ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2014 р.Справа № 922/868/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання
Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спектр-Агро",
м. Обухів до Приватного
підприємства "Будар-Агро", с. Землянки
про про стягнення 99 598,43 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Бохан С.О., довіреність б/н
від 05.06.2013 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спектр-Агро", м.
Обухів (позивач) звернулося до
господарського суду із позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
Приватного підприємства "Будар-Агро", с.
Землянки (відповідача) 99 598,43 грн., з
яких: 83 400,39 грн. основного боргу, 82,73 грн.
відсотків за користування товарним
кредитом, 5 147,18 грн. пені та 10 968,13 грн.
штрафу в розмірі 28% річних, посилаючись
на неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки №127-ХА на умовах товарного
кредиту від 06.12.2012 р. Позивач також
просить суд покласти на відповідача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 991,97 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просить суд позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, відзиву на
позов до суду не подав. Через
канцелярію суду подав клопотання від
06.05.2014 р. вих.№14852 про зупинення
провадження у справі у зв'язку з
неможливістю розгляду даної справи до
вирішення господарським судом
Київської області пов'язаної з нею
іншої господарської справи №922/1274/14 за
позовом ТОВ "Будар-Агро" до ТОВ
"Спектр-Агро" про визнання договору
поставки №127-ХА на умовах товарного
кредиту від 06.12.2012 р. недійсним.

Представник позивача проти клопотання
представника відповідача про
зупинення провадження у справі
заперечує, вважає дане клопотання
безпідставним та необґрунтованим.

Розглянувши клопотання відповідача
про зупинення провадження у даній
справі, суд відмовляє у його
задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Таким чином, підставою для зупинення
провадження у справі є об'єктивна
неможливість розгляду господарської
справи до вирішення пов'язаної справи
іншим судом.

Згідно з п.3.16. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що статтею
79 ГПК України встановлено вичерпний
перелік підстав зупинення провадження
у справі. Зупинення провадження у
справі з інших підстав є неправомірним.
Зокрема, відповідно до частини першої
статті 79 ГПК України господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядалися іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК України). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Враховуючи вищевикладені приписи
закону, суд вважає, що розгляд
господарським судом Київської області
справи №922/1274/14 не може істотним чином
вплинути на вирішення даного спору та
не створює жодних процесуальних
перешкод для його розгляду. За таких
обставин клопотання відповідача про
зупинення провадження у справі не
підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що судом вжито всіх
передбачених законом заходів для
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до вимог ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, дослідивши
матеріали справи, всебічно та повно
оцінивши надані сторонами докази у їх
сукупності, суд встановив наступне.

12 червня 2012 року між позивачем
(постачальник) та відповідачем
(покупцем) було укладено договір
поставки № 127-ХА на умовах товарного
кредиту (далі - договір), за умовами
якого позивач зобов'язався передати у
власність покупця продукцію
виробничо-технічного призначення (далі
- товар), а відповідач зобов'язався
прийняти та оплати його вартість,
сплативши за нього визначену договором
грошову суму, а також сплатити відсотки
за користування товарним кредитом в
сумі, визначеній відповідно до умов
договору.

Згідно з п. 1.2. договору найменування
товару, його кількість, ціна за одиницю,
термін поставки відповідачу та базис
поставки, порядок та термін оплати
товару та нарахованих відсотків, інші
умови, визначені в Додатку №1 до
договору, який є невід'ємною частиною
цього договору.

В п.5.1. договору зазначено, що договір
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до 12.06.2014 р.,
крім зобов'язань відповідача по оплаті
вартості товару, процентів за
користування товарним кредитом та
відповідальності, які припиняються
лише їх належним виконанням (крім
випадку, передбаченого п.9.1. договору), а
в частині проведення розрахунків за
товар, по штрафним санкціям - до повного
їх виконання.

Відповідно до статті 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому кожна суттєва для справи
обставина повинна підтверджуватися
належними і допустимими доказами.

Як свідчать надані позивачем та
досліджені судом матеріали справи,
позивач виконав свої договірні
зобов'язання належним чином, поставив
відповідачу товар на загальну суму 182
720,80 грн., що підтверджується
відповідними видатковими накладними:
№ 13542 від 04.02.2013 р. на суму 37 500,00 грн., №
13987 від 07.03.2013 р. на суму 37 960,58
грн., № 13988 від 07.03.2013 р. на суму
17 600,22 грн. та № 22004 від 31.05.2013
р. на суму 89 660,00 грн. (а.с. 18-21),
підписаними повноважними
представниками сторін, та
довіреностями на отримання
відповідачем товарно-матеріальних
цінностей (а.с. 22-24).

Згідно з частиною 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

В п.2.1. договору відповідач зобов'язався
провести оплату за товар та сплатити
відсотки за користування товарним
кредитом з дотриманням порядку та
термінів, передбачених пунктом 2
договору та Додатку №1 до договору.

На виконання умов договору між
сторонами були підписані Додатки №1 до
договору (а.с. 13-17).

Відповідно до п.2.13. договору моментом
переходу права власності на товар від
позивача до відповідача є дата виписки
видаткової накладної на товар.

За умовами п.5.7. договору відповідач
зобов'язався здійснити оплату товару,
вирахованої відповідно до положень
п.п.2.2.-2.4. договору, плати за
користування товарним кредитом та
відсотків за користування товарним
кредитом, шляхом перерахування коштів
в національній валюті на банківський
рахунок позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач товар отримав, але в
порушення умов договору поставлений
товар оплатив частково на суму 99 320,41
грн., що підтверджується наданими
позивачем банківськими виписками (а.с.
46-50).

В п.2.8. договору передбачено, що за
користування товарним кредитом
позивач щомісячно нараховує, а
відповідач сплачує відсотки в розмірі
та в строк, які передбачені Додатком №1
до договору.

Згідно з п.2.12. договору відсотки за
користування товарним кредитом
нараховуються позивачем щомісячно. До
п'ятого числа місяця наступного за
розрахунковим, сторони підписують акт
надання (приймання-передачі) послуг
товарного кредитування. Акт про
надання послуг товарного кредитування
надсилається позивачем на адресу
відповідача. Відповідач зобов'язався
підписати зазначений акт та повернути
його протягом одного дня з дати
отримання. У разі якщо підписаний акт
не повертається позивачу, акт
вважається схваленим і підписаним
відповідачем. Сплата нарахованих
відсотків відбувається одночасно з
оплатою вартості ціни товару
відповідно до затвердженого графіку
оплати товару відповідачем в Додатку
№1 до даного договору.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на виконання п.2.12. договору
надіслав на адресу відповідача Акт
надання послуг товарного кредитування
№518 від 07.02.2014 р. на суму 82,73 грн. (а.с.12-13).
Але відповідач зазначений акт не
підписав, відсотки за користування
товарним кредитом в розмірі 82,73 грн. не
оплатив.

Таким чином, судом встановлено, що у
відповідача станом на день звернення
позивача до суду з позовом утворилась
заборгованість перед позивачем з
оплати товару за договором у розмірі 83
400,39 грн. та заборгованість за
відсотками за користування товарним
кредитом у розмірі 82,73 грн.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічна норма
міститься в ст. 193 ГК України.

В силу ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини,
норми закону і на те, що суму
заборгованості відповідачем не
спростовано і не погашено у повному
обсязі, суд вважає позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 83 400,39 грн. та
відсотків за користування товарним
кредитом в розмірі 82,73 грн.
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач нарахував та
пред'явив до стягнення з відповідача
5 147,18 грн. пені.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

В п. 7.2.1. договору (п.А) встановлено, що за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті у встановлені
договором терміни вартості (ціни)
товару та/або відсотків за
користування товарним кредитом
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період прострочення,
від суми боргу, за кожен день такого
прострочення.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

За результатами проведеного судом
перерахунку суд визначив, що сума пені
дорівнює 5 109,58 грн.

За таких обставин суд визнав позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені обґрунтованими та
підлягаючими частковому задоволенню в
розмірі 5 109,58 грн. В іншій частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача пені в розмірі 37,60 грн. суд
вважає за необхідне відмовити у зв'язку
з безпідставним пред'явленням до
стягнення.

Окрім того, в п. 7.2.1. договору (п.В)
передбачено, що за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті у встановлені договором терміни
вартості (ціни) товару та/або відсотків
за користування товарним кредитом
відповідач сплачує на користь позивача
штраф за неправомірне користування
коштами в розмірі 28 відсотків річних
від простроченої суми.

Позивач у позовній заяві також просить
суд стягнути з відповідача
10 968,13 грн. штрафу в розмірі 28%
річних. При цьому позивач у судовому
засіданні та у додаткових поясненнях
від 07.05.2014 р. повідомив суду про те, що
зазначений в п.7.2.1. (п.В) договору штраф в
розмірі 28 процентів від суми
простроченого платежу за своєю
правовою природою є процентами річних
від простроченої суми, передбачених ч. 2
ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України
штрафом є грошова сума, яку боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Враховуючи вищевикладені приписи
закону, суд дійшов висновку про те, що 28
відсотків річних з простроченої суми,
за своєю правовою природою є
процентами річних від простроченої
суми, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України
і відповідно, не є неустойкою у вигляді
штрафу (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

За таких обставин, суд вважає, що
вказані в п. 7.2.1. (п.В) договору поставки
28 відсотків річних з простроченої суми
помилково визначено як штраф.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем 10 968,13 грн. 28% річних, суд
вважає, що позовні вимоги в цій частині
також є правомірними, обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в частині
стягнення 83 400,39 грн. основного боргу,
82,73 грн. відсотків за користування
товарним кредитом, 5 109,58 грн. пені та
10 968,13 грн. 28% річних. У
задоволенні позову в частині стягнення
пені в розмірі 37,60 грн. слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судові витрати на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 230, 232 Господарського кодексу
України, ст. ст. 525, 530, 536, 549, 610, 611, 625, 629, 692,
712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1,
4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 79, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства
"Будар-Агро" (вул. Центральна, 250,
с. Землянки, Вовчанський район,
Харківська область, 62512, , п/р2140 в ПАТ КБ "ПриватБанк",
МФО 351533) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спектр-Агро" (вул. Будьонного, 33, м.
Обухів, Київська область, 08700, , п/р6402 в Обухівському
відділенні ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023,
) 83 400,39 грн. основного
боргу, 82,73 грн. відсотків за
користування товарним кредитом,
5 109,58 грн. пені, 10 968,13 грн. 28% річних та
1 991,22 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 12.05.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко