ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

05 травня 2014 року
Справа № 913/1071/14

Провадження № 6/913/1071/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брянківське
управління шахтобудмеханізації», м.
Брянка Луганської області

до відповідача Департамент
житлово-комунального господарства та
будівництва Луганської обласної
державної адмінінстрації, м. Луганськ

про стягнення 472 565 грн. 76 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Бородіна
А.А.

У засіданні брали участь:

від позивача - Фомін А.В., директор;
Карпуха О.А., дов. № 76 від 05.05.2014;

від відповідача - Верхушкін Г.В.,
довіреність № 15/08 від 09.12.2013.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
заборгованості за договором № 62п на
виконання робіт від 18.05.2013 у сумі 472 565
грн. 76 коп.

Відповідач надав до суду відзив на
позовну заяву від 30.04.2014, за яким
останній підтвердив наявність
заборгованості перед позивачем в сумі
472 565 грн. 76 коп. та, зокрема, зазначив, що
департаментом своєчасно були надані
платіжні доручення до Державної
казначейської служби, проте оплат
здійснено не було, оскільки не було
бюджетних асигнувань, спрямованих на
погашення цієї заборгованості.

Також відповідачем до справи надані
додаткові докази, які прийняті до
розгляду та долучені до матеріалів
справи.

В судовому засіданні 05.05.2014 суд
перейшов до розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає наступне.

18.05.2013 року між сторонами у справі було
укладено договір № 62п на виконання
робіт (надалі - договір), за умовами
якого позивач зобов'язався виконати на
користь відповідача певні підрядні
роботи, а відповідач - прийняти та
оплатити виконані роботи на умовах
договору.

Згідно п. 2.1 договору сторонами була
узгоджена договірна ціна згідно
кошторису у розмірі 472 565 грн. 76 коп.

Згідно п. 4.4 договору замовник робить
проміжні платежі на підставі актів
виконаних робіт.

На виконання умов договору позивачем
було виконано та передано, а
відповідачем прийнято роботи згідно
акту форми КБ-2в від 15.10.2013 за жовтень 2013,
довідки КБ-3 на суму 472 565 грн. 76 коп.

Відповідачем виконані роботи у
встановлений договором строк в повному
обсязі оплачені не були, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість в сумі 472 565
грн. 76 коп., яку позивач просить
стягнути на свою користь.

Оскільки відповідачем заборгованість
в добровільному порядку сплачена не
була, позивач звернувся до суду із
даним позовом, який обґрунтовує
посиланням на норми ст. ст. 526, 612
ЦКУкраїни та іншими нормами. Також
позивач вважає, що положення в договорі
щодо фінансування оплати виконаних
робіт за рахунок бюджетних коштів не
звільняє відповідача від виконання
зобов'язань за договором та
посилається, в тому числі, і на
Постанову Верховного Суду України від
15.05.2012 № 11/44.

Відповідач підтвердив наявність
заборгованості перед позивачем.

Оцінивши матеріали справи та доводи
сторін у їх сукупності, суд прийшов до
наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

18.05.2013 між Департаментом
житлово-комунального господарства та
будівництва (замовник, відповідач у
справі) і Товариством з обмеженою
відповідальністю «Брянківське
управління шахтобудмеханізації»
(генпідрядник, позивач у справі) було
укладено договір на виконання робіт №
62п.

За умовами вказаного договору замовник
доручає, а генпідрядник зобов'язується
виконати на свій ризик власними і
залученими силами та засобами роботи
по об'єкту «Капітальний ремонт
автомобільної дороги по вул.
Білоруська м. Брянка» відповідно до
дефектного акту, договірної ціни та
кошторисної документації; Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконані роботи.

Так, ст. 173 ГК України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
законами України, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання згідно ст.
174 ГК України, є господарський договір.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК
України майново-господарські
зобов'язання, які є одним із видів
господарських зобов'язань, - це
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно п. 2.1 договору договірна ціна
робіт є твердою та згідно кошторису
становить 472 565 грн. 76 коп.

Відповідно до п. 4 договору джерелом
фінансування є кошти субвенції з
державного бюджету. Замовник
забезпечує безперервне фінансування
робіт за умови своєчасного надходження
коштів з державного бюджету. Замовник
робить проміжні платежі на підставі
актів виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3.
Оплата виконаних робіт здійснюється
замовником після підписання акту форми
КБ-2в, КБ-3 протягом 10 банківських днів з
моменту надходження бюджетних коштів.

Згідно п. 6.1 замовник зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати за виконані роботи по мірі
надходження відповідних бюджетних
коштів.

На виконання умов договору позивачем
було виконано та передано, а
відповідачем прийнято роботи згідно
акту форми КБ-2в № 1 від 15.10.2013 за
жовтень 2013, довідки КБ-3 на суму 472 565 грн.
76 коп.

За своєю правовою природою договір №
62п від 18.05.2013 є договором підряду.

Стаття 837 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовнику.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заяви про них підряднику.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного
кодексу України передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписань
акта визнані судом обґрунтованими.

Передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта, про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною. Замовник має право
відмовитися від прийняття робіт у разі
виявлення недоліків, які виключають
можливість використання об'єкта для
вказаної в договорі мети та не можуть
бути усунені підрядником, замовником
або третьою особою.

Так, відповідач як замовник прийняв
відповідні роботи та підписав акт, але
вартість підрядних робіт не здійснив.

Наведеними вище обставинами та
матеріалами справи підтверджено та
визнано відповідачем, що позивачем
було виконано підрядні роботи на
загальну суму 472 565 грн. 76 коп. і вказана
сума відповідачем не оплачена.

В той же час, згідно платіжних доручень
відповідач мав намір оплатити виконані
роботи, але не оплатив, як ним було
зазначено, за відсутністю бюджетного
фінансування.

Відсутність бюджетного призначення на
фінансування робіт за договором
підряду не може бути підставою для
звільнення замовника від обов'язку
оплати відповідних робіт, оскільки в
разі відсутності коштів для оплати
замовник був вправі та мав фактичну
можливість призупинити виконання умов
договору з моменту виявлення
відсутності коштів для оплати робіт, а
не приймати їх результати.

Враховуючи викладене, відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність відповідача, і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання, передбаченого Договором.
Відповідна позиція відповідає
практиці застосування статті 1
протоколу № 1 до Конвенції про захист
прав людини та основних свобод.
(Постанова Вищого господарського суду
України від 23.08.2012 № 15/5027/715/2011).

Статтею 111-28 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Так, Верховний Суд України у своїй
Постанові від 15.05.2012 № 11/446 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Тітал» до
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи зазначив:
«Частиною першою статті 530 ЦК
передбачено, що якщо в зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Касаційний суд обґрунтовано відхилив
заперечення МНС щодо не оплати
продукції за відсутності бюджетних
коштів на реєстраційному рахунку
відповідача, оскільки на підставі
Частини другої статті 617 ЦК України,
частини другої статті 218 ГК України та
рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та
Оліус проти України» від 18 жовтня 2005
року відсутність бюджетних коштів
передбачених у видатках Державного
бюджету України на 2009 рік не
виправдовує бездіяльність МНС і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.».

Крім того, з аналізу норми ст. 530
Цивільного кодексу України вбачається,
що у випадках, коли строк (термін)
виконання зобов'язання визначається
вказівкою на подію, то це може бути лише
подія, яка має неминуче настати. Умови
(позиція) Відповідача ж про залежність
проведення розрахунків за Договором в
залежності від бюджетного
фінансування чи надходження бюджетних
коштів не є ні подією взагалі (оскільки
залежить від волевиявлення осіб, а тому
така є дією), та не є подією, яка має
неминуче настати (оскільки її настання
залежить від ряду суб'єктивних
обставин, в тому числі волевиявлення
інших (в тому числі Замовника) осіб, в
тому числі від замовлення бюджетних
коштів, від перерахунку таких тощо.

Відповідно до ст. 1 Бюджетного кодексу
України, бюджетним кодексом України
регулюються відносини, що виникають у
процесі складання, розгляду,
затвердження, виконання бюджетів,
звітування про їх виконання та
контролю за дотриманням бюджетного
законодавства і питання
відповідальності за порушення
бюджетного законодавства, а також
визначаються правові засади утворення
та погашення державного і місцевого
боргу. Між тим, спір у даній справі
виник внаслідок невиконання
договірних зобов'язань і відносини
сторін у даній справі врегульовані,
зокрема, нормами ГК України, ЦК України,
які застосовуються судом до відносин
сторін.

Як було наведено вище, відповідач
прийняв на себе зобов'язання за
договором № 62п на виконання робіт від
18.05.2013 щодо оплатити виконаних робіт,
але не оплатив їх.

Виходячи з наведеного, приймаючи до
уваги позицію Верховного Суду України
слід зазначити, що станом на момент
звернення до суду із даним позовом у
позивача виникло право вимоги
відповідної оплати за виконані роботи,
а у відповідача виник обов'язок щодо
належного виконання зобов'язань з
оплати виконаних робіт.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

В даному випадку, відповідачем було
порушено зобов'язання з оплати
виконаних підрядних робіт.

Відповідачем доказів оплати
заборгованості не надано.

За таких обставин, позов слід
задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
зі сплати судового збору в сумі 9 451 грн.
32 коп. слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту
житлово-комунального господарства та
будівництва Луганської обласної
державної адміністрації, м. Луганськ,
вул. Шеремета, буд. 3, код 03364062, на
користь:

- Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брянківське
управління шахтобудмеханізації», м.
Брянка Луганської області, вул.
Шахтарської дивізії, буд. 25, код 35825814,
заборгованість в сумі 472 565 грн. 76 коп.,
витрати зі сплати судового збору в сумі
9 451 грн. 32 коп., видати наказ позивачу
після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського
процесуального кодексу України
рішення може бути оскаржено до
апеляційної інстанції протягом
десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та
підписання рішення - 07.05.2014.

Суддя Т.А. Василенко