ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

"28" квітня 2014р.
Справа №
927/450/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Грін Пауер
Євроелектрик

Україна", пров.
Новопечерський, 5, м. Київ, 01042

Відповідач: Приватне підприємство
"Річкорн", вул. Шевченка, 32, м. Чернігів,
14013

про стягнення
заборгованості в сумі 45040,77 грн.

Суддя
Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Хашко О.М., довіреність №
б/н від 08.02.2013

від відповідача: не з'явився.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Грін Пауер
Євроелектрик Україна" подано позов до
Приватного підприємства "Річкорн" про
стягнення заборгованості в сумі 45040,77
грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач у позовній заяві посилається
на те, що відповідач, в порушення умов
укладеного між сторонами договору
поставки № 179 від 29.11.2011р., своєчасно та
в повному обсязі оплату за поставлений
товар не здійснив, у зв'язку з чим у
останнього виникла заборгованість в
сумі 38736,78 грн. Позивач просить стягнути
з відповідача 38736,78 грн. основного
боргу, 2483,39 грн. пені та 3820,60 грн. 20%
річних, всього - 45040,77 грн.

Розгляд справи відкладався.

Представник позивача, присутній в
судовому засіданні 28.04.2014р., підтримав
позовні вимоги, викладені у позовній
заяві.

Відповідач відзиву на позов не
надав, повноважного представника в
судові засідання не направив.
Примірники ухвали від 15.04.2014р.
направлені на адреси відповідача
(юридичну адресу та місце проживання
керівника підприємства), повернуті
відділенням зв'язку з відміткою "за
закінченням терміну зберігання".

За таких обставин, суд вважає, що
нез'явлення представника відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами.

Представник позивача не
заперечує стосовно розгляду справи без
представника відповідача.

Розглянувши подані матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача, суд
встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів
справи, 29 листопада 2011 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Грін Пауер
Євроелектрик Україна» (Постачальник)
та Приватним підприємством «Річкорн»
(Покупець) було укладено договір
поставки № 179 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору
Постачальник зобов'язався в
обумовлений даним договором строк
поставити та передати у власність
Покупця лампи та інші електротехнічні
товари, в асортименті відповідно до
Специфікації Постачальника (Додаток №
1) та накладних (надалі - товар), а
Покупець зобов'язався прийняти та
оплатити поставлений товар, на умовах
та в порядку, визначених даним
Договором (п. 1.1 Договору).

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач виконав свої
зобов'язання за Договором, а саме
відповідно до Специфікації на підставі
видаткових накладних поставив
відповідачу товар на загальну суму 143
731,62 грн.

Відповідач товар отримав,
будь-яких заперечень не надав, отже
враховуючи положення ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Пунктом 4.3 Договору сторони
дійшли згоди проте, що оплата за
поставлений товар здійснюється не
пізніше 28 календарних днів з дати
приймання товару, що вказана у
накладній.

Однак всупереч обумовленим
умовам і строкам оплати товару
відповідач, оплату за поставлений
товар своєчасно та в повному обсязі не
здійснив.

Відповідачем не було здійснено
оплату за поставлений позивачем товар
на підставі видаткових накладених № 3505
від 12.07.2013р., № 3506 від 12.07.2013р., № 3507 від
12.07.2013р., № 3587 від 15.07.2013р., № 3691 від
22.07.2013р., № 4055 від 07.08.2013р., копії яких
знаходяться в матеріалах справи (а.с.
14-19).

Згідно акту звірки
заборгованості за період з 01.01.2013р. по
12.12.2013р., підписаного сторонами та
скріпленого печатками сторін,
заборгованість відповідача склала
38736,78 грн.

Таким чином, на день прийняття
судом рішення заборгованість
відповідачем не сплачена та становить
38736,78 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, також із дій
осіб, що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов'язки.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд вважає, що надані позивачем
письмові докази доводять ті обставини,
на які він посилається як на підставу
своїх вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд
доходить висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
основного боргу підлягають
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення 2483,39 грн. пені за
прострочення платежу та 3820,60 грн. 20%
річних за період з 14.09.2013р. по 12.03.2014р.

Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума
або інше майно, яке боржник повинен
передати кредитору в разі порушення
боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст.
231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 7.2 Договору у
випадку несвоєчасної оплати товару
Покупець зобов'язаний сплатити на
користь Постачальника суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, 20% річних від простроченої
суми, а також пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу, що
діяла в період заборгованості, за
кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи те, що сума основного боргу
не була своєчасно сплачена
відповідачем, відповідно до розрахунку
позивачем нараховано за період з
14.09.2013р. по 12.03.2014р. та пред'явлено до
стягнення 2483,39 грн. пені за
прострочення платежу та 3820,60 грн. 20%
річних.

Розглянувши розрахунок, суд вважає, що
позивачем невірно зазначено період
нарахування пені, тобто при розрахунку
пені позивачем не враховано вимоги п. 6
ст. 232 Господарського кодексу України.

За розрахунком суду пеня за прострочку
платежу повинна нараховуватися
наступним чином:

- за видатковими накладними № 3505,
№ 3506, 3507 від 12.07.2013р. за період з 10.08.2013р.
по 07.02.2014р. - 1896,98 грн.;

- по видатковій накладній № 3587 від
15.07.2013р. за період з 13.08.2014р. по 10.02.2014р. -
37,43 грн.;

- по видатковій накладній № 3691 від
22.07.2013р. за період з 20.08.2013р. по 17.02.2014р. -
427,76 грн.;

- по видатковій накладній № 4055 від
07.08.2013р. за період з 05.09.2013р. по 05.03.2014р. -
151,22 грн.;

Всього 2513,39 грн. пені.

Однак, оскільки позивачем пред'явлено
до стягнення з відповідача суму пені
меншу ніж, нараховано судом,
задоволенню підлягає сума, зазначена
позивачем в розрахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку про задоволення позовних
вимог в частині стягнення 2483,39 грн. пені
за прострочення платежу та 3820,60 грн. 20%
річних.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємства «Річкорн» (вул. Шевченка,
32, м. Чернігів, 14013, п/р 3801 в АТ
«Сведбанк», МФО 300164, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грін Пауер
Євроелектрик Україна» (провул.
Новопечерський, 5, м. Київ, 01042; п/р
0001 в ПАТ «Банк Національний
Кредит», МФО 320702, ) 45040,77
грн. (сорок п'ять тисяч сорок грн. 77 коп.)
заборгованості в тому числі: 38736,78 грн.
основного боргу, 2483,39 грн. пені та 3820,60
грн. 20% річних; 1827,00 грн. (одну тисячу
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) на
відшкодування витрат по сплаті
позивачем судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Ю.М. Бобров