ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р.
Справа № 911/863/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лопатіна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВ Метал Груп",
м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гідромонтаж", м.
Вишгород

про стягнення 34871,85 грн.

за участю представників:

від позивача: Голубнича І.Ю.
за дов. від 02.01.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "АВ Метал Груп"
(надалі позивач) заявлено позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гідромонтаж" (надалі
відповідач) про стягнення 28776,88 грн. -
основної заборгованості, 4612,32 грн. -
пені, 1237,26 грн. - 3% річних та 245,39 грн.
інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
свої зобов'язання щодо оплати
поставленого позивачем товару за
договором поставки від 22.11.2012 р. № 009/ВГ.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.03.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 02.04.2014 р.

Присутній у судовому засіданні
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву у якому останній
просить залишити позов без розгляду у
зв'язку з тим, що позивачем нараховано
пеню у строк понад шість місяців.
Вказане клопотання відповідача
залишено судом без задоволення,
оскільки при розгляді справи суд
здійснює перевірку розрахунку пені
позивача на відповідність останнього
вимогами чинного законодавства та за
результатами здійснених розрахунків
виносить рішення щодо задоволення
вимог по стягненні пені.

У судовому засіданні 02.04.2014 р. судом
оголошено перерву до 23.04.2014 р. про що
представниками сторін підписано
відповідне повідомлення.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання ухвалою суду від
19.03.2014 р. явку представника в судове
засідання не забезпечив, про причини
неявки суд не повідомив.

У п.п. 3.9.1, 3.9.2 роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", вказано, що особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ст. 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 р.
№ 755-IV, якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Представником позивача, на виконання
вимог ухвал суду, подано витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, з
якого вбачається, що місцезнаходженням
відповідача є: 07300, Київська область, м.
Вишгород, вул. Шлюзова, 4, що свідчить
про те, що останній був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, оскільки копію винесеної судом
ухвали було направлено на вказану
адресу.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутнього у
судовому засіданні представника
позивача, суд

встановив:

22 листопада 2012 року між ТОВ "АВ Метал
Груп" (постачальник, позивач у справі)
та ТОВ "Гідромонтаж" (покупець,
відповідач у справі) було укладено
договір поставки №009/ВГ (надалі
договір), відповідно до п. 1.1. якого,
постачальник зобов'язаний у порядку та
в строки, встановлені договором,
передати у власність покупця
металопрокат, метизи (далі за текстом -
товар), асортимент, кількість, ціна та
строки поставки якого вказуються у
специфікаціях та/або в рахунках на
оплату, що є невід'ємною частиною
даного договору, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах, визначених цим
договором.

Відповідно до п. 2.4. договору Прийом
товару за кількістю та якістю
здійснюється матеріально
відповідальним представником Покупця
за довіреністю на отримання
товарно-матеріальних цінностей,
оформленою у відповідності з вимогами
діючого законодавства України: за
кількістю - згідно із накладною; за
якістю - згідно із супровідними
документами, що посвідчують якість
товару, який поставляється.

Згідно з п. 3.3. та п. 3.4. договору порядок
розрахунків: 100 % передплата, якщо інше
не обумовлене у специфікації або
рахунках на оплату. Загальна сума
договору складається із вартості всіх
партій товару у відповідності до
видаткових накладних, що були
поставлені за цим договором за період
його дії.

Відповідно до п.п. 4 специфікацій №1, №2
від 05.02.2013 р. та №3 від 07.02.2013 р. сторонами
погоджено наступні умови оплати
товару: постачальник оплачує товар у
розмірі 100% його вартості протягом 30
банківських днів з моменту
відвантаження товару зі складу
постачальника.

Згідно з п. 11.1 договору у редакції
додаткової угоди №1 від 28.12.2012 р.,
останній вступає в силу з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін та діє до 31.12.2013
р.

На виконання умов договору поставки №
009/ВГ від 22.11.2012 р., на підставі
специфікацій №1, №2 від 05.02.2013 р. та №3
від 07.02.2013 р. позивачем було поставлено
18.02.2013 р. відповідачеві товар, що
підтверджується підписаними
представниками сторін та скріпленими
відтисками печаток позивача
наступними видатковим накладними:
№2001502 на суму 56136,08 грн., №2001569 на суму
7416,72 грн., №2001503 на суму 21473,52 грн.,
загалом на суму 85026,32 грн.

Факт отримання відповідачем - ТОВ
"Гідромонтаж" товару через
представника підтверджується наявними
в матеріалах справи копіями зазначених
вище накладних, які містять підпис
представника відповідача в графі
"отримав(ла)" та копією довіреності, яка
видана відповідачем ОСОБА_2 на
отримання від позивача товару. Вказана
довіреність підписана керівником та
головним бухгалтером відповідача, та
містить відтиск печатки ТОВ
"Гідромонтаж".

Відповідно до п. 11 Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості, затвердженої постановою
Держарбітража при Раді Міністрів СРСР
від 15.07.1965р. №П-6, приймання товарів
мають право здійснювати робітники
отримувача (покупця), уповноважені на
то керівництвом
підприємства-отримувача, і ці
працівники повинні відноситись до
категорії матеріально-відповідальних
осіб. Відпуск товарно-матеріальних
цінностей покупцям або передача їх
безоплатно здійснюється
підприємствами тільки на підставі
доручень отримувачів (покупців).

Порядок використання доручень
регулюється наказом Мінфіну України
№99 від 16.05.96р. "Про затвердження
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих та використаних
доручень на отримання цінностей"
(зареєст. у Мін'юсті України 12.06.96р.
№293/1318). Пунктом 2 Інструкції визначено,
що сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безоплатно
тільки за довіреністю одержувача.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Довіреність на одержання цінностей є
первинним документом, що фіксує
рішення уповноваженої особи
(керівника) підприємства про
уповноваження конкретної фізичної
особи одержати для підприємства
визначені перелік та кількість
цінностей. Без довіреності не може бути
створено інший первинний документ -
накладну-вимогу, товарно-транспортну
накладну, який є дозволом для
здійснення господарської операції з
відпуску цінностей.

З п. 4. специфікацій вбачається, що
відповідач мав здійснити розрахунок з
позивачем протягом тридцяти
банківський днів з моменту
відвантаження товару зі складу
постачальника, тобто у термін до 02.04.2013
р.

У свою чергу, як зазначає позивач,
відповідач взяті на себе зобов'язання
за вказаним вище договором поставки у
частині сплати вартості поставленого
позивачем товару виконав не у повному
обсязі, сплативши з простроченням лише
27493,52 грн. при поставці товару ТОВ "АВ
Метал Груп" за вказаними вище
видатковими накладними на загальну
суму 85026,32 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем 21.06.2013 р. було
повернуто позивачеві товар на суму
28755,92 грн. у зв'язку з відсутністю у
відповідача коштів для сплати вартості
вказаного товару, що підтверджується
видатковою накладною (повернення)
№ГМ-0000001 від 21.06.2013 р.

З огляду на вищевказані обставини, у
відповідача, станом на дату судового
засідання, рахується заборгованість
перед позивачем у розмірі 28776,88 грн.

Присутній у судовому засідання
представник відповідача проти
наявності вказаної заборгованості не
заперечував, що підтверджується
відзивом на позовну заяву.

Станом на дату судового засідання ТОВ
"Гідромонтаж" належних та допустимих
доказів сплати боргу у розмірі 28776,88
грн. до суду не подано.

Врахувавши вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо сплати коштів, за
поставлений за договором поставки №
009/ВГ від 22.11.2012 р. товар позивачем в
розмірі 28776,88грн., при поставці товару
за вказаними вище видатковими
накладними на загальну суму у розмірі
85026,32 грн.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з частиною першою ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем дотримано вимог даних норм
процесуального законодавства і подано
всі докази на підтвердження своїх
позовних вимог, в той час як
відповідачем не спростовано існування
заборгованості перед ТОВ "АВ Метал
Груп" у розмірі 28776,88 грн. при поставці
товару за вказаними вище видатковими
накладними на загальну суму у розмірі
85026,32 грн.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем на час прийняття
рішення не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, вимога про
стягнення з відповідача 28776,88 грн. боргу
за поставлений товар підлягає
задоволенню.

Окрім основного боргу, позивач просить
стягнути з відповідача 1237,26 грн. 3%
річних та 4612,32 грн. пені та 245,39 грн.
інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Зробивши розрахунок 3% річних по
заборгованості за поставлений товар
щодо кожної з зазначених вище
видаткових накладних окремо з
урахуванням часткових сплат, за період
з 03.04.2013 р. по 12.03.2014р. (вказаний у
розрахунку позивача), суд вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
3% річних у розмірі 1237,26грн. задовольняє
частково, а саме у розмірі 1237,25 грн.,
оскільки відповідний розрахунок
виконано позивачем арифметично
невірно.

Зробивши розрахунок інфляційних втрат
по заборгованості за поставлений товар
щодо кожної з зазначених вище
видаткових накладних окремо з
урахуванням часткових сплат, за період
з 03.04.2013 р. по 12.03.2014р. (вказаний у
розрахунку позивача), суд вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
інфляційних втрат у розмірі 245,39 грн.
задовольняє повністю, оскільки сума
розрахунку суду більша суми розрахунку
позивача.

Згідно з частиною першою ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною першою ст. 549 Цивільного
кодексу України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті
встановлено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2. договору поставки у
випадку порушення строку оплати за
товар, що поставляється, покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, від простроченого платежу,
за кожний день порушення строку.

Відповідно до частини шостої ст. 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами не продовжено, у порядку
встановленому частиною шостою
ст. 232 ГК України (у
договірному порядку), строк протягом
якого може нараховуватися пеня,
відповідно, при нарахуванні пені
позивачем визначено невірно період
протягом якого останній мав право
нараховувати пеню, оскільки
ТОВ "АВ Метал Груп" нарахувало
пеню за період більший шести місяців.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Зробивши розрахунок пені по
заборгованості за поставлений товар
щодо кожної з зазначених вище
накладних окремо за період з 03.04.2013 р. по
03.10.2013р. (згідно з вимогами ч. 6 ст. 232 ГК
України), суд вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача пені у розмірі
4612,32 грн. задовольняє частково, а саме, у
розмірі 3917,42 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 28776,88 грн. основного
боргу, 1237,25 грн. 3% річних, 245,39грн.
інфляційних втрат та 3917,42 грн. пені, а
загалом 34176,94 грн.

Судові витрати, відповідно до частини
п'ятої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судом
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гідромонтаж" (07300, Київська область, м.
Вишгород, вул. Шлюзова, буд. 4; код ЄДРПО
України 33354100) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "АВ Метал
Груп" (49000, м. Дніпропетровськ,
Бабушкінський район, вул.
Шолом-Алейхема, буд. 5; код ЄДРПО Україна
36441934) - 28776 (двадцять вісім тисяч сімсот
сімдесят шість) гривень 88 коп. боргу, 1237
(одну тисячу тридцять сім) гривень 25
коп. 3% річних, 3917 (три тисячі дев'ятсот
сімнадцять) гривень 42 коп. пені, 245
(двісті сорок п'ять) гривень 39 коп.
інфляційних втрат та 1790 (одну тисячу
сімсот дев'яносто) гривень 59 коп.
судового збору.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Дата підписання: 28.04.2014 року.

Суддя
А.В. Лопатін