м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6243/14 14.05.14

За позовомТовариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Гарант і Я"доВідкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "ОРАНТА"простягнення
матеріального відшкодування 13 452,45
грн.Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Кучабський М.І. -
юрисконсультвід відповідача:Чала І.М. -
юрисконсульт

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Гарант і Я" (надалі - ТДВ "СК "Гарант і Я")
звернулось до господарського суду
міста Києва із позовом до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"
(надалі - ВАТ НАСК "ОРАНТА") про
стягнення матеріального відшкодування
13 452,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ВАТ
НАСК "ОРАНТА" на підставі Договору
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного) №03-137.05/13
від 15.03.2013 р. внаслідок настання
страхової події дорожньо-транспортної
пригоди (надалі ДТП) виплачено страхове
відшкодування власнику автомобіля
марки "Volkswagtn Golf", реєстраційний номер
НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
марки "Nissan Pathfinder", реєстраційний номер
НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована
ВАТ НАСК "ОРАНТА" на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс №АС/1143132), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
14.05.2014 р.

Представник позивача в судове
засідання 14.05.2014 р. з'явився, позовні
вимоги підтримує та просить
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання 14.05.2014 р. з'явився, подав заяву
згідно змісту якої проти позовних
вимог не заперечує.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2013 р. між ТДВ "СК "Гарант і Я"
(страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник)
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту (крім
залізничного) №03-137.05/13 (надалі -
"Договір")

Предметом договору є майнові інтереси
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
марки "Volkswagtn Golf", реєстраційний номер
НОМЕР_1 на випадок настання подій,
перелік яких наведено у розділі 8
Договору, а саме до страхових випадків
відноситься: дорожньо-транспортна
пригода; стихійні лиха; пожежа; інші
випадки; протиправні дії третіх осіб;
викрадення або незаконне заволодіння.

26.10.2013 р. близько 15 год. 00 хв. по вул.
Л.Українки, 63 в с. Глинськ, Жовківського
району, Львівської області сталося ДТП
за участі застрахованого автомобіля
марки "Volkswagtn Golf", реєстраційний номер
НОМЕР_1, а саме: ОСОБА_4, керуючи
автомобілем марки "Nissan Pathfinder",
реєстраційний номер НОМЕР_2 рухаючись
заднім ходом не переконався, що це буде
безпечно здійснив зіткнення з
автомобілем "Volkswagtn Golf", реєстраційний
номер НОМЕР_1, внаслідок чого обидва
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Факт скоєння ДТП підтверджується
довідкою Відділу ДАІ Жовківського РУ
ГУМВС України у Львівській області
№9290048 (вих. №342 від 25.11.2013 р.).

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.9 Правил
дорожнього руху України, що
підтверджується постановою
Жовківського районного суду
Львівської області від 21.11.2013 р. в
адміністративній справі №44/3324/13-п,
відповідно до якої ОСОБА_4 визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення.

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження по
визначенню вартості відновлюваного
ремонту №285, складеного 07.11.2013 р.
суб'єктом підприємницької діяльності
судовим експертом ОСОБА_5 (Сертифікат
суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_3
від 04.11.2011 р.) вартість відновлювального
ремонту з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, завданого автомобілю
"Volkswagtn Golf", реєстраційний номер НОМЕР_1 в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 14 638,96 грн.

Відповідно до рахунку №АР00007413 від
12.12.2013 р. та №А073258 від 25.12.2013 р.,
складеного ТОВ "Алекс со", вартість
відновлювального ремонту, завданого
власникові автомобіля "Volkswagtn Golf",
реєстраційний номер НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 13 452,45 грн.

25.12.2013 р. власник застрахованого
транспортного засобу - автомобіля
"Volkswagtn Golf", реєстраційний номер НОМЕР_1,
звернувся до позивача із заявою про
виплату страхового відшкодування.

На підставі страхового акту та
розпорядження №354-НТ/13 від 25.12.2013 р. ТДВ
"СК "Гарант і Я", виконуючи свої
зобов'язання за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного) №03-137.05/13
від 15.03.2013, сплатила своєму
страхувальнику суму страхового
відшкодування в розмірі 13 452,45 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №1274 та №1275 від 27.12.2013 р.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до ТДВ "СК "Гарант і Я"
перейшло в межах суми 13 452,45 грн. право
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Із наявної в матеріалах справи довідки
Відділу ДАІ Жовківського РУ ГУМВС
України у Львівській області №9290048
(вих. №342 від 25.11.2013 р.), вбачається, що
транспортний засіб - автомобіль "Nissan
Pathfinder", реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення шкоди автомобілю "Volkswagtn Golf",
реєстраційний номер НОМЕР_1, належить
Приватному підприємству "Реком-С" та
знаходився під керуванням ОСОБА_4.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.1992 р. №6 із змінами
і доповненнями Верховний Суд звертає
увагу на те, що джерелом підвищеної
небезпеки належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини, а також діяльність по
використанню, транспортуванню,
зберіганню предметів, речовин і інших
об'єктів виробничого, господарського
чи іншого призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояві їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Не вважається володільцем джерела
підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпеки в силу
трудових відносин з володільцем цього
джерела (шофер, машиніст, оператор
тощо).

Із матеріалів справи, а саме постанови
Жовківського районного суду
Львівської області від 21.11.2013 р. в
адміністративній справі №44/3324/13-п
вбачається, що ОСОБА_4 на момент скоєння
ДТП працював на посаді директора
Приватного підприємства "Реком-С".

Таким чином, ОСОБА_4 керував
транспортним засобом "Nissan Pathfinder",
реєстраційний номер НОМЕР_2 на законних
підставах.

Вина ОСОБА_4 за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
встановлена у судовому порядку, а тому
шкода, заподіяна внаслідок
експлуатації ним автомобіля "Nissan
Pathfinder", реєстраційний номер НОМЕР_2
відшкодовується Приватним
підприємством "Реком-С".

Цивільно-правова відповідальність
Приватного підприємства "Реком-С", як
власника автомобіля "Nissan Pathfinder",
реєстраційний номер НОМЕР_2,
застрахована ВАТ НАСК "ОРАНТА" на
підставі договору (полісу)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/1143132.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Вказаним Договором (поліс №АС/1143132)
передбачено, що ліміт відповідальності
за шкоду заподіяну майну третіх осіб
становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля "Volkswagtn Golf", реєстраційний
номер НОМЕР_1 становить 14 638,96 грн., до
позивача перейшло право зворотної
вимоги в межах суми 13 452,45 грн.

Позов подано до суду 07.04.2014 р., а тому
строк виконання відповідачем
зобов'язання зі сплати страхового
відшкодування настав.

Враховуючи визначені полісом №АС/1143132
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також встановлену судом
вартість відновлюваного ремонту
транспортного засобу відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 13 452,45 грн., а тому
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Щодо права позивача безпосереднього
звернення до суду з позовом без
попереднього надсилання вимоги до
особи, у якої застраховано цивільно-
правову відповідальність особи,
відповідальної за заподіяний збиток, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування слід зазначити наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2002 р. №15-рп/2002 кожна
особа має право вільно обирати
незаборонений законом спосіб захисту
прав і свобод, у тому числі й судовий.
Можливість судового захисту не може
бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

Таким чином, обрання певного засобу
правового захисту, у тому числі і
досудового врегулювання спору, є
правом, а не обов'язком особи, яка
добровільно, виходячи з власних
інтересів, його використовує.

Відповідно до правової позиції
викладеної у постанові Верховного суду
України від 28.08.2012 р. по справі №23/279
(щодо звернення з позовом без
попереднього надсилання вимоги),
виходячи з положень ст. 993 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
"Про страхування" страховик отримує
право вимоги потерпілої особи, яке може
бути реалізовано шляхом подання
відповідного позову після виплати
останній страхового відшкодування, і
не зобов'язаний звертатися
безпосередньо до особи, відповідальної
за заподіяний збиток, або до особи, у
якої застраховано її цивільно-правову
відповідальність, з вимогою виплати
матеріального відшкодування.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог у повному обсязі та
стягнення з ВАТ НАСК "ОРАНТА" на користь
ТДВ "СК "Гарант і Я" суми страхового
відшкодування у розмірі 13 452,45 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Гарант і Я" задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, 7-Д;
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Гарант і Я" (79022, м. Львів, вул.
Городоцька, 174; ідентифікаційний код
37317151) суму страхового відшкодування у
розмірі 13 452 (тринадцять тисяч
чотириста п'ятдесят дві) грн. 45 коп. та
судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.05.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко