ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.05.2014 Справа № 920/645/14Господарський суд
Сумської області у складі судді
Левченко П.І. при секретарі судового
засідання Чепульській Ю.В. розглянув
матеріали справи № 920/645/14

за позовом - Приватного акціонерного
товариства «НПО Дніпропрес», м.
Дніпропетровськ,

до відповідача - Публічного
акціонерного товариства «Конотопський
арматурний завод», м. Конотоп, Сумська
область,

про стягнення 339390,00 грн.,

за участю представників:

від позивача - Уланов В.В., довіреність
б/н від 08.04.2014 року,

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовній
заяві просить суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість в розмірі 300000,00 грн., яка
виникла станом на 05.05.2012 року
відповідно до договору на виконання
робіт № 16ТД-12 від 31.01.2012 року,
укладеного між сторонами, 3 % річних в
розмірі 17250,00 грн., неустойку в розмірі
22140,00 грн., а також витрати по сплаті
судового збору в розмірі 2669,91 грн.

Відповідач свого представника в
засідання суду не направив, відзиву на
позов не подав, про час, дату та місце
судового слухання справи повідомлений
належним чином, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення ф. 107,
яке повернуте на адресу Господарського
суду Сумської області відділенням
поштового зв'язку.

05.05.2014 року від відповідача до суду
надійшло клопотання № 58/369 від 30.04.2014
року про відкладення розгляду справи у
зв'язку із зайнятістю представника.

Розглянувши клопотання відповідача №
58/369 від 30.04.2014 року про відкладення
розгляду справи, суд встановив
наступне:

Ухвалою від 16.04.2014 року про порушення
провадження у даній справі та
призначення її до розгляду на 05.05.2014
року суд зобов'язав відповідача подати
відзив на позовну заяву та докази
сплати боргу. Зазначену ухвалу
отримано представником відповідача
17.04.2014 року, проте відповідач не виконав
вимог суду, витребувані судом відзив
(заперечення) на позов або докази
сплати боргу не надав.

Згідно з частиною третьою статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, сторони (так само як і інші
учасники судового процесу) зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них, справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

На підтвердження обставин, викладених
відповідачем у клопотанні про
відкладення розгляду даної справи,
останнім не надано до суду жодного
належного доказу, який би свідчив про
зайнятість його представника та про
неможливість забезпечити участь у
судовому засіданні іншого
представника згідно з частинами першою
- п'ятою статті 28 Господарського
процесуального кодексу України, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами.

Суд не визнавав явку представника
відповідача в судове засідання
обов'язковою, а відтак нез'явлення
представника відповідача в судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи та вирішенню спору за наявними у
справі матеріалами, керуючись статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України, а тому клопотання
відповідача № 58/369 від 30.04.2014 року про
відкладення розгляду справи не
підлягає задоволенню і відхиляється
судом.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2012 року між позивачем та
відповідачем укладено договір на
виконання робіт № 16ТД-12, відповідно до
підпункту 1.1 пункту 1 якого позивач
зобов'язався виконати роботи по
ремонту насосу моделі Г305М, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити виконані роботи,
найменування, ціна та строки яких
зазначені в специфікації, яка є
невід'ємною його частиною.

У відповідності до підпункту 2.1 пункту 2
зазначеного договору та пункту 1
специфікації № 1 до даного договору,
загальна вартість договору складає
300000,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 50000,00
грн.

За умовами специфікації № 1 до договору
на виконання робіт № 16ТД-12 від 31.01.2012
року, на протязі 5 банківських днів з
моменту підписання протоколу
випробувань відповідач здійснює
оплату в розмірі 100 % вартості
замовлення; відвантаження насосу
здійснюється після повного розрахунку
за виконані роботи; термін виконання
робіт складає 1 квартал 2012 року;
вартість робіт по ремонту насосу
складає 300000,00 грн., в тому числі ПДВ в
сумі 50000,00 грн.

Умовами даного договору також
врегульовано, що після здійснення
ремонтних робіт позивач письмово
повідомляє відповідача на протязі 3
календарних днів про готовність
предмету замовлення до відвантаження
замовникові (відповідачеві). Після
отримання повідомлення, не пізніше
п'ятиденного терміну замовник
направляє свого представника з
довіреністю на право приймання насосу
на стенді виконавця (позивача) та
підписання протоколу випробувань.
Після приймання насосу відповідач
проводить оплату вартості виконаних
ремонтних робіт за умовами,
викладеними у специфікації.
Відвантаження насосу здійснюється з
оформленням акту виконаних робіт та 100 %
оплати вартості виконаних робіт.

Позивач в телефонному режимі
спілкування повідомив відповідача про
завершення ремонту обладнання і
запросив направити свого представника
для участі у проведенні випробувань
обладнання. Відповідач листом № 34/80 від
18.04.2012 року (арк. с. 21) погодився на
проведення випробувань обладнання з
оформленням протоколу проведення
випробувань та акту з результатами
перевірок контролюємих параметрів без
присутності свого представника.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач у відповідності до умов
укладеного між сторонами договору
листом № 439 від 25.04.2012 року (арк. с. 22)
направив відповідачу протокол № 3
проведення гідравлічних іспитів
насоса Г305М, акт перевірки контролю
параметрів іспитів насоса Г305М та
рахунок-фактуру № 24/02-04Пр від 24.04.2012
року на оплату виконаних робіт, а
листом № 367 від 12.02.2014 року (арк. с. 24)
позивачем повторно надіслано
відповідачеві рахунок-фактуру № 12/1М
від 12.02.2014 року на оплату виконаних
робіт і запропоновано здійснити оплату
за даним рахунком та з'явитись для
отримання та транспортування
обладнання. Відповідач листом № 48/182
від 27.02.2014 року (арк. с. 26) повідомив
позивача, що у зв'язку з тяжким
фінансовим становищем просить
відстрочити оплату по рахунку-фактурі
№ 12/1М від 12.02.2014 року за договором №
16ДТ-12 від 21.01.2012 року у сумі 300000,00 грн. в
т.ч. ПДВ за ремонт насоса моделі Г305 на
строк до 01.05.2014 року, але відповідачем в
порушення умов зазначеного договору не
здійснено оплату виконаних позивачем
робіт з ремонту обладнання.

Відповідно до приписів статті 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають з дій осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені актами цивільного
законодавства, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
а як визначено приписами статті 509
цього ж Кодексу, зобов'язання виникають
із підстав встановлених вищевказаною
правовою нормою.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
частині першій статті 193
Господарського Кодексу України, яка
також передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного
кодексу України та частини сьомої
статті 193 Господарського Кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 530
Цивільного кодексу України, якщо в
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями статті 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого
Кодексу визначає, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Проте, в порушення умов укладеного
договору та вимог статей 526, 629
Цивільного кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України,
відповідач за виконані позивачем
роботи по ремонту насосу не
розрахувався, чим порушив права та
охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи наведені обставини, а також
те, що фактично на момент розгляду
справи зобов'язання з оплати вартості
робіт відповідачем не виконано
(доказів оплати вартості виконаних
робіт відповідач суду не надав), тому
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договором на
виконання робіт № 16ТД-12 від 31.01.2012 року
в розмірі 300000,00 грн. визнаються судом
обґрунтованими, і такими, що підлягають
задоволенню на підставі статей 525, 526, 629
Цивільного кодексу України.

Відповідно до підпункту 8.4 пункту 8
договору на виконання робіт № 16ТД-12 від
31.01.2012 року, позивач просить суд
стягнути з відповідача неустойку в
розмірі 0,04 % вартості робіт, які не
оплачені в строк, за кожний день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ за відповідний
період.

Згідно статей 546, 548 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою (штрафом,
пенею), якщо це встановлено договором
або законом, а стаття 547 цього ж Кодексу
встановлює, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється в письмовій формі.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку сума неустойки становить
22140,00 грн. за період з 05.05.2012 року по
05.11.2012 року.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, не виконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частина 6 статті 232 названого Кодексу
встановлює, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Права позивача щодо стягнення з
відповідача неустойки передбачені
умовами вищевказаного договору і вона
нарахована з урахуванням вимог Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», тому позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача неустойки в розмірі 22140,00 грн.
за період з 05.05.2012 року по 05.11.2012 року, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі вимог статей
549-552 Цивільного Кодексу України.

Крім цього, за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань позивач просить
стягнути з відповідача 3 % річних в
розмірі 17250,00 грн. за період з 05.05.2012 року
по 24.04.2014 року, в обґрунтування
зазначених вимог позивачем наведено
обґрунтований розрахунок річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимоги кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги, стосовно
стягнення з відповідача на користь
позивача 3 % річних в розмірі 17250,00 грн.
за період з 05.05.2012 року по 24.04.2014 року є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі положень
статті 625 наведеного вище Кодексу.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого
Кодексу, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються
учасниками судового процесу.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 43 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи викладені обставини,
зокрема те, що відповідач визнав факт
наявності у нього заборгованості перед
позивачем у листі № 48/182 від 27.02.2014 року
(арк. с. 26), але не виконав своїх
зобов'язань за договором, який є
обов'язковим для виконання сторонами
(стаття 629 Цивільного кодексу України),
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі
300000,00 грн., неустойки в розмірі 22140,00 грн.
та 3 % річних в розмірі 17250,00 грн. є
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Конотопський арматурний
завод» (41612, м. Конотоп, вул. Вировська,
буд. 60, Ідентифікаційний код 00218331) на
користь Приватного акціонерного
товариства «НПО Дніпропрес» (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Героїв
Сталінграда, буд. 139, Ідентифікаційний
код 24991515) заборгованість в розмірі
300000,00 грн., неустойку в розмірі 22140,00
грн., 3 % річних в розмірі 17250,00 грн. та
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 6787,80 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 07.05.2014 року

Суддя П.І. Левченко