ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року Справа № 921/948/13-г/10
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кота
О.В.суддівПопікової О.В. Саранюка В.І. -
доповідача у справірозглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тотус"на
постанову відЛьвівського апеляційного
господарського суду 10.02.2014 у справі
господарського суду№ 921/948/13-г/10
Тернопільської областіза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Тотус"доПублічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в м.
Тернополіпростягнення 136 414,85 грн. за
участю представників сторін:

від позивача - Ханас І.О.

від відповідача -
Саньоцький І.Б.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 02.12.2013 у
справі № 921/948/13-г/10 (суддя Півторак М.Є.)
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тотус" задоволено;
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в м.
Тернополі на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тотус"
кошти в сумі 136 414,85 грн. та 2 728,30 грн. в
повернення сплаченого судового збору.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014 у справі
№ 921/948/13-г/10 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя Мирутенко О.Л., судді
Гнатюк Г.М., Кравчук Н.М.) за наслідками
розгляду апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України" в особі філії АТ "Укрексімбанк"
в м. Тернополі рішення господарського
суду Тернопільської області від 02.12.2013
скасовано. Постановлено нове рішення,
яким у позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тотус" відмовлено
повністю. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тотус" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в м.
Тернополі 1 365,00 грн. в повернення
сплаченого судового збору при поданні
апеляційної скарги.

У касаційні скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю "Тотус",
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014 та
залишити в силі рішення господарського
суду Тернопільської області від 02.12.2013
у справі № 921/948/13-г/10.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених обставин справи, а також
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція перевіряє
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
на підставі встановлених фактичних
обставин справи.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 12.11.2005 між Відкритим
акціонерним товариством "Державний
експортно-імпортний банк України" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Тотус" було укладено
договір банківського рахунка, за
умовами якого банк відкриває клієнту
банківський рахунок та проводить
операції по рахунку відповідно до
чинного законодавства України,
нормативно-правових актів
Національного банку України та
внутрішніх правил банку, а клієнт
зобов'язується оплачувати банківські
послуги на умовах договору.

26.07.2006 між сторонами був укладений
кредитний договір № 6606К37, відповідно
до якого банк відкрив позичальнику
кредитну лінію з лімітом
заборгованості 250 000,00 доларів США з
терміном погашення до 25.07.2011.

01.08.2007 сторони уклали кредитний договір
№ 6607К17, за умовами якого банк відкрив
позичальнику кредитну лінію з лімітом
заборгованості 1 560 000,00 доларів США з
терміном погашення до 31.07.2010.
Додатковою угодою № 6607К17-1 від 24.07.2009 до
кредитного договору від 01.08.2007 № 6607К17
кінцевий термін погашення продовжено
до 31.07.2012, а ліміт заборгованості
зменшено до 1 510 000,00 доларів США.

06.02.2009 між сторонами був укладений
кредитний договір № 6609К2, відповідно до
якого банк відкрив позичальнику
кредитну лінію з лімітом
заборгованості 588 000,00 доларів США з
терміном погашення до 05.02.2010.
Додатковою угодою № 6609К2-5 від 26.05.2010 до
кредитного договору від 06.02.2009 № 6609К2
кінцевий термін погашення продовжено
до 05.02.2012, а ліміт заборгованості
зменшено до 568 000,00 доларів США.

Пунктами 3.7.6 вказаних кредитних
договорів передбачено, що у разі
несвоєчасного погашення кредиту,
несвоєчасної сплати процентів та/або
будь-яких інших платежів за цим
договором та з метою своєчасного
забезпечення виконання грошових
зобов'язань за цим договором
позичальник надає банкові право
здійснити договірне списання коштів у
розмірі несплаченої суми зобов'язання
позичальника за цим договором на
користь банку з поточних рахунків
позичальника, зазначених у п. 2.1.12 цього
договору у національній та/або
іноземних валютах з метою погашення
заборгованості позичальника.

Вважаючи, що Публічне акціонерне
товариство "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в м.
Тернополі безпідставно списало з
рахунку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тотус" 136 414,85 грн.,
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача вказаних
грошових коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із
невиконання банком платіжних доручень
позивача від 10.04.2013 на суму 100 000,00 грн.,
від 11.04.2013 на загальну суму 105 913,23 грн.
та відсутності у банку переважного
права на договірне списання
заборгованості поза встановленою
законом чергою. Рішення місцевого
господарського суду мотивоване
посиланням на ст.ст. 11, 16, 202, 205, 206, 1068, 1071 -
1073 Цивільного кодексу України, ст.ст. 181,
193, 341 Господарського кодексу України,
ст. 1 Закону України "Про платіжні
системи і переказ коштів в Україні", п.
6.5. Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, що затверджена постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний господарський суд
виходив із того, що шляхом укладення
кредитних договорів від 26.07.2006 № 6606К37,
від 01.08.2007 № 6607К17, від 06.02.2009 № 6609К2
позивач надав відповідачу право на
списання з його поточних рахунків
коштів у погашення простроченої
заборгованості за кредитами,
відсотками та іншими платежами. При
цьому апеляційний суд встановив
наявність заборгованості позивача
перед відповідачем за вказаними за
кредитними договорами. Оскаржувана
постанова мотивована посиланням на
ст.ст. 204, 1071 Цивільного кодексу
України, ст. 1 Закону України "Про
платіжні системи і переказ коштів в
Україні", п. 6.5. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, що затверджена
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 № 22.

В обґрунтування касаційної скарги
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тотус" посилається
на неправильне застосування
апеляційним господарським судом п. 6.5.,
6.6 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, що затверджена постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22. При цьому скаржник
зазначає, що апеляційний суд не
врахував, що вказані норми є єдиними
спеціальними нормами матеріального
права, що регулюють та встановлюють
процедуру договірного списання
грошових коштів та є обов'язковими до
виконання для всіх банківських
установ.

Колегія суддів дійшла висновку про
необґрунтованість доводів касаційної
скарги з огляду на таке.

Статтею 1071 Цивільного кодексу України
передбачено, що банк може списати
грошові кошти з рахунка клієнта на
підставі його розпорядження. Грошові
кошти можуть бути списані з рахунка
клієнта без його розпорядження на
підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 22.9. ст. 22 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" банки виконують розрахункові
документи відповідно до черговості їх
надходження та виключно в межах
залишку коштів на рахунках платників,
крім випадків надання платнику
обслуговуючим його банком кредиту.

Відповідно до п. 6.5. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, що затверджена
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 № 22 якщо
кредитором за договором є банк, що
обслуговує платника, то право цього
банку на здійснення договірного
списання передбачається в договорі
банківського рахунку або іншому
договорі про надання банківських
послуг.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, пунктами 3.7.6 кредитних
договорів від 26.07.2006 № 6606К37, від 01.08.2007 №
6607К17 та від 06.02.2009 № 6609К2 передбачено,
що у разі несвоєчасного погашення
кредиту, несвоєчасної сплати процентів
та/або будь-яких інших платежів за цим
договором, та з метою своєчасного
забезпечення виконання грошових
зобов'язань за цим договором,
позичальник надає банкові право
здійснити договірне списання коштів у
розмірі несплаченої суми зобов'язання
позичальника за цим договором на
користь банку з поточних рахунків
позичальника, зазначених у п. 2.1.12 цього
договору, у національній та/або
іноземних валютах з метою погашення
заборгованості позичальника.

З огляду на наведене, висновок суду
першої інстанцій про безпідставність
списання банком коштів з поточного
рахунку позивача в рахунок погашення
кредиторської заборгованості не можна
визнати законним та обґрунтованим.

Натомість, апеляційний господарський
суд дійшов правомірного висновку, що
при проведенні розрахункових операцій
по договірному списанню коштів з
поточного рахунку та їх спрямування на
погашення заборгованості позивача за
вказаними кредитними договорами банк
керувався чинним законодавством
України та договорами, що укладені між
сторонами.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду апеляційної інстанції, а тому
підстав для скасування постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014 у справі
№ 921/948/13-г/10 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тотус"
залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014 у справі
№ 921/948/13-г/10 залишити без змін.

Головуючий суддя
Кот О.В.

Судді
Попікова О.В.

Саранюк В.І.