донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

23.04.2014 справа №31/223пд

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Суддів:Малашкевича
С. А. Сгари Е. В., Склярук О. І.при
секретарі судового засідання
Максименко Г. П.за участю представників
сторін: від позивача:не з`явивсявід
відповідача: не з`явився розглянувши
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, м. Маріуполь
Донецької областіна рішення
господарського суду Донецької
областівід14.03.2013 року у справі№ 31/223пд
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_5, м. Маріуполь Донецької області
до відповідача: Маріупольської
міської ради, м. Маріуполь Донецької
області провизнання поновленим
договір оренди земельної ділянки
№ 306 від 26.11.2001р. за періоди: з 18.07.2004р. по
18.07.2007р., з 18.07.2007р. по 18.07.2010р., з 18.07.2010р.
по 18.07.2013р. на тих самих умовах, які були
передбачені договором В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м.
Маріуполь Донецької області
звернулась до господарського суду
Донецької області з позовом до
Маріупольської міської ради, м.
Маріуполь Донецької області про
визнання поновленим договору оренди
земельної ділянки № 306 від 26.11.2001р. за
періоди: з 18.07.2004р. по 18.07.2007р., з 18.07.2007р.
по 18.07.2010р., з 18.07.2010р. по 18.07.2013р. на тих
самих умовах, які були передбачені
договором.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 13.01.11 р. у справі
№ 31/223пд, залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 22.03.2011 р., у
позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.05.2011 р. у даній справі
вказані судові рішення скасовані,
справа передана на новий розгляд до
господарського суду Донецької області.
В постанові колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла
висновку про неповне з`ясування судами
першої та апеляційної інстанцій
обставин, що мають значення для
правильного вирішення спору, а також
про порушення вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України щодо всебічного, повного та
об`єктивного розгляду всіх обставин
справи в їх сукупності, зокрема
зазначила, що суди невірно відмовили в
задоволенні позову з підстав,
зазначених в рішенні та постанові, не
встановивши дати закінчення строку дії
договору оренди земельної ділянки від
26.11.01 р., не з`ясували чи звертався
відповідач до позивача з письмовими
запереченнями, як-то передбачено
приписами ч. 3 ст. 33 Закону України "Про
оренду", не витребували і не дослідили
рішення Маріупольської міської ради №
5/3-360 від 27.06.2006р., згідно якого за
твердженнями відповідача позивачу
було відмовлено у продовженні строку
договору оренди земельної ділянки.

Під час нового розгляду справи,
господарський суд Донецької області
ухвалив рішення від 14.03.2013 р., яким
відмовив у задоволенні позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, м. Маріуполь
Донецької області за
необґрунтованістю, а також у зв`язку з
невірно обраним позивачем способом
захисту порушеного права.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі. В обґрунтування підстав для
його скасування апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права - ст. 33 Закону
України «Про оренду землі», ст. ст. 90, 124,
125, 126 Земельного кодексу України.

У розгляді справи з 22.05.2013 р. по 29.05.2013 р.
оголошувалась перерва.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 29.05.2013 р. строк
розгляду апеляційної скарги
продовжувався, розгляд справи
відкладався.

Ухвалою від 12.06.2013 р. Донецьким
апеляційним господарським судом
апеляційне провадження у справі №
31/223пд зупинялося за клопотанням ФОП -
ОСОБА_5 до розгляду Жовтневим
районним судом м. Маріуполя справи
№ 263/5950/13-а.

Розпорядженням в.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду №
04-08/1916/14 від 27.03.2014 р. у зв`язку з виходом
судді Азарової З. П. у відставку та
зайнятістю судді Родіонової О. О. в
іншому судовому засіданні, була
змінена колегія суддів, яка порушувала
апеляційне провадження у справі №
31/223пд на колегію суддів у наступному
складі: суддя Малашкевич С. А. -
головуючий, судді: Мартюхіна Н. О.,
Сгара Е. В.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 27.03.2014 р.
апеляційне провадження у справі №
31/223пд за апеляційною скаргою
ФОП-ОСОБА_5 було поновлено.

Розпорядженням голови Донецького
апеляційного господарського суду №
04-08/2109/14 від 09.04.2014 р. у зв`язку із
зайнятістю судді Мартюхіної Н. О. в
іншому судовому засіданні, була
змінена колегія суддів та сформована у
наступному складі: суддя Малашкевич С.
А. - головуючий, судді: Сгара Е. В.,
Склярук О. І.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 р.
розгляд справи відкладався, у зв`язку з
неявкою сторін в судове засідання.

В наступне судове засідання сторони
також не з`явилися, причини неявки суду
не повідомили, про день, час та місце
судового засідання сторони
повідомлялися належним чином.

Перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та
докази по справі на їх підтвердження,
їх юридичну оцінку та доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів встановила наступне.

26.11.2001р. між Маріупольською міською
радою (Орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 (Орендар) на
підставі рішення виконавчого комітету
Маріупольськї міської ради № 279/14 від
18.07.01р. було укладено договір оренди
земельної ділянки, посвідчений
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі за № 3256, а
29.11.01р. в Маріупольській міській раді за
№ 306, згідно якого орендодавець надав, а
орендар - прийняв в строкове платне
користування земельну ділянку площею
0,0021 га, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для
обслуговування торгівельного
павільйону з реалізації квітів.

Згідно п. 2.2, договір укладено на 3 роки
(з 18.07.01р.), тобто строк дії закінчувався
18.07.2004 р.

По закінченні терміну договору орендар
має переважне право на поновлення
договору на новий термін. У цьому разі
зацікавлена сторона повинна
повідомити письмово другу сторону про
бажання щодо продовження дії договору
на новий термін не пізніше, ніж за два
місяці до його закінчення (п. 2.2).

У відповідності до п. 4 договору сторони
погодили, що підставою припинення
цього договору є, зокрема закінчення
його строку.

Листом від 26.07.04р. позивач зверталася до
відповідача з проханням про надання
згоди на збір матеріалів попереднього
погодження місця розташування
земельної ділянки для продовження
оренди земельної ділянки під павільйон
на АДРЕСА_1 за рахунок земель
Маріупольської міської ради.

Рішення Маріупольською міською радою
про надання згоди на продовження
строку договору оренди землі або
укладення нового договору оренди землі
не приймалось, додаткові угоди на
продовження строку дії договору з 2004 р.
по 2010 р. не укладалось.

В матеріалах справи є рішення
Маріупольської міської ради № 5/3-360 від
27.06.2006 р., яким позивачу було відмовлено
в продовженні строку оренди земельної
ділянки для експлуатації торгівельних
павільйонів по АДРЕСА_2.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 16.10.2012 р. по справі №
2-а/0529/469/12 п. 1.9. рішення Маріупольської
міської ради № 5/3-360 від 27.06.2006 р. визнане
незаконним та скасоване. Вказаним
рішенням встановлено факти збору та
подачі (двічі з 2004 по 2010 р.) пакету
документів до відповідача на
пролонгацію договору оренди земельної
ділянки, а також оплати орендних та
комунальних платежів за вказаний
період. Крім того, встановлено, що
Маріупольська міська рада не виконала
вимогу ч. 3 ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» у разі незгоді з
пролонгацією договору оренди
повідомити орендаря
листом-повідомленням, а також взагалі
повідомлення про прийняття рішення
Маріупольської міської ради № 5/3-360 від
27.06.2006 р.

В матеріалах справи є також рішенням
Маріупольської міської ради № 5/45-6809
від 27.07.10р., яким позивачу вдруге
відмовлялося в затвердженні
матеріалів попереднього узгодження
місця розташування та дозволі на
розробку проектів землеустрою по
відводу земельної ділянки площею 0,0021
га для функціонування торгового
павільйону з реалізації квітів по
АДРЕСА_2 (п. 2.1.5).

На час розгляду даної справи в суді
першої інстанції вказане рішення не
оскаржувалося. Під час розгляду даної
справи в апеляційній інстанції
позивачем було повідомлено про
оскарження ним рішення Маріупольської
міської ради № 5/45-6809 від 27.07.10р. до
Жовтневого районного суду м. Маріуполя,
в підтвердження чого надав копії
відповідних процесуальних документів
про прийняття Жовтневим районним судом
м. Маріуполя позовної заяви ФОП - ОСОБА_5
та відкриття провадження по справі №
2-а-263/246/2013, у зв`язку з чим апеляційне
провадження у справі № 31/223пд
зупинялося.

Згідно відомостей отриманих з Єдиного
державного реєстру судових рішень,
30.09.2013 р. Жовтневим районним судом м.
Маріуполя була прийнята ухвала по
справі № 2а/263/246/2013, якою залишена без
розгляду позовна заява ФОП- ОСОБА_5 до
Маріупольської міської ради про
визнання частково незаконним та
скасування рішенням Маріупольської
міської ради № 5/45-6809 від 27.07.10р.
Відомості про оскарження цієї ухвали у
єдиному державному реєстрі судових
рішень відсутні, сторонами доказів
оскарження цієї ухвали також не надано.

02.09.2010 р. Відділом регулювання
земельних відносин Маріупольської
міської ради була проведена перевірка
позивача з питань дотримання вимог
земельного законодавства, за
результатами якої складено акт, в якому
зафіксовано, що позивач зайняв та
використовує земельну ділянку із
земель житлової та громадської
забудови під розміщення магазину
загальною площею 0,0021 га на підставі
договору оренди за рішенням виконкому
Маріупольської міської ради від 18.07.01 р.
№ 279/14, дія якого скінчилася, земельна
ділянка не звільнена та не приведена у
придатний для використання стан, що є
порушенням ст. ст. 125, 211 Земельного
кодексу України.

За результатами перевірки був
винесений припис № 112/2010 від 02.09.2010 р.,
яким зобов`язано позивача усунути
порушення земельного законодавства у
десятиденний строк до 13 вересня 2010 р.

Як встановлено місцевим господарським
судом, 10 вересня 2010 р. позивач надав
заяву відповідачу в якій зазначив, що
ним виконуються усі зобов`язання за
договором та просив продовжити дію
договору оренди.

11 вересня 2010 р. позивач повторно
звернувся до відповідача з заявою щодо
продовження дії договору оренди
земельної ділянки площею 0,0021 га за
адресою: АДРЕСА_2.

Листом від 01.10.2010 р. Маріупольська
міська рада повідомила позивача про те,
що за результатами перевірки,
проведеної 02.09.2010 р. встановлено факт
використання нею земельної ділянки без
правовстановлюючих документів, що є
порушенням ст. 125 Земельного кодексу
України.

Результати перевірки позивачем не
оскаржено.

Перевіривши матеріали справи та
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права України, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню, з огляду на
наступне.

Предметом спору є матеріально-правова
вимога позивача про визнання
поновленим договір оренди земельної
ділянки № 306 від 26.11.2001 р. за періоди з
18.07.2004 р. по 18.07.2007 р., з 18.07.2007 р. по 18.07.2010
р., з 18.07.2010 р. по 18.07.2013р. на тих самих
умовах, які були передбачені договором
оренди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
орендар належним чином виконував свої
зобов'язання за договором оренди,
жодних заперечень від орендодавця з
повідомленням про відмову в
продовженні договору оренди землі на
його адресу впродовж місячного терміну
після закінчення строку договору не
надійшло, а тому позивач вважав договір
оренди землі продовженим на підставі
ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Приписи статті 13 Конституції України
визначають, що від імені Українського
народу права власника здійснюють
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах,
визначених Конституцією.

Відповідно до статей 142 - 145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють територіальні громади
через органи самоврядування в межах їх
повноважень шляхом прийняття рішень.
Права органів самоврядування
захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу України
визначено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу статті 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Як встановлено судом першої інстанції,
на підставі рішення Виконавчого
комітету Маріупольської міської ради
№ 279/14 від 18.07.2001 р. між позивачем та
Маріупольською міською радою 26.11.2001 р.
було укладено договір оренди земельної
ділянки, площею 0,0021га, яка знаходиться
біля АДРЕСА_1.

Пунктом 2.2 договору сторони обумовили,
що договір укладається на термін 3 (три)
роки (з 18.07.2001 р.), тобто строк дії
договору закінчився - 18.07.2004 р.

Згідно цього ж пункту договору, орендар
має переважне право на поновлення
договору на новий термін. У цьому разі
зацікавлена сторона повинна
повідомити письмово другу сторону про
бажання щодо продовження дії договору
на новий термін не пізніше, ніж за два
місяці до його закінчення. Разом з тим,
з матеріалів справи не вбачається, що
позивач зверталась до відповідача за
два місяця до закінчення строку дії
договору оренди земельної ділянки від
26.11.01 р. № 306. Як вказано в позовній
заяві позивач звернулася до
відповідача з листом про надання їй
згоди на збір матеріалів для
продовження оренди - 26.07.2004 р., тобто
після закінчення строку дії договору, в
підтвердження чого додала відповідний
лист (а. с. 29 т. № 1 справи).

Відносини найму (оренди) врегульовані
главою 58 Цивільного кодексу України,
зокрема, статтею 764 цього Кодексу
визначено: якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Відповідно до частини другої статті 759
та частини другої статті 792 Цивільного
кодексу України законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору найму (оренди), а
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом. Частиною
шостою статті 93 Земельного кодексу
України також передбачено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Згідно з частиною першою статті 19
Закону України "Про оренду землі" строк
дії договору оренди землі визначається
за згодою сторін, але не може
перевищувати 50 років. В силу частини
першої статті 31 цього Закону договір
оренди землі припиняється, зокрема, в
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Щодо поновлення договору оренди
земельної ділянки Закон України "Про
оренду землі" містить положення, які не
є тотожними відповідним нормам
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України.

Стаття 33 вказаного Закону (в редакції,
чинній на момент закінчення терміну
дії Договору) передбачає, що після
закінчення строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки
відповідно до умов договору, має за
інших рівних умов переважне право на
поновлення договору. У разі поновлення
договору оренди землі на новий строк
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі, якщо орендар
продовжує користуватися земельною
ділянкою після закінчення строку
договору оренди, то за відсутності
письмових заперечень орендодавця
протягом одного місяця після
закінчення строку договору, він
підлягає поновленню на той самий строк
і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Письмове
заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

Тобто цією нормою не передбачений
порядок автоматичного поновлення
договору оренди земельної ділянки в
разі відсутності заперечень з боку
сторін, а лише визначено, що в цьому
разі договір підлягає поновленню.
Наявність у добросовісного орендаря
переважного права на поновлення
договору також не означає його
обов'язкове поновлення за будь-яких
умов. До того ж вказана норма не
передбачає зміну відповідного рішення
ради, яке є підставою для надання в
оренду земельної ділянки, щодо
встановлених в ньому строків оренди.

Разом з тим, відповідно до пункту
тридцять четвертого статті 26, пункту
другого статті 77 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
питання регулювання земельних
відносин (у тому числі надання
земельної ділянки в оренду та
поновлення договору оренди земельної
ділянки) вирішується на пленарному
засіданні ради - сесії, а спори про
поновлення порушених прав юридичних і
фізичних осіб, що виникають в
результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством
передбачено, що способом волевиявлення
ради, яка здійснює право власності від
імені відповідної територіальної
громади, щодо регулювання земельних
відносин є прийняття рішення сесії.

Матеріали справи свідчать, що позивач 26
липня 2004 р. та 02.09.2010 р. зверталась до
відповідача з листами, в яких просила
надати згоду на збір матеріалів
попереднього узгодження місця
розташування земельної ділянки для
продовження оренди земельної ділянки
під павільйон на АДРЕСА_1 за рахунок
земель Маріупольської міської ради.

Позитивного рішення щодо поновлення
спірного договору оренди земельної
ділянки після закінчення строку
договору або укладення додаткових угод
до нього на продовження строку дії
договору, зокрема за період з 2004 по 2010
р.р. відповідачем не приймалось.

Як було встановлено під час нового
розгляду справи, 27.06.2006 р.
Маріупольською міською радою
приймалося рішення № 5/3-360, яким
позивачу було відмовлено в продовженні
строку оренди земельної ділянки для
експлуатації його торгівельного
павільйону. Однак, рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 16.10.2012 р.
по справі № 2-а/0529/469/12 п. 1.9 рішення
Маріупольської міської ради від 27.06.2006
р. № 5/3-360 про відмову ФОП ОСОБА_5 в
продовженні оренди земельної ділянки
для експлуатації торгівельного
павільйону по АДРЕСА_2 визнано
незаконним та скасоване.

Крім того, рішенням Маріупольської
міської ради № 5/45-6809 від 27.07.2010 р.
позивачу також було відмовлено в
затвердженні матеріалів попереднього
узгодження місця розташування та
дозволі на розробку проектів
землеустрою по відводу земельної
ділянки площею 0,0021га для
функціонування торгового павільйону з
реалізації квітів по АДРЕСА_2.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 30.09.2013 р. по справі №
263/5950/13-а (провадження № 2а/263/246/2013)
позовна заява ФОП ОСОБА_5 про визнання
частково незаконним та скасування
рішення Маріупольської міської ради №
5/45-6809 від 27.07.2010 р. залишена без
розгляду. Доказів оскарження цієї
ухвали суду не надано, в єдиному
державному реєстрі судових рішень такі
відомості також відсутні. Отже, рішення
Маріупольської міської ради № 5/45-6809
від 27.07.2010 р. є чинним, а отже
обов'язковим до виконання, в силу
приписів ст. 144 Конституції України та
ст. 73 ЗУ "Про місцеве самоврядування".

Зважаючи на те, що необхідною умовою
укладення та поновлення договору
оренди земельної ділянки, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, є наявність відповідного
рішення органу місцевого
самоврядування, зобов'язання цього
органу укласти або поновити договір
оренди земельної ділянки за
відсутності такого рішення є
порушенням його виключного,
передбаченого Конституцією України,
права на здійснення права власності
від імені Українського народу та
управління землями, яке підлягає
захисту.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог щодо
поновлення спірного договору оренди за
відсутністю позитивного рішення
відповідача щодо поновлення цього
договору або укладення нового договору
оренди землі.

Порушені права землекористувачів
підлягають захисту способами,
передбаченими статтею 152 Земельного
кодексу України, з обов'язковим
дотриманням норм чинного
законодавства. Згідно вказаної статті
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом визнання прав, визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування, а також застосування
інших, передбачених законом, способів,
у тому числі шляхом поновлення
порушених прав юридичних і фізичних
осіб, що виникають в результаті рішень,
дій чи бездіяльності органів або
посадових осіб місцевого
самоврядування, в судовому порядку, що
передбачено пунктом другим статті 77
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Колегія суддів вважає вірним висновок
місцевого господарського суду про те,
що вимога позивача про визнання
договору оренди земельної ділянки
поновленим є вимогою про визнання
факту, що суперечить ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України, не відповідає способам
захисту порушеного права, передбаченим
ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20
Господарського кодексу України, ст. 152
Земельного кодексу України.

Твердження заявника апеляційної
скарги про порушення та неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального права при
прийнятті рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим
Донецький апеляційний господарський
суд не вбачає підстав для скасування
рішення господарського суду Донецької
області по справі № 31/223пд від 14.03.2013 р.

Результати апеляційного провадження у
справі оголошені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, м. Маріуполь
Донецької області на рішення
господарського суду Донецької області
від 14.03.2013 р. у справі № 31/223пд - залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 14.03.2013 р. у справі № 31/223пд -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
С. А. Малашкевич

Судді:
Е. В. Сгара

О. І. Склярук