ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014 р.
Справа № 914/732/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Бортник О.Ю. при секретарі
судових засідань Бобаку Т.О., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Державного підприємства
Національна атомна енергогенеруюча
компанія (надалі - ДП НАЕК)
«Енергоатом», м. Київ, в особі
відокремленого підрозділу
«Атомкомплект» ДП НАЕК «Енергоатом», м.
Київ,

до відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю (надалі - ТзОВ)
«Інженерно-виробниче підприємство
«Ременерго», м. Львів,

про стягнення 217311,36 грн.

за зустрічним позовом ТзОВ
«Інженерно-виробниче підприємство
«Ременерго», м. Львів,

до відповідача ДП НАЕК «Енергоатом», м.
Київ,

про визнання частково недійсними
договору та специфікації

За участю представників:

від позивача за первісним позовом та
відповідача за зустрічним позовом -
Мітічкін А.С. - представник,

від відповідача за первісним позовом
та позивача за зустрічним позовом -
Урбансь-

кий М.В. - представник.

Суть спору: ДП НАЕК «Енергоатом», м.
Київ, в особі відокремленого
підрозділу «Атомкомплект» ДП НАЕК
«Енергоатом», м. Київ, звернулась до
господарського суду Львівської
області з позовом про стягнення з ТзОВ
«Інженерно-виробниче підприємство
«Ременерго», м. Львів, 217311,36 грн.
неустойки (пені) за несвоєчасну
поставку продукції за Договором.
Позовні вимоги мотивовано нормами п.п.
1.1., 1.2., 5.1., 5.4., 7.2. Договору поставки №
, а також ст.ст. 193, 197, 202, 217, 218, 222, 230,
231 ГК України, ст.ст. 526, 527, 550, 551, 611 ЦК
України.

Відповідачем за первісним
позовом подано зустрічний позов про
визнання недійсним з моменту вчинення
договору поставки № від 25.12.2012 р.,
укладеного між ДП НАЕК «Енергоатом» в
особі відокремленого підрозділу
«Атомкомплект» та ТзОВ
«Інженерно-виробниче підприємство
«Ременерго», в частині п. 4.2.1. та п. 4.2.2.;
визнання недійсним строку поставки,
визначеного Специфікацією № 1 до
Договору поставки № від 25.12.2012 р.,
виключивши з тексту колонки «Термін
поставки» словосполучення «відповідно
до п. 4.2.1.», залишивши редакцію
«протягом 70 календарних днів після
сплати авансу». Позовні вимоги за
зустрічним позовом мотивовано, зокрема
нормами ст.ст. 203, 215, 217 ЦК України, ст. 207
ГК України, а також тим, що Договір №
від 25.12.2012 р. в оспорюваних
частинах суперечить нормам ч. 5 ст. 40
Закону України «Про здійснення
державних закупівель».

Представник відповідача за
зустрічним позовом у відзиві на
зустрічну позовну заяву та у
поясненнях у справі просить у
задоволенні зустрічного позову
відмовити, посилаючись на
конкретизацію сторонами договору
строків поставки продукції, вказаних у
техніко-комерційній пропозиції
переможця торгів, у самому договорі
поставки. Договір сторонами підписано
без застережень та виконано. Строк дії
договору сплив 31.12.2013 р. У пропозиції
позивача за зустрічним позовом не
вказано, що зобов»язання з поставки
продукції має бути виконано у строк 70
календарних днів з моменту сплати 100 %
авансу, тобто не конкретизовано, чи
строк поставки залежить від оплати
авансу в цілому, чи лише від сплати
авансу частково.

Розгляд справи відкладався з
підстав, наведених у наявних в
матеріалах справи ухвалах суду.
Ухвалою суду від 15.04.2014 р. за
клопотанням сторони продовжено строк
розгляду спору. У судовому засіданні,
призначеному на 15.04.2014 р. оголошувалась
перерва до 13.05.2014 р.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні у справі докази, господарський
суд Львівської області дійшов
висновку, що підстави для задоволення
первісного позову відсутні, а
зустрічний позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України, ст. 207 ГК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України.
Господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Частиною 5 ст. 40 Закону України «Про
здійснення державних закупівель», в
редакції, яка діяла на день укладення
договору поставки № ,
встановлено, що умови договору про
закупівлю не повинні відрізнятися від
змісту пропозиції конкурсних торгів
або цінової пропозиції (у тому числі
ціни за одиницю товару) переможця
процедури закупівлі.

Позивач за зустрічним позовом надав
відповідачу за зустрічним позовом
Техніко-комерційну пропозицію вих. № 104
від 05.04.2012 р., в якій зазначив, що має
можливість поставити запасні частини
до турбін. Термін постачання: 70
календарних днів з дати проплати
авансу. Умови оплати: 100 % попередня
оплата (перший авансовий платіж в
розмірі 50 % вартості комплекту робочих
лопаток - на протязі 10-робочих днів з
дати підписання контракту, другий
авансовий платіж в розмірі 50 % вартості
комплекту робочих лопаток - на протязі
40 днів від дати підписання контракту).
Відповідач за зустрічним позовом
надіслав позивачу за зустрічним
позовом Повідомлення про акцепт цієї
пропозиції за результатами
застосування закупівлі в одного
учасника № 22. У повідомленні вказано,
що акцептується пропозиція, у тому
числі й щодо строку поставки товарів, а
саме щодо їх поставки протягом 70
календарних днів від дати оплати
авансу.

Договір про закупівлю поставки №
укладено між сторонами у справі 25.12.2012
р. У п.п. 1.2., 4.2., 5.1. цього договору
сторони встановили, що Специфікація до
Договору є невід»ємною частиною
Договору, Оплата продукції, що
поставлятиметься за договором,
здійснюватиметься відповідачем за
зустрічним позовом у формі авансових
платежів в наступному порядку: 50 % суми
Договору, сплачуватиметься протягом 10
робочих днів з дати укладення Договору
(п.п. 4.2.1.). 50 % суми Договору, сплачується
відповідачем за зустрічним позовом
протягом 40 робочих днів з дати
укладання Договору (п.п. 4.2.2.). Строк
поставки продукції зазначено у
Специфікації. У цій Специфікації
визначено Термін поставки продукції:
протягом 70 календарних днів з дати
оплати авансу відповідно до п. 4.2.1.
Договору. Посилання у Терміні поставки
продукції, визначеному у Специфікації,
на п. 4.2.1. Договору, не відповідає
терміну поставки, визначеному у
Техніко-комерційній пропозиції від
05.04.2012 р., акцептованому відповідачем за
зустрічним позовом у Повідомленні про
акцепт від 22.05.2012 р. Відтак, воно
суперечить нормам ч. 5 ст. 40 Закону
України «Про здійснення державних
закупівель», ст.ст. 538, 693 ЦК України, а
також в цілому п. 4.2. Договору поставки
№ , який відповідно до вимог ст. 629
ЦК України є обов»язковим до виконання
сторонами. Відповідно до
Техніко-комерційної пропозиції,
повідомлення про її акцепт та умов
Договору поставки встановлювалась 100 %
попередня оплата продукції шляхом
здійснення двох авансових платежів та
поставка продукції протягом 70
календарних днів від дати оплати
авансу. Посилання у специфікації № 1 до
Договору в графі «Термін поставки» на
п. 4.2.1 Договору щодо визначення дати
оплати авансу - необґрунтоване. Порядок
сплати авансу встановлено п. 4.2.
Договору поставки в цілому, тоді як
підпункт 4.2.1. договору врегульовує
розмір та порядок сплати лише першого
авансового платежу, а не авансу в
цілому. Таке посилання скорочує строк
поставки продукції, вказаний у
Техніко-комерційній пропозиції та
повідомленні про її акцепт, що порушує
права та охоронювані законом інтереси
позивача за первісним позовом і
безпідставно вказує на те, що 100 %
передоплатою (авансом) є лише перший
платіж, який становить всього 50 % від
ціни договору, тобто вартості
продукції. Крім цього, вищезгадане
посилання, з огляду на приписи ч. 2 ст. 712
ЦК України, позбавляє позивача за
первісним позовом права, наданого йому
нормами ст. 693 та ч. 3 ст. 538 ЦК України,
зупинити виконання свого обов»язку за
договором, відмовитися від його
виконання частково або у повному
обсязі, у разі невиконання іншою
стороною у зобов»язанні свого
обов»язку з 100 % передоплати продукції у
формі сплати встановлених договором
авансових платежів.

Доводи відповідача за зустрічним
позовом про те, що у Специфікації № 1 до
договору, шляхом посилання на п. 4.2.1.
Договору, сторони лише уточнили строки
поставки продукції, вказавши, що вона
має відбутись після сплати частини
авансу, яка також є авансом, оскільки
входить до його складу, з огляду на усе
вищевикладене є необґрунтовані та
судом до уваги не беруться. Відповідно
до п.п. 2.6., 2.11. Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. № 11 Розірвання сторонами договору,
виконаного повністю або частково, не
позбавляє сторони права на звернення в
майбутньому з позовом про визнання
такого договору недійсним. Так само не
перешкоджає поданню відповідного
позову закінчення строку (терміну) дії
оспорюваного правочину до моменту
подання позову. За загальним правилом
статті 217 ЦК України правочин не може
бути визнаний недійсним, якщо законові
не відповідають лише окремі його
частини і обставини справи свідчать
про те, що правочин був би вчинений і
без включення до нього недійсної його
частини. У такому разі господарський
суд може визнати недійсною частину
правочину. Недійсними частини
правочину визнаються за загальними
правилами визнання правочинів
недійсними

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що Специфікацію № 1 до
Договору поставки № від 25.12.2012 р.,
яка є невід»ємною частиною Договору, в
частині посилання у графі «Термін
поставки» на п. 4.2.1. Договору слід
визнати недійсною.

Позовні вимоги за зустрічним позовом в
частині визнання недійсними пунктів
4.2.1. та 4.2.2. Договору поставки №
від 25.12.2012 р. задоволенню не підлягають.
Необхідною умовою задоволення позову є
встановлення судом тієї обставини, що
відповідачем порушуються прав та
охоронюваних законом інтереси
позивача. Пункт 4.2.1. Договору в частині
розміру та строку сплати першого
авансового платежу повністю
відповідає змісту техніко-комерційної
пропозиції. Решта умов п. 4.2.1. Договору
жодним чином не порушують прав і
охоронюваних інтересів ТзОВ
«Інженерно-виробниче підприємство
«Ременерго», належно виконані
сторонами, що підтверджується
платіжним дорученням № 2662 від 28 грудня
2012 р. та листом ПАТ «Авант-Банк» з
доданою банківською гарантією, та не
суперечать змісту техніко-комерційної
пропозиції переможця процедури
закупівлі, а лише деталізують умови її
виконання. Пункт 4.2.2. договору
відрізняється від змісту
техніко-комерційної пропозиції лише
тим, що у ньому сторонами визначено,
протягом яких саме 40 днів від дати
підписання контракту має бути сплачено
другий авансовий платіж. Така
деталізація техніко-комерційної
пропозиції у договорі необхідна,
оскільки не зрозуміло протягом яких
саме 40 днів з дати укладення договору
(календарних, робочих чи банківських)
покупцем має сплачуватись другий
авансовий платіж постачальнику.
Погодження сторонами у договорі того,
що згаданий платіж має здійснюватись
протягом 40 робочих днів, не порушує
прав та охоронюваних законом інтересів
переможця процедури закупівлі, а
забезпечує чітке й однозначне
тлумачення однієї з істотних умов
договору.

Враховуючи усе вищевикладене, беручи
до уваги невідповідність умов договору
в частині терміну поставки продукції
змісту пропозиції переможця процедури
закупівлі та вимогам Закону, а також те,
що перший та другий авансові платежі
сплачені позивачем за первісним
позовом платіжними дорученнями № 2662
від 28 грудня 2012 р. та № 1044 від 20 лютого
2013 р., продукція за договором поставки
передана відповідачем за первісним
позовом та прийнята позивачем за
первісним позовом 21.03.2013 р. по
видатковій накладній від 19.03.2013 р. №
РН-0000001 і вказане підтверджується
підписаним Актом приймання-передачі
ТМЦ та видатковою накладною, суд не
вбачає підстав для застосування до
постачальника відповідальності у
вигляді сплати пені, встановленої п. 7.2.
договору. Крім цього, з огляду на
встановлену п. 4.2. Договору авансову
оплату продукції, постачальник
відповідно до норм ст.ст. 538, 693, 712 ЦК
України, як зазначалося вище, вправі
зупинити виконання свого обов»язку,
відмовитися від його виконання
частково або в повному обсязі, у разі
невиконання другою стороною свого
обов»язку, у даному випадку - оплати
продукції у формі здійснення усіх
авансових платежів.

На підставі ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі за розгляд первісного
та зустрічного позовів слід покласти
на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 33, 43, 49, 84, 85, 116 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні первісного позову
відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити
частково.

Визнати недійсною Специфікацію № 1 до
Договору поставки № від 25.12.2012 р.,
який укладено між Державним
підприємством «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
(01032, м. Київ, вул. Вєтрова, 3, ) в особі керуючого директора
Відокремленого підрозділу
«Атомкомплект» Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
(01032, м. Київ, вул. Жилянська, 108, літ. А,
) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інженерно- виробниче підприємство
«Ременерго» (79058, м. Львів, вул. Хімічна,
буд. 4, ) в частині
посилання у графі «Термін поставки» на
п. 4.2.1. цього Договору.

3. У задоволенні решти позовних вимог за
зустрічним позовом відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул.
Вєтрова, 3, ) в особі
Відокремленого підрозділу
«Атомкомплект» Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
(01032, м. Київ, вул. Жилянська, 108, літ. А,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Інженерно- виробниче підприємство
«Ременерго» (79058, м. Львів, вул. Хімічна,
буд. 4, ) 1218 грн. судового
збору за розгляд зустрічної позовної
заяви.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

5. Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

6. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку, встановленому розділом ХІІ
ГПК України.

Повне рішення складено 16.05.2014 р.

Суддя
Бортник О.Ю.