачем за договором від 22.11.2013р. №
34/3, вимоги про стягнення з відповідача
на користь позивача суми основного
боргу в розмірі 3 412, 18 грн. є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача на його користь 79, 69 грн.
пені, 16, 46 грн. - 3 % річних від
простроченої суми та 46, 98 грн. втрат від
інфляції грошових коштів.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України,
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних
санкцій віднесено господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з
правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки
(штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відповідних відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
задатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України,
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Приписами ч. 6 вказаної статті
унормовано, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законодавством або договором.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань регулюються Законом
України від 22.11.1996р. № 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відтак, розмір неустойки, встановлений
законом, не обмежує учасників
договірних відносин щодо визначення
розміру пені, а передбачає обмеження
розміру пені, що підлягає стягненню.

В п. 5.4 договору купівлі - продажу
теплової енергії у вигляді гарячої
води на потреби опалення від 22.11.2013р. №
34/3 сторони передбачили, що за
несвоєчасну оплату отриманих послуг
Споживач сплачує на користь
Постачальника пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Перевіривши розрахунок пені,
здійснений позивачем (а.с. 8),
господарський суд вважає правильним
наступний розрахунок:

від суми боргу 953, 14 грн. за період з
21.01.2014р. по 30.04.2014р. (100 днів прострочки)
пеня складає 33,96 грн.;

від суми боргу 922, 71 грн. за період з
21.02.2014р. по 30.04.2014р. (69 днів прострочки)
пеня складає 22,68 грн.;

від суми боргу 844, 24 грн. за період з
21.03.2014р. по 30.01.2014р. (41 день прострочки)
пеня складає 12,33 грн.;

від суми боргу 691, 79 грн. за період з
21.04.2014р. по 30.04.2014р. (10 днів прострочки)
пеня складає 2,46 грн.

Таким чином, правомірним є нарахування
відповідачу пені в розмірі 71,43 грн.

У зв`язку із чим стягненню з
відповідача підлягає 71,43 грн. пені. В
частині стягнення пені в розмірі 8, 26
грн. в задоволенні позову слід
відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Договором купівлі - продажу теплової
енергії у вигляді гарячої води на
потреби опалення від 22.11.2013р. № 34/3
сторони інший розмір процентів не
встановлювали.

Перевіривши розрахунок 3 % річних,
здійснений позивачем (а.с. 9),
господарський суд вважає правильним
наступний розрахунок:

від суми боргу 953, 14 грн. за період з
21.01.2014р. по 30.04.2014р. (100 днів прострочки) 3 %
річних складає 7,84 грн.;

від суми боргу 922, 71 грн. за період з
21.02.2014р. по 30.04.2014р. (69 днів прострочки) 3 %
річних складає 5,23 грн.;

від суми боргу 844, 24 грн. за період з
21.03.2014р. по 30.01.2014р. (41 день прострочки) 3 %
річних складає 2,84 грн.;

від суми боргу 691, 79 грн. за період з
21.04.2014р. по 30.04.2014р. (10 днів прострочки) 3 %
річних складає 0,57 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право: виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і законних інтересів позивачів
або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

Оскільки відповідне клопотання в
частині стягнення 3 % від позивача до
господарського суду не надходило, суд
задовольняє заявлену позивачем суму
річних в розмірі 16,46 грн., тобто в межах
позовних вимог.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 46, 98 грн. втрат від інфляції
грошових коштів.

Суд приймає до уваги, що інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються
окремо за кожен період часу, протягом
якого діяв відповідний індекс
інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Відповідно до "Рекомендацій відносно
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ" №
62-97р. від 03.04.1997р. Верховного Суду
України, для визначення індексу за
будь-який період необхідно щомісячні
індекси, що складають відповідний
період, перемножити між собою.

У випадку, коли відшкодуванню належить
сума, яка складається з внесків,
зроблених в різні періоди, кожний
внесок збільшується на величину
індексу відповідного періоду,
результати підсумовуються. При
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс інфляції
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць. Тому умовно
слід рахувати, що сума внесена за
період з 1 по 15 число відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з урахуванням травня, а якщо з
16 по 31 число, то розрахунок починається
з наступного місяця - червня.

Враховуючи невиконання відповідачем
грошових зобов'язань, вимоги про
стягнення з нього на користь позивача
46, 98 грн. - втрат від інфляції грошових
коштів підлягають задоволенню
повністю. Розрахунок позивача (а.с.10) в
цій частині перевірений судом і не
суперечить діючому законодавству.

Приймаючи рішення про розподіл
господарських витрат, господарський
суд враховує наступне.

Згідно абзацу 2 ч.1 ст. 49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

З заявленої до стягнення позивачем
суми 3 558, 31 грн. в частині 8,26 грн.
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Отже, позивачем правомірно заявлено до
стягнення з відповідача 3 550, 05 грн.

Таким чином, позивачу відмовлено в
задоволенні 0,23 % позовних вимог.

Відтак, пропорційно задоволених
позовних вимог підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача 1 822, 80
грн. судового збору (99,77 % від належних
до сплати 1 827, 00 грн.).

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
Бердянської міської ради
"Житлосервіс-2А" (71100, Запорізька
область, м. Бердянськ, вул. Свободи, 129,
ідентифікаційний код 33318125) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Бердянське підприємство теплових
мереж" (71100, Запорізька область, м.
Бердянськ, вул. Мазіна, 65/97,
ідентифікаційний код 05541120) 3 412 (три
тисячі чотириста дванадцять) грн. 18 коп.
заборгованості за поставлену теплову
енергію, 71 (сімдесят одну) грн. 43 коп.
пені, 16 (шістнадцять) грн. 46 коп. - 3 %
річних від простроченої суми, 46 (сорок
шість) грн. 98 коп. втрат від інфляції
грошових коштів та 1 822 (одну тисячу
вісімсот двадцять дві) грн. 80 коп.
витрат на судовий збір.

3. В частині стягнення 8 (вісім) грн. 26
коп. пені в задоволенні позову
відмовити.

4. Повне рішення складено 02.06.2014р.

Суддя
В.М. Соловйов