номер провадження справи 27/47/13-30/112/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014
Справа № 908/2145/13

за позовом: Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49600,
м. Дніпропетровськ, пр.
Карла Маркса, 108)

до відповідача: Управління соціального
захисту населення Запорізької міської
ради (69035 м. Запоріжжя, пр. Маяковського,
3)

третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Управління
Державної казначейської служби
України у м. Запоріжжі (69107, м. Запоріжжя,
пр. Леніна, буд. 168)

третя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Управління
Державної казначейської служби
України у Жовтневому районі
м.Запоріжжя (69063, м. Запоріжжя, вул.
Дзержинського, 7).

про стягнення 314954,02 грн.

Суд у складі колегії суддів
господарського суду Запорізької
області: головуючий суддя Кагітіна Л.П.,
судді: Зінченко Н.Г., Колодій Н.А.

За участю представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: Губорєва Я.А., довіреність
№ 35 від 01.01.2014 р.,

Гуськова Я.В., довіреність
№ 181 від 01.01.2014 р.,

від відповідача: Михайловський А.С.,
довіреність №01-09/4 від 10.01.2014 р.,

Жукова О.В., довіреність
№01-09/5 від 10.01.2014 р.

від третьої особи-1: Борзенько Г.В.,
довіреність № 03-42/1-49 від 08.01.2014 р.;

від третьої особи-2: Білецька Т.В.,
посвідчення № 8 від 21.08.201 р., начальник;

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця", м. Дніпропетровськ
звернулось до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
про стягнення з Управління соціального
захисту населення Запорізької міської
ради, м. Запоріжжя 314954,02 грн. збитків.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 31.07.2013 р. у
справі №908/2145/13 позов задоволено. За
результатами апеляційного оскарження,
постановою Донецького апеляційного
суду від 10.09.2013 р. у даній справі рішення
господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.11.2013 р. рішення
господарського суду Запорізької
області від 31.07.2013 року та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 10.09.2013 року у
справі № 908/2145/13 скасовано, справу
передано на новий розгляд до
господарського суду Запорізької
області.

Скасовуючи судові акти першої та
апеляційної інстанції, Вищий
господарський суд України вказав на те,
що здійснюючи судовий розгляд справи
судами першої та апеляційної інстанції
не надано належної правової оцінки
усім зібраним у справі доказам та
обставинам справи. Зокрема відзначає
наступне:

- судами не враховано, що згідно з п. 4
Порядку № 256 перерахування сум
субвенцій на фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення
провадиться Державною казначейською
службою згідно з помісячним розписом
асигнувань державного бюджету, але в
межах фактичних зобов'язань
відповідних бюджетів щодо пільг,
субсидій, допомоги та компенсаційних
виплат за пільговий проїзд окремих
категорій громадян, проте не
встановлено, чи передбачено у
державному бюджеті на відповідний
спірний період достатня кількість
коштів на фінансування державних
програм соціального захисту (пп. "б" п. 4
ч. 1 ст. 89 БК України);

- суд першої інстанції дійшов висновку,
що відсутність укладеного між
сторонами договору та бюджетного
асигнування не є підставою для
звільнення відповідача від виконання
грошового зобов'язання, взятого на себе
державою, з чим погодився суд
апеляційної інстанції, проте судами не
було враховано, що передбачені пп. "б" п.
4 ч. 1 ст. 89 БК України видатки належать
до бюджетних зобов'язань, які у п. 7 ст. 2
БК України визначені як будь-яке
здійснене відповідно до бюджетного
асигнування розміщення замовлення,
укладення договору, придбання товару,
послуги чи здійснення інших
аналогічних операцій протягом
бюджетного періоду, згідно з якими
необхідно здійснити платежі протягом
цього ж періоду або у майбутньому.

- судами не надано оцінки
обґрунтованості розміру заявленої до
стягнення суми коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України та
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України № 30 від
26.11.2010р., протоколом розподілу справ між
суддями, автоматизованою системою
документообігу суду справу № 908/2145/13
передано на розгляд судді Кагітіній
Л.П.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 04.12.2013 р. справу
№908/2145/13 прийнято суддею Кагітіною Л.П.
до провадження, присвоєно справі номер
провадження 27/47/13-30/112/13, розгляд якої
призначено на 15.01.2014 р., у сторін
витребувані документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору.

У судовому засіданні оголошено перерву
до 17.01.2014 р.

Запис розгляду судової справи
здійснювався за допомогою технічних
засобів, а саме: програмно-апаратного
комплексу «Оберіг».

Представники позивача в судовому
засіданні 17.01.2014 р. підтримали вимоги,
викладені у позові та наданих суду
додаткових поясненнях. За викладеними
у них доводами позивача, заявлена до
стягнення сума є збитками, понесеними в
результаті невиконання відповідачем
покладених на нього в силу Бюджетного
кодексу України. При цьому зазначає, що
облікова форма про недоотримані кошти
за перевезення залізничним
транспортом в приміському сполученні
окремих категорій громадян, витрати на
перевезення яких відшкодовуються з
державного та місцевих бюджетів, в
даному випадку за лютий 2013 року,
встановлена Постановою Кабінету
Міністрів України від 16.12.2009р. № 1359 "Про
затвердження Порядку розрахунку
обсягів компенсаційних виплат за
пільгові перевезення залізничним
транспортом окремих категорій
громадян", яка складається на підставі
місячної станційної звітності
залізниці, та направляється
відповідним головним розпорядникам
коштів для послідуючої оплати.
Відзначає, що позивачем звітність за
лютий 2013 року було надано вчасно, проте
невиконання відповідачем покладеного
на нього обов'язку щодо подання
інформації до казначейської служби
призвело до неотримання бюджетних
коштів на покриття збитків, понесених в
результаті перевезення пасажирів
пільгових категорій. Твердження
відповідача, що відсутність договору
між сторонами є підставою для несплати
коштів вважає помилковим. Вказує, що
дані взаємовідносини між сторонами
виникають безпосередньо із Законів
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" та "Про залізничний
транспорт", тому відсутність договору
не є перешкодою для відшкодування
відповідачем збитків позивачу від
перевезення пільгових категорій
громадян та не може бути підставою
звільнення відповідача від виконання
грошового зобов'язання, яке
передбачене нормами чинного
законодавства України.

Представники відповідача в судовому
засіданні 17.01.2014 р. заперечили та
підтримали доводи, викладені у відзиві
та додаткових поясненнях. Наголошують
на тому, що позивачем не доведено, в
чому саме полягає вина відповідача у
завданні шкоди позивачу.

В наданих суду додаткових поясненнях
Управління соціального захисту
населення Запорізької міської ради
вказує, що для отримання компенсації за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян позивачу необхідно було
укласти відповідний договір і
небажання позивача укладати такий
договір з метою здійснення розрахунків
штучно створює перешкоди Управлінню у
виконанні делегованих повноважень.
Зауважує, що стягнення фактичних
витрат Залізниці суперечить вимогам
ст. 48 Бюджетного кодексу України,
оскільки такі витрати є значно
більшими, ніж передбачається
помісячним розписом бюджетних
асигнувань та в результаті перевищує
суму, затверджену планом використання
бюджетних коштів на відповідний рік.
При цьому вказує наступне:

- рішенням Запорізької міської ради № 9
від 24.12.2012 р. «Про бюджет міста на 2013
рік» затверджено розподіл видатків
бюджету міста на 2013 рік, в тому числі на
компенсаційні виплати за пільговий
проїзд окремих категорій громадян на
залізничному транспорті в сумі 2 936 756
грн. за рахунок субвенції державного
бюджету;

- рішенням Запорізької міської ради № 20
від 30.10.2013 р. внесено зміни до вказаного
вище рішення Запорізької міської ради
№ 9 від 24.12.2012 р., зокрема, на
компенсаційні виплати за пільговий
проїзд окремих категорій громадян на
залізничному транспорті передбачалось
3 756 756 грн.;

- відповідно до ст. З Бюджетного кодексу
України бюджетний період для всіх
бюджетів, що складають бюджетну
систему України, становить один
календарний рік, який починається 1
січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року;

- у зв'язку з відмовою Залізниці укласти
з Управлінням договір про компенсацію
пільгового проїзду окремих категорій
громадян на залізничному транспорті в
розмірі затвердженої річної суми
державної субвенції на зазначені цілі,
Управління не мало правових підстав
для розпорядження коштами,
запланованими для компенсаційних
виплат Залізниці;

- відповідно до п. 2.13 Порядку реєстрації
та обліку бюджетних зобов'язань
розпорядників бюджетних коштів та
одержувачів бюджетних коштів в органах
Державної казначейської служби
України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України №309 від
02.03.2012 р., не погашені в кінці бюджетного
періоду бюджетні фінансові
зобов'язання розпорядників бюджетних
коштів, які не є кредиторською
заборгованістю, бюджетні зобов'язання
та бюджетні фінансові зобов'язання
одержувачів бюджетних коштів
знімаються з обліку органами
Казначейства.;

- з метою використання коштів субвенції
в повному обсязі, рішенням Запорізької
міської ради № 14 від 20.12.2013 р. здійснено
перерозподіл видатків у загальній сумі
1 444 299 грн. з КФКВ 170302 «Компенсаційні
виплати за пільговий проїзд окремих
категорій громадян на залізничному
транспорті», а саме: на КФКВ 170602
«Компенсаційні виплати на пільговий
проїзд електротранспортом окремим
категоріям громадян» - 1 049 130 грн.; на
КФКВ 170102 «Компенсаційні виплати за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян на автомобільному
транспорті» -263 230 грн.; на КФКВ 090214
«Пільги окремим категоріям громадян з
послуг зв'язку» - 131 939 грн.;

- плановий розмір компенсаційних
виплат на користь Залізниці за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян на залізничному транспорті за
рахунок субвенції з державного бюджету
на 2013 рік склав 2 312 457 грн.

- станом на січень 2014 року за судовими
рішеннями з Управління на користь
Залізниці підлягає стягненню 2 312 456,10
грн. збитків за пільговий проїзд
окремих категорій громадян на
залізничному транспорті в 2013 році
(рішення господарського суду
Запорізької області від 07.10.2013 р. по
справі № 908/2682/13; рішення
господарського суду Запорізької
області від 31.10.2013 р. по справі № 908/3247/13;
постанова Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2013 р.
по справі № 2-а/ЗЗ5/110/2013; рішення
господарського суду Запорізької
області від 23.10.2013 р. по справі № 908/2966/13),
що свідчить про відсутність на
сьогоднішній день бюджетних
асигнувань на здійснення
компенсаційних виплат Залізниці за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян на залізничному транспорті.

Представник третьої особи у судовому
засіданні 17.01.2014 р. підтвердив наведені
у письмових поясненнях обставини.

За поясненнями Державної
казначейської служби України у м.
Запоріжжі, загальний обсяг виплат з
місцевих бюджетів на державну програму
соціального захисту, яка передбачає
компенсаційні виплати за пільговий
проїзд громадян, не може перевищувати
розміру затверджених субвенцій. При
цьому вказує, планові показники за
кодом функціональної класифікації
(КФК) 170302 - компенсаційні виплати за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян на залізничному транспорті
(відповідно до тимчасової класифікації
видатків та кредитування місцевих
бюджетів, затвердженою наказом
Міністерства фінансів України від
14.01.2011 № 11) згідно з затвердженими
зведеними призначеннями з загального
фонду місцевого бюджету за помісячним
розписом асигнувань складають 2 312 457,00
грн. (зазначені документи надані до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області). Стверджує, що на
реєстраційному рахунку, відкритого на
ім'я Управління соціального захисту
населення Запорізької міської ради за
даним КФК станом на 25.12.2013 фінансування
відсутнє. Також зазначає про
безпідставність вимоги позивача про
стягнення заявленої суми на
розрахунковий рахунок ДП
«Придніпровська залізниця». Позивачем
не враховано, що перерахування
бюджетних коштів (в тому числі
субвенцій з державного бюджету) з
особових рахунків розпорядників
коштів здійснюється виключно на
бюджетні рахунки одержувачів
бюджетних коштів. Перерахування
бюджетних коштів з особових рахунків
розпорядників бюджетних коштів на
поточні банківські рахунки суб'єктів
господарювання, чинним бюджетним
законодавством не передбачено. Тобто,
одержувач бюджетних коштів отримує
саме фінансування з особового рахунку
розпорядника бюджетних коштів на
реєстраційний рахунок, відкритий в
органі Державної казначейської служби
України за КЕКВ 2610 та виключно в межах
затверджених асигнувань.

Ухвалою суду від 17.01.2014 р., на підставі
ст. 77 ГПК України, розгляд справі
відкладено до 03.02.2014 р. Цією ж ухвалою до
участі у справі залучено в якості
третьої особи-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, Управління
Державної казначейської служби
України Жовтневого району м.Запоріжжя.

В судовому засіданні 03.02.2014 р.
представники сторін підтримали свої
доводи та заперечення.

Представником позивача у судовому
засіданні надано письмові пояснення, в
яких позивач наголошує, що
господарські відносини між сторонами
виникли безпосередньо із Закону
України «Про залізничний транспорт» та
Закону України «Про Державний бюджет
на 2013 рік», тому відсутність договору
не може бути підставою для звільнення
від виконання господарського
зобов'язання, взятого на себе державою
в особі органу місцевого
самоврядування. В лютому 2013 року
позивачем було здійснено перевезення
пільгових категорій пасажирів
приміським залізничним транспортом по
станціям: Дніпробуд-2, Запоріжжя-1,
Запоріжжя-Ліве, ім. А.Алімова,
Запорізька Січ, Передатна. Наголошує,
що ДП «Придніпровська залізниця»
здійснює перевезення окремих
категорій громадян за пільговими
тарифами відповідно до норм чинного
законодавства, які передбачають такі
пільги для конкретних категорій
громадян, а не за окремими угодами.
Вказує, що позивачем було направлено
облікову форму про не отримані кошти за
перевезення залізничним транспортом в
приміському сполученні окремих
громадян за лютий 2013 р. на суму 314 954,02
грн. та рахунок для сплати № 406 від
12.06.2013 р., тому позовні вимоги вважає
доведеними та підтвердженими
відповідними доказами.

Управлінням Державної казначейської
служби у Жовтневому районі м. Запоріжжя
надано письмові пояснення, згідно з
якими для отримання компенсаційних
виплат за пільговий проїзд окремих
категорій громадян на залізничному
транспорті за рахунок субвенції з
державного бюджету місцевим через
розпорядника коштів Управління
соціального захисту населення
Запорізької міської ради
Відокремленому структурному
підрозділу «Запорізька дирекція
залізничних перевезень» державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» у 2007 році було відкрито
реєстраційний рахунок одержувача
бюджетних коштів (згідно з мережею) за
кодом функціональної класифікації 170302,
який був діючим у 2013 році. Згідно з п. 5.6
Порядку казначейського обслуговування
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 23.08.2012 № 938 (далі-Порядок), ВСП
«Запорізька дирекція залізничних
перевезень» 22.01.2013 надано до Управління
План використання бюджетних коштів на
2013 рік та Помісячний план використання
бюджетних коштів на 2013 рік, погоджені
начальником Управління соціального
захисту населення Запорізької міської
ради, на суму 2 936 756,00 грн. З урахуванням
Довідки про зміни до помісячного плану
від 05.11.2013 р. (в яких до запланованої
суми додано 820 000,00 грн.), загальна сума
планів на 2013 рік, взятих в Управлінні на
облік на підставі наданих документів,
склала 3 756 756,00 грн. При цьому відзначає,
що рішення сесій Запорізької міської
ради щодо затвердження бюджету міста
на 2013 рік та внесення змін до нього до
Управління не надходили, у зв'язку з цим
на рівні Управління неможливо
визначити, в якому розмірі в місцевому
бюджеті на 2013 рік була виділена
субвенція на здійснення
компенсаційних виплат за пільговий
проїзд окремих категорій громадян.

На підставі ст. 69 ГПК України ухвалою
суду від 03.02.2014 р. строк розгляду справи
було продовжено за клопотання
позивача, яке підтримано відповідачем,
судове засідання відкладено до 19.02.2014 р.

У зв'язку із наявною виробничою
необхідністю, враховуючи складність
справи №908/2145/13, розпорядженням голови
господарського суду Запорізької
області Немченка О.І. № 01-04/15/14 від
19.02.2014 р. справу № 908/2145/13 передано на
колегіальний розгляд у складі трьох
суддів господарського суду
Запорізької області: головуючий суддя -
Кагітіна Л.П., судді: Зінченко Н.Г.,
Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 19.02.2014 р. справу
прийнято до колегіального розгляду,
розгляд справи призначено на 27.03.2014 р. о
10 год. 30 хв. У зв'язку із хворобою судді
Кагітіної Л.П. ухвалою від 25.03.2014 р.
розгляд справи перенесено з 27.03.2014 р. на
17.04.2014 р. об 12 год. 00 хв.

В судовому засіданні 17.04.2014 р.
представники сторін і повному обсязі
підтримали свої доводи.

Позивачем надано додаткові пояснення,
в яких наголошується на попередніх
доводах щодо виникнення господарських
зобов'язань між сторонами
безпосередньо із Законів України. При
цьому позивач вказує, що Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» (додаток№7) передбачено
субвенції з державного бюджету
Запорізькій області в розмірі 87 229,4 тис.
грн., що, на думку позивача, свідчить про
існування реальної можливості на
отримання суми 314954,02 грн. компенсації
за лютий 2013 року. Вважає, що
відповідачем не надано належних
доказів на підтвердження відсутності
вини та доказів вжиття всіх залежних
від нього заходів щодо належного
виконання нормативних актів. Також
позивач повідомляє, що Кіровським
районним судом м. Дніпропетровська по
справі № 203/115/14-а за адміністративним
позовом відповідача до залізниці щодо
укладення договору на 2013 рік винесено
постанову від 10.04.2014 р., в позові
відмовлено.

Представником відповідача у судовому
засіданні було подано письмову заяву
про зупинення провадження у справі. За
доводами відповідача, на даний час
більшість прийнятих по аналогічним
справам рішень судів першої та
апеляційної інстанції знаходяться на
перегляді Вищого господарського суду
України, тому доцільно було б
проводження у даній справі зупинити до
отримання висновків Вищого
господарського суду.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі у разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Згідно п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» № 18
від 26.12.2011 р. передбачено, що статтею 79
ГПК України встановлено вичерпний
перелік підстав зупинення провадження
у справі. Зупинення провадження у
справі з інших підстав є неправомірним.
Зокрема, відповідно до частини першої
статті 79 ГПК господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядалися іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин. Іншим судом, про який йдеться у
частині першій статті 79 ГПК, є будь-який
орган, що входить до складу судової
системи України згідно з статтею 3 та
частиною другою статті 17 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»); іншим судом може вважатися й
інший склад суду (одноособовий чи
колегіальний) в тому ж самому судовому
органі, в якому працює суддя (судді), що
вирішує (вирішують) питання про
зупинення провадження у справі.

Суд не вбачає підстав для задоволення
клопотання відповідача про зупинення
провадження у цій справі, оскільки
процесуальними нормами не передбачено
зупинення провадження у справі за
наведених відповідачем підстав.

В судовому засіданні 17.04.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну і
резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у
лютому 2013 року ДП «Придніпровська
залізниця» в особі ВСП «Запорізька
дирекція залізничних перевезень»
(позивачем у справі) здійснювалися
перевезення пільгових категорій
пасажирів приміським залізничним
транспортом по станціям, розташованим
в межах міста Запоріжжя: Дніпробуд-2,
Запоріжжя-1, Запоріжжя -2,
Запоріжжя-Ліве, ім. А.Алімова,
Запорізька Січ, Передатна.

Витрати позивача за перевезення
пільгових категорій пасажирів у
вказаний період склали 314 954,02 грн.

Листом №ДН-3 04/243-Л від 11.03.2013р. позивачем
на адресу Управління соціального
захисту населення Запорізької міської
ради (відповідача у справі) направлено
розрахунок видатків за лютий 2013 р. на
компенсацію за пільговий проїзд
громадян у приміському сполученні,
згідно з яким було оформлено
безкоштовний проїзд 34932 пасажирам
пільгових категорій, сума не отриманих
коштів (з урахуванням ПДВ) від цих
перевезень склала 314954,02 грн.

Позивачем направлено відповідачу за
лютий 2013 року облікову форму про
недоотримані кошти за перевезення
залізничним транспортом в приміському
сполученні окремих громадян на суму 314
954,02 грн. та рахунок для сплати № 406 від
12.06.2013 р. на зазначену суму.

Претензією №13-01/2 від 01.04.2013р. Державне
підприємство «Придніпровська
залізниця» звернулося до відповідача з
вимогою про сплату збитків в розмірі
314954,02 грн. за надання послуг з
пільгового проїзду окремих категорій
громадян залізничним транспортом
загального користування у лютому 2013
року.

Зазначену претензію залишено
Управлінням соціального захисту
населення Запорізької міської ради без
задоволення (відповідь №01-08/157 від
29.04.2013 р.) з посиланням на відсутність
укладеного між сторонами договору.

Нездійснення Управлінням соціального
захисту населення Запорізької міської
ради відшкодування Державному
підприємству «Придніпровська
залізниця» збитків в розмірі 314954,02 грн.
за надання послуг з пільгового проїзду
окремих категорій громадян
залізничним транспортом в приміському
сполученні у лютому 2013 року стало
підставою для звернення до суду.

Позовні вимоги про стягнення з
Управління соціального захисту
населення Запорізької міської ради
збитків за пільговий проїзд залізницею
окремих категорій громадян з
приміських перевезень в розмірі 314 954,02
грн. є предметом судового розгляду у
даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали та фактичні обставини
справи, оцінивши надані письмові
докази у їх сукупності, вислухавши
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на обґрунтування своїх вимог та
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Отже, доказами в господарському
судочинстві є будь-які дані, на
підставі яких суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, та інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

У цій дефініції слід відрізняти два
аспекти: По-перше, доказами є будь-які
відомості про певні факти. По-друге, це -
відомості про певні обставини, які
поділяються на дві групи: 1) обставини,
на яких сторони обґрунтовують свої
вимоги та заперечення; 2) інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

У пункті 14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня
1990р. №9 «Про практику застосування
судами процесуального законодавства
при розгляді цивільних справ по першій
інстанції» зазначається, що при
судовому розгляді предметом
доказування є факти, які становлять
основу заявлених вимог і заперечень
проти них або мають інше значення для
правильного розгляду справи і
підлягають встановленню для прийняття
судового рішення.

До обставин, на яких сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, відносяться обставини,
які становлять предмет доказування у
справі. Предмет доказування - це
сукупність обставин, що їх необхідно
встановити для правильного вирішення
справи. У предмет доказування
включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача і заперечень
відповідача.

У предмет доказування включаються
також факт приводу для позову, який
являє собою обставини, що
підтверджують право на звернення до
суду, тобто факти порушення
суб'єктивного права позивача.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що у
лютому 2013 року позивачем здійснювалось
перевезення окремих категорій
громадян в приміському залізничному
сполученні за пільговими тарифами, а
відповідач, як розпорядник бюджетних
коштів, розрахунків за дані пільгові
перевезення не здійснив, що, за
твердженням позивача, призвело до
спричинення йому збитків в розмірі
314954,02 грн.

В якості доказів позивачем до
матеріалів справи надані належним
чином засвідчені копії зведених
відомостей по типах квитків,
позиційних звітів по безплатних
дитячих проїзних документах,
позиційних звітів по безплатних
проїзних документах за період з 01.02.2013
р. по 28.02.2013 р. В обґрунтування
заявлених позовних вимог позивач також
посилається на рішення Запорізької
міської ради від 24.12.2012р. № 9 «Про
бюджет міста на 2013 р.» та № 20 від 30.10.2013
р. «Про внесення змін до рішення
міської ради від 24.12.2012 р. № 9 «Про
бюджет міста на 2013 р.».

Свої збитки позивач вбачає в
неотриманні бюджетних коштів на
покриття витрат, понесених в
результаті перевезення пасажирів
пільгових категорій, які спричинені
внаслідок невиконання відповідачем
покладеного на нього обов'язку щодо
подання інформації до казначейської
служби.

Пільгове перевезення пасажирів
залізничним транспортом передбачено
Законами України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні", "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців, членів їх
сімей", "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.05.1993 р. № 354 "Про безплатний проїзд
пенсіонерів на транспорті загального
користування", Угодою про взаємне
визнання прав на пільговий проїзд для
інвалідів та учасників Великої
Вітчизняної війни, а також осіб,
прирівняних до них від 12 березня 1993
року, та інше.

За визначенням ч. 5 ст. 9 Закону України
"Про залізничний транспорт", для
захисту інтересів окремих категорій
громадян на пасажирських перевезеннях,
у тому числі приміських, можуть
передбачатися пільгові тарифи. Збитки
залізничного транспорту загального
користування від їх використання
відшкодовуються залізницям за рахунок
державного або місцевих бюджетів
залежно від того, яким органом прийнято
рішення щодо введення відповідних
пільг.

Відповідно до п. п. "б" п. 4 ч. 1 статті 89,
ч.ч. 1, 5 ст. 102 Бюджетного кодексу
України до видатків, що здійснюються з
районних бюджетів та бюджетів міст
республіканського Автономної
Республіки Крим і обласного значення
та враховуються при визначенні обсягу
міжбюджетних трансфертів, належать
видатки на компенсаційні виплати за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян. Видатки місцевих бюджетів,
передбачені у підпункті "б" пункту 4
частини першої статті 89 цього Кодексу,
проводяться за рахунок субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам
на здійснення державних програм
соціального захисту у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. За рахунок субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам,
зокрема, здійснюються компенсаційні
виплати за пільговий проїзд окремих
категорій громадян.

Механізм фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення,
зокрема, щодо компенсаційних виплат за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян, визначається Порядком
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 04.03.2002
р. № 256.

Згідно з п. 3 вказаного Порядку
головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення.

Відповідно до п.п. 1, 4, 7.27 Положення про
Управління соціального захисту
населення Запорізької міської ради,
затвердженого рішенням міської ради №
72 від 18.02.2011р. (зі змінами), управління є
виконавчим органом Запорізької
міської ради, що утворюється
Запорізькою міською радою і в межах
міста забезпечує виконання покладених
на Управління завдань. Управління
виступає головним розпорядником
бюджетних коштів; Управління
відповідно до визначених повноважень
здійснює компенсаційні виплати за
пільгове перевезення окремих
категорій громадян транспортом
загального користування відповідно до
Законодавства України.

Пунктом 2 Порядку № 256 визначено, що
фінансування видатків місцевих
бюджетів за державними програмами
соціального захисту населення
провадиться за рахунок субвенцій,
передбачених державним бюджетом на
відповідний рік, у межах обсягів,
затверджених у обласних бюджетах,
бюджеті Автономної Республіки Крим,
бюджетах міст Києва та Севастополя,
міст республіканського Автономної
Республіки Крим і обласного значення
та у районних бюджетах на зазначені
цілі.

Перерахування сум субвенцій на
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення
провадиться Державною казначейською
службою згідно з помісячним розписом
асигнувань державного бюджету, але в
межах фактичних зобов'язань
відповідних бюджетів щодо пільг,
субсидій, допомоги та компенсаційних
виплат за пільговий проїзд окремих
категорій громадян. Щомісячні суми
субвенцій перераховуються на рахунки
місцевих бюджетів, відкриті
Міністерству фінансів Автономної
Республіки Крим, фінансовим органам
обласних, Київської та
Севастопольської міських
держадміністрацій у відповідних
органах Державної казначейської
служби, пропорційно обсягам субвенцій,
передбаченим у державному бюджеті для
бюджету Автономної Республіки Крим,
обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва
та Севастополя (п. 4 Порядку № 256).

Передбачені підпунктом "б" пункту 4
частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу
України видатки належать до бюджетних
зобов'язань, які у пункті 7 статті 2
Бюджетного кодексу України визначені
як будь - яке здійснене відповідно до
бюджетного асигнування розміщення
замовлення, укладення договору,
придбання товару, послуги чи
здійснення інших аналогічних операцій
протягом бюджетного періоду, згідно з
якими необхідно здійснити платежі
протягом цього ж періоду або у
майбутньому.

Розпорядники бюджетних коштів, згідно
з приписами частини 1 статті 48
Бюджетного кодексу України, беруть
бюджетні зобов'язання та здійснюють
платежі тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами,
враховуючи необхідність виконання
бюджетних зобов'язань минулих років,
узятих на облік органами, що здійснюють
казначейське обслуговування
бюджетних коштів.

Розміщення замовлення, укладення
договору, придбання товару, послуги чи
здійснення інших аналогічних операцій
протягом бюджетного періоду, за якими
розпорядником бюджетних коштів взято
зобов'язання без відповідних бюджетних
асигнувань або з перевищенням
повноважень, встановлених цим
Кодексом та законом про Державний
бюджет України (рішенням про місцевий
бюджет), є недійсними. За такими
операціями не виникають бюджетні
зобов'язання та не утворюється
бюджетна заборгованість (ч. 3 ст. 48
Бюджетного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 49 Бюджетного
кодексу України розпорядник
бюджетних коштів після отримання
товарів, робіт і послуг відповідно до
умов взятого бюджетного зобов'язання
приймає рішення про їх оплату та надає
доручення на здійснення платежу
органу, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів, якщо
інше не передбачено бюджетним
законодавством, визначеним пунктом 5
частини першої статті 4 цього Кодексу.

Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, здійснює платежі за
дорученнями розпорядників бюджетних
коштів у разі: 1) наявності відповідного
бюджетного зобов'язання для платежу у
бухгалтерському обліку виконання
бюджету; 2) наявності затвердженого в
установленому порядку паспорта
бюджетної програми (у разі
застосування програмно-цільового
методу у бюджетному процесі); 3)
наявності у розпорядників бюджетних
коштів відповідних бюджетних
асигнувань (ч. 2 ст. 49 Бюджетного
кодексу України).

Механізм розрахунку обсягів
компенсаційних виплат залізницям за
пільгові перевезення окремих
категорій громадян, яким таке право
надано законом, що здійснюються за
рахунок коштів державного або місцевих
бюджетів, а також субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на зазначені цілі визначається
Порядком розрахунку обсягів
компенсаційних виплат за пільгові
перевезення залізничним транспортом
окремих категорій громадян,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 16 грудня 2009 р. №
1359.

Відповідно до п.п. 9 - 11 Порядку № 1359 на
підставі місячної станційної
звітності залізниці складають
облікову форму про недоотримані кошти
за перевезення залізничним
транспортом окремих категорій
громадян, витрати на перевезення яких
відшкодовуються з державного або
місцевих бюджетів, згідно з додатком.
Для компенсації недоотриманих коштів
облікова форма складається окремо для
органу виконавчої влади, який є
головним розпорядником бюджетних
коштів, передбачених на цю мету
державним бюджетом, та органу
виконавчої влади, який є головним
розпорядником коштів, виділених
місцевим бюджетом. Залізниці не
пізніше ніж 15 числа місяця наступного
звітного періоду подають відповідним
головним розпорядникам коштів рахунок
на суму, яка підлягає компенсації, та
облікові форми. Головні розпорядники
коштів, передбачених на компенсаційні
виплати, після надходження їх на власні
рахунки у п'ятиденний строк
перераховують зазначені кошти
відповідній залізниці.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» обласному бюджету
Запорізької області затверджено
субвенцію на надання пільг з послуг
зв'язку, інших передбачених
законодавством пільг (крім пільг на
одержання ліків, зубопротезування,
оплату електроенергії, природного і
скрапленого газу на побутові потреби,
твердого та рідкого пічного побутового
палива, послуг тепло-, водопостачання і
водовідведення, квартирної плати
(утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій), вивезення
побутового сміття та рідких нечистот),
на компенсацію втрати частини доходів
у зв'язку з відміною податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів та
відповідним збільшенням ставок
акцизного податку з пального і на
компенсацію за пільговий проїзд
окремих категорій громадян у сумі 87229,4
тис. грн., про що зазначено в Додатку №7
"Міжбюджетні трансферти (додаткові
дотації та субвенції) з Державного
бюджету України місцевим бюджетам на
2013 рік". Міському бюджету м. Запоріжжя
вищезазначених субвенцій Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» не передбачено.

Рішенням Запорізької міської ради від
24.12.2012 р. № 9 «Про бюджет міста на 2013 рік»
затверджено видатки бюджету міста на
2013 рік за тимчасовою класифікацією
видатків та кредитування місцевих
бюджетів та до графи "Видатки
загального фонду" віднесено
компенсаційні виплати за пільговий
проїзд окремих категорій громадян на
залізничному транспорті в сумі 2936756,00
грн., а після внесення змін Рішенням
Запорізької міської ради від 30.10.2013р.
№20 - в сумі 3756756,00 грн.

Проте, докази затвердження в
Державному бюджеті України субвенцій
міському бюджету м. Запоріжжя,
фінансування видатків місцевого
бюджету м. Запоріжжя за рахунок
субвенцій, передбачених державним
бюджетом на 2013 рік, в межах обсягів
затверджених в бюджеті міста Запоріжжя
на 2013 рік, та докази фактичного
перерахування з державного бюджету до
бюджету м. Запоріжжя та надходження на
рахунки Управління соціального
захисту населення Запорізької міської
ради сум субвенцій на компенсаційні
виплати за пільговий проїзд окремих
категорій громадян на залізничному
транспорті в матеріалах справи
відсутні.

Отже, посилання позивача на рішення
Запорізької міської ради №9 від 24.12.2012р.
(зі змінами від 30.10.2013р.) в якості
підтвердження виділення коштів на
компенсацію пільгових перевезень у
лютому 2013 р. суд вважає безпідставними,
оскільки вказане рішення свідчить лише
про затвердження певного обсягу
видатків міста на 2013 рік за тимчасовою
класифікацією видатків та
кредитування місцевих бюджетів, та не
підтверджує фактичного надходження
грошових коштів.

Закладення відповідної суми у
місцевому бюджеті на відповідний
звітний період за відсутності
фактичного фінансування та
надходження коштів на рахунок
Управління соціального захисту не є
достатньою підставою для виплати
позивачу компенсації за пільгове
перевезення залізничним транспортом
окремих категорій громадян.

За наданими відповідачем поясненнями
судом встановлено, що Управлінням
соціального захисту населення за
спірний період (лютий 2013 р.) бюджетні
запити (замовлення) про надання
бюджетної субвенції для погашення
заборгованості за відповідною
державною програмою не направлялися.

У відповідь на претензію позивача
Управління соціального захисту
населення повідомило, що у зв'язку з
відсутністю договору, укладання якого
є обов'язковим в силу закону, відсутні
підстави для здійснення
компенсаційних виплат за надані
послуги ДП «Придніпровська залізниця».

Отже, оскільки відповідні бюджетні
запити (замовлення) про надання
відповідної субвенції на перевезення
залізничним транспортом пільгових
категорій громадян за лютий 2013 р.
відповідачем не направлялися, станом
на день вирішення справи така
субвенція з державного бюджету не
надходила, тобто відповідне
фінансування відсутнє.

Крім того, обставини справи свідчать,
що станом на січень 2014 року за
прийнятими судовими рішеннями з
Управління соціального захисту
населення на користь ДП
«Придніпровська залізниця» підлягає
стягненню 2 312 456,10 грн. збитків за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян на залізничному транспорті в
2013 році (рішення господарського суду
Запорізької області від 07.10.2013 р. по
справі № 908/2682/13; рішення
господарського суду Запорізької
області від 31.10.2013 р. по справі № 908/3247/13;
постанова Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2013 р.
по справі № 2-а/ЗЗ5/110/2013; рішення
господарського суду Запорізької
області від 23.10.2013 р. по справі № 908/2966/13),
отже, заявлені позивачем вимоги про
відшкодування збитків в розмірі 314 954,02
грн. перевищують суму державної
субвенції, передбачену Законом України
«Про державний бюджет України на 2013
рік» та затверджену рішенням
Запорізької міської ради № 14 від 20.12.2013
р. на зазначені цілі.

Слід також зазначити, що за приписами
ст. 7 Закону України "Про залізничний
транспорт" відносини залізниць з
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування
базуються на податковій і договірній
основах відповідно до чинного
законодавства України.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що відносини органів
місцевого самоврядування з
підприємствами, установами та
організаціями, що не перебувають у
комунальній власності відповідних
територіальних громад, будуються на
договірній і податковій основі та на
засадах підконтрольності у межах
повноважень, наданих органам місцевого
самоврядування законом.

Управління соціального захисту
населення є виконавчим органом
Запорізької міської ради (орган
місцевого самоврядування).

Листом № 3.4-07/1021-4884 від 20.04.2007 р.
Державним казначейством України в
надано роз'яснення щодо переліку
документів, необхідних для
перерахування коштів перевізникам за
перевезення пільгових категорій
громадян (Роз'яснення).

Відповідно до вказаних Роз'яснень,
відшкодування збитків за пільгові
перевезення окремих категорій
громадян здійснюється одним із
способів: за списком пільговиків та без
складання списків пільговиків. Рішення
про застосування одного із механізмів
проведення розрахунків з
перевізниками приймає виключно
розпорядник бюджетних коштів.

В даному випадку Управлінням визначено
механізм відшкодування збитків без
складання списків пільговиків. У
такому разі розпорядник бюджетних
коштів включає
підприємство-перевізник у свою мережу
як одержувача бюджетних коштів.
Бюджетні асигнування повинні
виділятись на рахунки, відкриті в
органах Державного казначейства.
Одержувачі бюджетних коштів
здійснюють видатки у
загальновстановленому порядку на
підставі затверджених планів
використання бюджетних коштів, а також
підтвердних документів. У такому
випадку кошти, що надаються на покриття
збитків, з рахунків одержувачів,
відкритих в органах Державного
казначейства, на рахунки в банківських
установах не перераховуються. При
здійсненні такого способу розрахунку з
перевізником підтвердні документи
подаються в залежності від економічної
сутності видатків, що здійснюються
одержувачем згідно плану використання
бюджетних коштів. У разі, коли
підприємство-перевізник надає
транспортні послуги (в т.ч. із
перевезення учнів чи інших категорій
населення) розрахунки за надані
послуги здійснюються на підставі
договору та актів виконаних робіт.

Відповідно до пп. «б» п. 2.9 Порядку
реєстрації та обліку бюджетних
зобов'язань розпорядників бюджетних
коштів та одержувачів бюджетних коштів
в органах Державної казначейської
служби України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України №309 від
02.03.2012 р., органи Казначейства не
реєструють фінансові зобов'язання у
разі відсутності документів, які
підтверджують факт узяття бюджетного
фінансового зобов'язання.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Бюджетного
кодексу України бюджетне зобов'язання -
це будь-яке здійснене відповідно до
бюджетного асигнування розміщення
замовлення, укладення договору,
придбання товару, послуги чи
здійснення інших аналогічних операцій
протягом бюджетного періоду, згідно з
якими необхідно здійснити платежі
протягом цього ж періоду.

Також, Запорізькою обласною державною
адміністрацією у листі № 05274/08-35 від
19.08.2013 р. зазначається про необхідність
укладення між сторонами договору з
метою отримання компенсації витрат від
перевезення пільгових категорій
громадян.

В Інформаційному листі Міністерства
фінансів України № 31-07310-1024/16584 від
30.06.2011 р. стосовно реєстрації згідно з
частинами 5 та 6 ст. 48 Бюджетного кодексу
України бюджетних зобов'язань
повідомляє, що зважаючи на те, що
розрахунки компенсації за пільговий
проїзд окремих категорій громадян
здійснюється не з громадянами, а з
підприємствами - надавачами послуг,
зазначена компенсація транспортним
підприємствам повинна провадитися
відповідно до укладених договорів між
головним розпорядником бюджетних
коштів та транспортним підприємством в
межах, передбачених у відповідному
місцевому бюджеті коштів на зазначену
мету в міру надходжень з державного
бюджету.

Слід відзначити, що до 2013 року між
сторонами щорічно укладались
відповідні договори, на підставі яких
відбувалась компенсація позивачу
витрат за пільгові перевезення окремих
категорій громадян.

Судом встановлено, що Управління
соціального захисту населення
Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
зверталося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" про
врегулювання розбіжностей при
укладенні договору № 02-24/25 -1 від 25.03.2013р.

Згідно з п. 1 зазначеного договору,
відповідно до статті 9 Закону України
"Про залізничний транспорт", ст.ст. 89, 102
Бюджетного кодексу України, Залізниця
надає послуги з пільгового проїзду
окремим категоріям громадян, які мають
пільги на проїзд, а Управління,
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 "Про
затвердження Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету", проводить
компенсацію пільгового проїзду за
перевезення у приміському сполученні
окремих пільгових категорій громадян
на залізничному транспорті загального
користування за рахунок субвенцій з
Державного бюджету України.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 03.09.2013 р.
провадження по справі №904/3442/13
припинено на підставі п. 1 ст. 80 ГПК
України, у зв'язку з тим, що даний спір
підлягає вирішенню в порядку
адміністративного судочинства.

У вересні 2013 р. Управління соціального
захисту населення Запорізької міської
ради звернулось до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська з
адміністративним позовом до
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" про
врегулювання розбіжностей при
укладенні договору № 02-24/25 -1 від 25.03.2013р.
про надання послуг з пільгового
проїзду окремих категорій громадян на
залізничному транспорті та
компенсацію пільгового проїзду за
надані послуги, шляхом викладення
спірних пунктів 2.1., 4.2.1., 8.1., розділу 9,
розділу 10 договору в редакції
Управління соціального захисту
населення Запорізької міської ради.

За поясненнями сторін, постановою
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.04.2014 р. у справі
№ 203/115/14-а за адміністративним позовом
Управління соціального захисту
населення до ДП «Придніпровська
залізниця» в позові про укладення
договору на 2013 рік відмовлено.

Таким чином, на час розгляду даної
справи сторонами не досягнуто
домовленості щодо умов договору №
02-24/25-1 від 25.03.2013 р.

За приписами ст.9 Закону України "Про
залізничний транспорт" збитки
залізничного транспорту загального
користування від використання
окремими категоріями громадян
пільгових тарифів, відшкодовуються
залізницям за рахунок державного або
місцевих бюджетів залежно від того,
яким органом прийнято рішення щодо
введення відповідних пільг та за умови
повного дотримання передбаченого
законодавством механізму їх
відшкодування.

Частиною 1 ст. 224 ГК України встановлено,
що учасник господарських відносин,
який порушив господарське зобов'язання
або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусила зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 224, ч. 1 ст.225
Господарського кодексу України, під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною. До складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються:
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Аналізуючи вищевикладене, суд
зазначає, що відшкодування збитків (в
контексті нормативного обґрунтування
заявлених вимог) є видом
відповідальності за правопорушення
при здійсненні господарської
діяльності. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Як і будь-яка інша юридична
відповідальність,
господарсько-правова відповідальність
ґрунтується на певних правових
підставах. Це нормативні підстави,
тобто сукупність норм права про
відповідальність суб'єктів
господарських відносин. По-друге, це
правосуб'єктність правопорушника,
тобто сторонами правовідносин щодо
застосування відповідальності у
спорі, що розглядається у рамках
господарського процесу, можуть бути
підприємства, установи, організації
тощо. Третя підстава - це протиправні
дії або бездіяльність особи (осіб), що
порушують права і законні інтереси
потерпілої особи. Зазначена підстава
складається з чотирьох елементів (умов
господарсько - правової
відповідальності). До них відносяться:
наявність факту порушення, тобто
порушення норми закону, внаслідок чого
завдаються збитки або інша майнова
шкода правам та інтересам потерпілого
(позивача у справі); протиправність
поведінки правопорушника; причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
порушника і завданими потерпілому
збитками; вина правопорушника.

Умови відшкодування збитків
передбачені статтею 226 ГК України, із
якої також слідує, що головною умовою
відшкодування збитків є господарське
правопорушення, яке вчинив учасник
господарських відносин.

На кредитора покладений обов'язок
доведення факту невиконання або
неналежного виконання зобов'язання,
прямого причинного зв'язку між
порушенням зобов'язанням і завданими
збитками і їх розмір, на боржника -
відсутність вини (ст. ст. 614, 623 ЦК
України).

Право на відшкодування завданих
збитків виникає при наявності складу
цивільного правопорушення: порушення
цивільного права чи інтересу; завдання
збитків, причинного зв'язку між
порушенням права та збитками,
наявність винної поведінки.
Протиправна поведінка особи тільки
тоді є причиною шкоди, коли вона прямо
(безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Встановлення причинного зв'язку між
протиправною поведінкою особи, яка
завдала шкоду, та збитками потерпілої
сторони є важливим елементом
доказування наявності реальних
збитків. Слід довести, що протиправна
дія чи бездіяльність завдавача є
причиною, а збитки, які виникли у
потерпілої особи, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою особи і шкодою має бути
вирішено судом шляхом оцінки усіх
фактичних обставин справи.

Розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Отже, відшкодування збитків за
положеннями ст.ст. 224-226 Господарського
кодексу України, на які посилається
позивач, є відповідальністю за
порушення господарського зобов'язання.

Проте, матеріали справи не містять
доказів протиправності дій та вини
відповідача, доказів порушення
відповідачем господарського
зобов'язання перед позивачем.

Вищий господарський суд України у
своїй постанові від 11.11.2013 у даній
справі, скасовуючи судові акти першої
та апеляційної інстанції, вказав на те,
що при розгляді справи судами не
враховано, що згідно з п. 4 Порядку № 256
перерахування сум субвенцій на
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення
провадиться Державною казначейською
службою згідно з помісячним розписом
асигнувань державного бюджету, але в
межах фактичних зобов'язань
відповідних бюджетів щодо пільг,
субсидій, допомоги та компенсаційних
виплат за пільговий проїзд окремих
категорій громадян, проте не
встановлено, чи передбачено у
державному бюджеті на відповідний
спірний період достатня кількість
коштів на фінансування державних
програм соціального захисту (пп. "б" п. 4
ч. 1 ст. 89 БК України). Також колегія
суддів зазначила, що висновки про те,
що відсутність укладеного між
сторонами договору та бюджетного
асигнування не є підставою для
звільнення Управління соціального
захисту населення Запорізької міської
ради від виконання грошового
зобов'язання, взятого на себе державою
не підкріплено нормами чинного
законодавства.

В силу приписів ст. 11112 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів, у розумінні ст.ст.
33, 34, 36 Господарського процесуального
кодексу України, порушення
відповідачем господарського
зобов'язання перед позивачем, а також
доказів протиправності дій та вини
відповідача, суд дійшов висновку, що
підстави щодо стягнення з Управління
соціального захисту населення
Запорізької міської ради на користь ДП
«Придніпровська залізниця» збитків в
сумі 314954,02 грн. відсутні.

Обставини справи у їх сукупності
свідчать про безпідставність і
необґрунтованість заявленого позову. У
задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» (м.
Дніпропетровськ) до Управління
соціального захисту населення
Запорізької міської ради (м.Запоріжжя)
відмовити повністю.

Головуючий
Л.П. Кагітіна

Судді
Н.Г. Зінченко

Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 22.04.2014 р.