ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" травня 2014 р.Справа № 916/1362/14

За позовом: Дочірнього підприємства
"Завод залізобетонних виробів"
Товариства з додатковою
відповідальністю "Об'єднання
Дніпроенергобудпром";

до відповідача: Державного
підприємства "Одеська залізниця";

про стягнення 344 850,00 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Цуркань Р.І. - довіреність
№ 317 від 12.03.2014 року;

від відповідача: Кулініченко К.Г. -
довіреність № б/н від 02.01.2014 року.

СУТЬ СПОРУ: Дочірнє підприємство "Завод
залізобетонних виробів" Товариства з
додатковою відповідальністю
"Об'єднання Дніпроенергобудпром"
звернулося до господарського суду з
позовною заявою до Державного
підприємства "Одеська залізниця" в якій
просить стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 344 850,00 грн., а
також витрати по сплаті судового збору
у сумі 6 897,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на невиконання
відповідачем прийнятих на себе за
договором поставки від 15.08.2013 року №
Е-13-1120 (а.с.6-9), зобов'язань в частині
повної та своєчасної оплати товару,
поставленого по видатковим накладним
№ РНГ-002136, РНГ-002137, РНГ-002138, РНГ-002139 від
19.09.2013 року; РНГ-002173, РНГ-002175 від
24.09.2013 року; РНГ-002194; РНГ-002195; РНГ-002196 від
26.09.2013 року та №РНГ-002207 від 27.09.2013 року
на загальну суму 344 850,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 11.04.2014р. було порушено
провадження у справі №916/1362/14 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні на 19.05.2014 року.

У судове засідання 19.05.2014 року з'явилися
представники сторін.

Представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі, наполягав на їх задоволенні з
підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача надав суду
відзив на позовну заяву (а.с.42), згідно
якого зауважив, що за відповідачем
дійсно рахується кредиторська
заборгованість на суму, що заявлена до
стягнення, однак, у зв'язку із тяжким
матеріальним становищем Одеської
залізниці та скрутним станом в країні
немає можливості її погасити.

Одночасно, представником позивача у
вказаному документі зазначено, що
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 01.03.2014 року № 65
«Про економію державних коштів та
недопущення втрат бюджету»,
здійснювати операції з погашення
кредиторської заборгованості за
капітальними видатками станом на 01.03.2014
року можливо виключно в обсягах, що
відповідають обсягам, встановленими за
результатами контрольних заходів
Державної фінансової інспекції, які
станом на 19.05.2014 року проведені не були,
у зв'язку з чим неможливо здійснити
операції з погашення кредиторської
заборгованості на даний час.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку, суд дійшов
наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності зі статтею 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Крім того, у відповідності до ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити з нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 655 ЦК України
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.08.2013 року між Державним підприємством
"Одеська залізниця" (Замовник) та
Дочірним підприємством "Завод
залізобетонних виробів" Товариства з
додатковою відповідальністю
"Об'єднання Дніпроенергобудпром"
(Постачальник) було укладено договір
поставки № Е-13-1120 (а.с.6-10).

Згідно предмету вказаного договору,
зокрема п. 1.1 встановлено, що
Постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність Замовнику певну
продукцію, далі товар, відповідно до
Специфікації (додаток №1), а Замовник
зобов'язується приймати цей товар та
своєчасно здійснювати його оплату
відповідно до умов даного договору.
Відповідно до п. 1.2 договору,
найменування товару: опори 10кВ.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили,
що датою поставки товару вважається
дата підписання накладної та приймання
товару і підписання акту
прийому-передачі обома сторонами
договору.

Пунктом 7.1 встановлено, що Замовник
здійснює оплату товару протягом
120 банківських днів з дня його
отримання, але не раніше дати
затвердження (погодження) в
установленому порядку річного
фінансового плану Замовника
(Відповідно до вимог постанови КМУ «Про
порядок здійснення витрат суб'єктами
господарювання державного сектору
економіки у разі незатвердження
(непогодження) річних фінансових
планів у встановленому порядку» від
03.10.2012 року № 899). Днем отримання товару
вважається день підписання сторонами
або їх уповноваженими представниками
акту прийому-передачі товару і
видаткової накладної. Від Замовника
акт прийому-передачі товару і
видаткова накладна підписуються
уповноваженим представником
Знам'янської дистанції
електропостачання.

Таким чином, проаналізувавши зміст
вказаного договору, суд доходить
висновку про можливість застосування
до нього норм, що регулюють
правовідносини поставки та
купівлі-продажу.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком
кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як свідчать матеріали справи, позивач
поставив відповідачу товар на суму
344 850,00 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними № РНГ-002136,
РНГ-002137, РНГ-002138, РНГ-002139 від 19.09.2013 року;
РНГ-002173, РНГ-002175 від 24.09.2013 року; РНГ-002194;
РНГ-002195; РНГ-002196 від 26.09.2013 року та
№РНГ-002207 від 27.09.2013 року (а.с.11-20).

Таким чином, оцінюючи характер
відносин між сторонами та факт
поставки товару за накладною, суд
доходить висновку, що дії сторін були
наслідком надання та прийняття
пропозиції та направлені на
встановлення цивільних прав та
обов'язків.

Дії сторін (передача продавцем товару
покупцю за видатковою накладною,
прийняття товару покупцем) свідчать
про виникнення між ними правовідносин
поставки.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Як свідчать матеріали справи,
поставлений позивачем товар було
отримано представником відповідача на
підставі належним чином оформленої
довіреності № 165 від 18.09.2013 року,
виданої на ім'я Мазура Юрія Федоровича
(а.с.21), що підтверджується особистим
підписом вказаної особи та штампом
Знам'янської дистанції
електропостачання Одеської залізниці,
поставлених на товаро - транспортних
накладних, копії яких містяться в
матеріалах справи (а.с.11-20).

Однак, відповідач свої зобов'язання за
договором в частині повної та
своєчасної оплати товару не виконав, у
зв'язку із чим у нього виникла
заборгованість у розмірі 344 850,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору
20.03.2014р. за вих. № 363 позивачем на адресу
відповідача було направлено претензію
(а.с.25-26) з вимогою щодо погашення
заборгованості за отриманий товар у
розмірі 344850,00 грн. з актом звірки
взаєморозрахунків.

В той же день за вх. № 20/920 вказані
документи були отримані відповідачем,
що підтверджується відповідним
штампом секретаріату начальника
Одеської залізниці на претензії (а.с.25),
та залишені без відповідного
реагування.

Згідно ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини,
які визнаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Як вбачається з відзиву на позовну
заяву та усних пояснень представника
відповідача, відповідач не заперечує
факт наявності у нього заборгованості
перед позивачем.

Враховуючи вищевикладене та те, що
відповідачем не заперечується наявна
перед позивачем заборгованість на
суму, що заявлена до стягнення, суд
вважає вимоги позивача про стягнення з
Державного підприємства "Одеська
залізниця" основного боргу у розмірі 344
850,00 грн. цілком обґрунтованими та
такими що підлягають задоволенню.

Одночасно, суд зазначає, що відповідно
до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання у разі
відсутності у боржника необхідних
коштів. Крім того, згідно з висновками
Верховного Суду України, викладеними у
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012р. у справі 11/466, які є
обов'язковими для суду при прийнятті
рішення, відповідно до ст. 82 та ст. 111-28
ГПК України, з огляду на положення
частини другої статті 617 ЦК, частини
другої статті 218 ГК та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18 жовтня 2005 року,
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Таким чином, посилання відповідача на
постанову Кабінету Міністрів України
від 01.03.2014 року № 65 «Про економію
державних коштів та недопущення втрат
бюджету», як на підставу неможливості
здійснення на даний час операції з
погашення кредиторської
заборгованості, з огляду норми
вищезазначених статей, не приймається
судом до уваги.

Приймаючи до уваги задоволення судом
позовних вимог Дочірнього
підприємства "Завод залізобетонних
виробів" Товариства з додатковою
відповідальністю "Об'єднання
Дніпроенергобудпром", згідно до ст.ст.
44, 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Одеська залізниця» (65012, вул.
Пантелеймонівська, 19, )
на користь Дочірнього підприємства
"Завод залізобетонних виробів"
Товариства з додатковою
відповідальністю "Об'єднання
Дніпроенергобудпром" (27500,
Кіровоградська область, м.
Світловодськ, вул.
Комсомольська, 29, ) суму
боргу у розмірі 344 850 /триста сорок
чотири тисячі вісімсот п'ятдесят/ грн. 00
коп. та 6 897 /шість тисяч вісімсот
дев'яносто сім/ грн. 00 коп. судового
збору.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 21.05.2014р.

Суддя
Щавинська Ю.М.