ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.05.14 № 910/7977/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовну заяву Київського
центру спортивної медицини до
Державного підприємства "Спортивна
аптека" про стягнення 15 831,02 грн.,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява б/н від 28.04.2014 Київського центру
спортивної медицини до Державного
підприємства "Спортивна аптека" про
стягнення 15 831,02 грн.

Подана Київським центром спортивної
медицини позовна заява б/н від 28.04.2014
про стягнення 15 831,02 грн. не відповідає
вимогам розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України, а тому
підлягає поверненню з посиланням на ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ГПК України
представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Згідно ч. 2 ст. 28 ГПК України керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище.

Як вбачається з поданих матеріалів, від
імені позивача позовна заява підписана
ОСОБА_1 (адвокат) - представником
Київського центру спортивної медицини.

В якості доказу наявності повноважень
у ОСОБА_1 на підписання позовної заяви
б/н від 28.04.2014 в матеріалах справи
наявна довіреність від 01.11.2013, видана
директором позивача ОСОБА_2

Однак, з вказаною довіреністю не
передбачено право ОСОБА_1 підписувати
позовні заяви.

Вказане позбавляє суд встановити, що
подана до суду позовна заява підписана
уповноваженою особою позивача.

Тоді як, відповідно до п. 3.5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПУ
щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК України. Такі
ж наслідки настають, в разі коли в
позовній заяві відсутні відомості про
прізвище та посаду керівника юридичної
особи або до позовної заяви не додано
належні документи на підтвердження
повноважень особи, що підписала цю
заяву як представник позивача в
господарському суді (частини третя -
шоста статті 28 ГПК), і на ці документи
немає посилання в заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України
господарський суду порушує справи за
позовними заявами і вирішує
господарські спори у порядку позовного
провадження (ч. 1 ст. 4-1 ГПК України).

Позовна заява - процесуальний документ,
за допомогою якого реалізується право
на звернення до господарського суду.

Подання позовної заяви є формою
реалізації права на позов.

Подання позову включає в себе дії
позивача (самостійно або через
уповноважених представників) щодо його
безпосереднього звернення до
господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи вищезазначене та зміст
наданих ОСОБА_1 прав за довіреністю б/н
від 01.11.2013 року підставним є висновок,
що ОСОБА_1 не наділений правом на
підписання позовних заяв, оскільки про
підписання позовних заяв у
довіреності взагалі не йдеться.

З огляду на зазначене позовна заява
підлягає поверненню без розгляду.

Також, суд звертає увагу позивача, що
відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданих разом з заявою
платіжних дорученнях №555 від 12.11.2013 та
№33 від 22.04.2014 відсутні підписи
відповідальних осіб платника, печатка
позивача, тобто вказані реквізити не
заповнені як того вимагає
вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжні доручення №555
від 12.11.2013 та №33 від 22.04.2014 не є
належними доказами сплати судового
збору за подання заяви.

Суд наголошує на тому, що копії всіх
докумнетів, що додані до позовної заяви
мають бути завірені належним чином
відповідно до п. 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. №55), яким визначено, що відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів "згідно з оригіналом", назви,
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії і
проставляють нижче реквізиту підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи додані до позовної заяви не
завірені належним чином як того
вимагає вищезазначена інструкція.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо у
позовній заяві не вказано обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обґрунтований
розрахунок стягуваної суми.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України
передбачено, що позовна заява повинна
містити, зокрема, виклад обставин, на
яких ґрунтуються позовні вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
позов; обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються чи оспорюються;
законодавство, на підставі якого
подається позов.

Так, в позовній заяві позивач просить
суд стягнути з відповідача грошові
кошти за Договором про
реструктуризацію боргу №1 від 03.09.2012,
однак вказаний Договір в матеріалах
справи відсутній.

Згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" підставою для
повернення позовної заяви є, зокрема,
незазначення доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини,
відсутність обгрунтованого розрахунку
стягуваної чи оспорюваної суми.

За таких обставин, у позовній заяві не
вказано доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини, відсутній
обгрунтований розрахунок стягуваної
суми, що є підставою для повернення
позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

В п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України визначено, що
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання (для фізичних
осіб).

Як визначено ст. 93 ЦК України
місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені. Відомості про місцезнаходження
юридичної особи включаються до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (ст. 17
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Згідно абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб'єкта господарювання.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Разом з цим, згідно наданого позивачем
опису вкладення у цінний лист,
відповідачу направлено «Позовну заяву
з додатками на 30 аркушах», втім
вичерпного переліку документів, які
були направлені відповідачу заявником
не зазначено, що позбавляє суд
можливості перевірити факт дотримання
заявником вимог ст. 56 ГПК України та
достовірно встановити факт
направлення відповідачу саме доданих
до позовної заяви документів, а не
іншої кореспонденції.

Отже, зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається заявник та поданих ним
доказів.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до
неї документи заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало