ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р. Справа № 909/390/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Цюх Г. З., при
секретарі судового засідання
Кошилович М. П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіріус Екстружен",
вул. Пілотська, 20, м.Хмельницький, 29010

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калуський бровар"
вул. Січових Стрільців, буд. 23, офіс 410 А,
м.Івано-Франківськ,76018

про стягнення 12143,46 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Попель Ольга Миколаївна -
юрисконсульт, (довіреність №61 від 10.04.14)

від відповідача представники не
з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сіріус Екстружен"
(позивач) звернулось до господарського
суду Івано-Франківської області з
позовною заявою про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калуський бровар"
(відповідач) заборгованості в сумі 12143,46
грн., в тому числі 10700 грн. основного
боргу, 814,96 грн. пені, 183,81 грн. - 3% річних
та 444,69 грн. інфляційних.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених в
позовній заяві.

Відповідач в засідання суду не
з"явився, про причини неявки не
повідомив, витребуваних документів не
подав, хоча про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, а саме ухвалою про порушення
провадження у справі від 16.04.14, доказ
вручення якої міститься в матеріалах
справи (а.с.3).

Відповідно до п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами в
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.11 у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

У відповідності до п.3.14 зазначеної
постанови Пленуму ВГСУ нез'явлення
представників учасників судового
процесу в судові засідання без
поважних причин та без повідомлення
причин, якщо її явку судом визнано
обов'язковою, може розцінюватися судом
як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК
України та ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі повноважного
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами, враховуючи, що у суду є
всі необхідні докази для вирішення
спору по суті, запобігаючи, одночасно,
безпідставному затягуванню розгляду
спору та сприяючи своєчасному
поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника позивача,
дослідивши та оцінивши зібрані докази
відповідно до приписів ст.43 ГПК
України, з"ясувавши обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги, судом
з"ясовано наступне.

На виконання умов договору поставки
оптових партій товару від 02.08.13 №080313,
позивач на підставі видаткової
накладної №396 від 15.08.13 та довіреності
№149 від 06.08.13 (належним чином копії
містяться в матеріалах справи) передав
відповідачу товар (стретч плівка RS E) на
загальну суму 12712,01 грн.

Враховуючи, що відповідач частково
розрахувався за отриманий товар 24.10.13 в
сумі 1012,01 грн. та 03.12.13 в сумі 1000 грн.,
заборгованість станом на день
звернення до суду становила 10700 грн.

Згідно з п. 6.1 Договору, оплата товару
здійснюється протягом 30 календарних
днів з дати поставки товару, чого
відповідач не зробив, чим порушив умови
укладеного договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 2 статті 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічне
положення закріплено в ч.1 ст. 188 ГК
України.

Якщо у зобов"язанні встановлено строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню в цей строк (ч. 2 ст.
530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
позовну вимогу щодо стягнення 10700 грн.
заборгованості за отриманий товар
обгрунтованою і такою, що підлягає
задоволенню.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (ст. 611 Цивільного Кодексу
України).

Положеннями статті 625 чинного
Цивільного кодексу України
передбачено обов'язок боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов"язання, на вимогу кредитора
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Ст. 230 Господарського кодексу України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобовязання. При
цьому пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобовязання за кожен день прострочення
виконання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов"язання.

Пунктом 10.1. вищезазначеного договору,
сторони встановили, що у випадку
прострочення в оплаті поставленого
товару, відповідач сплачує на користь
позивача пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від загальної
вартості отриманого товару, вказаної в
товаророзпорядчому документі за
кожний день порушення строків оплати.

Господарським судом встановлено факт
прострочення грошового зобов'язання
відповідачем, здійснено перевірку
поданого позивачем розрахунку
інфляційних та 3% річних. З огляду на
обґрунтованість поданого розрахунку,
позовні вимоги про стягнення 183,81 грн. -
3% річних та 444,69 грн. інфляційних
підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені, суд зазначає, що
позивачем нараховано пеню від вартості
поставленого товару на суму 12712,01 грн.
без врахування часткових проплат (24.10.13
в сумі 1012,01 грн. та 03.12.13 в сумі 1000 грн.),
а тому суд самостійно здійснив
перерахунок пені з врахування
часткових проплат, обгрунтований
розмір якої становитиме 728,17 грн.
(розрахунки здійснені в ІПС
"Законодавство додаються"). В решті
стягненні пені належить відмовити.

Таким чином, до стягнення підлягають
10700 грн. основного боргу, 728,17 грн. пені,
183,81 грн. - 3% річних та 444,69 грн.
інфляційних.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, на нього
відповідно до приписів, встановлених
ст.49 ГПК України, слід покласти судові
витрати пропорційно задоволеним
вимогам, а саме: 1813,94 грн. судового
збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції
України, ст.ст. 179, 193, 218, 230 ГК України,
ст.ст. 509, 526, 530, 612, 614, 625, 655, 692, 546, 549
Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34,
43, 49, 75 ст. 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіріус Екстружен" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калуський бровар"
про стягнення 12143,46 грн. заборгованості
- задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калуський бровар"
(вул. Січових Стрільців, буд. 23, офіс 410 А,
м.Івано-Франківськ,76018, код 37824084) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіріус Екстружен"
(вул. Пілотська, 20, м.Хмельницький, 29010,
код 31617387) - 10700 (десять тисяч сімсот) грн.
00 коп. основного боргу, 728 (сімсот
двадцять вісім) грн. 17 коп. пені, 183 (сто
вісімдесят три) грн. 81 коп. - 3% річних, 444
(чотириста сорок чотири) грн. 69 коп.
інфляційних та 1813 (одну тисячу
вісімсот тринадцять) грн. 94 коп. витрат
по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В стягненні 86,79 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

повне рішення складено 15.05.14

Суддя
Г.З. Цюх

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

_____________помічник судді Шунтов О.М. 15.05.14