ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Справа № 13/169

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого, Попікової
О.В., Самусенко С.С. -
доповідача,розглянувши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Ейч Ар Гарант" на
рішення та постанову
господарського суду Донецької області
від 14 січня 2014 року Донецького
апеляційного господарського суду від 10
лютого 2014 рокуу справі№
13/169господарського судуДонецької
області за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю "Кадрове
агентство "Азов персонал
сервіс"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Ейч Ар Гарант"про
стягнення 315 452 грн. 27 коп. за
участю представників позивача: Бугай
В.М., відповідача: Романюк А.В.ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Кадрове агентство "Азов персонал
сервіс" звернулося до господарського
суду із позовом до ТОВ "Ейч АР Гарант"
про стягнення заборгованості у розмірі
315452, 27 грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 14.01.2014 (суддя
Макарова Ю.В.), залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 10.02.2014
(судді: Попков Д.О. - головуючий,
Марченко О.А., Радіонова О.О.), позовні
вимоги задоволено. Судові рішення
мотивовано, зокрема, доведеністю факту
невиконання відповідачем грошових
зобов'язань за договором
купівлі-продажу майна №123 від 07.07.2011, що
призвело до виникнення заборгованості
у розмірі стягуваної суми. Доводи
відповідача щодо припинення грошових
зобов'язань шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог відхилено
судами з огляду на визнання недійсним
правочину про таке зарахування по
справі №6/330пд між цими ж сторонами.

ТОВ "Ейч Ар Гарант" не погоджуючись із
даними судовими рішеннями, звернулося
із касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати, прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову. Зокрема, скаржник зазначає, що
апеляційний господарський суд не
врахував доказів чинності на момент
розгляду справи правочину про
зарахування зустрічних однорідних
вимог згідно з постановою Вищого
господарського суду України від 05.02.2014.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 31.03.2014 касаційну скаргу у
справі №13/169 прийнято до провадження.
Розпорядженням заступника секретаря
першої судової палати від 18.04.2014 у
справі №13/169 у зв'язку з відпусткою
судді Плюшка І.А. сформовано колегію
суддів у наступному складі: головуючий
суддя - Самусенко С.С. (доповідач), судді
Дунаєвська Н.Г., Кочерова Н.О.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "КА
"Азов персонал сервіс" просить залишити
касаційну скаргу без задоволення, а
оскаржувані судові рішення без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 22.04.2014 розгляд касаційної
скарги відкладено. Розпорядженням
секретаря першої судової палати від
12.05.2014 у справі №13/169 у зв'язку з виходом
судді Плюшка І.А. з відпустки,
перебуванням судді Кочерової Н.О. у
відпустці та завантаженістю судді
Дунаєвської Н.Г. сформовано колегію
суддів у наступному складі: головуючий
суддя- Плюшко І.А., судді Попікова О.В.,
Самусенко С.С. (доповідач).

Стаття 1117 ГПК України передбачає, що
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
З дотриманням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, заслухавши
суддю-доповідача, представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права господарськими
судами попередніх інстанцій, колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 07.07.2011 між ТОВ
"Кадрове агентство "Азов персонал
сервіс" як продавцем та ТОВ "Ейч Ар
Гарант" як покупцем укладено договір
купівлі-продажу майна №123, відповідно
до якого продавець зобов'язався
передати, а покупець відповідно
прийняти та оплатити майно. Пунктом 2.2
договору визначено, що оплата вартості
майна здійснюється покупцем протягом 20
банківських днів з моменту приймання
товару у повному обсязі і підписання
двома сторонами акту
приймання-передачі майна.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що на виконання
своїх зобов'язань за договором
продавець за актом приймання-передачі
від 12.07.2011 передав покупцю все
визначене у додатку №1 до договору
купівлі-продажу майно. Покупець по
спливу визначеного п.2.2 договору строку
зобов'язань по оплаті товару не
виконав. 09.11.2011 покупець звернувся до
продавця із заявою про зарахування
зустрічних однорідних вимог, за
змістом якої вказував на припинення, у
тому числі і зазначених грошових
зобов'язань шляхом відповідного
зменшення зустрічних зобов'язань ТОВ
"Кадрове агентство "Азов персонал
сервіс" перед ТОВ "Ейч Ар Гарант" з
компенсації відпусток переведених
робітників, розмір яких (зустрічних
зобов'язань) становить 4907561,39 грн.
Продавець висловив заперечення проти
проведення будь-яких зарахувань
відносно зобов'язань ТОВ "Ейч Ар
Гарант", у тому числі за договором №123
від 07.07.2011 на суму 315452,27 грн.

Задовольняючи позовні вимоги
господарські суди попередніх
інстанцій виходили, зокрема з норм
ст.ст. 509, 530, 655, 691 Цивільного кодексу
України.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

За частиною другою статті 1117
Господарського процесуального кодексу
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Судами встановлено відсутність
будь-яких доказів своєчасної сплати
відповідачем заборгованості чи
припинення відповідних зобов'язань
іншим передбаченим законом способом.

Оскільки згідно з положеннями ст.ст.173,
174 Господарського кодексу України та
ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України
укладений між сторонами договір
купівлі-продажу майна №123 від 07.11.2011 є
належною підставою для виникнення у
покупця грошових зобов'язань з оплати
переданого майна, враховуючи
встановлені обставини та норми права,
господарські суди дійшли висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

При цьому, місцевим господарським
судом відхилено посилання відповідача
на відсутність таких грошових
зобов'язань через їх припинення в
порядку ст.601 Цивільного кодексу
України у зв'язку із зустрічним
зарахуванням однорідних грошових
вимог. Суд врахував чинність на 14.01.2014
постанови Донецького апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 у справі
№6/330пд, якою визнано недійсним
правочин, оформлений шляхом
направлення заяви №576 від 07.11.2011 по
односторонньому припиненню грошових
зобов'язань ТОВ "Ейч Ар Гарант" перед
ТОВ "Кадрове агентство "Азов персонал
сервіс", зокрема, за договором
купівлі-продажу майна №123 від 07.07.2011.

Щодо доводів касаційної скарги про
неврахування апеляційним
господарським судом доказів чинності
на момент розгляду справи такого
правочину про зарахування зустрічних
однорідних вимог згідно з постановою
Вищого господарського суду України від
05.02.2014, колегія суддів зазначає
наступне.

За ч.2 ст.82 ГПК України рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті. Підстави для скасування або
зміни рішення місцевого
господарського суду господарським
судом апеляційної інстанції
передбачено ст.104 ГПК України.
Апеляційним господарським судом
правильно не враховано посилання
відповідача на постанову Вищого
господарського суду України від 05.02.2014
у справі №6/330пд, оскільки остання не
існувала на дату прийняття
оскаржуваного рішення. Попередні
судові інстанції встановили, що на дату
прийняття місцевим господарським
судом рішення у даній справі 14.01.2014 була
чинна постанова Донецького
апеляційного господарського суду від
10.12.2013 у справі №6/330пд, якою визнано
недійсним правочин про зустрічне
зарахування однорідних вимог. Таким
чином, неврахування в даному випадку
місцевим судом постанови Вищого
господарського суду України від 05.02.2014
у справі №6/330пд не може вважатися як
порушення норм процесуального чи
матеріального права у розумінні ст.104
Господарського процесуального кодексу
України.

За наявності підстав, передбачених
ст.112 ГПК України, господарський суд
може переглянути прийняте ним судове
рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
касаційної інстанції не знайшла
підтвердження доводів касаційної
скарги про порушення апеляційною
інстанцією норм процесуального та
матеріального права, а тому не вбачає
підстав для скасування оскаржуваної
постанови апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема, залишити рішення першої
інстанції або постанову апеляційної
інстанції без змін, а скаргу без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Ейч АР Гарант"
залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 10.02.2014 у справі
№13/169 залишити без змін.

Головуючий суддя
І. Плюшко

Судді:
О. Попікова

С. Самусенко