ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.2014 Справа № 920/466/14

За позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Київ

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Шостка
Сумської області

про стягнення 40 334 грн. 90 коп.

Суддя В.Л.Котельницька

Представники сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - не прибув

За участю секретаря судового засідання
- І.М.Петрович

Суть спору: позивач звернувся до
господарського суду з позовною заявою,
відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача 40334 грн. 90 коп., у
тому числі: 36353 грн. 00 коп.
заборгованості за договором № 0103/01 від
01.03.2012, 3246 грн. 87 коп. пені, 735 грн. 03 коп. -
суму 3% річних; а також стягнути з
відповідача на свою користь витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1827 грн.
00 коп.

Відповідач письмового відзиву на
позовну заяву не подав, в судове
засідання його повноважний
представник не з'явився, судова ухвала
про порушення провадження у даній
справі повернута поштовим відділенням
зв'язку з відміткою «за закінченням
терміну зберігання».

З поданих позивачем документів
вбачається, що адресою реєстрації
відповідача є: АДРЕСА_1; за цією ж
адресою судом направлялись
відповідачеві копії всіх
процесуальних документів у даній
справі.

Справа відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України розглядається за наявними у
ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2012 між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (позивачем у справі) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2
(відповідачем у справі) був укладений
договір № 0103/01, за умовами якого
позивач зобов'язався передати у
власність, а відповідач - прийняти та
оплатити товар згідно з умовами цього
договору, ціни, кількість, загальна
кількість, часткове співвідношення
(асортимент, сортамент, номенклатура)
за сортами, групами, підгрупами, видами,
марками, типами, розмірами якого
вказуються у накладних на товар, які є
невід'ємними частинами цього договору
та прирівнюються до специфікацій.

Відповідно до пункту 1.5 договору
прийом-передача товару здійснюється
згідно товарних документів продавця.

Згідно з пунктом 1.10 договору № 0103/01
покупець зобов'язаний сплатити за
товар протягом трьох днів з дня
отримання товару від продавця, якщо на
момент отримання товару покупцем, на
вимогу продавця не було здійснено 100%
оплату за товар. Днем отримання товару
від продавця є день виписки продавцем
відповідних накладних на товар.

В ході судового розгляду справи було
встановлено, що на виконання умов
укладеного між сторонами у справі
договору позивачем на підставі
видаткових накладних № ТНр-1214-01 від
14.12.2012, № РНр-0418-01 від 18.04.2013 та № РНр-0611-01
від 11.06.2013 була поставлена
відповідачеві побутова техніка на
загальну суму 130190,00 грн.

Факт отримання відповідачем вказаного
товару підтверджується підписами на
відповідних видаткових накладних,
скріпленими печаткою відповідача.

Як зазначав позивач та його
представник у судових засіданнях,
відповідачем лише частково був
оплачений отриманий ним товар. Так, з
урахуванням часткової сплати
заборгованості за відповідачем
налічувалась заборгованість за
отриманий згідно видаткової накладної
№ ТНр-1214-01 товар у сумі 36353,00 грн.

25.11.2013 позивач направив відповідачеві
претензію з пропозицією оплатити
заборгованість за поставлений товар,
однак цю претензію відповідач залишив
без реагування і на даний час вказана
заборгованість залишається
несплаченою.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу
наголошує, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується

прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно із частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і
відповідно до умов договору, а згідно
вимог статті 610 цього ж Кодексу,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 вищезазначеного
Кодексу передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач свої
обов'язки за договором не виконує і
оплату за поставлений йому товар
своєчасно не проводить.

Факт належного виконання умов договору
позивачем підвереджується матеріалами
справи, зокрема копією договору № 0103/01
від 01.03.2013, копіями видаткових №
ТНр-1214-01 від 14.12.2012, № РНр-0418-01 від 18.04.2013
та № РНр-0611-01 від 11.06.2013.

Сума заборгованості на даний час
залишається несплаченою відповідачем,
тому суд вважає вимоги позивача у цій
частині обґрунтованими, правомірними
та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач
просить стягнути з відповідача 3246,87
грн. пені, 735,03 грн. - суму 3% річних.

Умовами укладеного договору (пунктом
2.3) № 0103/01 від 01.03.2013 сторонами
узгоджено, що у разі недотримання
покупцем терміну оплати товару,
вказаного у цьому договорі, продавець
нараховує пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від своєчасно
несплаченої суми за кожний день
прострочення оплати.

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених ГК України, іншими
законами та договором (частина друга
статті 193, частина перша статті 216 та
частина перша статті 218 ГК України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема у вигляді сплати
винною особою неустойки (штрафу, пені).

За змістом статті 549 Цивільного кодексу
України, під пенею розуміється грошова
сума, яка встановлюється у
відсотковому відношенні до
простроченої суми за кожен день
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, а
згідно із статтею 3 зазначеного Закону
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Разом з тим, судом було здійснено
перерахунок суми пені, що підлягає
стягненню з відповідача з урахуванням
ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу, якою
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, а
також у відповідності з положеннями ст.
253 Цивільного кодексу України.

Таким чином, розмір пені, нарахованої у
відповідності з приписами
законодавства, становить 2382,36 грн.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що
до стягнення з відповідача належить
2382,36 грн. пені та 735,03 грн. 3% річних.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести суду ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем були подані до суду докази в
обґрунтування заявлених ним вимог, в
той час як відповідач не надав доказів
на підтвердження обставин, які б стали
підставою відмови в задоволенні вимог
позивача.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору,
понесені позивачем, підлягають
відшкодуванню йому за рахунок
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (41100, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_2) 36353 грн.
00 коп. боргу, 2382 грн. 36 коп. пені, 735 грн. 03
коп. - суму 3% річних, 1787 грн. 90 коп. витрат
по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.05.2014.

Суддя
В.Л.Котельницька