ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Справа № 19/028-10/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: Мирошниченка С.В.,

суддів: Барицької Т.Л.,

Картере В.І.
(доповідач)

за участю представників:

ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

Бориспільської районної ради - Мотрича
А.С.,

ТОВ "Бориспільпобутсервіс" - не з'яв.,

Бориспільської міської ради - не з'яв.,

Бориспільського районного
підприємства теплових мереж
"Райтепломережа" - не з'яв.,

КП "Бориспільське БТІ" - не з'яв.,

прокурора - Гудименко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013

та на рішення господарського суду
Київської області від 30.09.2013

за заявою Бориспільського районного
підприємства теплових мереж
"Райтепломережа"

про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Київської області від 19.04.2010

у справі № 19/028-10/13

за позовом Бориспільського
міжрайонного прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
Бориспільської районної ради
Київської області

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Бориспільпобутсервіс",

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

3) Бориспільської міської ради
Київської області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Бориспільського
районного підприємства теплових мереж
"Райтепломережа"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів Комунального
підприємства "Бориспільське бюро
технічної інвентаризації"

про скасування рішень, визнання
недійсними договорів, визнання права
власності та витребування майна з
незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 19.04.2010 у справі за
№ 19/028-10, залишеним без змін постановою
Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 30.06.2010 та
постановою Вищого господарського суду
України від 30.11.2010, в задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

20.11.2012 Бориспільське районне
підприємство теплових мереж
"Райтепломережа" (правонаступник
третьої особи - комунального
підприємства Бориспільської районної
ради "Житлово-комунальний комбінат")
звернулося до господарського суду
Київської області з заявою про
перегляд рішення господарського суду
від 19.04.2010 у справі № 19/028-10 за
нововиявленими обставинами, в якій
просило рішення господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Рішенням господарського суду
Київської області від 29.01.2013 (суддя
Конюх О.В.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 20.03.2013 (колегія
суддів у складі: суддя Тищенко О.В. -
головуючий, судді Смірнова Л.Г.,
Гончаров С.А.), заяву про перегляд
рішення господарського суду Київської
області від 19.04.2010 у справі № 19/028-10 за
нововиявленими обставинами
задоволено. Скасовано рішення
господарського суду Київської області
від 19.04.2010 та прийнято нове рішення,
яким позов Бориспільського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Бориспільської
районної ради задоволено частково.

Постановою Вищого господарського суду
України від 04.09.2013 рішення
господарського суду Київської області
від 29.01.2013 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
20.03.2013 у справі № 19/028-10 скасовано,
а справу № 19/028-10 передано до
господарського суду першої інстанції
для нового розгляду заяви про перегляд
рішення господарського суду міста
Києва від 19.04.2010 за нововиявленими
обставинами.

Рішенням господарського суду
Київської області від 30.09.2013 (суддя
Наріжний С.Ю.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 (колегія
суддів у складі: суддя Отрюх Б.В. -
головуючий, судді Михальська Ю.Б.,
Тищенко А.І.), заяву про перегляд
рішення господарського суду Київської
області від 19.04.2010 у справі № 19/028-10 за
нововиявленими обставинами
задоволено. Скасовано рішення
господарського суду Київської області
від 19.04.2010 та прийнято нове рішення,
яким позов Бориспільського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Бориспільської
районної ради задоволено частково.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_2 просить
скасувати постанову Київського
апеляційного господарського суду від
10.12.2013 та рішення господарського суду
Київської області від 30.09.2013 та
припинити провадження у справі. В
обґрунтування скарги ФОП ОСОБА_2 вказує
про порушення судами вимог ст.ст. 1, 33, 34,
80, 112, 113 ГПК України, ст. 328 ЦК України, ст.
2 Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)". Крім того, на думку
скаржника, судами попередніх інстанцій
проігноровано вимоги суду касаційної
інстанції і не досліджено обставини
саме відсутності у спірних
правовідносинах у громадянина ОСОБА_2
статусу фізичної особи-підприємця, що
тягне за собою припинення провадження
у справі з підстав не підсудності
даного спору господарському суду.

Перевіривши правильність застосування
господарськими судами норм
процесуального та матеріального права,
Вищий господарський суд України вважає
касаційну скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню виходячи з
такого.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи і про це вже зазначалося вище,
постановою Вищого господарського суду
України від 04.09.2013, прийнятою у цій же
справі, були скасовані попередні
судові рішення, а справа передана на
новий розгляд, в ході якого суд мав
з'ясувати фактичні обставини справи,
пов'язані зі статусом ОСОБА_2 у спірних
правовідносинах.

Відповідно до вимог ст. 11112 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

В ході нового розгляду справи суди, як
це вбачається із змісту постановлених
ними рішень, знехтували зазначеними
вимогами процесуального закону і
всупереч ст. 43 ГПК України припустилися
тієї ж помилки, а тобто не встановили
тих фактичних обставин справи, про які
йшлося у постанові Вищого
господарського суду України від 04.09.2013
і які мали правове значення для її
правильного вирішення.

Так, як вбачається зі змісту рішення
господарського суду першої інстанції,
на думку суду, підтвердженням тому, що
ОСОБА_2 використовує спірні приміщення
у господарській діяльності як фізична
особа-підприємець є укладені договори
оренди нерухомого майна ПП ОСОБА_2 з ТОВ
"Аптека. 194" та з ФОП ОСОБА_9, про що є
посилання у листі Бориспільської ОДПІ
Головного управління Міністерства
доходів у Київській області від 30.08.2013
№ 904/10/17-2.

В той же час, судами не досліджено умови
вказаних договорів, оскільки
відповідно до договору оренди
нерухомого майна, який укладений ПП
ОСОБА_2 та ТОВ "Аптека. 194" від 31.12.2010,
копія якого наявна в матеріалах справи,
вбачається, що в оренду були передані
приміщення розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, та які належать ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про власність № 81
від 26.02.2002. При цьому, судами не
досліджувалося яке саме майно
передавалося за цим договором і чи має
воно відношення до майна, яке є
предметом спору у даній справі, тоді як
скаржник зазначає про те, що вказаний
об'єкт оренди має інші технічні
характеристики і не входить до
предмету спору. Крім того, інший
договір оренди нерухомого майна,
укладений ПП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_9, на
який суди також послалися в своїх
судових рішеннях як на підтвердження
того, що оспорюване майно ОСОБА_2
використовує у своїй підприємницькій
діяльності взагалі відсутній в
матеріалах справи.

Крім того, як вбачається з наявних
матеріалів справи, задовольняючи заяву
Бориспільського районного
підприємства теплових мереж
"Райтепломережа" про перегляд рішення
господарського суду від 19.04.2010 за
нововиявленими обставинами, суди
вказували на те, що трудовий колектив
підприємства "Бориспільпобутсервіс"
відмовився від приватизації будівель
підприємства, що підтверджується,
зокрема, наказом представництва Фонду
державного майна України в
Бориспільському районі від 24.04.1996 №
10-МП, яким затверджено акт оцінки майна
цілісного майнового комплексу
державного комунального
виробничо-комерційного підприємства
побутового обслуговування населення
"Бориспільпобутсервіс" без будівель
комплексних приймальних пунктів
району, загальною вартістю 5.874.324.000,00
крб., в тому числі залишкова вартість
основних засобів 456.482.000 крб.

При цьому, посилаючись у своїх рішеннях
на вказаний наказ № 10-МП, суди не
звернули уваги на те, що такого
належного доказу матеріали справи не
містять.

Отже, в порушення вимог ст. 43 ГПК
України, суди повно і всебічно не
дослідили всі обставини справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору та прийняли рішення без належних
та допустимих доказів у справі,
зокрема, щодо умов приватизації
оспорюваного майна.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)"
покупці подають до відповідного органу
приватизації заяву про включення
підприємства до одного із зазначених у
цій статті переліків об'єктів, що
підлягають приватизації. При цьому
вказана заява, повинна містити
відповідні дані як до об'єкта малої
приватизації так і його
місцезнаходження, повинні бути
запропоновані умови купівлі та
експлуатації об'єкта, а також відомості
щодо особи, яка подає таку заяву.

В той же час, господарські суди не
з'ясовували обставин справи щодо
наявності або відсутності відповідної
заяви покупця до відповідно органу
приватизації при розгляді даної
справи.

При цьому Вищий господарський суд
України вважає за необхідне зазначити
про те, що продавцем оспорюваного
об'єкту приватизації і органом, який
здійснював підготовку матеріалів в
процесі приватизації виступало
представництво Фонду державного майна
України як це і передбачено ст.ст. 4, 7
Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)".

Незважаючи на вказані приписи закону,
господарські суди не розглянули
питання щодо необхідності залучення до
участі у справі вказаного органу
приватизації.

Як передбачено в п. 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК, якщо
господарський суд прийняв рішення або
постанову, що стосується прав та
обов'язків осіб, які не були залучені до
участі у справі, то таке порушення норм
процесуального права є в будь-якому
випадку підставою для скасування
рішення місцевого або постанови
апеляційного господарського суду.

Касаційна ж інстанція відповідно до ч. 2
ст. 1117 ГПК України не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, постанова
Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 та
рішення господарського суду Київської
області від 30.09.2013 підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд заяви про перегляд
рішення господарського суду Київської
області від 19.04.2010 за нововиявленими
обставинами.

При новому розгляді справи
господарському суду належить
врахувати зазначені недоліки,
розглянути питання щодо необхідності
залучення до участі у справі в порядку
ст. 27 ГПК України відповідного
підрозділу Фонду державного майна
України, запропонувати сторонам надати
всі необхідні відомості для з'ясування
наявності або відсутності
нововиявлених обставин у справі та в
залежності від встановленого, прийняти
відповідне рішення, виклавши його
згідно з вимогами процесуального
законодавства.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112, 112-114
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 та
рішення господарського суду Київської
області від 30.09.2013 у справі №
19/028-10/13 скасувати.

Справу передати до господарського суду
Київської області для нового розгляду
заяви про перегляд рішення
господарського суду Київської області
від 19.04.2010 за нововиявленими
обставинами.

Головуючий суддя:В. Мирошниченко
Судді: Т. Барицька В. Картере