ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.04.2014 Справа № 920/237/14

Господарський суд Сумської області у
складі судді Заєць С. В., при секретарі
судового засідання Карабан Є. П.,
розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «Долина -
Ліссервіс-2009» від 01.04.2014 року про
відстрочку виконання судового рішення
у справі № 920/237/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Державна продовольчо-

зернова корпорація
України", м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Долина-Ліссервіс-2009",

с. Хижки, Конотопський
р-н, Сумська область

про стягнення 1009222 грн. 92 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув.

від відповідача: Жаренко В.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Сумської області від 07.03.2014 року по
справі № 920/237/14 позов задоволено
частково, стягнуто з відповідача 539 710
грн. 81 коп. основного боргу, 21030 грн. 72
коп. пені, 289 450 грн. 00 коп. штрафу, 97 858
грн. 31 коп. - 24 % річних за користування
грошовими коштами, 20184 грн. 46 коп. в
рахунок відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

24.03.2014 року на примусове виконання
судового рішення по справі № 920/237/14 був
виданий відповідний судовий наказ.

01.04.2014 року до суду надійшла заява
відповідача про відстрочку виконання
рішення суду, в якій останній просить
суд відстрочити виконання рішення
господарського суду Сумської області
від 07 березня 2014 року по справі 920/237/14 до
15 листопада 2014 року.

В обґрунтування поданої заяви
відповідач посилається на те, що
товариство займається виключно
виробництвом сільськогосподарської
продукції (вирощування зернових та
технічних культур), яке носить сезонний
характер та отримує доходи виключно
від реалізації зібраного урожаю
сільськогосподарських культур. На
даний час із-за скрутного фінансового
становища: відсутності власних
грошових коштів та майна (нерухомості,
техніки, обладнання, готової продукції)
товариство не може виконати
вищевказане рішення суду та сплатити
позивачу визначені рішенням суми
боргу, пені, штрафу та річних. ТОВ
«Долина-Ліссервіс-2009» налаштоване
розрахуватися із позивачем за рахунок
урожаю льону, соняшнику та сорго, які
будуть вирощуватись у поточному 2014
році та якого при отриманні середньої
урожайності зазначених культур на
оброблюваних товариством площах, буде
достатньо для погашення
заборгованості.

28.04.2014 року за №1 позивач надіслав
письмові пояснення на заяву про
відстрочку виконання судового рішення,
в яких зазначив, що посилання заявника
на відсутність коштів та майна на даний
час не є винятковою обставиною в
розумінні статті 121 Господарського
процесуального кодексу України, за
наявності якої можлива відстрочка
виконання рішення. Крім того позивач
просить врахувати і можливі негативні
наслідки для відповідача при затримці
виконання рішення в зв'язку з чим
просить в задоволенні заяви
відповідача про відстрочку виконання
рішення господарського суду Сумської
області від 07.03.2014 року відмовити.

Представник заявника в судовому
засіданні заяву про відстрочку
підтримав в повному обсязі.

Представник позивача в судове
засідання не прибув.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно зі ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Пленум Верховного Суду України
постановою від 26.12.2003 року № 14 «Про
практику розгляду скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» постановив: «При
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
суду потрібно мати на увазі, що
відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо)».

Крім цього, вирішуючи питання про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансований стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи, які б свідчили про можливість
надання відповідачу розстрочки
виконання судового рішення.

В даному випадку, посилання
відповідача на важкий фінансовий стан
(відсутність коштів, майна, продукції)
не є винятковою обставиною в розумінні
ст. 121 ГПК України, за наявності якої
можливе надання розстрочки виконання
рішення. Крім того, важке фінансове
становище утворилось внаслідок
власної господарської діяльності
боржника, а не в силу якихось
об'єктивних обставин, щоб унеможливило
виконання договірних зобов'язань та
рішень суду.

Стаття 42 Господарського кодексу
України визначає як самостійну,
ініціативну, систематичну, на власний
ризик господарську діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку. При
цьому здійснення підприємницької
діяльності на власний ризик означає
покладення на підприємця тягаря
несприятливих наслідків такої
діяльності.

Враховуючи зазначену норму, надання
відстрочки на підставі тяжкого
фінансового стану відповідача не може
вважатися підставою для застосування
положень ст. 121 ГПК України, адже,
враховуючи положення ч. 1 ст. 625 ЦК
України, відповідач у випадку
порушення грошового зобов'язання не
може посилатися на неможливість його
виконання.

Окрім того, частина 2 статті 218 ГК
України передбачає, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Відповідно до частини другої
статті 617 ЦК України, не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
зобов'язань контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Підставою для проведення
розрахунків між сторонами є відповідні
договори, а відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Відповідач у своїй заяві не наводить та
не надає належних доказів неможливості
виконання рішення суду, а обґрунтовує
заяву тяжким фінансовим становищем
(відсутністю, коштів, майна, готової
продукції) та можливістю отримання в
майбутньому можливих грошових коштів
для погашення заборгованості, однак
така обставина для надання відстрочки
виконання рішення суперечить ст. 121 ГПК
України, не є винятковою, і такою, що
ускладнює виконання рішення або робить
його неможливим, тому у задоволенні
заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Долина-Ліссервіс-2009» від 01.04.2014 року
про відстрочку виконання рішення суду
у справі № 920/237/14 суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 86, 121 Господарського процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Долина-Ліссервіс-2009» від 01.04.2014 року
про відстрочку виконання рішення суду
у справі № 920/237/14 - відмовити.

Суддя
С. В. Заєць