ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р.Справа № 922/979/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)
до Комунального підприємства
"Чугуївтепло" (м. Чугуїв) про
стягнення 2 183 685, 28 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Демчука О.В., довіреність №
14-17 від 18.01.2013 р.;

відповідача - Заварзіної Н.М.,
довіреність № 15 від 13.01.2014 р.;

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з Комунального
підприємства "Чугуївтепло" (м. Чугуїв)
1951574,72 грн. боргу, 43675,40 грн. 3% річних,
188435,17 грн. пені та судового збору,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідач в порушення умов договору №
01-13-10-БО-32 від 28.12.2012 р. неналежним чином
виконав свої зобов"язання щодо повної
та своєчасної оплати послуг з
постачання газу.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21 березня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 01 квітня 2014
року.

01 квітня 2014 року представник
відповідача надав відзив на позовну
заяву, в якому просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позовної вимоги
про стягнення з відповідача 1623659,32 грн.,
та відмовити в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення пені та 3%
річних, нарахованих до 30.03.2013 р.. Позивач
зазначає, що сума боргу у розмірі 1623659,32
грн. була погашена відповідачем, що
підтверджується витягами банку за
період з 12.02.2014 р. по 18.03.2014 р., та залишок
заборгованості сплачений відповідачем
за період з 19.03.2014 р. по 27.03.2014 р., отже на
момент розгляду справи станом на 01.04.2014
р. основна заборгованість відсутня.
Також відповідач просить суд зменшити
розмір пені на 50%, посилаючись на те, що
ступінь виконання зобов"язання
відповідачем дорівнює 100%, та
зобов"язання не виконуються
відповідачем у повному обсязі з
об"єктивних причин, а саме: у зв"язку з
важким фінансовим становищем
відповідача, яке виникло у зв"язку з
різницею у тарифах на теплову енергію
та у зв"язку з невиконанняя населенням
та бюджетними організаціями
зобов"язань за надані послуги, та
сприяє накопиченню заборгованості у
населення відсутність у діючому
законодавстві норм та механізмів для
відключення від послуг з
централізованого теплопостачання
боржників, які мешкають у
багатоповерхових будинках.

01 квітня 2014 року представник
відповідача надав клопотання про
відкладення розгляд справи для
уточнення контррозрахунків пені, 3%
річних. Вказане клопотання задоволено
судом.

В судовому засіданні 01 квітня 2014 року
було оголошено перерву до 10 квітня 2014
року.

09 квітня 2014 року представник
відповідача надав уточнення до
заперечень, в яких зазначив, що
підписання актів виконаних робіт є
підставою для виникнення зобов"язання
у відповідача щодо остаточних
розрахунків, та з урахуванням
зазначеного прострочення платежу
згідно актів приймання - передачі газу
на суму 2446884,62 грн. та 1943957,90 грн. від
29.03.2013 р. починається з 30.03.2013 р. і згідно
контррозрахунку, який додається, пеня і
3% річних за зобов"язанням січня
складають 0,00 грн., а за зобов"язанням
лютого пеня - 2499,08 грн., 3% річних- 499,82 грн.

10 квітня 2014 року представник позивача
надав додаткові документи, які
долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 10 квітня 2014 року
було оголошено перерву до 12 травня 2014
року.

Представник позивача у судовому
засіданні підтвердив, що на даний час
заборгованість відповідача погашена у
повному обсязі, та в іншій частині
позовних вимог підтримував у повному
обсязі.

Представник відповідача просив
відмовити позивачу в задоволенні
позовної вимоги про стягнення з
відповідача 1623659,32 грн., відмовити в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення пені та 3% річних, нарахованих
до 30.03.2013 р. та зменшити розмір пені на
50%.

Розглянувши матеріали
справи, повно та всебічно дослідивши
обставини та докази на їх
підтвердження, вислухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

28 грудня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(позивач) та Комунальним підприємством
"Чугуївтепло" (відповідач) був
укладений договір № 01-13-10-БО-32, у
відповідності до умов якого позивач
зобов"язується передати відповідачу
природний газ для виробництва теплової
енергії, для потреб бюджетних установ
та організацій та інших споживачів, а
відповідач, в свою чергу, прийняти та
оплатити його. Пунктом 6.1 договору
передбачено, що оплата за газ
здійснюється відповідачем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу. Пунктом 11.1 договору
передбачений строк його дії, а саме
договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, діє в частині
реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в
частині проведення розрахунків - до їх
повного здійснення.

До договору між сторонами була
укладена додаткова угода № 1 від 16.07.2013
р., якою сторони змінили ціну газу.

На виконання умов вказаного договору
позивачем було поставлено відповідачу
природний газ в обсязі 2386,695 тис. м3 на
загальну суму 11056143,49 грн., що
підтверджується актами приймання -
передачі природного газу від 29.03.2013, від
29.03.2013, від 31.03.2013, від 30.03.2013, від 31.10.2013,
від 30.11.2013, від 31.12.2013, які підписані
обома сторонами та скріплені
печатками.

У вказаних актах зазначений договір №
01-13-10-БО-32 від 28.12.2012, що підтверджує те,
природний газ був поставлений саме на
виконання цього договору.

Як було вище зазначено, сторони
узгодили кінцевий строк оплати - до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Проте відповідач за отриманий
природний газ розрахувався частково.

Внаслідок неналежного виконання
прийнятих на себе зобов"язань щодо
повної та своєчасної оплати, у
відповідача виникла заборгованість у
сумі 1951574,72 грн. (сума основного боргу),
що і стало підставою позивачу для
звернення до господарського суду з
відповідним позовом.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що сума боргу у розмірі
1623659,32 грн. була погашена відповідачем,
що підтверджується витягами банку за
період з 12.02.2014 р. по 18.03.2014 р., та залишок
заборгованості сплачений відповідачем
за період з 19.03.2014 р. по 27.03.2014 р., у
зв"язку з чим суд дійшов висновку, що
позивачем безпідставно та
необґрунтовано заявлені позовні
вимоги про стягнення з відповідача
1623659,32 грн. боргу, у зв'язку з чим суд
відмовляє у задоволенні позову в цій
частині.

В решті позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 327915,40 грн.
основного боргу провадження у справі
підлягає припиненню на підставі п. 1-1
ст. 80 ГПК України, у зв"язку з
перерахуванням відповідачем грошових
коштів під час розгляду справи.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

В розумінні ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох відсотків річних за
весь час прострочення.

Суд здійснив перерахунок 3% річних за
допомогою системи "Законодавство" та
встановив, що позивач у розрахунках
здійснив помилки.

Господарський суд у розгляді справи не
зобов'язаний здійснювати "перерахунок"
замість позивача розрахованих
останнім сум штрафних санкцій, річних
тощо. Однак з огляду на вимоги частини 1
статті 4-7 ГПК щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення
усіх обставин справи та частини 1
статті 43 ГПК стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого позивачем нарахування
таких сум, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Зважаючи на вищевикладене, позовна
вимога позивача в частині стягнення 3%
річних підлягає задоволенню частково в
сумі 38999,83 грн. В решті позовної вимоги
про стягнення з відповідача 4675,57 грн. 3%
річних слід відмовити як зайво
нарахованої.

Згідно зі ст.ст.193,198 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов"язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов"язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених законом або договором.

На підставі п.7.2 укладеного договору
поставки природного газу, у разі
невиконання покупцем умов п.6.1 цього
договору щодо порядку проведення
розрахунків, покупець зобов'язується
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення з
відповідача 188435,17 грн. пені.

Судом було здійснено перерахунок
позивача та встановлено, що позивач у
розрахунках здійснив помилки та сума
пені складає 166823,35 грн.

Відповідачем, в свою чергу, було
заявлено клопотання про зменшення
розміру пені на 50 %.

Частина 233 Господарського кодексу
України передбачає, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з
пунктом 3 частини першої статті 83
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з яким господарський
суд, приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

В пункті 2.4 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 29.04.94 р. №
02-5/293 "Про деякі питання практики
застосування майнової
відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошових
зобов'язань" та пункті 3.9.2 роз'яснення
Вищого арбітражного суду від 18.09.1997р. №
02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України"
зазначено, що вирішуючи питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання (п. З
ст. 83 ГПК України), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони ( в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін та оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема із розміром
збитку.

Крім того, як необхідність
використання права на зменшення
розміру штрафних санкцій так розмір, до
якого вони підлягають зменшенню, закон
відносить на розсуд суду.

Відповідач просить зменшити розмір
пені на 50 %, посилаючись на те, що
зобов"язання не виконуються належним
чином з об"єктивних причин, а саме: у
зв"язку з важким фінансовим становищем
відповідача, яке виникло у зв"язку з
різницею у тарифах на теплову енергію
та у зв"язку з невиконання населенням
та бюджетними організаціями
зобов"язань за надані послуги, та
сприяє накопиченню заборгованості у
населення відсутність у діючому
законодавстві норм та механізмів для
відключення від послуг з
централізованого теплопостачання
боржників, які мешкають у
багатоповерхових будинках. Відповідач
зазначає, що штрафні санкції, які бажає
отримати позивач, для відповідача
стануть фінансовою катастрофою та
причиною погіршення його діяльності із
- за відсутності коштів та погіршення
теплопостачання у споживачів -
населення та бюджетних організацій.

Судом встановлено, що сплата штрафних
санкцій у повному обсязі, в даному
випадку, зачіпає не лише майнові
інтереси відповідача, а і інші інтереси
населення в цілому.

Винятковість обставин у даній справи
пов'язана з різницею у тарифах на
теплову енергію та у зв"язку з
невиконання населенням та бюджетними
організаціями зобов"язань за надані
послуги, тяжким фінансовим становищем,
в якому опинився відповідач, у зв"язку
із заборгованістю перед ним населення.

Судом також встановлено, що станом на
час розгляду справи заборгованість
відповідача перед позивачем погашена
повністю, отже сума пені не відповідає
наслідкам порушення зобов*язання.

Позивач проти зменшення розміру пені
заперечує.

Розглянувши клопотання відповідача
про зменшення розміру штрафних санкцій
з посиланням на тяжкий фінансовий стан
підприємства, враховуючи повну оплату
відповідачем боргу, відсутність
провини відповідача щодо неналежного
виконання свого зобов"язання за
договором, перевищення розміру
штрафних санкцій над сумою
заборгованості та нерозмірність
штрафних санкцій наслідкам
правопорушення, приймаючи до уваги
заперечення позивача, суд дійшов
висновку про необхідність
використання такого права та про
задоволення клопотання відповідача
про зменшення пені на 50% та стягнути з
відповідача пеню у розмірі 83411,67 грн. В
стягненні 105023,49 грн. пені відмовити.

Відповідно до п. 3.16.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р., судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю
без урахування зменшення неустойки.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ч. 1 ст. 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, судовий
збір у даній справі покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530, 610, 611
ЦК України, ст.ст.193,198, 233 ГК України,
керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, п. 1-1 ст. 80,
ст.ст.82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Чугуївтепло" (63503, Харківська область,
м. Чугуїв, вул. Гагаріна, 15, код 35944142) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 38999,83
грн. 3% річних, 83411,67 грн. пені та 10674, 77
грн. судового збору.

В стягненні 1623659,32 грн. основного боргу,
105023,49 грн. пені та 4675,57 грн. 3% річних в
позові відмовити.

В стягненні 327915,40 грн. основного боргу
припинити провадження.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.05.2014 р.

Суддя О.В. Смірнова