РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2014 р.
Справа № 906/1843/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуюча суддя
Сініцина Л.М.

судді
Гудак А.В.

Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання
Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Першого
заступника прокурора Житомирської
області від 07.03.2014 р. на рішення
господарського суду Житомирської
області від 20.02.14 р. у справі № 906/1843/13

за позовом Прокурора м. Житомира в
інтересах держави

до відповідачів: Виконавчого комітету
Житомирської міської ради

Комунальне підприємство
"Агенство з управління майном"
Житомирської міської ради

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про скасування пункту 1.3.10 додатку № 1
рішення виконкому № 19 від 16.01.2013 р.,
визнання недійсним договору оренди
нерухомого майна № 1652 від 21.01.2013 р.,
звільнення приміщення.

за участю представників сторін:

від позивача - Лисюк О.Ф. - прокурор
відділу захисту прав і свобод дітей
прокуратури Рівненської області;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - не з'явився;

від відповідача 3 - не з'явився.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 20.02.2014 р. у
справі № 906/1843/13 (суддя Ляхевич А.А.)
відмовлено в позові Прокурора м.
Житомира в інтересах держави до
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради, Комунального
підприємства "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради,
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
скасування пункту 1.3.10 додатку № 1
рішення виконкому № 19 від 16.01.2013 р.;
визнання недійсним договору оренди
нерухомого майна № 1652 від 21.01.2013 р.;
звільнення приміщення. При прийнятті
рішення суд виходив з того, що рішення
виконкому міськради № 19 від 16.01.2013 р. в
частині пункту 1.3.10 додатку 1, як і
договір оренди нерухомого майна від
21.01.2013 р. № 1652 не суперечать закону; не
вбачається порушення інтересів
держави внаслідок прийняття
оскаржуваного рішення виконавчого
комітету Житомирської міської ради № 19
від 21.01.2013 р., яким надано дозвіл на
укладення договору оренди з ФОП ОСОБА_2
нежитлових приміщень в
загальноосвітніх школах НОМЕР_1, НОМЕР_2
та НОМЕР_3 для торгівлі шкільним
приладдям; передбачені законом
підстави для визнання незаконним та
скасування рішення виконкому (в
оскаржуваній частині) та для визнання
недійсним договору оренди - відсутні;
підстав недійсності договору оренди
нерухомого майна від 21.01.2013 р. № 1652
прокурором не доведено та судом не
встановлено, відповідно і похідна
вимога про зобов'язання ФОП ОСОБА_2
звільнити орендовані нежитлові
приміщення є безпідставною та не
підлягає до задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
перший заступник прокурора
Житомирської області звернувся з
апеляційною скаргою від 07.03.2014 р., в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Житомирської
області від 20.02.2014 р. у справі № 906/1843/13
та прийняти нове, яким позов
задоволити; визнати незаконним та
скасувати пункт 1.3.10 додатку № 1 рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради № 19 від 21.01.2013 р. "Про
оренду комунального майна та внесення
змін в рішення міськвиконкому" в
частині надання дозволу КП "Агентство з
управління майном" Житомирської
міської ради на укладення договору
оренди з Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 для здійснення торгівельної
діяльності строком на 2 роки 11 місяців;
визнати недійсним договір оренди
нерухомого майна від 21.01.2013 р. № 1652;
зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 звільнити нежитлові приміщення
площею по 5 кв. м відповідно в
загальноосвітніх школах: НОМЕР_1 за
адресою АДРЕСА_1; НОМЕР_2 за адресою
АДРЕСА_2 та НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_3;
судові витрати у справі покласти на
відповідачів, посилаючись на те, що
висновок суду першої інстанції щодо
того, що підприємницька діяльність -
торгівля шкільним приладдям
забезпечує можливість учням
загальноосвітніх шкіл придбати
необхідне для навчання канцелярське
приладдя безпосередньо у будівлі
школи, що безперечно, сприяє також і
безпеці дітей, є додатковим джерелом
фінансування навчальних закладів та
установ, організацій, підприємств
систем освіти - доходи від надання в
оренду приміщень, споруд обладнання; не
погіршує соціально-побутових умов
осіб, які навчаються або працюють у
навчальному закладі, не відповідає
фактичним обставинам справи та вимогам
матеріального права. Судом не вірно
застосовано норми матеріального права
до спірних відносин, що призвело до
неправильного вирішення даного спору.
Дозвіл КП "Агентство з управління
майном" на укладення договору оренди з
ФОП ОСОБА_2 нежитлового приміщення
загальноосвітньої школи І-ІП ступенів
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 надано з
порушенням вимог частини 5 статті 63 ЗУ
"Про освіту" та частини 2 статті 4 ЗУ "Про
оренду державного та комунального
майна" для торгівлі шкільним
приданням. Судом першої інстанції
взагалі не надано оцінку доказам
прокурора щодо порушення Державних
санітарних правил і норм влаштування,
утримання загальноосвітніх навчальних
закладів та організації
навчально-виховного процесу ДСанПіН
5.5.2.008, а саме - здача в оренду території,
будівель, приміщень, обладнання
підприємствам, установам, організаціям
іншим юридичним та фізичним особам для
використання, що не пов'язано з
навчально-виховним процесом, не
дозволяється. Хоча згідно із абзацом 4
статті 61 ЗУ "Про освіту" додатковими
джерелами фінансування навчальних
закладів, заснованих, в тому числі на
комунальній власності, є також доходи
від надання в оренду приміщень, однак,
оренда приміщень у них дозволяється
лише у випадках, якщо об'єкт оренди
використовується з цільовим
призначенням - для навчально-виховного
процесу. ФОП ОСОБА_2 здійснює саме
торгівельну діяльність канцелярським
приладдям, яка не може розцінюватися,
як навчально-виховний процес. В момент
укладення спірного договору оренди не
додержано вимог, встановлених частиною
1 статті 203 ЦК України. Оскільки
нежитлові приміщення загальноосвітніх
шкіл І-ІІІ ступенів НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3 не можуть бути об'єктом оренди
для використання його у
підприємницькій діяльності ОСОБА_2,
договір оренди нерухомого майна від
21.01.2013 р. № 1652 підлягає визнанню
недійсним. Судом не враховано, що
відповідно до рішення Конституційного
суду України від 08.04.1998 р. державні
інтереси закріплюються, як нормами
Конституції України, так і нормами
інших правових актів. Інтереси держави
відрізняються від інтересів інших
учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних -
політичних, економічних, соціальних
дій, програм, спрямованих на захист
суверенітету державної, економічної,
екологічної безпеки, захист прав усіх
суб'єктів права власності та
господарювання. Висновки комісії у
справах використання нежилих
приміщень комунальної власності міста
Житомира, а також наявність чи
відсутність потреби навчального
закладу у використанні приміщення, не
впливають на дію передбаченої законом
заборони використання навчальних
приміщень не для освітніх цілей,
відповідно, висновки суду не можуть
слугувати підставою для відмови у
позові. Порушення норм матеріального
права призвели до неправильного
вирішення спору, тому ухвалене судове
рішення підлягає скасуванню.

Відповідач 2 - Комунальне підприємство
"Агентство з управління майном"
Житомирської міської ради у відзиві на
апеляційну скаргу просить відмовити в
задоволені апеляційної скарги
прокуратури Житомирської області в
повному обсязі та залишити в силі
рішення господарського суду
Житомирської області від 20.02.2014 р.
Відповідно до положення про оренду,
методику розрахунку та порядок
використання плати за оренду майна
комунальної власності територіальної
громади м. Житомира, яке затверджене
рішенням Житомирської міської ради від
30.08.2012 р. № 429, питання оренди
комунального нерухомого майна
розглядається на засіданні комісії у
справах використання нежилих
приміщень комунальної власності міста.
У випадку прийняття виконавчим
комітетом Житомирської міської ради
позитивного рішення щодо надання
дозволу на право оренди нерухомою
майна, КП "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради
укладає з орендарем договір оренди
нерухомого майна згідно типової форми,
затвердженої Житомирською міською
радою. 17.12.2012 р. ФОП ОСОБА_2 подано заявку
з необхідним переліком документів на
продовження договору оренди
нежитлових приміщень за адресами:
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, яка була
винесена на розгляд комісії у справах
використання нежилих приміщень
комунальної власності міста.
Виконавчий комітет своїм рішенням № 19
від 16.01.2013 р. надав дозвіл на укладання
договору оренди приміщення загальною
площею 15,0 кв. м. по вищезазначеним
адресам з ФОП ОСОБА_2 до 20.12.2015 р., на
підставі якого КП "Агентство з
управління майном" Житомирської
міської ради 21.01.2013 р. укладено договір
оренди нерухомого майна № 1652. Дані
приміщення досить довгий час
орендувалися ФОН ОСОБА_2 і заперечень з
боку балансоутримувача та управління
освіти Житомирської міської ради до КП
"Агентство з управління майном", як
орендодавця не надходило. Згідно з
умовами договору ФОП ОСОБА_2
використовує орендовані приміщення за
прямим призначенням (для торгівлі
шкільним приладдям). Орендар в повному
обсязі сплачує орендну плату. Істотні
порушення договору та чинного
законодавства, які б суперечили
інтересам держави відсутні.
Твердження, що ФОП ОСОБА_2 не
використовує орендовані нею
приміщення в розрізі завдань, які
ставляться перед законодавством про
освіту в цілому та зокрема Законом
України "Про освіту" не відповідають
дійсності оскільки, орендуючи
нежитлові приміщення незначною площею
по 5 кв. м. у загальноосвітніх школах для
торгівлі шкільним приладдям ФОП ОСОБА_2
жодним чином не порушує законодавство
України про освіту, а навпаки сприяє
більш зручному наданню освітніх
послуг, що підтверджується актами
перевірки цільового використання
орендованого приміщення від 22.04.2014 р.,
складених в присутності представника
управління освіти Житомирської
міської ради, балансоутримувача та
орендаря. Договір оренди нерухомого
майна № 1652 від 21.01.2013 р. укладений на
підставі рішення міськвиконкому № 19
від 16.01.2013 р., а тому підстави для
визнання його недійсним відсутні.

Відповідач 3 - Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 у відзиві на
апеляційну скаргу просить відмовити в
задоволенні апеляційної скарги
прокуратури Житомирської області, а
рішення господарського суду
Житомирської області від 20.02.2014 р. №
906/1843/13 залишити без змін, посилаючись
на те, що послуги надані підприємцем
ОСОБА_2 при використанні орендованих
приміщень надаються учням виключно у
навчально-виховній,
навчально-виробничій діяльності та не
погіршують соціально-побутових умов
осіб, які навчаються та працюють у
навчальному закладі. Твердження, що
"ФОП ОСОБА_2 не надає освітніх послуг в
орендованих нею нежитлових
приміщеннях не відповідають дійсності.
Прокурор м. Житомира фактично
тлумачить зазначену статтю Закону, що
не входить до його компетенції.
Навчальними закладами можуть
надаватись послуги з надання в оренду
будівель, споруд, окремих тимчасово
вільних приміщень і площ, іншого
рухомого та нерухомого майна або
обладнання, що тимчасово не
використовується у навчально-виховній,
навчально-виробничій, науковій
діяльності, у разі, коли це не погіршує
соціально-побутових умов осіб, які
навчаються або працюють у навчальному
закладі (абзац 2 пункту 8 Переліку).
ОСОБА_2 було надано дозвіл на укладення
договору оренди частини нежитлових
приміщень площею по 5 кв. м відповідно в
загальноосвітніх школах: НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_1 з орендною платою 54
грн. 32 коп.; НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 з
орендною платою 59 грн., 43 коп.; НОМЕР_3 за
адресою: АДРЕСА_3 з орендною платою 59
грн. 43 коп. для торгівлі шкільним
приладдям строком на два роки
одинадцять місяців. Договір оренди
укладений на підставі рішення
міськвиконкому, що не суперечить
частині 4 статті 61 ЗУ "Про освіту", а тому
підстави для його розірвання відсутні.
Питання щодо укладення договору оренди
частини нежитлових приміщень площею по
5 кв. м. було розглянуто на засіданні
комісії у справах використання
нежитлових приміщень комунальної
власності міста та винесено на розгляд
виконавчого комітету Житомирської
міської ради. Заперечення від
балансоутримувачів приміщень були
відсутні. Листом Державної
санітарно-епідеміологічної служби м.
Житомира від 21.05.2003 р., ФОП ОСОБА_2 було
надано погодження на реалізацію
канцтоварами у нежитлових приміщеннях
загальноосвітніх шкіл. В матеріалах
справи є дозвіл головного лікаря
санітарно-епідеміологічної служби м.
Житомира від 21.05.2003 р., щодо реалізації
канцтоварів у нежитловому приміщеннях
загальноосвітніх шкіл. Даний дозвіл є
чинним та прокуратурою Житомирської
області не скасовано. Діяльність ФОП
ОСОБА_2 пов'язана з навчально-виховним,
навчально-виробничим процесом. Учні
можуть в будь-який час забезпечити себе
необхідним для навчання канцелярським
приладдям: купити зошити, фарби, ручки,
олівці і т.п. Учням немає необхідності
на перервах бігти в магазин поза межами
школи та наражати себе на небезпеку,
ДТП і т.п., тобто здійснюється безпека
дітей. Постійно виконуються колективні
заявки вчителів, батьківського
колективу на забезпечення учбового
процесу канцелярським приладдям. Також
підприємцем здійснюється
благодійність, надаються подарунки до 1
вересня малозабезпеченим дітям, при
проведенні олімпіад надаються
канцелярські вироби учасникам, а також
переможцям олімпіад та конкурсів.
Орендоване приміщення не заважає під
час перерви учням навчальних закладів.

Відповідач 1 - Виконавчий комітет
Житомирської міської ради у заяві від
28.04.2014 р. просить розглядати апеляційну
скаргу на рішення господарського суду
Житомирської області від 20.02.2014 р. у
справі № 906/1842/13 у відсутності
представника Виконавчого комітету
Житомирської міської ради, у
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, рішення господарського суду
залишити в силі.

Оскільки явка представників сторін в
судове засідання обов'язковою не
визнавалася, сторони належним чином
були повідомлені про день, час і місце
розгляду апеляційної скарги, клопотань
про відкладення розгляду апеляційної
скарги до суду не надходило, колегія
суддів прийшла до висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги без участі представників
відповідачів 2 і 3.

Відповідно до статті 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Прокурор - представник апелянта
(позивача) в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав в повному
обсязі з підстав зазначених в ній,
вважає рішення господарського суду
незаконним та не обгрунтованим;
пояснив, що рішення суду першої
інстанції не відповідає фактичним
обставинам справи; судом не вірно
застосовано норми матеріального права
до спірних відносин, що призвело до
неправильного вирішення даного спору;
не надано оцінку доказам щодо
порушення державних санітарних правил
і норм влаштування, утримання
загальноосвітніх навчальних закладів
та організації навчально-виховного
процесу; відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
11.12.2012 р. до видів діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відноситься,
зокрема, роздрібна торгівля з лотків і
на ринках іншими товарами, роздрібна
торгівля газетами та канцелярськими
товарами в спеціалізованих магазинах,
таким чином ФОП ОСОБА_2 здійснює саме
торгівельну діяльність канцелярським
приладдям, яка не може розцінюватися,
як навчально-виховний процес; додав, що
оскільки нежитлові приміщення
загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступенів
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 не можуть бути
об'єктом оренди для використання їх у
підприємницькій діяльності, договір
оренди нерухомого майна від 21.01.2013 р. №
1652 підлягає визнанню недійсним; просив
рішення господарського суду скасувати,
а апеляційну скаргу - задоволити.

Заслухавши пояснення прокурора -
представника апелянта; розглянувши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, відзивів на апеляційну скаргу;
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" територіальним громадам сіл,
селищ, міст, районів у містах належить
право комунальної власності на рухоме
і нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Частинами 4, 5 статті 60 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що районні та обласні ради
від імені територіальних громад сіл,
селищ, міст здійснюють управління
об'єктами їхньої спільної власності, що
задовольняють спільні потреби
територіальних громад. Органи
місцевого самоврядування від імені та
в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 16.01.2013 р.
№ 19 "Про оренду комунального майна та
внесення змін в рішення
міськвиконкому", з метою раціонального
використання комунальної власності м.
Житомира, за результатами розгляду
звернень фізичних та юридичних осіб
про оренду комунального майна, а також
рекомендацій комісії у справах
використання нежилих приміщень
комунальної власності міста, надано
дозвіл на укладання договорів оренди
відповідно з орендною платою за 1 кв. м.
без ПДВ за базовий місяць розрахунку,
згідно з додатком 1 (а.с.14, 121).

Додатком 1 до рішення Виконавчого
комітету Житомирської міської ради від
16.01.2013 р. № 19 визначено перелік
орендарів, яким надається дозвіл на
укладання договорів оренди відповідно
з орендною платою за 1 кв. м. без ПДВ за
базовий місяць розрахунку терміном:
зокрема, на два роки одинадцять
місяців, згідно пункту 1.3.10, надано
дозвіл Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2 на укладення договорів оренди
нежитлових приміщень площею по 5 кв. м.
відповідно в загальноосвітніх школах
НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 з орендною
платою 54,32 грн.; НОМЕР_2 за адресою
АДРЕСА_2 з орендною платою 59,43 грн.;
НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_3 з орендною
платою 59,43 грн. для торгівлі шкільним
приладдям (а.с.15-16, 122).

Пунктом 5 рішення від 16.01.2013 р. № 19
Виконавчий комітет Житомирської
міської ради вирішив Комунальному
підприємству "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради
укласти договори оренди з орендарями
на термін, вказаний в додатку 1 та 2. У
разі не укладення орендарем договору
оренди упродовж 15 днів дозвіл на
укладення договору оренди втрачає
чинність.

Як вбачається з витягу з протоколу
засідання виконавчого комітету від
16.01.2013 р., при прийнятті оскаржуваного
рішення виконкому від 16.01.2013 р. на
засіданні був присутній заступник
прокурора міста Житомира (а.с.44).

21 січня 2013 року Комунальним
підприємством "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради
(орендодавець) на підставі статуту,
розпорядження міського голови від
06.04.2012 р. № 180, керуючись Положенням про
оренду, методику розрахунку та порядок
використання плати за оренду майна
комунальної власності м. Житомира,
затвердженого рішенням Житомирської
міської ради від 30.08.2012 р. № 429 з
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(орендар) укладено договір оренди
нерухомого майна № 1652, згідно пункту 1.1
якого орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нежитлові вбудовані приміщення для
торгівлі шкільним приладдям, за
адресою:

- АДРЕСА_1, вартість яких визначена
шляхом проведення незалежної оцінки і
становить 9 530 грн. 00 коп. без ПДВ станом
на 31.01.2012 р., що знаходиться на балансі
ЗОШ НОМЕР_1, загальною площею 5 кв. м. з
орендною платою у розмірі 54 грн. 32 коп.
за 1 кв. м. без ПДВ за базовий місяць
розрахунку;

- АДРЕСА_2, вартість яких визначена
шляхом проведення незалежної оцінки і
становить 10 110 грн. 00 коп. без ПДВ
станом на 29.02.2012 р., що знаходиться на
балансі ЗОШ НОМЕР_2, загальною площею 5
кв. м. з орендною платою у розмірі 59 грн.
43 коп. за 1 кв. м. без ПДВ за базовий
місяць розрахунку;

- АДРЕСА_3, вартість яких визначена
шляхом проведення незалежної оцінки і
становить 10 110 грн. 00 коп. без ПДВ
станом на 29.02.2012 р., що знаходиться на
балансі ЗОШ НОМЕР_3, загальною площею 5
кв. м. з орендною платою у розмірі 59 грн.
43 коп. за 1 кв. м. без ПДВ за базовий
місяць розрахунку (а.с.17-18).

Орендар використовує орендоване
приміщення тільки за цільовим
призначенням, обумовленим даним
договором (пункт 1.2 договору).

Згідно пунктів 6.4, 6.6 договору оренди,
орендар зобов'язаний, зокрема,
використовувати об'єкт оренди
відповідно до умов договору та за
цільовим призначенням відповідно до
прийнятих зобов'язань, своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату.

Даний договір діє з 21.01.2013 р. по 20.12.2015 р.
(пункт 8.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до свідоцтва про право
власності на комплекс будівель
Житомирської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів НОМЕР_3 в м. Житомирі від
20.12.2012 р., виданого на підставі рішення
виконкому Житомирської міської ради
від 19.12.2012 р. за № 553; витягу
Комунального підприємства
"Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Житомирської обласної ради про
державну реєстрацію прав, комплекс
будівель Житомирської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
НОМЕР_3 в м. Житомирі належить на праві
комунальної власності територіальній
громаді м. Житомира в особі
Житомирської міської ради в
оперативному управлінні Житомирської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
НОМЕР_3 (а.с.49-50).

Засновником загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів НОМЕР_1 імені Валерія
Вікторовича Бражевського є
Житомирська міська рада, яка здійснює
її фінансування, матеріально-технічне
забезпечення, надає необхідні будівлі,
інженерні комунікації, обладнання,
організовує будівництво і ремонт
приміщень, їх господарське
обслуговування тощо; форма власності
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
НОМЕР_1 імені Валерія Вікторовича
Бражевського - комунальна (пункти 1.8, 3,1
Статуту загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів НОМЕР_1 імені Валерія
Вікторовича Бражевського) (а.с.53-71).

Свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 23.09.2013 р.
стверджується, що право комунальної
власності на будівлю, приміщення школи,
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
НОМЕР_1 імені Валерія Вікторовича
Бражевського належить територіальній
громаді м. Житомира в особі
Житомирської міської ради (а.с.52).

Засновником загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів НОМЕР_2 є Житомирська
міська рада, яка здійснює її
фінансування, матеріально-технічне
забезпечення, надає необхідні будівлі,
інженерні комунікації, обладнання,
організовує будівництво і ремонт
приміщень, їх господарське
обслуговування тощо; форма власності
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
НОМЕР_2 - комунальна (пункти 1.7, 3,1
Статуту загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів НОМЕР_2 (а.с.85-107).

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
11.12.2012 р., до видів діяльності Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відноситься,
зокрема, 47.89 - роздрібна торгівля з
лотків і на ринках іншими товарами, 47.62 -
роздрібна торгівля газетами та
канцелярськими товарами в
спеціалізованих магазинах (а.с.30).

Відповідні види діяльності, з
врахуванням внесених змін, відображені
у свідоцтві платника єдиного податку
ФОП ОСОБА_2 НОМЕР_4, виданого 04.05.2012 р.
(а.с.31).

Асортиментний перелік промислових
товарів, що реалізуються з лотка в
приміщенні шкіл, затверджений
заступником головного державного
санітарного лікаря м. Житомира 21.05.2003 р.,
включає в себе канцелярські вироби,
зошити, книжки, посібники та підручники
(а.с.32).

Згідно статті 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності;
державну політику у сфері оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та
представництва - щодо державного майна;
органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - щодо
майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.

Частинами 1, 4 статті 61 Закону України
"Про освіту" передбачено, що
фінансування державних закладів
освіти та установ, організацій,
підприємств системи освіти
здійснюється за рахунок коштів
відповідних бюджетів, коштів галузей
народного господарства, державних
підприємств і організацій, а також
додаткових джерел фінансування.
Додатковими джерелами фінансування є:
кошти, одержані за навчання,
підготовку, підвищення кваліфікації та
перепідготовку кадрів відповідно до
укладених договорів; плата за надання
додаткових освітніх послуг; кошти,
одержані за науково-дослідні роботи
(послуги) та інші роботи, виконані
закладом освіти на замовлення
підприємств, установ, організацій та
громадян; доходи від реалізації
продукції навчально-виробничих
майстерень, підприємств, цехів і
господарств, від надання в оренду
приміщень, споруд, обладнання; дотації
з місцевих бюджетів; кредити і позички
банків, дивіденди від цінних паперів та
доходи від розміщення на депозитних
вкладах тимчасово вільних
позабюджетних коштів; валютні
надходження; добровільні грошові
внески, матеріальні цінності, одержані
від підприємств, установ, організацій,
окремих громадян; інші кошти.

Відповідно до частин 1, 5 статті 63 Закону
України "Про освіту"
матеріально-технічна база закладів
освіти та установ, організацій,
підприємств системи освіти включає
будівлі, споруди, землю, комунікації,
обладнання, транспортні засоби,
службове житло та інші цінності. Майно
закладів освіти та установ,
організацій, підприємств системи
освіти належить їм на правах,
визначених чинним законодавством.
Об'єкти освіти і науки, що фінансуються
з бюджету, а також підрозділи,
технологічно пов'язані з навчальним та
науковим процесом, не підлягають
приватизації, перепрофілюванню або
використанню не за призначенням.

Згідно підпункту 2.1.2 пункту 2.1
Положення про оренду, методику
розрахунку та порядок використання
плати за оренду майна комунальної
власності територіальної громади м.
Житомира, затвердженого рішенням
Житомирської міської ради від 30.08.2012 р.
№ 429, орендодавцем від імені
територіальної громади м. Житомира
щодо оренди нерухомого майна,
незалежно від загальної площі, що
передається в оренду, є Комунальне
підприємство "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради
(а.с.124-128).

Розділом 2 Положення про комісію у
справах використання нежитлових
приміщень комунальної власності міста
Житомира, затвердженого рішенням
Житомирської міської ради від 29.03.2012 р.
№ 327, передбачені повноваження даної
комісії, до яких належить: розгляд заяв
та документів, що надійшли від фізичних
та юридичних осіб, з питань надання в
оренду нежитлових приміщень
комунальної власності міста, а
розділом 3 надано право внесення
пропозицій виконавчому комітету
Житомирської міськради щодо
ефективного використання нежитлових
приміщень комунальної власності міста
Житомира а.с.129)..

Відповідно до абзацу 2 пункту 8 Переліку
платних послуг, які можуть надаватися
навчальними закладами, іншими
установами та закладами системи
освіти, що належать до державної та
комунальної форми власності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27.08.2010 р. № 796,
навчальними закладами можуть
надаватись послуги з надання в оренду
будівель, споруд, окремих тимчасово
вільних приміщень і площ, іншого
рухомого та нерухомого майна або
обладнання, що тимчасово не
використовуються у навчально-виховній,
навчально-виробничій, науковій
діяльності, у разі коли це не погіршує
соціально-побутових умов осіб, які
навчаються або працюють у навчальному
закладі.

Частинами 5, 7 статті 60 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду; майнові
операції, які здійснюються органами
місцевого самоврядування з об'єктами
права комунальної власності, не
повинні ослаблювати економічних основ
місцевого самоврядування, зменшувати
обсяг та погіршувати умови надання
послуг населенню.

Згідно актів перевірки цільового
використання орендованого приміщення
від 22.04.2014 р., складених на вимогу
апеляційного суду, в присутності
представника управління освіти
Житомирської міської ради,
балансоутримувача та орендаря, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 використовує
приміщення загальноосвітніх шкіл
НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3 за цільовим
призначенням, а саме для торгівлі
шкільним приладдям, що включає ручки,
олівці, папір, зошити, альбоми, фарби та
інше шкільне приладдя; орендарем
виконуються всі умови договору щодо
використання орендованого приміщення
(а.с.186-188).

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази, на підтвердження здійснення
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у
орендованих за оспорюваним договором
приміщеннях іншого виду господарської
діяльності, ніж той, що передбачений
договором оренди та рішенням
виконавчого комітету міської ради про
надання дозволу на укладення даного
договору оренди, а саме, торгівля
шкільним приладдям. Заборгованість по
сплаті орендної плати у підприємця
відсутня.

Тобто, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 на
орендованих площах по 5 кв. м. у
приміщеннях шкіл здійснює
підприємницьку діяльність - торгівлю
шкільним приладдям, яка безпосередньо
пов'язана з навчальним шкільним
процесом, що відповідно, забезпечує
можливість учням загальноосвітніх
шкіл придбавати необхідне для навчання
канцелярське приладдя (зошити, ручки,
олівці та ін.) безпосередньо у будівлі
школи, що безперечно, сприяє також і
безпеці дітей.

Отже, відсутні підстави вважати, що
торгівельна діяльність відповідача
канцелярським приладдям в школах не
пов'язана з навчально-виховним
процесом.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті
16 Цивільного кодексу України (далі ЦК
України) одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів є право
особи на звернення до суду з вимогою
про визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Стаття 21 ЦК України визначає також
загальний порядок визнання судом
незаконними та скасування правових
актів індивідуальної дії, а також
нормативно-правових актів, виданих
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо вони
суперечать актам цивільного
законодавства і порушують цивільні
права або інтереси.

Реалізація указаної норми обмежена
сукупністю двох обов'язкових умов, а
саме: невідповідністю спірного акту
актам цивільного законодавства і
порушенням внаслідок прийняття такого
акта цивільних прав або інтересів
особи.

Конституційне право на судовий захист
передбачає як невід'ємну частину
такого захисту, можливість поновлення
порушених прав і свобод громадян,
правомірність вимог яких встановлена в
належній судовій процедурі і
формалізована в судовому рішенні, і
конкретні гарантії, які дозволяли б
реалізовувати його в повному об'ємі і
забезпечувати ефективне поновлення в
правах за допомогою правосуддя, яке
відповідає вимогам справедливості, що
узгоджується також із статтею 13
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод.

Згідно статті 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права та інтересу у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання; право звернутися до суду
за їх захистом відповідно до
встановлених способів захисту
цивільних прав та інтересів судом. Під
час розгляду будь-якого спору судам
необхідно встановлювати на захист яких
прав подано позов та ким і яким чином
вони порушені.

Розглядаючи спір, господарський суд
повинен встановити об'єктивну
наявність порушення чи оспорювання
цивільного права позивача та
відповідність обраного ним способу
захисту порушеного права способам,
визначеним законодавством, а за
наслідками прийняття рішення про
задоволення позову повинно
відбуватися реальне поновлення чи
захист порушених прав позивача.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову (Роз'яснення Президії ВАСУ "Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними актів державних чи інших
органів" № 02-5/35 від 26.01.00 р.).

Відповідно до статті 121 Конституції
України на прокуратуру покладено
функції представництва інтересів
громадянина або держави у випадках,
визначених законом.

Статтями 20, 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" визначено, що при
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право
звертатися до суду в передбачених
законом випадках. Підставою
представництва прокурором інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Частинами 1, 2 статті 29 ГПК України
передбачено, що прокурор бере участь у
розгляді справ за його позовами, а
також може вступити за своєю
ініціативою у справу, порушену за
позовом інших осіб, на будь-якій стадії
її розгляду для представництва
інтересів громадянина або держави. У
разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача.

Згідно частини 3 статті 2 ГПК України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту.

З урахуванням вищевикладеного,
матеріалів та обставин справи, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що не вбачається
порушення інтересів держави внаслідок
прийняття оскаржуваного рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради № 9 від 21.01.2013 р. в частині
пункту 1.3.10 додатку № 1, яким надано
дозвіл КП "Агентство з управління
майном" на укладення договору оренди з
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
щодо нежитлових приміщень площею по 5
кв. м. в загальноосвітніх школах НОМЕР_1,
НОМЕР_2 та НОМЕР_3 для торгівлі шкільним
приладдям, а отже, передбачені законом
підстави для визнання незаконним та
скасування рішення виконкому (в
оскаржуваній частині) відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 207 ГК
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону може бути
на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно статті 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Наявними у матеріалах справи доказами,
не підтверджується, а прокурором не
доведено та не надано суду належних та
допустимих доказів недійсності
правочину щодо договору оренди
нерухомого майна від 21.01.2013 р. № 1652.

Отже, господарський суд Житомирської
області, приймаючи оскаржуване рішення
у даній справі, правомірно прийшов до
висновку про безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог про
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради № 19 від
21.01.2013 р. в частині пункту 1.3.10. додатку №
1, про визнання недійсним договору
оренди нерухомого майна від 21.01.2013 р. №
1652, а також похідної вимоги про
зобов'язання ФОП ОСОБА_2 звільнити
орендовані нежитлові приміщення,
оскільки прокурором у встановленому
порядку не доведено доводів, якими
мотивований позов та не доведено
невідповідність спірного договору
нормам ЦК України чи іншим актам
цивільного законодавства.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що надання в
оренду тимчасово вільних та не
задіяних у роботі навчального закладу
незначних площ по 5 кв. м. у приміщеннях
шкіл для організації надання послуг з
реалізації шкільного приладдя учням
школи є ефективним використанням
нежитлових приміщень комунальної
власності міста та лише покращує
надання послуг населенню, а тому,
рішення виконкому міськради № 19 від
16.01.2013 р. в частині пункту 1.3.10 додатку 1,
як і договір оренди нерухомого майна
від 21.01.2013 р. № 1652 не можуть вважатися
судом такими, що суперечать закону.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення,
а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу;
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів до уваги не приймаються,
оскільки спростовуються вищенаведеним
та матеріалами справи, не впливають на
правомірність прийнятого
господарським судом рішення та не
можуть бути підставою для його
скасування.

Доводи прокурора щодо того, що судом
першої інстанції не надано оцінку
доказам про порушення державних
санітарних правил і норм влаштування,
утримання загальноосвітніх навчальних
закладів та організації
навчально-виховного процесу, не
приймаються, оскільки такі докази в
матеріалах справи відсутні; ні в першу,
ні в апеляційну інстанцію прокурором
не надавалися.

Рішення господарського суду першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
та повним дослідженням усіх обставин
справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
103 ГПК України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає
рішення місцевого господарського суду
без змін, а скаргу - без задоволення,
якщо рішення є законним та
обґрунтованим .

За таких обставин, підстав для
скасування рішення не вбачається.

Апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Житомирської області від 20.02.2014 р. у
справі № 906/1843/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Першого заступника
прокурора Житомирської області від
07.03.2014 р. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Л.М. Сініцина

Судді
А.В. Гудак

Г.Є.
Олексюк