ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" травня 2014 р.Справа № 916/565/14

За позовом: приватного підприємства
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ"

до відповідачів: 1. Садівничого
товариства "Дельта"

2. Комунального
підприємства "Водопостачання та
каналізація"

про визнання недійсним договорів та
стягнення 100 000,00 грн.

Суддя Цісельський О.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Донченко Н.С., довіреність
№4/2014 від 12.03.2014р.; Родіонов А.В. -
директор

Від відповідача 1: Номеровський І.І. -
директор; Гедз П.П., довіреність №39 від
28.03.2014р.

Від відповідача 2: Медвідь І.П,,
довіреність №02-06-511 від 12.11.2012р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, приватне
підприємство "ЮКОМ-ПІВДЕНЬ", звернувся
до господарського суду Одеської
області із позовом до Садівничого
товариства "Дельта" та до комунального
підприємства "Водопостачання та
каналізація", в якому просить:

- визнати договір №65/13 від 14.06.2013р.,
укладений між Садівничим товариством
"Дельта" та комунальним підприємством
"Водопостачання та каналізація" -
недійсним;

- визнати договір №07/2012 від 06.05.2012р.
на технічне обслуговування
орендованих водопровідних мереж,
укладений між приватним підприємством
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" та Садівничим
товариством "Дельта", таким, що не є
розірваним;

- стягнути з Садівничого
товариства "Дельта" на користь
приватного підприємства "ЮКОМ-ПІВДЕНЬ"
моральну (немайнову) шкоду у розмірі 100
000,00 грн.;

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 24.02.2014р. позовну заяву
(вх.№550/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

24.03.2014р. позивач звернувся до суду із
заявою про уточнення позовних вимог
(вх.№7453/14) відповідно до якої позивач
просить суд: визнати договір №65/13 від
14.06.2013р., укладений між Садівничим
товариством "Дельта" та комунальним
підприємством "Водопостачання та
каналізація" недійсним, визнати
договір №07/2012 від 06.05.2012р. на технічне
обслуговування орендованих
водопровідних мереж, укладений між
приватним підприємством "ЮКОМ-ПІВДЕНЬ"
та Садівничим товариством "Дельта",
таким, що не є розірваним, стягнути з
Садівничого товариства "Дельта" на
користь приватного підприємства
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" компенсацію за не
отриманий прибуток у розмірі 100 000,00 грн.

14.04.2014р. позивач через канцелярію суду
надав заяву(вх.. № 9261) про уточнення
позовних вимог. Проте, зазначена заява
судом до розгляду не прийнята, оскільки
вона була подана в порушення приписів
ст. 22 ГПК України - після переходу до
розгляду справи по суті.

Письмове клопотання позивача про
продовження строку розгляду справи від
14.04.2014р. (вх.№2-1405/14) судом задоволено, у
зв'язку з чим розгляд справи було
продовжено до 04.05.2014р.

Представники позивача уточненні
позовні вимоги підтримують та просять
суд задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача 1 Садівничого
товариства "Дельта" заявлені позовні
вимоги не визнають та просять суд
відмовити в їх задоволенні в повному
обсязі з підстав викладених у відзиві
на позов (вх.№5606/14 від 04.03.2014р.),
доповнень до відзиву (вх.№8347/14 від
02.04.2014р.).

Представник відповідача 2 комунального
підприємства "Водопостачання та
каналізація" заявлені позивачем
позовні вимоги не визнає та просить суд
відмовити у їх задоволенні з підстав
викладених у відзиві на позов (вх.№5834/14
від 06.03.2014р.).

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

28 квітня 2012р. між комунальним
підприємством "Водопостачання та
каналізація" (Виконавець) та приватним
підприємством "ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" (Споживач)
було укладено договір про надання
послуг з централізованого
водопостачання №41/12, згідно п.1.1. якого,
за Договором Виконавець зобов'язується
надавати приватному підприємству
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" послуги з
централізованого водопостачання для
господарських потреб в обсягах
встановлених лімітів, а Споживач
зобов'язується розрахуватися за
умовами Договору та "Правил
користування системами
централізованого водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України", затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008р. №190 (далі - правила)
та іншими нормативно-правовими актами
України.

06 травня 2012р. між Садівничим
товариством "Дельта" (Орендодавець) та
приватним підприємством "ЮКОМ-ПІВДЕНЬ"
(Орендар) було укладено договір на
технічне обслуговування орендованих
водопровідних мереж №07/2012, згідно умов
п.1.1. якого, Орендодавець передає, а
Орендар приймає в безоплатне
використання водопровідні мережі
Садівничого товариства "Дельта" (далі -
майно) загальною довжиною 6,7
кілометрів, розташованого за адресою:
село Сичавка - садовий масив Тілігул -
Кошари, Садівниче товариство "Дельта",
що знаходиться на балансі Садового
товариства "Дельта", вартість якого
визначена по залишковій балансовій
вартості та становить 1 001 360,00 гривень
та вуличні водопровідні мережі
Садівничого товариства "Дельта" (далі -
Майно) загальною довжиною 9,4
кілометрів,розташованого за адресою:
садовий масив Тілігул - Кошари,
Садівниче товариство "Дельта", що
знаходиться на балансі Садового
товариства "Дельта", вартість якого
визначена по залишковій балансовій
вартості та становить 161 455,00 гривень.

Згідно п.3.1. Договору, за невиконання
або неналежне виконання умов цього
Договору сторони несуть
відповідальність згідно до чинного
законодавства України.

Відповідно до п.п.5.1., 5.2. Договору
Договір вступає в силу з моменту його
підписання Сторонами і діє до моменту
його розірвання за згодою сторін, яка
оформлюється належним чином. Договір
може бути розірваний достроково у
випадку зміни Орендаря або по
ініціативі однієї із сторін
повідомивши про розірвання договору за
30 днів. При розірванні Договору.

На виконання умов вищенаведеного
договору Садівниче товариство "Дельта"
за актом прийому-передачі об'єкта
системи водопостачання від 06.05.2012р.
передало позивачу свої водопровідні
мережі.

13 березня 2013р. відповідач, Садівниче
товариство "Дельта" звернулось до
приватного підприємства "ЮКОМ-ПІВДЕНЬ"
з претензією (вих.№25).

13 квітня 2013р. відповідач, Садівниче
товариство "Дельта" звернулось до
позивача з письмовим повідомленням
(вих.№50) відповідно до якого зазначило
про розірвання договору на технічне
обслуговування орендованих
водопровідних мереж №07/2012.

При цьому, після повідомлення позивача
про розірвання договору, 13.04.2013р.,
Садівниче товариство "Дельта"
звернулось до позивача з листом №51
відповідно до якого просило здійснити
перевірку лічильників на дачних
ділянках Садівничого товариства
"Дельта".

Не погодившись із наміром Садівничого
товариства "Дельта" розірвати договір
на технічне обслуговування
орендованих водопровідних мереж №07/2012
позивач, 30.04.2013р. надіслав на адресу
Садівничого товариства "Дельта"
відповідь на повідомлення (вих.№5/2013),
із змісту якої вбачається, що позивач
не погоджується із розірванням
вищезазначеного договору.

14 червня 2013р. між Садівничим
товариством "Дельта" (Замовник) та
комунальним підприємством
"Водопостачання та каналізація"
(Виконавець) було укладено договір
технічного обслуговування зовнішніх
мереж водопостачання СТ "Дельта" №65/13,
згідно п.1.1. якого, в порядку та на
умовах, визначених цим Договором,
Замовник передає Виконавцю зовнішні
мережі водопостачання Садівничого
товариства "Дельта" загальною довжиною
6,7 кілометрів, розташованого за
адресою: Одеська обл., Комінтернівський
р-н, територія Сичавської сільської
ради, СМ "Тилигул-Кошари", та вуличні
водопровідні мережі Садівничого
товариства "Дельта" загальною довжиною
9,4 кілометри, розташованого за адресою:
Одеська обл., Комінтернівський р-н,
територія Сичавської сільської ради,
СМ "Тилигул-Кошари" (надалі - Майно), для
технічного обслуговування на строк,
визначений цим Договором, а Виконавець
здійснює технічне обслуговування
майна виключно в інтересах Замовника
та приймає оплату від членів
Садівничого товариства "Дельта" за
витрати понесені Замовником, з
подальшим зарахуванням на
розрахунковий рахунок Виконавця в
рахунок погашення поточних нарахувань,
передбачених п.3.1. цього Договору.

Згідно п.1.2. Договору майно надається
Виконавцю з метою подальшого
технічного обслуговування, надання
послуг з централізованого
водопостачання членам СТ "Дельта" та
контролю водоспоживання членами
Садівничого товариства "Дельта" за
окремими договорами про надання послуг
централізованого водопостачання
укладеними між Виконавцем та членами
Садівничого товариства "Дельта".

Відповідно до п.7.1. Договору цей Договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
Сторонами та його скріплення печатками
сторін.

В обґрунтування заявленого позову
позивач зазначає, що відповідачі,
укладаючи договір технічного
обслуговування зовнішніх мереж
водопостачання СТ "Дельта" №65/13
порушили права та охоронювані законом
інтереси позивача, в оренді якого
знаходяться водопровідні мережі на
підставі діючого договору на технічне
обслуговування орендованих
водопровідних мереж №07/2012, чим завдало
останньому моральну шкоду в розмірі 100
000,00 грн. та внаслідок чого ПП
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" недотримало прибуток в
розмірі 134 109,27 грн., що і стало підставою
для позивача звернутись до
господарського суду Одеської області
із даним позовом за захистом своїх
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, з наступних правових
підстав.

Щодо позовної вимоги позивача в
частині визнання договору №07/2012 від
06.05.2012р. на технічне обслуговування
орендованих водопровідних мереж,
укладений між приватним підприємством
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" та Садівничим
товариством "Дельта", таким, що не є
розірваним, суд зазначає наступне:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України
встановлено способи захисту цивільних
прав та інтересів а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке
існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування

майнової шкоди;

9) відшкодування моральної
(немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно ст.20 Господарського кодексу
України, Держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів. Кожний
суб'єкт господарювання та споживач
має право на захист своїх прав і
законних інтересів. Права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав, визнання
повністю або частково недійсними
актів органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
актів інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемлюють права та
законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. У випадках, встановлених
цим Кодексом, нікчемний правочин може
бути визнаний судом дійсним.

Випадки визнання нікчемного правочину
дійсним встановлені ст.ст. 219, 220 ЦК
України.

Також, стаття 218 ЦК України (частина2)
регулює питання визнання судом дійсним
правочину, при вчинені якого не
додержано вимоги щодо письмової форми.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем при зверненні до суду з
позовною вимогою про визнання договору
таким, що є не розірваним - обрано не
вірний спосіб захисту своїх порушених
прав та охоронюваних законом
інтересів, оскільки чинним
законодавством не передбачено такого
способу захисту порушеного права як
визнання договору укладеним.

Щодо позовної вимоги позивача в
частині визнання договору №65/13 від
14.06.2013р., укладений між Садівничим
товариством "Дельта" та комунальним
підприємством "Водопостачання та
каналізація" недійсним, суд зазначає
наступне:

Частини 1, 4 ст. 202 ЦК України визначають,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на
вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині (ч.1 ст.207 Господарського
кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач у якості підстави визнання
оспорюваного договору недійсним,
посилається на ч.2 ст.207 Господарського
кодексу України, оскільки порушує
права та законні інтереси ПП
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ".

З цього приводу суд вважає за доцільне
зазначити наступне.

Із системного аналізу тексту договору,
укладеного між сторонами договору, суд
дійшов висновку, що за своєю правовою
природою оспорюваний договір є
договором оренди.

Згідно ч.1 ст.759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Якщо
розмір плати не встановлений
договором, він визначається з
урахуванням споживчої якості речі та
інших обставин, які мають істотне
значення (ч. 1 ст.762 Цивільний кодекс
України).

Відповідно до ч.1 ст.763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Статтею 765 Цивільного кодексу України
передбачено, що наймодавець
зобов'язаний передати наймачеві майно
у користування негайно або у строк,
встановлений договором найму.

У відповідності до ст.1 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності. Державну політику у сфері
оренди здійснюють: Кабінет Міністрів
України, а також Фонд державного майна
України, його регіональні відділення
та представництва - щодо державного
майна; органи, уповноважені Верховною
Радою Автономної Республіки Крим, -
щодо майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. До
договорів, що укладаються більш як
двома сторонами (багатосторонні
договори), застосовуються загальні
положення про договір, якщо це не
суперечить багатосторонньому
характеру цих договорів.

Частина 1 ст. 181 ГК України встановлює,
що господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Сторони мають право
укласти договір, в якому містяться
елементи різних договорів (змішаний
договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

Приписи п.7 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" від
6.11.2009р. №9 передбачають, що угода може
бути визнана недійсною лише з підстав і
з наслідками, передбаченими законом.
Отже, в кожній справі про визнання
угоди недійсною суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання угод
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод
недійсними і настання відповідних
наслідків, а саме: відповідність змісту
угод вимогам закону; додержання
встановленої форми угоди;
правоздатність сторін за угодою; у чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору (абз. 3 п. 1 роз'яснень Вищого
арбітражного суду України "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод недійсними"
№02-5/111 від 12.03.99).

За положеннями абз.5 п.5 Постанови
Пленуму ВСУ "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" від 6.11.2009р. №9
відповідно до статей 215 та 216 ЦК України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Дана позиція також викладена ВАСУ у
Роз'ясненні "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням угод недійсними" №02-5/111 від
12.03.99р.

Таким чином, судом встановлено, що п.2.3.1.
договору №07/2012 від 06.05.2012р. передбачено
обов'язок Садівничого товариства
"Дельта" передати позивачу в оренду
майно на підставі акту
прийому-передачі, отже суд доходить
висновку, що оскільки передача майна в
оренду здійснюється шляхом його
передачі за актом приймання-передачі,
то й повернення такого майна з підстав
розірвання договору мало бути
здійснено шляхом повернення його за
актом приймання-передачі.

Проте в матеріалах справи відсутні
будь-які належні докази повернення
майна позивачем Садівничому
товариству "Дельта" за таким актом, а
також звернення останнього до позивача
з листом (вих.№51 від 13.04.2013р.) про
проведення перевірки лічильників,
свідчить про те, що договір №07/2012 від
06.05.2012р. на технічне обслуговування
орендованих водопровідних мереж,
укладений між приватним підприємством
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" та Садівничим
товариством "Дельта", є дійсним, а
чинним законодавством України не
передбачено можливості передання
майна орендодавцем іншому орендарю,
без повернення такого майна від
попереднього орендаря за актом
приймання-передачі.

З врахуванням вищенаведеного, суд
доходить висновку щодо правомірності
заявлених позивачем позовних вимог та
їх обґрунтованості, у зв'язку з чим
договір №65/13 від 14.06.2013р., укладений між
Садівничим товариством "Дельта" та
комунальним підприємством
"Водопостачання та каналізація"
підлягаю визнанню судом - недійсним.

Щодо позовних вимог позивача в частині
стягнення суми неодержаного прибутку у
розмірі 134 109,27 грн. та суми моральної
(немайнової) шкоди у розмірі 100 000,00 грн.
з Садівничого товариства "Дельта",
задоволенню судом не підлягають,
оскільки є недоведеними та
необґрунтованими у встановленому
чинним Законодавством України порядку.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідачів
на користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме 1
218,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного підприємства
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" - задовольнити частково.

2. Визнати договір №65/13 від 14.06.2013р.,
укладений між Садівничим товариством
"Дельта" (65481, Одеська обл., м. Южне, вул.
Заводська, буд. 3, код ЄДРЮОФОП 22491665) та
комунальним підприємством
"Водопостачання та каналізація" (65481,
Одеська обл. м. Южне, пр. Леніна, буд. 25,
код ЄДРЮОФОП 31783053) - недійсним.

3. Стягнути з Садівничого товариства
"Дельта" (65481, Одеська обл., м. Южне, вул.
Заводська, буд. 3, код ЄДРЮОФОП 22491665) на
користь приватного підприємства
"ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" (65481, Одеська обл., м. Южне,
пр. Григорівського десанту, буд. 12, кв. 96,
код ЄДРЮОФОП 35990340) 609 (шістсот дев'ять)
грн. 00 коп. - судового збору.

4. Стягнути комунального підприємства
"Водопостачання та каналізація" (65481,
Одеська обл. м. Южне, пр. Леніна, буд. 25,
код ЄДРЮОФОП 31783053) на користь
приватного підприємства "ЮКОМ-ПІВДЕНЬ"
(65481, Одеська обл., м. Южне, пр.
Григорівського десанту, буд. 12, кв. 96,
код ЄДРЮОФОП 35990340) 609 (шістсот дев'ять)
грн. 00 коп. - судового збору.

5. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

У зв'язку із перебуванням судді ГСОО
Цісельського О.В. на лікарняному з
12.05.2014р. по 16.05.2014р. повний текст рішення
складено 19.05.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.