КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. Справа№ 910/12023/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Станіка С.Р.

при секретарі Кобець
М.О.

за участю представників:

від позивача: Нікітін С.П. -
представник за довіреністю від 23.10.2013
року;

від відповідача: Грапенюк С.С. -
представник за довіреністю від 31.01.2014
року;

Стельмах С.О. - представник
за довіреністю від 20.03.2014 року,

розглянувши у відкритому засіданні
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Київський
механічний завод іграшок ім.. М.Ф.
Ватутіна"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 16.10.2013 року

у справі № 910/12023/13 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Київська будівельна
компанія "Київбудком"

до Публічного акціонерного товариства
"Київський механічний завод іграшок ім.
М.Ф. Ватутіна"

про розірвання договору та стягнення 5
105 408, 25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Київська будівельна компанія
"Київбудком" звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Київський механічний
завод іграшок ім. М.Ф.Ватутіна" про
розірвання договору та стягнення
заборгованості у сумі 5 105 408,25 грн., з
яких: 3 407 927, 89 грн. - основного боргу, 510
741, 47 грн. - пені, 373 407, 21 грн. - 3% річних, 549
361, 17 грн. - інфляційних втрат, 263 970,51 грн.
- збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач неналежним чином виконує
зобов'язання за договором № 192 від
03.10.2006 року в частині повної та
своєчасної оплати за виконані роботи, а
тому позивач просить суд стягнути
заборгованість та штрафні санкції, а
також розірвати договір.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.10.2013 року позовні вимоги
задоволені повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого господарського суду
у даній справі скасувати та прийняти
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
договір підряду № 192 від 03.10.2006 року був
розірваний сторонами 03.12.2008 року (з
моменту отримання та реєстрації листа
№ 1-1/203 від 27.11.2008 року) за згодою сторін.
Крім того, кінцевий розрахунок з
позивачем по сплаті утриманих
відповідно до п. 23.2 - 23.5 договору коштів
здійснюється відповідачем протягом 6
робочих днів з моменту належного
оформлення та підписання акта
державної приймальної комісії про
приймання в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013 року сформовано для розгляду
апеляційної скарги по справі № 910/12023/13
колегію суддів у складі Дідиченко М.А.
(головуюча), Руденко М.А., Пономаренко
Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Київський
механічний завод іграшок ім. М, Ф.
Ватутіна" прийнято до свого
провадження колегією суддів у складі
Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А.,
Пономаренко Є.Ю. та призначено до
розгляду на 10.12.2013 року.

Представник відповідача у судовому
засіданні 10.12.2013 року підтримав доводи
апеляційної скарги, просив суд її
задовольнити.

У судовому засіданні 10.12.2013 року
представник позивача надав пояснення,
якими заперечував доводи апеляційної
скарги.

Крім того, представники сторін подали
клопотання про продовження строку
розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 року
продовжено строк розгляду спору та
відкладено розгляд справи до 21.01.2014
року.

У судовому засіданні 21.01.2014 року
оголошено перерву до 28.01.2014 року.

28.01.2014 року оголошено перерву до 03.02.2014
року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 року, у
зв'язку із участю судді Руденко М. А. у
розгляді інших справ, справу № 910/12023/13
передано до розгляду колегії суддів у
складі: Дідиченко М. А. - головуюча,
судді: Пономаренко Є. Ю., Станік С. Р.

У судовому засіданні 03.02.2014 року
оголошено перерву до 26.02.2014 року.

26.02.2014 року оголошено перерву до 12.03.2014
року.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 року, у
зв'язку з перебуванням головуючого
судді Дідиченко М. А. у відпустці,
справу № 910/12023/13 передано до розгляду
колегії суддів у складі: Баранець О. М. -
головуючий, судді: Пономаренко Є.
Ю.,Станік С. Р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 року
справу № 910/12023/13 прийнято до свого
провадження колегією суддів у складі:
Баранець О. М. - головуючий, судді:
Пономаренко Є. Ю., Станік С. Р.

У судовому засіданні 12.03.2014 року
представники сторін надали пояснення
по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 року
відкладено розгляд справи до 08.04.2014
року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 року,
враховуючи вихід головуючого судді з
відпустки, справу № 910/12023/13 передано до
розгляду колегії суддів у складі:
Дідиченко М. А. - головуюча, судді:
Пономаренко Є. Ю., Станік С. Р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 року
справу № 910/12023/13 прийнято до свого
провадження колегією суддів у складі:
Дідиченко М.А. - головуюча, судді:
Пономаренко Є. Ю., Станік С. Р.

Представники сторін у судовому
засіданні 08.04.2014 року підтримали свої
правові позиції.

У судовому засіданні 08.04.2014 року
оголошено перерву до 22.04.2014 року.

Представник позивача у судовому
засіданні 22.04.2014 року заперечував проти
задоволення апеляційної скарги та
просив суд рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судовому
засіданні 22.04.2014 року підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
03.10.2006 року між Відкритим акціонерним
товариством "Київський механічний
завод іграшок ім. М.Ф.Ватутіна"
(перейменовано в Публічне акціонерне
товариство "Київський механічний завод
іграшок ім. М.Ф.Ватутіна", надалі -
замовник, відповідач) та Закритим
акціонерним товариством "Київська
будівельна компанія "Київбудком"
(перейменовано в Приватне акціонерне
товариство "Київська будівельна
компанія "Київбудком", надалі -
генеральний підрядник, позивач)
укладено договір підряду № 192 (надалі -
договір), за умовами якого генеральний
підрядник зобов'язався виконати роботи
по капітальному будівництву об'єкту
(капітальне будівництво житлового
комплексу з магазинами, офісами,
приміщеннями побутового характеру і
підземним паркінгом по вул. Боженко,
75-77, вул. Володимиро-Либідській, 21-17, вул.
Антоновича, 118, загальною прлощею 55 903,63
м2) і здати їх замовнику в порядку та
строки, визначені договором.

Відповідно до п. 4.1. договору договірна
ціна виконання робіт становить 90 241 395,02
грн., в т.ч. ПДВ.

Згідно із п. 35.1. договору, договір
вступає в силу з моменту підписання
його уповноваженими представниками
сторін та діє до моменту повного
виконання своїх зобов'язань по
договору.

Колегією суддів встановлено, що
позивач на виконання умов договору,
виконав комплекс будівельно-монтажних
робіт по капітальному будівництву
об'єкту на загальну суму 65 228 112, 96 грн.,
які прийняті замовником на підставі
підписаних обома сторонами актів
прийому виконаних робіт, складених по
формі № КБ-2в, та довідок про вартість
виконаних робіт форма № КБ-3, копії яких
наявні в матеріалах справи.

При цьому, відповідачем частково
оплачено виконані позивачем роботи і
неоплачена сума вартості робіт
становить 3 407 927,89 грн.

27.11.2008 року відповідач звернувся до
позивача листом № 1-1/203 про тимчасове
призупинення всі роботи по будівництву
житлового комплексу по вул. Боженко,
75-77, вул. Володимиро-Либідській, 21-17, вул.
Антоновича, 118 з 01.12.2008 року по 01.03.2009
року, в зв'язку з світовою фінансовою
кризою.

Листом № 1-1/34 від 02.03.2009 року відповідач,
у зв'язку із поглибленням світової
фінансової кризи, просив позивача
продовжити тимчасово призупинені
роботи по вул. Боженко, 75-77, вул.
Володимиро-Либідській, 21-17, вул.
Антоновича, 118 з 01.03.2009 року по 01.06.2009
року.

Звертаючись до суду першої інстанції
позивач зазначає, що зважаючи на
одностороннє зупинення фінансування
робіт, із боку відповідача має місце
істотне порушення умов договору
підряду, а тому просить суд розірвати
договір підряду № 192 від 03.10.2006 року та
стягнути суму заборгованості у розмірі
3 407 927,89 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Згідно із ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Так, як на підставу розірвання договору
позивач посилається на істотне
порушення його умов, а саме
одностороннє зупинення фінансування
робіт з боку відповідача.

Задовольняюючи позовні вимоги в даній
частині суд першої інстанції виходив з
того, що невиконання взятих на себе
зобов'язань, а саме припинення
відповідачем здійснення фінансування
виконання робіт капітального
будівництва є істотним порушенням умов
договору та підставою для його
розірвання, оскільки призупинення
фінансування унеможливлює продовження
виконання робіт за договором,
перешкоджає можливості закінчити
будівництво та здати об'єкт в
експлуатацію.

Однак, колегія суддів не погоджується
із даними висновками суду першої
інстанції, оскільки згідно умов
договору, а саме п. 28.3 встановлено, що
замовник має право запропонувати
призупинення робіт або розірвання
договору у всіх випадках, які
передбачені діючим законодавством
України, включаючи зокрема відсутність
у замовника коштів на фінансування
робіт чи у разі банкрутства (п. 28.3.5
договору).

Отже, укладаючи договір № 192 від 03.10.2006
року, сторони передбачили можливість
призупинення виконання робіт у разі
відсутності коштів у замовника.

При цьому, посилання відповідача на те,
що договір підряду № 192 від 03.10.2006 року
був розірваний сторонами 03.12.2008 року (з
моменту отримання та реєстрації листа
№ 1-1/203 від 27.11.2008 року) за згодою сторін
є необґрунтованим, оскільки даним
листом відповідач не пропонував
позивачу розірвати договір підряду та
останній не погоджувався на його
розірвання.

Як вбачається із змісту вищевказаного
листа відповідач лише просив позивача
призупинити всі робити по договору у
зв'язку із відсутністю коштів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність істотних порушень умов
договору та як наслідок відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині розірвання договору № 192 від
03.10.2006 року.

Щодо позовних вимог про стягнення
заборгованості у сумі 3 407 927,89 грн., то
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно із п. 23.1 договору передбачено, що
сторони домовились здійснювати
розрахунки за виконані генеральним
підрядником та прийнятті замовником
роботи шляхом проміжних платежів, які
здійснюються замовником щомісячно,
згідно із фактично виконаними об'ємами
робіт. Відповідні проміжні розрахунки
здійснюються на підставі підписаного
сторонами акта виконаних робіт та
довідки про вартість виконаних робіт
протягом 6 робочих днів з моменту їх
підписання сторонами.

Як встановлено колегією суддів та не
заперечується сторонами 3 407 927,89 грн.,
які позивач просить стягнути з
відповідача, є сумою коштів, що були
притримані відповідачем на підставі п.
23.2 договору.

Так, у відповідності до п. 23.2 договору
передбачено, що забезпечення виконання
генеральним підрядником своїх
зобов'язань пор договору здійснюється
замовником у формі притримання частини
коштів, належних до виплати
генеральному підряднику за виконані
роботи на період до підписання акту
державної приймальної комісії про
приймання в експлуатацію завершеного
будівництвом об'єкту.

Згідно із п. 23.4 договору, розмір
притримання, передбачене п.п. 23.2, 23.3
договору, складає 5% від суми платежу та
сумарно становить 5% від договірної
ціни.

Кінцевий розрахунок з генеральним
підрядник здійснюється на підставі
належно оформленого та підписаного
акту державної приймальної комісії про
приймання в експлуатацію завершеного
будівництвом об'єкту протягом 6 робочих
днів з моменту підписання (п. 23.5
договору).

Таким чином, сторони передбачили, що 5%
притриманих коштів сплачуються
замовником після здачі об'єкту в
експлуатацію.

Колегією суддів встановлено, що об'єкт
в експлуатацію не зданий, акт державної
приймальної комісії про приймання в
експлуатацію завершеного будівництвом
об'єкту не підписаний, а тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що строк виконання відповідачем
грошового зобов'язання в частині
оплати 3 407 927,89 грн. заборгованості, яка
складається із гарантійних внесків,
утриманих відповідачем на підставі п.
23.2 договору, не настав.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів відмовляє у задоволенні вимог в
частині стягнення з відповідача 3 407
927,89 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача за прострочення сплати
заборгованості у сумі 3 407 927,89 грн., пеню
у розмірі 510 741, 47 грн., 3% річних у розмірі
373 407, 21 грн. та збитки від інфляції у
розмірі 549 361, 17 грн.

Враховуючи, що вказані вимоги є
похідними від вимоги про стягнення
заборгованості та беручи до уваги, що
апеляційний судом встановлено, що
строк виконання зобов'язання щодо
сплати коштів не настав, колегія суддів
відмовляє у задоволенні позовних вимог
про стягнення пені, 3% річних та збитків
від інфляції.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача 263 970,51
грн. збитків пов'язаних із оплатою
праці охоронців об'єкту будівництва,
розташованого по вул. Боженка, 75-77, вул.
Володимиро-Либідській, 21-17, вул.
Антоновича, 118 у м. Києві, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Частиною 1, 2 ст. 224 ГК України визначено,
що учасник господарських відносин,
який порушив господарське зобов'язання
або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільної відповідальності відповідно
до ст. 623 ЦК України.

Обов'язковими умовами покладення
відповідальності на винну сторону є
наявність збитків, протиправність дій
цієї особи, причинного зв'язку між
діями особи та збитками, які складають
об'єктивну сторону правопорушення, та
вини особи, внаслідок дій якої
спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення
будь-яких майнових благ сторони за
договором, що обмежує його інтереси, як
учасника певних господарських
відносин і проявляється у витратах,
зроблених кредитором, втраті або
пошкодженні майна, а також не одержаних
кредитором доходів, які б він одержав,
якби зобов'язання було виконано
боржником.

Так, позивач зазначає, що відповідно до
п. 28.8 договору сторона, з вини якої
роботи зупиняються, повинна
відшкодувати іншій стороні фактично і
документально підтверджені витрати і
збитки, викликані цією обставиною.

Однак, колегія суддів вказує, що у
відповідності до п. 11.4 договору
передбачено, що генеральний підрядник
забезпечує за свій рахунок, протягом
всього періоду виконання робіт,
належну охорону об'єкту, а також всіх
матеріалів, обладнання, будівельної
техніки та іншого майна, яке
знаходиться на будівельному
майданчику.

Отже, умовами договору передбачено, що
позивач за власні кошти здійснює
охорону об'єкту, а тому понесені
позивачем витрати на охорону не є
збитками у розумінні ст. 22 ЦК України та
ст. 224 ГК України.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог в
частині стягнення збитків у сумі 263 970,
51 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідачем в суді першої інстанції
було заявлено клопотання про
застосування строку позовної давності.
При цьому, як вбачається із змісту
рішення, судом першої інстанції
вказане клопотання розглянуто не було.

Відповідно до стаття 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За приписами статті 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 ЦК України частини 1 та
5 перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила та за зобов'язаннями
з визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Одночасно суд відзначає, що за змістом
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушеного права.

Водночас, перш ніж застосувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушено право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості (п.2.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
29.05.2013 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів").

Оскільки у межах розгляду даної
господарської справи, судом
встановлено, що відсутні підстави для
розірвання договору № 192 від 03.10.2006 та
стягнення заборгованості, і збитків,
тому заява відповідача про
застосування строків позовної
давності є такою, що не підлягає
задоволенню.

За таких обставин, рішення
Господарського суду міста Києва від
16.10.2013 року підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Київський
механічний завод іграшок ім.. М.Ф.
Ватутіна" на рішення Господарського
суду міста Києва від 16.10.2013 року
задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 16.10.2013 року у справі № 910/12023/13
скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позовних вимог повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Київська будівельна
компанія "Київбудком" (01010, м. Київ, вул.
Андрія Іванова, 10; ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Київський механічний завод
іграшок ім.. М.Ф. Ватутіна" (03680, м. Київ,
вул. Онуфрія Трутенка, 10; ) витрати по сплаті судового збору
за подання апеляційної скарги у сумі 34
983 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот
вісімдесят три) грн. 50 коп.

5. Доручити Господарському суду міста
Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи № 910/12023/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
М.А. Дідиченко

Судді
Є.Ю. Пономаренко

С.Р. Станік