КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р. Справа№ 925/1990/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

За участю представників:

від позивача -Федоренко Р.П., Ткач І.О.,

від відповідача -не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Ватутінський хлібокомбінат" №18 від
18.02.2014

на рішення господарського суду
Черкаської області від 15.01.2014року

у справі №925/1990/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаси-Егс-Трейд"

до публічного акціонерного товариства
"Ватутінський хлібокомбінат"

про стягнення 611684грн.31коп.

та за зустрічним позовом публічного
акціонерного товариства "Ватутінський
хлібокомбінат"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаси-Егс-Трейд"

про визнання відсутнім права ТОВ
"Черкаси-Егс-Трейд" вимагати від ПАТ
"Ватутінський хлібокомбінат" оплати
товару отриманого по накладним від
02.08.2013 року №ЕТ 0000469, від 07.08.2013 року №ЕТ
0000477, від 10.08.2013 року №ЕТ 0000484, від 12.08.2013
року №ЕТ 0000490, від 16.08.2013 року №ЕТ 0000500,
від 19.08.2013 року №ЕТ 0000504, від 22.08.2013 року
№ЕТ 0000508, від 23.08.2013 року №ЕТ 0000512,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 15.01.2014 року
(суддя -Боровик С.С.) частково
задоволено первісний позов ТОВ
"Черкаси-Егс-Трейд" та стягнуто з ПАТ
"Ватутінський хлібокомбінат"
550000грн.03коп. заборгованості за
поставлену відповідачу продукцію
(яйце) згідно договору купівлі-продажу
№4-1012 від 03.10.2012, 50759грн.17коп. пені,
10924грн.11коп. - 3% річних. Суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, оскільки відповідач повністю не
розрахувався за отриману продукцію.
Судом відмовлено в стягненні 1 грн.
пені, як помилково нарахованої.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ПАТ "Ватутінський
хлібокомбінат" просив його скасувати в
частині задоволення первісного позову
та прийняти нове, яким повністю
відмовити в задоволенні первісного
позову. Апелянт вважає, що отримана та
неоплачена ним продукція по накладним
від 02.08.2013 року №ЕТ 0000469, від 07.08.2013 року
№ЕТ 0000477, від 10.08.2013 року №ЕТ 0000484, від
12.08.2013 року №ЕТ 0000490, від 16.08.2013 року №ЕТ
0000500, від 19.08.2013 року №ЕТ 0000504, від 22.08.2013
року №ЕТ 0000508, від 23.08.2013 року №ЕТ 0000512
підлягає поверненню постачальнику,
оскільки відсутніми є докази
погодження сторонами замовлення
продукції, а саме: узгодження умов,
кількості та асортименту, що
передбачено умовами договору. Також
відповідач вважає наявний в справі
протокол розбіжностей саме
підтвердженням розбіжностей між
сторонами та неукладеність договору
щодо визначених в протоколі умов.
Вказаним протоколом виключено п. 1.4
договору, яким передбачено сплату
неустойки та те, що наступна партія
продукції може поставлятись тільки
після погашення заборгованості.
Враховуючи вказаний пункт договору
відповідач вважає, що продукція
поставлена після наявності
заборгованості поставлена не на
виконання умов договору та відповідач
не повинен її оплачувати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. Позивач зазначив, що
всі замовлення продукції
узгоджувались в телефонному режимі, що
не суперечить умовам договору (п. 4.2).
При цьому письмових замовлень від
покупця постачальником не вимагалось.
Продукція поставлялась на виконання
умов договору і заперечень від покупця
не надходило. Щодо протоколу
розбіжностей, то позивач вказує, що
останній розроблено самим
відповідачем та підписано
уповноваженими представниками сторін
та скріплено їх печатками.

Представник відповідача в судове
засідання апеляційної інстанції не
з'явився, проте надіслав до суду
телеграму в якій просив розгляд справи
відкласти, в зв'язку з хворобою
представника. Розглянувши подане
клопотання колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
його задоволення враховуючи наступне.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу у відсутність представника
відповідача, окільки його неявка не
перешкоджає розгляду скарги. Подальше
ж відкладення призведе до затягування
її розгляду, а тому постанова
приймається за наявними в справі
матеріалами, яких достатньо для
повного розгляду скарги. При цьому суд
апеляційної інстанції враховує наявні
обставини щодо безпідставного
оскарження до Вищого господарського
суду України, не стороною у справі, а
саме: ТОВ "Агропром-В", процесуальних
документів, що в свою чергу призвело до
зупинення провадження у справі та
затягування розгляду справи.

Також, представником позивача було
подано клопотання про вжиття заходів
до забезпечення позову. Розглянувши
подане клопотання колегія суддів
дійшла висновку про відмову в його
задоволенні враховуючи ту обставину,
що наказ на виконання рішення суду
видано позивачу і органом ДВС порушено
виконавче провадження.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
представників позивача, колегія суддів
апеляційного господарського суду
враховує наступне.

03.10.2012 між ТОВ "Черкаси-Егс-Трейд"
(позивач-постачальник) та ПАТ
"Ватутінський хлібокомбінат"
(відповідач-покупець) укладено договір
купівлі-продажу №4-1012 (т. 1, а.с.12-13), за
умовами якого покупець замовляє,
приймає і оплачує, а постачальник
постачає продукцію відповідно до
заявки на умовах цього договору (пункт
1.1. договору).

Кількість і асортимент, умови та дати
поставки продукції, вид транспорту
визначається при оформленні кожного
замовлення (пункт 4.1. договору).

Оплата за продукцію проводиться
покупцем по факту доставки
(відвантаження) згідно узгодженого
попередньо замовлення; датою оплати
вважається дата надходження повної
суми грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника або в касу (у
випадку оплати готівкою) (пункти 5.2., 5.4.
договору).

Додатком №1 до вказаного договору (т. 1,
а.с.14) сторонами визначено, що
постачальник надає покупцю кредит
(відстрочку платежу) на термін 7-ми днів
з дати відвантаження, яка фіксується в
накладній та/або рахунку-фактурі (пункт
1.1).

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу продукцію на
загальну суму 5 889 854грн.50 коп., що
підтверджується видатковими
накладними (а.с.18-88).

Судом встановлено, що відповідач свій
обов'язок по оплаті виконав частково,
сплативши 5 339 854грн.47коп. Отже
заборгованість складає 550000грн.03коп.

Позивач звернувся з позовом до суду про
стягнення з відповідача 550000грн.03коп.
основної заборгованості, 50760грн.17коп.
пені та 10924грн.11коп. - 3% річних.

Так, згідно ст.11 Цивільного кодексу
України договір є підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
визначає, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Зі змісту укладеного між сторонами
договору вбачається, що за своєю
правовою природою вказаний договір є
договором купілі-продажу.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно п. 1 статті 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Видаткові накладні, копії яких наявні в
матеріалах справи, є достатнім доказом
факту поставки позивачем та отримання
відповідачем продукції. Вказані
накладні підписані уповноваженою
особою відповідача та скріплені
печаткою товариства. Отже, факт
поставки товару відповідачеві
належним чином доведений наявними в
матеріалах справи доказами. Крім того,
сам відповідач не заперечує факту
отримання товару та суми
заборгованості.

Заперечення відповідача зводяться до
того, що продукція на спірну суму
підлягає поверненню постачальнику,
оскільки відсутніми є докази
погодження сторонами замовлення
продукції, а саме: узгодження умов,
кількості та асортименту, що
передбачено умовами договору. Проте,
такі заперечення не можуть бути
підставою для неоплати отриманого
товару за наявності підписаних та
скріплених печаткою товариства
видаткових накладних. Також, як
зазначає позивач всі замовлення
продукції узгоджувались в телефонному
режимі, що не суперечить умовам
договору (п. 4.2). При цьому письмових
замовлень від покупця постачальником
не вимагалось. Продукція поставлялась
на виконання умов договору і
заперечень від покупця не надходило.

Також відповідач зазначає, що у
договорі купівлі-продажу №4-1012 від
03.10.2012 року сторони встановили строк
виконання зобов'язань по поставці
товару, а саме - 7 днів з дати
відвантаження (пункт 1.1. додатку №1).
Пунктом 1.4. цього додатку встановлено,
що у випадку несвоєчасної оплати
партії товару покупцем, продавець
поставляє інші партії товару виключно
після погашення простроченої
заборгованості. Таким чином, на думку
відповідача, весь товар, що був
поставлений після виникнення
заборгованості, був поставлений не по
договору купівлі-продажу №4-1012 від
03.10.2012 року, а тому не було встановлено
обов'язок оплатити за вказаний товар.

Проте такі заперечення не відповідають
дійсним обставин справи, оскільки
сторонами було підписано протокол
розбіжностей з якого вбачається, що
пункт 1.4. Додатку №1, на який
посилається відповідач, виключено.

Посилання відповідача на те, що
протокол розбіжностей є
підтвердженням розбіжностей між
сторонами - безпідставні, оскільки
останній підписано уповноваженими
представниками сторін та скріплено їх
печатками та містить відмітку про
погодження редакції саме відповідача,
а саме: щодо виключення п. 1.4 (т. 1, а.с. 186).

За викладених обставин апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком суд першої інстанції про
стягнення з відповідача 550000грн.03коп.
заборгованості за отриману продукцію
згідно договору купівлі-продажу №4-1012
від 03.10.2012, 50759грн.17коп. пені, за
уточненим розрахунком суду, та
10924грн.11коп. - 3% річних. Також,
правомірною є й відмова суду першої
інстанції в задоволенні вимог
зустрічного позову, оскільки в його
обґрунтування покладено позицію
відповідача викладену в апеляційній
скарзі.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги. Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на фактичних обставинах та
матеріалах справи, прийняте відповідно
до норм чинного законодавства, а тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Черкаської області від 15.01.2014 у справі
№925/1990/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "Ватутінський
хлібокомбінат"- без задоволення.

2. Справу № 925/1990/13 повернути
господарському суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко