м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24647/13 28.04.14

За позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Інтербанк»

про розірвання
договору про відкриття поточного
рахунку та розрахунково-касове

обслуговування
юридичних осіб № 2144 від 21.10.2002 р. та
стягнення 101 744,49 грн.

Суддя І.О. Гавриловська

У судових засіданнях брали участь
представники учасників судового
процесу:

від позивача: ОСОБА_2 - дов. №
б/н від 28.11.2012 р.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду м.
Києва передано позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Інтербанк» про розірвання
договору про відкриття поточного
рахунку та розрахунково-касове
обслуговування юридичних осіб № 2144 від
21.10.2002 р. та стягнення 101 744,49 грн., з яких:
85 951,62 грн. - грошові кошти, що
знаходяться на рахунку позивача; 15 793,09
грн. - пеня за прострочення виконання
зобов'язань.

Ухвалою суду від 20.12.2013 р. за даним
позовом порушено провадження у справі
№ 910/24647/13 та призначено її
розгляд на 05.02.2014 р., зобов'язано сторін
надати певні документи.

У судовому засіданні 05.02.2014 р.
представник позивача частково надав
суду на виконання вимог ухвали суду від
20.12.2013 р. оригінали документів, копії
яких додано до позовної заяви для
огляду та подав клопотання про
долучення до матеріалів справи
документів.

Представник відповідача в судове
засідання 05.02.2014 р. не з'явився, вимог
ухвали суду не виконав, про призначене
судове засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення від 23.12.2013 р., яке
підтверджує отримання відповідачем
26.12.2013 р. ухвали про порушення
провадження у даній справі.

Враховуючи наведене, у зв'язку із
неявкою представника відповідача у
призначене судове засідання,
невиконанням ним вимог ухвали суду та
для витребування у позивача додаткових
доказів у справі, господарський суд
ухвалою від 05.02.2014 р. відклав розгляд
справи до 17.02.2014 р.

Через службу діловодства
господарського суду 14.02.2014 р. від
позивача надійшли додаткові пояснення
до позову, які залучені до матеріалів
справи.

У зв`язку із перебуванням судді
Гавриловської І.О. у відрядженні судове
засідання призначене на 17.02.2014 р. не
відбулося.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
17.02.2014 р., у зв'язку з перебуванням судді
Гавриловської І.О. у відрядженні, з
метою дотримання процесуальних
строків, керуючись рішенням зборів
суддів Господарського суду міста Києва
від 03.02.2011 р. (протокол № 1 від 03.02.2011 р.)
та ст. 4-6 ГПК України, справу № 910/24647/13
передано на розгляд судді Нечаю О.В.,
який ухвалою від 17.02.2014 р. дану справу
прийняв до свого провадження та
призначив її до розгляду в судовому
засіданні за участю представників
учасників судового процесу на 17.03.2014 р.,
зобов'язав сторін надати певні
документи.

Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 17.03.2014 р., у зв'язку з
поверненням судді Гавриловської І.О. з
відрядження, з метою дотримання
процесуальних строків, справу № 910/24647/13
передано на розгляд судді
Гавриловській І.О., яка ухвалою від
17.03.2014 р. прийняла дану справу до свого
провадження.

У судовому засіданні 17.03.2014 р.
представник позивача надав суду витяг
з ЄДРЮОФОП, який залучений до
матеріалів справи.

Представник відповідача в судове
засідання 17.03.2014 р. не з'явився, вимог
ухвали суду не виконав, про призначене
судове засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення від 08.02.2014 р., яке
підтверджує отримання відповідачем
10.02.2014 р. ухвали про призначення справи
до розгляду.

Ухвалою суду від 17.03.2014 р. відкладено
розгляд справи до 14.04.2014 р., у зв'язку з
неявкою представника відповідача у
призначене судове засідання,
невиконанням ним вимог ухвали суду та
для дослідження доказів у справі.

У судовому засіданні 14.04.2014 р.
представник позивача подав клопотання
про відкладення розгляду справи для
надання можливості представити суду
додаткові докази у справі.

Розглянувши дане клопотання, суд його
задовольнив з метою повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
справи.

Представник відповідача в судове
засідання 14.04.2014 р. не з'явився, вимог
ухвали суду не виконав, про призначене
судове засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення від 20.03.2014 р., яке
підтверджує отримання відповідачем
24.03.2014 р. ухвали про відкладення
розгляду справи.

Враховуючи наведене, беручи до уваги
клопотання представника позивача, у
зв'язку із неявкою представника
відповідача у призначене судове
засідання та невиконанням ним вимог
ухвал суду в даній справі, що
перешкоджало вирішенню спору в даному
судовому засіданні, суд ухвалою від
1404.2014 р. відклав розгляд даної справи на
28.04.2014 р.; зобов'язав відповідача надати
суду письмовий відзив на позовну заяву
у порядку, передбаченому ст. 59 ГПК
України, з поясненнями по суті
заявлених вимог та докази якими вони
обґрунтовуються, докази його
надіслання позивачу.

Представник позивача в судовому
засіданні 28.04.2014 р. надав суду
документи, які залучено до матеріалів
справи; позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 28.04.2014 р. повторно не з'явився,
вимог ухвал суду в даній справі не
виконав, про поважні причини неявки
суду не повідомив, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Враховуючи, що матеріали справи
містять докази належного повідомлення
відповідача про час та місце судового
засідання та про наслідки ненадання
ним відзиву на позов і витребуваних
судом документів, то за таких обставин
суд приходить до висновку про
можливість розгляду справи на підставі
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України за наявними
матеріалами без участі представника
вищезазначеного учасника судового
процесу.

У судовому засіданні 28.04.13 р. було
оголошено вступну та резолютивну
чистини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним комерційним банком
«Інтербанк», який було перейменовано
на Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Інтербанк», (банк) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(клієнт) був укладений договір про
відкриття поточного рахунку та
розрахунково-касове обслуговування
юридичних осіб № 2144 від 11.10.2002 р. (надалі
- договір), відповідно умов якого банк
відкриває клієнту поточний рахунок для
здійснення розрахунково-касових та
інших операцій в національній валюті;
операції по зазначеному рахунку
проводяться у відповідності з чинним
законодавством України, нормативними
актами Національного Банку України та
цим договором.

Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором банківського рахунку.

У відповідності до п. 1. статті 1066
Цивільного кодексу України, за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно з п. 2.1. договору № 2144 від 21.10.2002
р., банк відкриває клієнту рахунок
після реєстрації його в порядку,
визначеному чинним законодавством та
надання банку пакету необхідних
документів, передбачених нормативними
актами НБУ.

Відповідно до п. 2.2. вищевказаного
договору, розрахунковий рахунок
клієнта підлягає закриттю: на підставі
заяви власника рахунку; на підставі
рішення органу, на який законодавством
покладені функції з ліквідації та
реорганізації клієнта, як юридичної
особи; на підставі відповідного
рішення суду чи арбітражного суду; на
підставі відсутності руху коштів на
рахунку клієнта протягом року; на інших
підставах, передбачених чинним
законодавством України.

Порядок закриття та переоформлення
рахунку здійснюється на основі
нормативних документів НБУ (п. 2.3.
договору).

Пунктом 3.1. договору № 2144 від 21.10.2002 р.
визначено, що банк зобов'язується:

- проводити за дорученням клієнта
розрахункові, касові та інші операції
за відкритим рахунком клієнта з 09:00 год.
до 16:00 год.;

- видавати представнику клієнта
виписки за рахунком з відповідними
документами тільки за наявності
доручення, засвідченого керівником
підприємства;

- зберігати комерційну таємницю,
що стосується діяльності клієнта;

- без згоди клієнта довідки третім
особам з питань проведення операцій за
рахунком надавати лише у випадках,
передбачених чинним законодавством
України;

- контролювати відповідність
оформлення платіжних документів
вимогам нормативних документів щодо
безготівкових розрахунків, одержання
коштів на заробітну плату, поточні
потреби, витрати на відрядження та інші
витрати, регламентовані діючим
законодавством України та
нормативними актами НБУ; здійснювати
перевірку дотримання клієнтом
платіжної касової дисципліни;

- банк має право тимчасово
припинити операції за рахунком в таких
випадках: на підставі відповідного
рішення суду, постанови слідчого або
державного виконавця; на інших
підставах, передбачених чинним
законодавством України;

- контролювати надання клієнтом
інформації про зміни в установчих
документах;

- у випадку закриття рахунку
згідно з п. 2.2. а) цього договору,
перерахувати залишок коштів, який
знаходиться на рахунку клієнта, на
рахунок, відкритий клієнтом в іншому
банку, у термін, встановлений
нормативними актами НБУ (на підставі
платіжного доручення клієнта);

- проводити списання помилково
зарахованих на рахунок клієнта коштів,
згідно діючого законодавства України
та нормативних актів НБУ. У разі
відсутності відповідної суми на
рахунку клієнта, повернення коштів
здійснюється в міру їх надходження (на
підставі платіжного доручення
клієнта);

- надавати консультаційні послуги
з відкриття та ведення рахунків;

- у випадках, передбачених чинним
законодавством України, здійснювати
безспірне стягнення та безакцептне
списання коштів з рахунку клієнта;

- своєчасно ознайомлювати клієнта
з нормативними документами з питань
здійснення розрахунків

Пунктом 3.2. договору № 2144 від 21.10.2002 р.
визначено обов'язки клієнта

Відповідно до п. 4.1. вищевказаного
договору, нарахування відсотків на
середньоденні залишки коштів на
поточному рахунку клієнта
здійснюється банком за додатковою
домовленістю.

Згідно з п. 4.2. договору № 2144 від 21.10.2002
р., плата за послуги банку здійснюється
шляхом списання (меморіальним ордером)
банком самостійно сум з рахунку
клієнта, згідно діючих тарифів. Тарифи
можуть змінюватися банком самостійно.
Банк повідомляє клієнта про зміну
тарифів.

Пунктом 4.3. договору визначено, що плата
за процедуру закриття рахунку, згідно з
п. 2.2. п.п. г) цього договору,
здійснюється банком шляхом списання
(меморіальним ордером) з рахунку
клієнта суми, згідно з діючими тарифами
на момент закриття рахунку.

У відповідності до пунктів 5.1. та 5.2
договору № 2144 від 21.10.2002 р., при
порушенні термінів проходження
платіжних документів, банк несе
відповідальність згідно чинного
законодавства України; при порушенні
клієнтом діючого законодавства і умов
договору до нього застосовуються
санкції, передбачені чинним
законодавством.

Згідно з пунктами 6.1. та 6.2. договору №
2144 від 21.10.2002 р., цей договір вступає в
силу з моменту його підписання і діє
протягом невизначеного терміну; кожна
зі сторін може розірвати договір,
попередивши письмово про це іншу
сторону за 20 днів.

Позивач пояснив суду, що ПАТ КБ
«Інтербанк» систематично порушує
умови договору № 2144 від 21.10.2002 р. та
чинне законодавство України, чим
суттєво обмежує його можливість
розпоряджатись грошовими коштами, які
належать позивачу та знаходяться на
його рахунку.

Станом на день звернення позивача з
даним позовом до суду ПАТ КБ
«Інтербанк» не виконало платіжне
доручення № 412 від 30.05.2013 р. про сплату
на користь ФОП ОСОБА_5 грошових коштів у
розмірі 85 831,62 грн. (призначення платежу
- «Оплата за вироби медичного
призначення згідно рахунку № 35 від
17.12.2012 р. без ПДВ»).

Наявність вищевказаних грошових
коштів на особовому рахунку позивача
підтверджується банківськими
виписками за період з 17.08.2013 р. по 01.10.2013
р. та з 02.10.2013 р. по 24.10.2013 р.

10.06.2013 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою про закриття
поточного рахунку.

20.06.2013 р. ФОП ОСОБА_1 направив на адресу
ПАТ КБ «Інтербанк» заяву про закриття
поточного рахунку з вимогою виконати
платіжне доручення № 412 від 30.05.2013 р. та
закрити поточний рахунок НОМЕР_2, а
залишок грошових коштів видати
готівкою (належним чином засвідчені
докази поштового відправлення даної
заяви додано до матеріалів справи).

Однак, ПАТ КБ «Інтербанк» станом на
день звернення до суду з даним позовом
не виконало вищезазначене платіжне
доручення та не закрило особовий
рахунок.

17.03.2014 р. ФОП ОСОБА_1 направив на адресу
ПАТ КБ «Інтербанк» заяву про
розірвання договору № 2144 від 21.10.2002 р.,
яка була отримана відповідачем 19.03.2014
р., про що свідчить повідомлення про
вручення рекомендованого поштового
відправлення від 17.03.2014 р.

За таких обставин Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Інтербанк» про
розірвання договору про відкриття
поточного рахунку та
розрахунково-касове обслуговування
юридичних осіб № 2144 від 21.10.2002 р. та
стягнення 101 744,49 грн., з яких: 85 951,62 грн. -
грошові кошти, що знаходяться на
рахунку позивача; 15 793,09 грн. - пеня за
прострочення виконання зобов'язань.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
провадження в частині вимог позивача
щодо розірвання договору про відкриття
поточного рахунку та
розрахунково-касове обслуговування
юридичних осіб № 2144 від 21.10.2002 р.
підлягає припиненню; щодо стягнення 85
951,62 грн. грошових коштів, що
знаходяться на рахунку позивача та 15
793,09 грн. пені за прострочення виконання
зобов'язань, підлягають задоволенню
повністю з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У відповідності до п. 1. статті 1066
Цивільного кодексу України, за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно зі статтею 1068 Цивільного
кодексу України, банк зобов'язаний
вчиняти для клієнта операції, які
передбачені для рахунків даного виду
законом, банківськими правилами та
звичаями ділового обороту, якщо інше не
встановлено договором банківського
рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові
кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в
день надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

Клієнт зобов'язаний сплатити плату за
виконання банком операцій за рахунком
клієнта, якщо це встановлено договором.

У відповідності до статті 1073
Цивільного кодексу України, у разі
несвоєчасного зарахування на рахунок
грошових коштів, що надійшли клієнтові,
їх безпідставного списання банком з
рахунка клієнта або порушення банком
розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
належного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно з частиною 1 статті 1089
Цивільного кодексу України, за
платіжним дорученням банк
зобов'язується за дорученням платника
за рахунок грошових коштів, що
розміщені на його рахунку у цьому
банку, переказати певну грошову суму на
рахунок визначеної платником особи
(одержувача) у цьому чи в іншому банку у
строк, встановлений законом або
банківськими правилами, якщо інший
строк не передбачений договором або
звичаями ділового обороту.

Частиною 3 статті 1090 Цивільного кодексу
України визначено, що платіжне
доручення платника приймається банком
до виконання за умови, що сума
платіжного доручення не перевищує суми
грошових коштів на рахунку платника,
якщо інше не встановлено договором між
платником і банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1091 Цивільного
кодексу України, банк, що прийняв
платіжне доручення платника, повинен
перерахувати відповідну грошову суму
банкові одержувача для її зарахування
на рахунок особи, визначеної у
платіжному дорученні.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 1092 Цивільного
кодексу України, у разі невиконання або
неналежного виконання платіжного
доручення клієнта банк несе
відповідальність відповідно до цього
кодексу та закону.

У разі невиконання або неналежного
виконання платіжного доручення у
зв'язку з порушенням правил
розрахункових операцій виконуючим
банком відповідальність може бути
покладена судом на цей банк.

Відповідно до п. 8.4. статті 8 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні»,
міжбанківський переказ виконується в
строк до трьох операційних днів.

Згідно з ч. 3 статті 51 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
безготівкові розрахунки проводяться
на підставі розрахункових документів
на паперових носіях чи в електронному
вигляді.

Частинами 1 і 2 статті 55 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
визначено, що відносини банку з
клієнтом регулюються законодавством
України, нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

Банк зобов'язаний докладати
максимальних зусиль для уникнення
конфлікту інтересів працівників банку
і клієнтів, а також конфлікту інтересів
клієнтів банку.

У відповідності до п. 1.15 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління НБУ від 21.01.04 р. №
22, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 29.03.04 р. за № 377/8976,
доручення платників про списання
коштів зі своїх рахунків і зарахування
коштів на рахунки отримувачів банки
здійснюють у термін, встановлений
законодавством України.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні», та п. 2.19 вищезазначеної
Інструкції встановлено, що
розрахункові документи, що надійшли до
банку протягом операційного часу, він
виконує в день їх надходження.
Розрахункові документи, що надійшли
після операційного часу, банк виконує
наступного робочого дня.

Крім того, статтею 1074 Цивільного
кодексу України встановлено, що
обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.

У відповідності до стаття 1212
Цивільного кодексу України, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Особа зобов'язана повернути майно і
тоді, коли підстава, на якій воно було
набуте, згодом відпала.

Згідно з частиною 2 статті 1213
Цивільного кодексу України, у разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Відповідно до п. 2.15 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 р. № 22 (далі
- Інструкція), порядок повернення
банком своїм клієнтам оформлених ними
розрахункових документів та
супровідних документів визначається в
договорах банківського рахунку
клієнтів. Банк, повертаючи
розрахунковий документ у день його
надходження, має зробити на його
зворотному боці напис про причину
повернення документа без виконання (з
обов'язковим посиланням на статтю
закону України, відповідно до якої
розрахунковий документ не може бути
виконано, або/та главу/пункт
нормативно-правового акта
Національного банку, який порушено) та
зазначити дату його повернення (це
засвідчується підписами
відповідального виконавця і
працівника, на якого покладено функції
контролера, та відбитком штампа банку).

В матеріалах справи відсутні будь-які
належні та допустимі докази того, що
відповідачем було виконано п. 2.15
Інструкції та повернуто позивачу
платіжне доручення № 412 від 30.05.2013 р. з
відміткою про неможливість їх
виконання, що є порушенням норм чинного
законодавства України.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих суду доказів вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, тоді як
відповідач свої зобов'язання за
договором № 2144 від 21.10.2002 р.

Відповідач жодних обґрунтованих
заперечень та належних доказів на
спростування обставин, викладених
позивачем у позовній заяві, суду не
надав.

За таких обставин, враховуючи те, що
наявні у справі матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення 85 831,62 грн. грошових коштів, що
знаходяться на рахунку позивача, а
відповідач в установленому законом
порядку обставини, які повідомлені
позивачем, не спростував, позовні
вимоги не оспорив та не довів суду
належними і допустимими доказами
належного виконання ним своїх
зобов'язань, то позов ФОП ОСОБА_1 щодо
стягнення з Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Інтербанк» 85 831,62 грн., визнається
судом таким, що підлягає задоволенню.

ФОП ОСОБА_1 просив стягнути з
відповідача 15 793,09 грн. пені за період з
30.05.2013 р. до 30.11.2013 р. за порушення
зобов'язання щодо виконання платіжного
доручення № 412 від 30.05.2013 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення в
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Таким чином, для застосування до
боржника відповідальності у вигляді
стягнення пені, вона має бути
передбачена законом або договором.

Відповідно до п. 32.2. статті 32 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні», у разі
порушення банком, що обслуговує
платника, встановлених цим законом
строків виконання доручення клієнта на
переказ цей банк зобов'язаний сплатити
платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення, що не може
перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

Враховуючи наведене, за розрахунком
позивача, перевіреним судом, підлягає
стягненню з відповідача пеня за
неналежне виконання зобов'язання щодо
виконання доручення клієнта у розмірі
15 793,09 грн. за період з 30.05.2013 р. до 30.11.2013
р.

Також ФОП ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду з позовною
вимогою щодо розірвання договору про
відкриття поточного рахунку та
розрахунково-касове обслуговування
юридичних осіб № 2144 від 21.10.2002 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Згідно з пунктом 6.2. договору № 2144 від
21.10.2002 р., кожна зі сторін може розірвати
договір, попередивши письмово про це
іншу сторону за 20 днів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався до відповідача із
заявою про розірвання договору 17.03.2014
р., направивши на адресу ПАТ КБ
«Інтербанк» заяву про розірвання
договору № 2144 від 21.10.2002 р., яка була
отримана відповідачем 19.03.2014 р., про що
свідчить повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення від 17.03.2014 р. Проте вказана
заява була залишена відповідачем без
відповіді.

Крім того, суд вважає, що невиконання
вищезазначеного платіжного доручення
позивача № 412 від 30.05.2013 р. є істотним
порушенням відповідачем умов договору,
внаслідок якого позивача було фактично
обмежено у праві розпорядження
власними коштами, що є грубим
порушенням норм чинного законодавства
України.

За таких обставин, оскільки позивач
дотримався вимог п. 6.2. договору, з
моменту отримання відповідачем
письмової заяви про розірвання
договору 19.03.2014 р. до прийняття рішення
у справі 28.04.2014 р. сплинуло більше 20
днів, а відповідач не надав суду жодних
заперечень стосовно розірвання
договору № 2144 від 21.10.2002 р., то
господарський суд вважає що договір
про відкриття поточного рахунку та
розрахунково-касове обслуговування
юридичних осіб № 2144 від 21.10.2002 р. є
розірваним.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи наведене, провадження щодо
позовної вимоги про розірвання
договору про відкриття поточного
рахунку та розрахунково-касове
обслуговування юридичних осіб № 2144 від
21.10.2002 р., підлягає припиненню, оскільки
позов було подано до суду 18.12.2013 р., а
провадження у справі № 910/24647/13 порушено
- 20.12.2013 р.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 11, 525, 526, 530, 614, 625, 628, 629, 1066, 1068, 1073,
1074, 1089, 1090, 1092 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги в часині
стягнення 85 951,62 грн. грошових коштів,
що знаходяться на рахунку позивача та 15
793,09 грн. пені задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Інтербанк» (ідентифікаційний
код 14358604, 03056, м. Київ, вул. Вадима
Гетьмана, буд. 27) на користь Фізичної
особи-підприємця (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, 02222, АДРЕСА_1) 85 951
(вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот
п'ятдесят одну) грн. 62 коп. грошових
коштів, що знаходяться на рахунку
позивача, 15 793 (п'ятнадцять тисяч сімсот
дев'яносто три) грн. 09 коп. пені.

3. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Інтербанк» (ідентифікаційний
код 14358604, 03056, м. Київ, вул. Вадима
Гетьмана, буд. 27) на користь Фізичної
особи-підприємця (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, 02222, АДРЕСА_1) 3 181 (три
тисячі сто вісімдесят одну) грн. 90 коп.
витрат на сплату судового збору.

4. Припинити провадження у справі
щодо позовної вимоги про розірвання
договору про відкриття поточного
рахунку та розрахунково-касове
обслуговування юридичних осіб № 2144
від 21.10.2002 р., укладеного між ПАТ КБ
«Інтербанк» та ФОП ОСОБА_1

5. Після набрання рішенням
законної сили видати накази.

6. Дане рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня складення його повного
тексту і може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Повне рішення складено 05.05.2013 р.

Суддя І.О. Гавриловська