донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

13.05.2014 справа №905/8970/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Ушенко Л.В.
Богатиря К.В., Склярук О.І.при секретарі
судового засідання:Федоріщевій І.О.за
участю представників сторін: від
позивача - не з'явився; від відповідача
(скаржника) - Киричук Г.В., довіреність
№ГН-18-Ю від 25.12.2013р.; від третьої особи -
не з'явився;розглянувши апеляційну
скаргуПриватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»,
м. Донецькна рішення господарського
судуДонецької
областівід04.03.2014р.(повний текст
підписано 11.03.2014р.)у справі№905/8970/13
(суддя Шилова О.М.)за позовомПриватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ГРАВЕ Україна», м. Львівдо
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО», м. Донецькза
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача:ОСОБА_6, м.
Кіровоградпро стягнення 33 535, 39 грн. в
порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ГРАВЕ Україна»,
м.Львів звернулось до господарського
суду Донецької області з позовною
заявою до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»,
м.Донецьк про стягнення 33535,39грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 19.12.2013р. порушено
провадження у справі №905/8970/13 за даним
позовом.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 21.01.2014р. до участі у даній
справі залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача: ОСОБА_6,
м. Кіровоград.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 04.03.2014р. у справі
№905/8970/13 задоволено позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ГРАВЕ Україна»,
м.Львів в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване
обґрунтованістю позовних вимог та
доведеністю позивачем факту наявності
у нього права вимоги від відповідача в
порядку регресу страхового
відшкодування, завданих внаслідок ДТП.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ВУСО», м. Донецьк
звернулось до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційної
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Донецької
області від 04.03.2014р. та прийняти нове
рішення у даній справі про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник посилається на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи та порушення судом норм
матеріального при прийнятті
оскаржуваного рішення. На думку
скаржника, наявних в матеріалах справи
документів не достатньо для
підтвердження наявності вини водія
ОСОБА_7 у скоєнні ДТП.

Розпорядженням голови Донецького
апеляційного господарського суду від
08.04.2014р. для розгляду апеляційної
скарги сформовано колегію суддів у
складі: головуючий - суддя Ушенко Л.В.,
члени колегії: суддя Богатир К.В., суддя
Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 08.04.2014р.
порушено апеляційне провадження по
скарзі, справу призначено до розгляду
на 13.05.2014р.

Позивач своїм правом на надання
відзиву на апеляційну скаргу не
скористався.

В судовому засіданні 13.05.2014р.
представник відповідача (скаржника)
підтримав апеляційну скаргу.

Представники позивача та третьої особи
в судове засідання не з'явилися, про
дату, час та місце проведення
повідомлені належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 08.04.2014р. явка
представників позивача та третьої
особи не була визнана обов'язковою.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає можливим розглянути апеляційну
скаргу за відсутністю представників
позивача та третьої особи за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішень місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, судова колегія
Донецького апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

03.06.2010р. між ПрАТ «Страхова компанія
«ГРАВЕ Україна» (далі - страховик) та
ОСОБА_8 (далі - страхувальник) було
укладено договір страхування
№0265.30-1000.000.

Відповідно до умов договору,
страховиком був застрахований
транспортний засіб марки HYUNDAI SANTA FE, р.н.
НОМЕР_1 на умовах КАСКО - зокрема, на
випадок «ДТП». За вказаним ризиком
встановлена франшиза страховика 0,00%
від страхової суми. Договором
страхування вигодонабувачем визначено
АКІБ «Укрсиббанк». Договір діє з
07.06.2010р. до 06.06.2011р.

Відповідно до п.7.1.3 договору, страховик
зобов'язувався при настанні страхового
випадку здійснити виплату страхового
відшкодування на користь
Страхувальника або його законних
представників (вигодонабувача - в разі
його наявності) в строки та у розмірі
відповідно до умов договору.

Страховим випадком визнаються
пошкодження, втрата або знищення
застрахованого транспортного засобу
або додаткового обладнання ТЗ а саме:
обладнання, оснащення, оздоблення, що
не входить у комплектацію ТЗ, тобто
встановлене не при виробництві (зборці)
ТЗ заводом-виробником ТЗ, або не
входить до комплекту-поставки,
внаслідок подій (ризиків), які вказані
як застраховані в основній частині
договору (п.1.1 договору).

22.12.2010р. між ПрАТ «Страхова компанія
«ВУСО» (далі - страховик) та ОСОБА_9 (далі
- страхувальник) було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних засобів №ВЕ/4596893.

Згідно умов вказаного договору,
страховиком було взято під страховий
захист транспортний засіб Daewoo Lanos, д.р.н.
НОМЕР_2. Ліміт відшкодування за майнову
шкоду становить 50000 грн., франшиза - 1000
грн. Договір діє з 22.12.2010р. до 21.12.2011р.

Дані обставини також підтверджуються
інформацією з єдиної централізованої
бази даних МТСБУ (а.с. 46).

14.01.2011р. в м.Одесі на Фонтанській дорозі
(вул.Авдєєва-Чороморського, 1-А) сталася
дорожньо-транспортна пригода:
рухаючись з боку вул.Леваневського в
напрямку вул.Толбухіна, ОСОБА_6, керуючи
автомобілем Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_2 на
підставі генеральної довіреності,
виконуючи правий поворот, виїхав на
зустрічну смугу та скоїв наїзд на
припаркований застрахований
автомобіль ОСОБА_8, в результаті чого
обидва транспортні засоби зазнали
механічних пошкоджень.

17.01.2011р. ОСОБА_8, як власник
транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE, р.н.
НОМЕР_1 звернувся до ПрАТ «Страхова
компанія «ГРАВЕ Україна» із
заявою-повідомленням про випадок із
транспортним засобом.

Постановою слідчого СВ ДТП ГУМВС
України в Одеській області від 24.01.2011р.
(а.с. 10) відмовлено в порушені
кримінальної справи по факту даного
ДТП у зв'язку з тим, що в результаті
даного ДТП тілесні ушкодження отримала
саме винна в скоєні ДТП особа - ОСОБА_6,
тому в його діях відсутній склад
злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК
України. Згідно даної постанови
причиною ДТП, яка мала місце 14.01.2011р., є
порушення вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.3 Правил
дорожнього руху з боку водія ОСОБА_6,
який змінюючи напрямок руху (виконуючи
правий поворот), не контролюючи
постійно безпечне керування
транспортним засобом, при виникненні
небезпеки у вигляді транспортного
засобу, що стоїть, не знизив швидкість
та не зупинив транспортний засіб, яким
керував, що і зумовило наслідки, які
настали.

Зазначені обставини також
підтверджується відомостями Відділу
Державтоінспекції №8757262 (а.с. 8).

Згідно зі Звітом №01-025 від 09.02.2011р.
спеціаліста-оцінювача з визначення
розміру матеріального збитку,
заподіяного власнику застрахованого
автомобіля, сума завданого ОСОБА_8
(страхувальнику) матеріального збитку
на момент проведення дослідження
склала 38564,07грн. Під час розрахунку
розміру збитку коефіцієнт фізичного
зносу та показник втрати товарної
вартості експертом не визначались на
підставі приписів п.8.6.2 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів.

Повна дійсна вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала
37811,39грн., що підтверджується
виставленим ФОП ОСОБА_10
рахунком-фактурою №КУ-0000044 від 10.02.2011р.
(а.с.32).

На підставі договору страхування
№0265.30-1000.000 від 03.06.2010р. та заяви
страхувальника про виплату страхового
відшкодування від 08.04.2011р. (а.с.33), ПрАТ
«Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» був
складений страховий акт
№СНТ/00265.030-1000.0000/3 від 08.04.2011р., яким
визначено розмір страхового
відшкодування у сумі 34 535,39грн. (а.с.36).

Позивач платіжним дорученням №19981 від
21.04.2011р. (а.с.37) виплатив страхове
відшкодування в сумі 34535,39грн. на
користь ФОП ОСОБА_10

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ
«Страхова компанія «ГРАВЕ Україна»
неодноразово зверталась на адресу ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО» із заявою на
виплату вказаного вище страхового
відшкодування в порядку регресу.

Відповідач листом №7404/556852 від 28.11.2012р.
надав позивачу відповідь на зазначену
заяву, в якому просив позивача надати
копії постанови суду про притягнення
до адміністративної відповідальності
винуватця ДТП, протокол огляду та
фотографії пошкодженого транспортного
засобу.

Листом №7799/556852 від 29.12.2012р. ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО» повторно
було повідомлено ПрАТ «Страхова
компанія «ГРАВЕ Україна» про
необхідність надання зазначених вище
документів.

Листом №5959/556852 від 28.11.2013р.
відповідачем було відмовлено позивачу
в здійсненні виплати суми страхового
відшкодування у зв'язку з ненаданням
відповідних документів, що
підтверджують заподіяння шкоди водієм
автомобіля Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_2.

У зв'язку з неотриманням позивачем
страхового відшкодування від ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО», ПрАТ
«Страхова компанія «ГРАВЕ Україна»
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом про
стягнення 33535,39грн. страхового
відшкодування в порядку регресу, що є
предметом спору у даній справі.

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки,
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія дійшла висновку,
що апеляційна скарга Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО», м. Донецьк підлягає
залишенню без задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування», ст. 354 Господарського
кодексу України та ст. 979 Цивільного
кодексу України, договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування (подати
допомогу, виконати послугу тощо),
а страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2 ст.8
Закону України «Про страхування», є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Аналіз приписів ч.ч.1,2 ст. 1116, ч.ч. 2, 5 ст.
1187, п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України дозволяє
дійти висновку про те, що у випадку
заподіяння шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
питання про її відшкодування
вирішується за принципом вини.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування», до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України та ст. 228
Господарського кодексу України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Позивач, виконавши свої зобов'язання
перед страхувальником за договором
страхування наземного транспорту
№0265.30-1000.000 від 03.06.2010р., шляхом виплати
страхового відшкодування згідно
платіжного №19981 від 21.04.2011р. у сумі
34535,39грн., набув право зворотної вимоги
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Наявність вини ОСОБА_6, який керував
автомобілем Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_2 в
момент скоєння ДТП від 14.01.2011р., у
порушенні п.п. 10.1, 12.1, 12.3 Правил
дорожнього руху, що спричинило
пошкодження автомобілів, встановлена
постановою слідчого СВ ДТП ГУМВС
України в Одеській області від 24.01.2011р.
(а.с.10) про відмову в порушенні
кримінальної справи по факту даного
ДТП на підставі п.2 ст. 6 Кримінального
процесуального кодексу України.

Судова колегія не приймає доводи
апелянта стосовно того, що постанова
слідчого про відмову в порушені
кримінальної справи відносно ОСОБА_6 не
є належним доказом в підтвердження
наявності вини в його діях, як водія,
оскільки відсутність складу злочину у
разі відмови в порушенні кримінальної
справи з підстав, що саме водій ОСОБА_6 є
особою, якій заподіяні в результаті ДТП
тілесні ушкодження, не означає
відсутність вини в його діях для
цивільно-правової відповідальності, і
зазначена постанова слідчого підлягає
дослідженню та оцінці судом як доказ у
справі, відповідно до ст.ст. 32, 43 ГПК
України.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
вина водія ОСОБА_6 в скоєнні ДТП є
доведеною наявними у справі доказами.

Відповідальність за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації автомобіля Daewoo
Lanos, д.р.н. НОМЕР_2 на момент виникнення
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована відповідачем згідно
полісу ОСЦПВВНТЗ серії №ВЕ/4596893 від
22.12.2010р. з терміном дії до 21.12.2011р. Тому,
особою відповідальною за завдані
збитки у межах, передбачених договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, є ПрАТ «Страхова компанія
«ВУСО». Франшиза, згідно умов даного
договору, становить 1000,00грн. Дані
обставини також підтверджуються
інформацією з єдиної централізованої
бази даних МТСБУ.

Отже, з урахуванням приписів положень
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про страхування», Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у позивача виникло право
регресної вимоги до відповідача.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є, зокрема,
втрати, яких особа зазнала в зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України
встановлено, що розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

У відповідності до пункту 22.1 ст. 22
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно п. 11.1 договору страхування
№0265.30-1000.000 від 03.06.2010р., відшкодуванню
підлягають вартість деталей і вузлів,
що потребують заміни, вартість робіт по
зманені та ремонту пошкоджених деталей
та вузлів, вартість витратних
матеріалів. Відшкодовується вартість
тільки тих вузлів та деталей,
пошкодження яких викликано страховим
випадком. Не відшкодовується вартість
технічного обслуговування і
гарантійного ремонту.

Відповідно до рахунку рахунку-фактури
№КУ-0000044 від 10.02.2011р., складеного ФОП
ОСОБА_10, вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу марки
HYUNDAI SANTA FE, р.н. НОМЕР_1, в результаті його
пошкодження ДТП, що відбулась 14.01.2011р.,
складає 37811,39грн. При цьому, під час
розрахунку розміру збитку коефіцієнт
фізичного зносу та показник втрати
товарної вартості експертом не
визначались, на підставі приписів п.8.6.2
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів.

Страховиком ПрАТ «Страхова компанія
«ГРАВЕ Україна» розмір страхового
відшкодування був визначений в
страховому акті №СНТ/00265.030-1000.0000/3 від
08.04.2011р. у сумі 34 535,39грн.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

При розрахунку заявленої до стягнення
суми, позивачем було зменшено страхове
відшкодування на суму франшизи,
визначеної полісом ОСЦПВВНТЗ серії
№ВЕ/4596893 від 22.12.2010р.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 33535,39грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не приймаються до уваги
колегією суддів, оскільки вони
спростовується наявними в даній справи
матеріалами та фактичними обставинами.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції повно з'ясовані усі
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду відповідають
обставинам справи, норми матеріального
та процесуального права місцевим
господарським судом застосовані
правильно, тому апеляційна скарга
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО», м. Донецьк є
такою, що не підлягає задоволенню, а
рішення господарського суду Донецької
області від 04.03.2014р. у справі №905/8970/13
підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України,
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО», м. Донецьк на рішення
господарського суду Донецької області
від 04.03.2014р. у справі №905/8970/13 - залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Донецької області від 04.03.2014р. у справі
№905/8970/13 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дня прийняття постанови.

Головуючий

Л.В. Ушенко

Судді

К.В. Богатир

О.І. Склярук

Повний текст постанови складено та
підписано 15 травня 2014 року.

Надруковано: 6 прим.:

1 прим. - скаржнику;

1 прим. - позивачу;

1 прим. - третій особі;

1 прим. - у справу;

1 прим. - ГСДО

1 прим. - ДАГС