ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2014р.
Справа №
905/2141/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1,

ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, м.Полтава

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Слов'янська
деревня»,

, м.Слов'янськ

про стягнення 372350 грн. 86 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
м.Полтава, позивач, звернувся до
господарського суду з позовною заявою
до відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Слов'янська
деревня», м.Слов'янськ, про стягнення
заборгованості в сумі 372350 грн. 86 коп., у
тому числі основний борг в сумі 367200 грн.
00 коп., пеня в сумі 4185 грн. 07 коп., три
проценти річних в розмірі 965 грн. 79 коп.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір постачання №7-К
від 09.07.2013р., додаткову угоду №4 від
04.11.2013р., видаткові накладні за період з
02.10.2013р. по 26.11.2013р., розрахунок суми
позову.

Відповідач відзив на позовну заяву,
заперечення проти позовних вимог не
надав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

09.07.2013р. між сторонами був підписаний
договір постачання №7-К за умовами
якого, позивач (постачальник)
зобов'язався поставляти, а відповідач
(покупець) - приймати та сплачувати у
встановлені цим договором строки крупу
(надалі товар). Найменування товару
визначається у додаткових угодах, які є
невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до п.п.1.3, 1.6 договору ціна на
товар є договірною і встановлюється за
згодою сторін у додаткових угодах, які
є невід'ємними частинами цього
договору. Загальна вартість товару, що
поставляється за даним договором,
складається з усіх сум вказаних у
додаткових угодах до цього договору,
які є невід'ємними його частинами.

Кількість товару визначається у
додаткових угодах, які є невід'ємними
частинами цього договору (п.1.5 договору
постачання №7-К від 09.07.2013р.).

Згідно з п.4.4 договору постачання №7-К
від 09.07.2013р. загальна сума договору
складається із сум усіх видаткових
накладних, на підставі яких
здійснювалось постачання товару по
цьому договору.

Пунктом 9.6 договору постачання №7-К від
09.07.2013р. встановлено, що договір ступає
в силу з моменту його підписання та діє
до 31.12.2013р. після закінчення терміну дії
договору, він вважається пролонгованим
на кожен наступний рік за умови, що
жодна зі сторін не заявить письмово за
15 календарних днів до закінчення
строку дії договору про його
розірвання.

Також сторонами 04.11.2013р. була підписана
додаткова угода №4 до договору, якою
узгоджено найменування товару, його
кількість, вартість, оплата, строк
поставки тощо.

Як встановлено судом, відповідно до
наданих до матеріалів справи
видаткових накладних за період з
02.10.2013р. по 26.11.2013р. позивачем було
поставлено ТОВ «Слов'янська деревня»,
м.Слов'янськ товар на суму 367200 грн. 00
коп., з урахуванням часткового
погашення боргу відповідачем.

Факт постачання позивачем товару на
вказану суму з боку відповідача не
спростовано.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Пунктом 4.2 договору постачання №7-К від
09.07.2013р. встановлено, що оплата по цьому
договору здійснюється покупцем у
порядку, визначеному додатковими
угодами до даного договору, які є його
невід'ємними частинами.

Згідно п.3 додаткової угоди №4 від
04.11.2013р., оплата за цим договором за
поставлений товар здійснюється
покупцем з відстрочкою платежу 10
робочих днів з дати поставки до установ
виконання покарань і слідчих
ізоляторів Державної пенітенціарної
служби України.

За висновками суду, свої зобов`язання
щодо своєчасної та повної сплати
позивачу грошових коштів в сумі 367200
грн. 00 коп. за договором постачання №7-К
від 09.07.2013р., всупереч ст.526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України відповідач не виконав.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання і
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин, позивачем на
підставі ст.625 Цивільного кодексу
України внаслідок невиконання
відповідачем своїх зобов'язань з
оплати вартості товару, нараховано та
пред'явлено до стягнення три проценти
річних в сумі 198 грн. 28 коп. за період з
03.02.2014р. по 06.03.2014р.

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у цьому кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 6.1 договору постачання №7-К від
09.07.2013р. встановлено, що у випадку
порушення строку оплати товару,
вказаного в п.4.2 цього договору,
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості поставленого товару за
кожен день прострочення платежу.

Таким чином, позивачем на підставі п.6.1
договору постачання №7-К від 09.07.2013р.
також заявлені вимоги про стягнення з
відповідача пені в сумі 4185 грн. 07 коп. за
період з 03.02.2014р. по 06.03.2014р.

За висновками суду, розрахунок трьох
процентів річних та пені є аріфметично
вірним, таким, що відповідає
законодавству, фактичним обставинам та
матеріалам справи.

Відповідач заперечень проти позовних
вимог не надав.

За таких обставин, виходячи з того, що
позов повністю доведений позивачем та
обгрунтований матеріалами справи,
вимоги про стягнення з відповідача
основного боргу в сумі 367200 грн. 00 коп.,
пені в сумі 4185 грн. 07 коп. та трьох
процентів річних в розмірі 965 грн. 79
коп., підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Полтава до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Слов'янська
деревня», м.Слов'янськ про стягнення
заборгованості в сумі 372350 грн. 86 коп., у
тому числі основний борг в сумі 367200 грн.
00 коп., пеня в сумі 4185 грн. 07 коп. та три
проценти річних в розмірі 965 грн. 79 коп.,
задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Слов'янська
деревня» (вул.Карпинського, 56,
м.Слов'янськ, Донецька обл., 84102, , п/р1001 в Донецькому
відділенні ПАТ «Банк Національний
кредит», МФО 320702) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
п/рНОМЕР_2 в ПГРУ ПАТ КБ «Приват Банк»,
МФО 331401) основний борг в сумі 367200 грн. 00
коп., пеню в сумі 4185 грн. 07 коп. та три
проценти річних в розмірі 965 грн. 79 коп.,
всього заборгованість в сумі 372350 грн. 86
коп., судовий збір в сумі 1827 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В судовому засіданні 02.06.2014р.
оголошено повний текст рішення.

Суддя
Г.В.
Левшина