ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р. Справа № 909/344/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Фрич М. М., при
секретарі судового засідання Ковалюк
С. Я., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Виробничо-комерційної
фірми "Мирослава",

вул. Плав'юка, 38, м. Тлумач,
Івано-Франківська область,78000

до відповідача: Тлумацької міської
ради Івано-Франківської області

вул.Макухи,1,м. Тлумач,
Івано-Франківська область,78000

про визнання права власності

за участю представників сторін:

Від позивача: Романюк Мирослав
Михайлович - директор
виробничо-комерційної фірми
"Мирослава", (паспорт серія - НОМЕР_1 від
16.08.97)

Від відповідача представники не
з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційна фірма
"Мирослава" звернулася до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
вимогою до Тлумацької міської ради про
визнання права власності.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 09.04.2014
року прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі і призначено розгляд справи в
судовому засіданні на 13.05.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив суд позов
задоволити. Представник відповідача в
судове засіданні не з'явився, надіслав
суду лист №130 від 15.04.2014 року (вх. №6010/14
від 16.04.2014) з повідомленням про те, що
відповідач заперечень проти
задоволення позову не має, при розгляді
даної справи покладається на розсуд
суду та просить розглянути справу без
участі представника відповідача.

За таких обставин, згідно ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі повноважного
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами, запобігаючи,
одночасно, безпідставному затягуванню
розгляду спору.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши докази у
відповідності до ст. 43 ГПК України, суд
встановив, що рішенням виконкому
Тлумацької міської ради №72 від 31.03.1994
року виробничо-комерційній фірмі
"Мирослава" виділено земельні ділянку
по вул. Плав'юка, 38, яка раніше була
виділена ТОВ (МП) "Карпатагрогаз" та
видано державний акт на право
постійного користування землею. 10.05.1994
року між ВКФ "Мирослава" та ТОВ
"Карпатагрогаз" була укладена угода
щодо проведення розрахунків (доля в
прибутку, основні засоби та матеріали),
сплачено компенсацію за виробничу
базу.

27 грудня 2012 року виконком Тлумацької
міської ради прийняв рішення №313 про
визнання права власності на будівлі та
споруди, які знаходяться на території
ВКФ "Мирослава" по вул. Плав'юка, 38 в м.
Тлумач за ВКФ "Мирослава". Станом на
31.12.2012 року право власності на об'єкт
нерухомого майна за ВКФ "Мирослава"
Івано-Франківським ОБТІ не було
зареєстровано.

Як вбачається з позовної заяви, в
даний час ВКФ "Мирослава" (в особі
директора Романюк М.М.) подало заяву для
проведення державної реєстрації права
приватної власності на нежитлове
приміщення, що розташоване по вул.
Плав'юка, 38, м. Тлумач, Івано-Франківська
область.

Проте, як стверджує позивач,
реєстраційною службою Тлумацького
районного управління юстиції
Івано-Франківської області відмовлено
в державній реєстрації права приватної
власності на нежитлове приміщення у
відповідності до п.4 ч.3 ст.24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", де вказано, що подані
документи не відповідають вимогам, або
не дають змоги встановити
відповідність заявленим прав
документами, що їх посвідчують.

За словами позивача, на підтвердження
виникнення права власності на нерухоме
майно представлено відношення
представника Президента України у
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області про передачу на баланс ВКФ
"Мирослава" основних засобів, угоду між
ТОВ "Карпатагрогаз" та ВКФ "Мирослава"
від 10.05.1994 року про проведення
розрахунків за передані основні
засоби, рахунки-фактури №5 від 26.07.1994
року, №8 від 11.08.1994 року, платіжні
доручення №35 від 28.07.1994 року, №42 від
25.08.1994 року, накладну №385 від 11.08.1994 року
із зазначенням найменувань нерухомого
майна (прохідна, піднавіс і в т.ч.
майстерня) та перерахованих коштів. Але
так, як дані документи не були належним
чином оформлені, то право власності на
нерухоме майно за ВКФ "Мирослава" не
було оформлено та відмовлено в
державній реєстрації прав та обтяжень.

Позивач стверджує, що у зв'язку з цим
позбавлений можливості володіти,
користуватись та розпоряджатись даним
майном. Таким чином позивач просить
суд визнати за виробничо-комерційною
фірмою "Мирослава" право власності на
нерухоме майно - нежитлові приміщення:
прохідну загальною площею 20,6 кв.м.,
зазначену в технічному паспорті під
літерою "А"; майстерню, загальною площею
229,2 кв.м., зазначену в технічному
паспорті під літерою "Б"; навіс,
загальною площею 116, 5 кв.м., зазначений в
технічному паспорті під літерою "Б-1", що
знаходяться за адресою: вул. Плав'юка, 38
м. Тлумач, Івано-Франківська область.

Виходячи з матеріалів справи та
керуючись вимогами діючого
законодавства, суд дійшов в спірному
випадку наступних висновків.

Приписами ст. 15 Цивільного кодексу
України (надалі за текстом - ЦК України)
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

У відповідності до ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З матеріалів справи вбачається, що
10.05.1994 року між позивачем ВКФ
"Мирослава" та ТОВ "Карпатагрогаз" було
укладено угоду про проведення
розрахунків з засновниками, що
виходять з товариства в рахунок їхньої
частки майна в товаристві (доля
прибутку, основних засобах і
матеріалах) в натуральній формі. В
підтвердження виконання зобов'язань по
угоді позивач подав суду
рахунки-фактури №5 від 26.07.1994 року, №8
від 11.08.1994 року, платіжні доручення №35
від 28.07.1994 року, №42 від 25.08.1994 року,
накладну №385 від 11.08.1994 року. Згідно
вказаних доказів, зокрема, накладної
№385 від 11.08.1994 року, позивач отримав в 1994
році від ТОВ "Карпатагрогаз" будинок та
піднавіс, загальною вартістю 300 000 000.
Платіжні доручення №35 підтверджують
сплату вартості переданого майна.

27.12.2012 року Тлумацька міська рада
Івано-Франківської області прийняла
рішення №313 "Про розгляд відношення ВКФ
"Мирослава". Згідно вказаного рішення
визнано право власності на будівлі та
споруди, які знаходяться на території
ВКФ "Мирослава" по вул. Плав'юка, 38 за ВКФ
"Мирослава", а також вирішено оформити
свідоцтво на право власності згідно
даного рішення та зареєструвати його в
Івано-Франківському ОБТІ.

Проте, рішенням державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Серемчука П.М. №2610606 від 27.05.2013 року
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень. Приймаючи вказане
рішення, державний реєстратор з
посиланням на ч.3 ст. 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
вказав, що відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав зазначених п. 4 цієї статті
(подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують) не
позбавляє заявника повторно
звернутись віз заявою за умови
усунення перешкод для державної
реєстрації прав та їх обтяжень. Крім
того, у тексті вказаного рішення
йдеться і про те, що угода між ВКФ
"Мирослава" та ТОВ "Карпатагрогаз" від
10.05.1994 року укладена з порушенням вимог
ст. 657 ЦК України, а саме вказана угода
не посвідчена нотаріально.

Суд не може погодитися з наведеними
аргументами державного реєстратора,
оскільки, договір укладався сторонами
у 1994 році і на момент його укладення ст.
657 ЦК України не діяла. Вказана стаття
вступила в силу з моменту введення в
дію Цивільного кодексу України в
редакції 2004 року. Таким чином, підстав
для визнання укладеної угоди з
порушенням ст. 657 ЦК України в суду
немає.

Згідно ст. 325 ЦК України фізичні та
юридичні особи можуть бути власниками
будь-якого майна, за винятком окремих
видів майна, які відповідно до закону
не можуть їм належати. Склад, кількість
та вартість майна, яке може бути у
власності фізичних та юридичних осіб,
не є обмеженими. Законом може бути
встановлено обмеження розміру
земельної ділянки, яка може бути у
власності фізичної та юридичної особи.

Враховуючи те, що спірне майно
набуте позивачем на підставі
цивільно-правової угоди від 10.05.1994 року,
яка не визнана в установленому порядку
недійсною, вказане майно перебуває на
земельній ділянці, право власності на
яку підтверджується державним актом на
право постійного користування землею
№001801 від 21.04.1995 року, в суду відсутні
підстави для відмови позивачу в
задоволенні його вимоги про визнання
права власності на нерухоме майно.

За таких обставин суд, дослідивши
подані позивачем докази і на підставі
цих доказів з урахуванням обставин по
справі та діючого законодавства дійшов
до висновку про обгрунтованість вимог
позивача.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 15, 321, 325, 328 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 32, 43, 82
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за виробничо-комерційною
фірмою "Мирослава" / вул. Плав'юка, 38. м.
Тлумач, Івано-Франківськ область, 78000 /
право власності на нерухоме майно -
нежитлові приміщення: прохідну
загальною площею 20,6 кв.м., зазначену в
технічному паспорті під літерою "А";
майстерню, загальною площею 229,2 кв.м.,
зазначену в технічному паспорті під
літерою "Б"; навіс, загальною площею 116, 5
кв.м., зазначений в технічному паспорті
під літерою "Б-1", що знаходяться за
адресою: вул. Плав'юка, 38 м. Тлумач,
Івано-Франківська область.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 16.05.14

Суддя
Фрич М. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Гавінська Л.Д. 16.05.14