м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5035/14 21.05.14

За позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Амальтея Стар»

про розірвання договору
оренди

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Перун А.Д. -
представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідача про розірвання договору
оренди нежилого приміщення № 1 від
08.11.2013, а також відшкодування судових
витрат.

В обґрунтування підстав розірвання
договору позивач посилається на те, що
відповідачем істотно порушуються
умови договору щодо надання позивачу
можливості користуватися орендованим
приміщенням, а тому позивач
позбавленою значною мірою того, на що
розраховував при укладення договору.
Нормативно позивач посилається на ч. 2
ст. 651 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 було порушено
провадження у справі № 910/5035/14, розгляд
справи було призначено на 24.04.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 розгляд справи
відкладено на 21.05.2014.

Позивач, що належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
справи, повноважних представників в
судове засідання не направив.

Представник відповідача в судове
засідання 21.05.2014 з'явився, проти
заявленого позову заперечував, просив
суд у його задоволенні відмовити. У
письмовому відзиві на позов відповідач
посилався на те, на даний час дійсно
існують перешкоди, які унеможливлюють
користування позивачем приміщенням,
оскільки в приміщенні наявне
будівельне сміття, яке відповідач
зобов'язувався вивести. Проте, наведене
не є підставою для розірвання договору
згідно приписів ч. 2 ст. 651 Цивільного
кодексу України.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2013 між відповідачем - ТОВ «Амальтея
Стар», як орендодавцем, та позивачем -
ФОП ОСОБА_1, як орендарем, укладено
договір оренди нежилого приміщення № 1
(далі - договір оренди № 1 від 08.11.2013),
відповідно до умов якого орендодавець
передає, а орендар приймає у строкове
платне користування нежилі приміщення
з № 1 по № 8 (групи приміщень № 37) (в літ.
А) загальною площею 195 кв.м. в АДРЕСА_1
для використання розміщення магазину
(п. 1.1).

Умовами договору оренди № 1 від 08.11.2013
сторони узгодили, що нежилі приміщення
надежать орендодавцю згідно витягу з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
серії ССУ № 208491 від 11.11.2010 (п. 1.2),
приміщення, що орендується, повинне
бути передане орендодавцем та прийняте
орендарем протягом 5 днів з дня
підписання цього договору (п. 2.1),
передання об'єкту оренди орендарю
оформлюється актом приймання -
передачі (п. 2.2), у момент підписання
акта приймання - передачі орендодавець
передає орендарю ключі від об'єкту
оренди, після чого персоналу орендаря
має бути забезпечений безперешкодний
доступ у приміщення, визначені у п.1.1
договору (п. 2.3), об'єкт оренди надається
оренду строком на 3 роки (п. 3.1), орендар
набуває права користування
приміщенням з моменту підписання акту
його приймання - передачі з
орендодавцем, якщо інше не буде
визначено в акті (п. 3.3).

Також, пунктом 5.2 договору оренди № 1
від 08.11.2013 сторонами було узгоджено
обов'язки орендаря, зокрема передати у
користування орендарю об'єкт оренди за
відповідним актом, не чинити перешкод
у здійсненні орендарем прав, що
виникатимуть з договору.

10.11.2013 між відповідачем - ТОВ «Амальтея
Стар», як орендодавцем, та позивачем -
ФОП ОСОБА_1, як орендарем, підписано Акт
приймання - передачі до договору оренди
№ 1 від 08.11.2013, відповідно до якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв у строкове платне користування
нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи
приміщень № 37) (в літ. А) загальною
площею 195 кв.м. в АДРЕСА_1 для
використання розміщення магазину.

12.11.2013 позивач звернувся до відповідача
з листом № 45, в якому вказував на те, що
відповідачем не було забезпечено
вивезення з об'єкту оренди сторонніх
речей та будівельних матеріалів, а тому
просив вжити заходів щодо звільнення
об'єкту оренди від вказаних речей.

Як зазначав позивач у позові,
відповідачем не було вивезено з об'єкту
оренди сторонніх речей та будівельних
матеріалів, що є істотним порушенням
умов договору оренди, внаслідок чого
позивач не має можливості на даний час
користуватися орендованим
приміщенням, чим порушуються його
права орендаря, і є підставою для
розірвання договору оренди.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно, або у строк
встановлений договором найму.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України передбачено, що з
наймача справляється плата, за
користування майном, розмір, якої
встановлюється договором оренди.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 5 ст. 762 Цивільного
кодексу України плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено договором.

Згідно ст. 795 Цивільного кодексу
України передання наймачеві будівлі
або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту починається обчислення
строку договору найму, якщо інше не
встановлено договором. Повернення
наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 статті 188
Господарського кодексу України,
сторона договору, яка вважає за
необхідне розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором, а інша сторона у
двадцятиденний строк після одержання
пропозиції повідомляє другу сторону
про результати її розгляду, а у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 3 статті 214 Цивільного
кодексу України відмова від правочину
вчиняється у такій самій формі, в якій
було вчинено правочин.

Відповідно до статті 654 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, судом
встановлено, що позивач на підставі
укладеного з відповідачем договору
оренди № 1 від 08.11.2013 є орендарем
нежилого приміщення з № 1 по № 8 (групи
приміщень № 37) (в літ. А) загальною
площею 195 кв.м. в АДРЕСА_1, які передані
позивачу в оренду на підставі акту від
10.11.2013.

В свою чергу, судом встановлено, що
законом (частина третя статті 291 ГК
України, частина друга статті 651, стаття
783 ЦК України) передбачено можливість
розірвання договору найму (оренди) за
рішенням суду на вимогу однієї з
сторін, зокрема у випадку істотного
порушення договору другою стороною.

Оцінка порушення договору як істотного
здійснюється судом відповідно до
критеріїв, що встановлені зазначеною
нормою. Вирішуючи питання про оцінку
істотності порушення стороною
договору, суди повинні встановити не
лише наявність істотного порушення
договору, але й наявність шкоди,
завданої цим порушенням другою
стороною, яка може бути виражена у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди, її розмір, який не
дозволяє потерпілій стороні отримати
очікуване при укладенні договору, а
також установити, чи є справді істотною
різниця між тим, на що має право
розраховувати сторона, укладаючи
договір, і тим, що в дійсності вона
змогла отримати (вказана позиція
викладена зокрема в постанові судових
палат у цивільних та у господарських
справах Верховного Суду України від 18
вересня 2013 р. у справі N 6-75цс13).

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, дійшов висновку, що у наведених
позивачем відомостях відсутні
підстави вважати, що відповідачем
істотно порушено умови укладеного
договору оренди договору оренди № 1 від
08.11.2013, оскільки відповідачем виконано
свій обов'язок по передачі приміщення
позивачу для його використання, проте,
наявність у спірному приміщенні
будівельного сміття - не є істотним
порушенням відповідачем своїх
обов'язків, обумовлених пунктом 5.2
наведеного договору, адже вказана
обставина не робить взагалі неможливим
використання позивачем орендованого
майна. До того ж, суд враховує і те, що
позивачем станом на момент вирішення
спору не надано суду належних і
допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33,
34 Господарського процесуального
кодексу України понесення реальних
збитків та (або) упущеної вигоди, а
також вичерпання усіх засобів щодо
спонукання відповідача до вчинення дій
по вивезенню будівельного сміття.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що оскільки позивачем не
доведено суду належними та допустимими
доказами істотного порушення
відповідачем договору оренди № 1 від
08.11.2013, а отже і підстави для його
розірвання згідно вимог ч. 2 ст. 651
Цивільного кодексу України - у суду
відсутні, а тому позов задоволенню не
підлягає.

Судовий збір відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 26.05.2014.

Суддя

Ю.М.Смирнова