м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6290/14 14.05.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеценергомонтаж" м.
Києва

до Публічного акціонерного товариства
"Банк-форум" м. Києва

про відшкодування збитків, стягнення
неустойки, ціна позову 10077661,45 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача не з'явився,

від відповідача Невмержицька Г.В.

СУТЬ СПОРУ :

у квітні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спеценергомонтаж"
звернувся в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов
укладеного між ним і відповідачем
договору банківського рахунку від 17
березня 2008 р. відповідач не виконав
його доручення щодо перерахування з
його рахунку 10000000 грн.

Посилаючись на вказані порушення
відповідачем умов договору позивач на
підставі ст.ст. 509, 526, 549, 610, 629, 1066-1068 ЦК
України, ст.ст. 174, 193, 216-218, 230, 231, 342, 343 ГК
України просив задовольнити позов,
стягнувши з відповідача на свою
користь 10007661,45 грн. збитків у розмірі
залишку коштів на належному йому
рахунку, 70000 грн. пені за прострочення
виконання платіжних доручень, а також
понесені ним по справі господарські
витрати.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився про час і місце
його проведення повідомлений в
установленому порядку. Поштою надіслав
клопотання про розгляд справи без
участі його представника.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
його представник у судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на неможливість виконання умов
договору, оскільки в його банку
запроваджено тимчасову адміністрацію.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши матеріали
справи, суд вважає, що у позові слід
відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 березня 2008 р.
між позивачем та відповідачем як
правонаступником Акціонерного
комерційного банку "Форум" укладено
договір банківського рахунку, згідно з
умовами якого відповідач відкрив
позивачу поточний рахунок для
зберігання коштів та здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та
законодавства України, зобов'язався
приймати та зараховувати на рахунок
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком, а позивач - оплачувати
надані послуги на умовах договору.

Відповідно до умов п. 3.3.4 договору
відповідач зобов'язався за
розпорядженням позивача видати або
перерахувати з його рахунку кошти в
день надходження до банку відповідного
розрахункового документа, за умови
його подання в операційний час.

Строк дії договору відповідно до
розділу 7 договору встановлений з дня
його підписання сторонами на
невизначений строк і діє до припинення
договору за домовленістю сторін, чи у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями відповідача, наявною у
матеріалах справи копією указаного
договору.

Також встановлено, що позивач належним
чином оформив та надав на виконання
відповідачу платіжні доручення №№ 6, 7
від 12 березня 2014 р. на перерахування
загалом 10000000 грн. на його рахунок у АТ
"Укрсиббанк".

Доказів виконання відповідачем
зазначених платіжних доручень не
надано.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.
Міжбанківський переказ виконується в
строк до трьох операційних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України
обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Виконавчої дирекції фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
"Про виведення з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації" № 14 від 14
березня 2014 р. у відповідача з 14 березня
до 13 червня 2014 р. запроваджено
тимчасову адміністрацію.

Згідно вимог ч. 5 ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" під час тимчасової
адміністрації не здійснюється
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону
передбачено, що обмеження, встановлене
пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону
вкладниками визнаються лише фізичні
особи (крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності).

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
кредитором банку є юридична або
фізична особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Оскільки позивач є кредитором банку, на
якого поширюються обмеження,
встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб", то не можуть бути
задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до
відповідача під час запровадження у
нього тимчасової адміністрації.

За таких обставин у позові відповідно
до вимог ст. 16 ЦК України слід
відмовити.

При цьому, позивач не позбавлений
можливості захистити свої права на
грошові кошти, які знаходяться на
рахунку у банку відповідача, в порядку
п. 3 ч. 2 статті 37 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" шляхом звернення до
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб про
продовження здійснення банком
операції з перерахування спірних сум
або в порядку розділу VII цього Закону у
разі прийняття рішення про ліквідацію
банку.

Оскільки у позові відмовлено, понесені
по справі господарські витрати
стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід
покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеценергомонтаж" м.
Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва
П.І.Паламар