КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"28" квітня 2014 р. Справа №15/132-б

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Доманської М.Л.

суддів:
Остапенка О.М.

Шипка В.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі головного
управління Міндоходів у м. Києві

на ухвалу господарського суду м.
Києва від 05.06.2013

у справі № 15/132-б (суддя: Хоменко
М.Г.)

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізнес Системи
Комерц"

до Відкритого акціонерного
товариства "Домобудівний комбінат
"Відрадний"

про визнання банкрутом

представники сторін не викликались

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 12.04.2011 порушено провадження у
справі № 15/132-б за особливостями,
передбаченими ст. ст. 3-14
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції,
чинній до 18.01.2013).

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.06.2013 у справі № 15/132-б,
крім іншого, відхилено вимоги
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва на суму 2
623 852,67 грн.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою
суду першої інстанції у вказаній
частині, представник Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі за текстом -
ДПІ у Солом'янському районі головного
управління Міндоходів у м. Києві) подав
до Київського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
від 01.04.2014, в якій просить прийняти
апеляційну скаргу, скасувати ухвалу
господарського суду м. Києва від 05.06.2013
по справі № 15/132-б в частині не визнання
вимог ДПІ у Солом'янському районі м.
Києва та визнати кредиторські вимоги
ДПІ у Солом'янському районі головного
управління Міндоходів у м. Києві у
розмірі 2 623 852,67 грн. у повному обсязі та
включити їх до реєстру вимог
кредиторів.

Зазначена скарга подана до місцевого
господарського суду 02.04.2014 (згідно
відмітки на конверті) та після
надходження її разом з матеріалами
справи до суду апеляційної інстанції
23.04.2014 (згідно відміток канцелярії суду)
проведено автоматичний розподіл.

Оскільки скаржником було пропущено
строк апеляційного оскарження ухвали
суду першої інстанції від 05.06.2013 у даній
справі, останнім разом з апеляційною
скаргою подано клопотання від 01.04.2014
про поновлення процесуального строку
на апеляційне оскарження.

Частиною 2 статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України (далі
за текстом - ГПК України) встановлено,
що господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (далі за
текстом - Закон) встановлює, що
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, ГПК України,
іншими законодавчими актами України.

Вимоги до форми і змісту апеляційної
скарги наведені в ст. 94 ГПК України,
згідно з ч. 2 якої до скарги, зокрема,
додаються докази надіслання копії
скарги іншій стороні у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 95 ГПК України особа, яка
подає апеляційну скаргу, надсилає
іншій стороні у справі копію цієї
скарги і доданих до неї документів, які
у сторони відсутні.

Як вбачається з матеріалів апеляційної
скарги ДПІ у Солом'янському районі
головного управління Міндоходів у м.
Києві, вона не відповідає вимогам ст. 94
та ст. 95 ГПК України, а саме, до неї не
додано доказів надсилання копій скарги
і доданих до неї документів усім
учасникам провадження у даній справі, а
саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5,
ПП „Кібра". Неповідомлення сторони у
справі про звернення з апеляційною
скаргою порушує процесуальні права цих
сторін, принципи рівності та
змагальності сторін, закріплені ст. ст.
42, 43 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України
апеляційна скарга не приймається до
розгляду та повертається апеляційним
господарським судом, якщо до скарги не
додано доказів надсилання її копії
іншій стороні (сторонам).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 93 ГПК України
апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів, а на ухвалу
місцевого господарського суду -
протягом п'яти днів з дня їх оголошення
місцевим господарським судом;
апеляційний господарський суд
постановляє ухвалу про повернення
апеляційної скарги у випадках, якщо
вона подана після закінчення строків,
установлених цією статтею, і суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, та
незалежно від поважності причини
пропуску цього строку - у разі, якщо
апеляційна скарга подана прокурором,
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування після спливу
одного року з дня оголошення
оскаржуваного судового рішення;
розгляд заяви особи про поновлення
строку на подання апеляційної скарги
здійснюється одним із суддів колегії
суддів апеляційного господарського
суду, склад якої визначений при
реєстрації справи відповідно до
положень частини четвертої статті 91
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 53 ГПК України
відновлення пропущеного строку
подання апеляційної скарги можливе у
разі визнання судом причини пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною.

При цьому, поважними визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для вчинення процесуальних
дій.

Виходячи зі змісту вказаної норми, у
заяві повинно міститися обґрунтування
поважності причин пропуску
процесуального строку.

Разом з цим, відновлення пропущеного
процесуального строку є правом суду,
яким останній користується виходячи із
поважності причин пропуску строку та
наявності обставин, які об'єктивно
перешкоджали скаржнику реалізувати
своє право на подання скарги протягом
законодавчо встановленого терміну.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувана ухвала прийнята
господарським судом м. Києва 05.06.2013.
Отже, 5-ти денний термін на її
апеляційне оскарження сплинув 10.06.2013.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувана ухвала суду першої
інстанції від 05.06.2013 надіслано сторонам
у справі 13.06.2013, що підтверджується
відміткою про відправку на звороті
вказаного судового рішення. Апелянт у
вказаному клопотанні про поновлення
процесуальних строків зазначив, що
отримав оскаржувану ухвалу 17.06.2013.
Проте, апеляційна скарга подана до
місцевого господарського суду лише
02.04.2014, тобто після спливу майже 10-ти
місяців з моменту оголошення
оскаржуваної ухвали.

Скаржник в обґрунтування пропущення
строку на подання апеляційної скарги в
клопотанні про поновлення строку
зазначає, що 17.06.2013 ним було отримано
оскаржувану ухвалу та згідно резолюції
керівника органу державної податкової
служби ухвала була передана на
виконання начальнику юридичного
управління ОСОБА_6, відповідальною
особою за супроводження справи було
визначено - старшого державного
податкового інспектора відділу
правового забезпечення діяльності та
представництва інтересів ДПС у судах
юридичного управління ДПІ у
Солом'янському районі м. Києві - ОСОБА_7;
в органах державних органах податкової
служби проведено реорганізацію, за
результатами якої повністю змінено
штатну структуру ОДПС, у зв'язку з чим
на підставі наказу від 25.06.2013 № 193-о було
звільнено ОСОБА_7 та на підставі наказу
від 28.08.2013 № 210-о було звільнено ОСОБА_6 з
зазначених вище посад, тому вказане
призвело до того, що лише під час
інвентаризації справ, скаржником було
встановлено, що винесення оскаржуваної
ухвали порушує інтереси ДПІ, як
контролюючого органу, який здійснює
заходи щодо погашення податкового
боргу відповідно до Податкового
кодексу України. При цьому, в
апеляційній скарзі навіть не зазначено
дату проведення вказаної
інвентаризації справ, дана обставина
апелянтом документально не
підтверджена.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
наведене скаржником обґрунтування
поважності причин пропуску строку не
дає підстав для його відновлення,
оскільки контроль діяльності
працівників апелянта відноситься
безпосередньо до органів управління
даної юридичної особи. Відповідно,
відсутність такого контролю свідчить
про бездіяльність з боку самої
юридичної особи, а тому зазначені
апелянтом обставини пропуску строку не
свідчать про об'єктивну неможливість
подання скарги у розумний строк з
незалежних від апелянта причин.

Разом з тим, судова колегія, дослідивши
вказане клопотання про поновлення
процесуального строку встановила, що
скаржником чітко зазначено, що вже
17.06.2013 ним було отримано оскаржувану
ухвалу. Натомість, враховуючи те, що
ОСОБА_7 було звільнено 25.06.2013, тобто зі
спливом 9 днів після отримання
оскаржуваної ухвали, а датою
звільнення ОСОБА_6 зазначено 28.08.2013,
тобто зі спливом більше 2-х місяців
після отримання оскаржуваної ухвали,
вказане не дає підстав вважати
поважними вказані причини (тим більше,
враховуючи, що відповідно до норм ГПК
України передбачений 5-денний термін на
апеляйне оскарження ухвали місцевого
господарського суду з дня її
оголошення).

Таким чином, наведені в клопотанні
причини пропуску процесуального
строку не можуть вважатися поважними в
розумінні ст. 53 ГПК України, оскільки
можливість подання належно оформленої
апеляційної скарги на оскаржувану
ухвалу у розумні строки залежала
виключно від волевиявлення самого
скаржника, тобто мала суб'єктивний
характер, а дії скаржника стали
наслідком порушення останнім строків,
передбачених нормами Господарського
процесуального кодексу України,
дотримання яких є обов'язковим для всіх
учасників господарського процесу.

З огляду на вказане апеляційний
господарський суд не вбачає підстав
для поновлення пропущеного строку на
апеляційне оскарження в даному
випадку, оскільки вказані апелянтом
обставини свідчать не про поважність
причин пропуску строку, а про
недбалість працівників заявника
скарги.

Виходячи з чого, визначені скаржником у
клопотанні про поновлення пропущеного
процесуального строку обставини
належним чином не обґрунтовані,
скаржником не доведено, що вони є
об'єктивно непереборними, незалежними
від волевиявлення сторони та пов'язані
з істотними перешкодами чи труднощами
для останнього.

Згідно п. 4 ст. 97 ГПК України, апеляційна
скарга не приймається до розгляду і
повертається апеляційним
господарським судом, якщо скаргу
подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про поновлення цього строку
або таке клопотання відхилено, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає поверненню заявнику.

За наведених обставин, суд апеляційної
інстанції вважає клопотання скаржника
про поновлення пропущеного строку для
подачі апеляційної скарги таким, що
підлягає відхиленню.

Апеляційну скаргу подано із пропуском
строку на апеляційне оскарження,
передбаченого ст. 93 ГПК України, без
поважних причин пропуску цього строку,
що є підставою для повернення
останньої без розгляду відповідно до п.
4 ст. 97 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4-1, 86, 93, п. п. 2, 4 ст. 97, ст.
106 Господарського процесуального
кодексу України, Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
Київський апеляційний господарський
суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій
інспекції у Солом'янському районі
головного управління Міндоходів у м.
Києві у задоволенні клопотання про
поновлення пропущеного процесуального
строку на апеляційне оскарження ухвали
господарського суду м. Києва від 05.06.2013
у справі № 15/132-б.

2. Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі головного управління
Міндоходів у м. Києві від 01.04.2014 на
ухвалу господарського суду м. Києва від
05.06.2013 у справі № 15/132-б (з доданими до
неї матеріалами) повернути заявнику
без розгляду.

3. Матеріали оскарження ухвали
господарського суду м. Києва від 05.06.2013
у справі № 15/132-б повернути до
господарського суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Доманська

Судді
О.М. Остапенко

В.В. Шипко