ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2014 р.
Справа № 911/638/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галпак",

081700, Львівька обл., м. Жидачів, вул.
Друкарська, 2

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бучанський завод
склотари",

08294, Київська обл., смт Буча, вул. Кірова,
84

про стягнення 181 907,72 грн.

за участю представників:

позивача - Капаловська Н.Є. (довіреність
від 08.04.2013, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галпак" (далі -
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бучанський завод
склотари" (далі - відповідач) про
стягнення 212 962,20 грн., з яких: 186 329,81 грн.
- основний борг, 18 632,98 грн. - штраф, 6 484,67
грн. - пеня та 1 514,74 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань зі здійснення
розрахунку за товар, що поставлений
позивачем.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.02.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
18.03.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 4859/14 від 18.03.2014)
позивачем подано документи на
виконання вимог ухвали суду від 28.02.2014,
вказані документи долучено до
матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.03.2014
представником позивача подано
клопотання про продовження строку
розгляду спору у зв'язку з необхідністю
надання йому додаткового часу для
отримання нових доказів своїх вимог.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.03.2014 на підставі частини 3
статті 69 Господарського
процесуального кодексу України
продовжено строк вирішення спору у
справі на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.03.2014 розгляд справи
відкладено на 29.04.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 7424/14
від 22.04.2014) позивачем подано додаткові
докази, необхідні для розгляду справи,
вказані докази долучено до матеріалів
справи.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 8086/14
від 29.04.2014) позивачем подано заяву, в
якій заявлено про відмову від
стягнення частини основного боргу у
розмірі 31 054,48 грн., у зв'язку з
частковою сплатою відповідачем
спірної заборгованості та відмову від
позовних вимог про стягнення 6 484,67 грн.
пені та 1 514,74 грн. 3 % річних.

За наслідками розгляду вказаної заяви,
суд дійшов висновку, що в частині
відмови від стягнення основного боргу
в розмірі 31 054,48 грн. заява позивача за
своєю суттю є зменшенням розміру
позовних вимог, а в частині відмови від
пені та 3 % річних - частковою відмовою
від позову.

У судовому засіданні 29.04.2014 судом
встановлено, що зазначена заява
підписана уповноваженим представником
позивача - Капаловською Н.Є., що
підтверджується наявною в матеріалах
справи довіреністю від 08.04.2013, та
роз'яснено представнику позивача, що
наслідком відмови від позову,
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України, є припинення
провадження у справі та, відповідно до
частини 2 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України,
неможливість повторного звернення до
господарського суду із спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав, про що зазначено у протоколі
судового засідання.

Враховуючи те, що зменшення розміру
позовних вимог та часткова відмова
позивача від позову у даній справі
відповідає вимогам частини 4 статті 22,
статті 78 Господарського
процесуального кодексу України, за
висновками суду, з огляду на частину 6
статті 22 Господарського
процесуального кодексу України, не
суперечить законодавству та не порушує
прав та охоронюваних законом інтересів
інших осіб, а також, зважаючи на те, що
позивачу відомі наслідки часткової
відмови від позову, зменшення розміру
позовних вимог та часткову відмову
позивача від позову прийнято судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову - 181 907,72 грн., з яких: 155 275,33 грн. -
основний борг, 18 632,98 грн. - штраф, 6 484,67
грн. - пеня, 1 514,74 грн. - 3 % річних.

Підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні, з
урахуванням абзацу 2 пункту 7.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
№ 6 "Про судове рішення".

У судовому засіданні 29.04.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги в
частині стягнення основної
заборгованості та штрафу.

Відповідач письмовий відзив на позовну
заяву не подав, представника у судові
засідання не направив, хоча належним
чином повідомлений про час, дату та
місце судового засідання.

Нез'явлення у судове засідання
представника відповідача та неподання
відповідачем письмового відзиву на
позов не перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 29.04.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Галпак" (далі -
продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Бучанський завод
склотари" (далі - покупець) укладено
договір поставки від 02.11.2009 № 22-10 (далі -
Договір), відповідно до умов якого,
продавець зобов'язується відповідно до
умов цього Договору передати у
власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
гофпродукцію (далі - товар), визначений
специфікаціями, які є невід'ємними
частинами Договору (пункт 1.1. Договору).

Найменування товару, його кількісні та
якісні показники, ціна товару за
одиницю та по позиціях, а також
загальна вартість товару, поставка
якого буде здійснюватися у
відповідності до Договору, вказуються
у специфікаціях та/або видаткових
накладних продавця (пункт 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 3.1. Договору, оплата
товару здійснюється покупцем за кожну
поставлену партію протягом 14
календарних днів з моменту передачі
(поставки) продавцем такої партії
товару покупцю, на підставі
виставленого продавцем рахунку шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок продавця.

Договір набирає чинності з дати його
підписання і діє до 31 грудня 2010 року
(пункт 8.1. Договору).

Дія Договору продовжувалась, зокрема,
Додатковою угодою від 01.01.2012 дію
Договору продовжено до 31 грудня 2014
року.

На виконання умов Договору, позивач на
суму 15 570 571,80 грн. за видатковими
накладними (Т. 2, а.с. №№ 6-206), що
підписані у двосторонньому порядку
уповноваженими представниками сторін,
поставив відповідачу товар, а
відповідач вказаний товар отримав.
Підписи уповноважених представників
сторін на видаткових накладних
скріплені відбитками печаток обох
сторін, що оцінюється судом як
підтвердження юридичною особою -
відповідачем, фактів вчинення
господарських операцій з отримання
товару. До матеріалів справи долучені
копії зазначених видаткових накладних,
а оригінали оглянуті судом у судовому
засіданні.

Як зазначається позивачем та
підтверджується матеріалами справи,
після поставки товару відповідач
здійснив часткову оплату вартості
товару у розмірі 15 384 241,99 грн., що
підтверджується довідками Публічного
акціонерного товариства «ВТБ БАНК» від
09.04.2014 № 381/1704-04/2, Публічного
акціонерного товариства «КредоБанк»
від 28.03.2014 № 14.14/06-6654/14 та банківськими
виписками Акціонерного товариства
«ПроКредитбанк» за спірний період, які
засвідчені підписами уповноважених
осіб банківських установ та скріплені
відбитками їх печаток (копії у
матеріалах справи).

За таких обставин, за відповідачем
утворилась заборгованість у розмірі 186
329,81 грн. - різниця між загальною
вартістю поставленого товару та
перерахованими коштами.

Позивачем на адресу відповідача
направлено претензію від 14.02.2014 №
14-юр з вимогою сплатити заборгованість
за Договором у сумі 186 329,81 грн. Належні
докази направлення вказаної претензії
додані до матеріалів справи.

У матеріалах справи відсутні докази
надання відповіді на вказану
претензію.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Тобто,
обов'язок доказування покладається на
сторони.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

З наявних у матеріалах справи
письмових доказів, з огляду на те, що
вони підписані уповноваженими на те
особами, вбачається наявність у
відповідача грошового зобов'язання
перед позивачем, строк виконання якого
настав і яке відповідачем не виконане.

Враховуючи вищевикладене, наявні у
справі докази, досліджені судом, суд
дійшов висновку про наявність у
позивача на час звернення до суду права
на стягнення з відповідача основного
боргу у сумі 186 329,81 грн.

Під час розгляду справи позивачем
подано заяву, в якій заявлено про
відмову від стягнення частини
основного боргу у розмірі 31 054,48 грн., у
зв'язку з частковою сплатою
відповідачем спірної заборгованості, а
також про відмову від позовних вимог
про стягнення 6 484,67 грн. пені та 1 514,74
грн. 3 % річних.

Зважаючи на підпункт 3.10. пункту 3.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» судом враховано, що
під зменшенням розміру позовних вимог
слід розуміти зміну (у бік зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога та, з
урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6, те, що у разі
прийняття судом зміни в бік зменшення
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, і підстави для
припинення провадження у справі в
частині зменшення позовних вимог у
господарського суду відсутні.

Згідно з абзацом 2 пункту 4.6. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», якщо
у справі заявлено кілька позовних
вимог і позивач відмовився від деяких з
них, провадження у справі на підставі
пункту 4 частини першої статті 80 ГПК
України припиняється у частині тих
вимог, від яких було заявлено відмову
(за умови, що судом не буде застосовано
припис частини 6 статті 22 ГПК щодо
неприйняття відмови від позовних
вимог), а розгляд решти позовних вимог
здійснюється в загальному порядку.

З урахуванням вищезазначеного та за
наслідками розгляду вказаної заяви,
суд дійшов висновку, що в частині
відмови від стягнення основного боргу
в розмірі 31 054,48 грн. заява позивача за
своєю суттю є зменшенням розміру
позовних вимог, а в частині відмови від
позовних вимог про стягнення пені та 3 %
річних - частковою відмовою від позову.

У зв'язку з відповідністю вимогам
частин 4, 6 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України,
зважаючи на те, що заяву підписано
уповноваженим на те представником
позивача, вищевказане зменшення
розміру позовної вимоги про стягнення
основного боргу прийнято
господарським судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову - 181 907,72 грн., з яких: 155 275,33 грн. -
основний борг, 18 632,98 грн. - штраф, 6 484,67
грн. - пеня, 1 514,74 грн. - 3 % річних.

Відповідно до статті 78 Господарського
процесуального кодексу України
відмова позивача від позову
викладається в адресованій
господарському суду письмовій заяві,
що долучається до справи; до прийняття
відмови позивача від позову,
господарський суд роз'яснює наслідки
відповідної процесуальної дії,
перевіряє, чи є повноваження на
вчинення цієї дії у представника.

Судом встановлено, що заява, в якій
викладено відмову позивача від
позовних вимог про стягнення пені та 3 %
річних, підписана уповноваженим
представником позивача - Капаловською
Н.Є., що підтверджується наявною в
матеріалах справи довіреністю від
08.04.2013.

Враховуючи те, що відмова позивача від
частини позову у даній справі
відповідає вимогам частини 4 статті 22,
статті 78 Господарського
процесуального кодексу України, за
висновками суду, з огляду на частину 6
статті 22 Господарського
процесуального кодексу України, не
суперечить законодавству та не порушує
прав та охоронюваних законом інтересів
інших осіб, а також, зважаючи на те, що
позивачу відомі наслідки часткової
відмови від позову, часткову відмову
позивача від позову прийнято судом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
позивач відмовився від позову і
відмову прийнято господарським судом.

Зважаючи на вищевикладене, провадження
у справі в частині позовних вимог про
стягнення пені у розмірі 6 484,67 грн. та 3 %
річних у розмірі 1 514,74 грн. підлягає
припиненню на підставі пункту 4 частини
1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з частковою відмовою позивача
від позову і прийняттям відмови
господарським судом.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Пунктом 2 статті 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З огляду на вищевикладені норми
законодавства та встановлені
обставини справи, суд дійшов висновку,
що позовна вимога про стягнення з
відповідача 155 275,33 грн. основної
заборгованості є доведеною,
обґрунтованою та підлягає задоволенню
у повному обсязі.

Також позивач заявляє до стягнення з
відповідача 18 632,98 грн. штрафу, на
підставі пункту 5.2. Договору.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно з пунктом 5.2. Договору, у разі
прострочення платежу більше десяти
календарних днів покупець сплачує
продавцю штраф у розмірі 10 % від суми
заборгованості.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку штрафу вбачається, що
позивачем визначено розмір штрафу в
сумі 18 632,98 грн., який є обґрунтованим та
арифметично вірним, у зв'язку з чим
штраф підлягає стягненню в заявленому
позивачем розмірі.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи та встановлення всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача
основного боргу в розмірі 155 275,33 грн.
та штрафу у розмірі 18 632,98 грн. є
доведеними, обґрунтованими,
відповідачем не спростованими, а,
відтак, підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, а
зменшення позивачем розміру позовних
вимог пов'язане з частковою сплатою
відповідачем спірної заборгованості
після подання позову, з урахуванням
абзацу 2 підпункту 4.7. пункту 4.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7 «Про судовий збір», відшкодування
судового збору, сплаченого позивачем у
розмірі 4 259,24 грн., відповідно до
частини 2 статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бучанський завод
склотари" (08294, Київська обл., смт Буча,
вул. Кірова, 84, ідентифікаційний ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Галпак"
(081700, Львівська обл., м. Жидачів, вул.
Друкарська, 2, ідентифікаційний ) 155 275 (сто п'ятдесят п'ять
тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 33 коп.
основної заборгованості, 18 632
(вісімнадцять тисяч шістсот тридцять
дві) грн. 98 коп. штрафу та 4 259 (чотири
тисячі двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 24
коп. судового збору.

3. Провадження у справі в решті позовних
вимог припинити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 05.05.2014.

Суддя
С.О. Саванчук