ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.05.14 № 910/8375/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрвторкольормет"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мет Сервіс Регіон"
про стягнення 173 461,78 грн.,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2014 р. до канцелярії
Господарського суду міста Києва
надійшла позовна заява б/н від 25.04.2014
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрвторкольормет»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мет Сервіс Регіон»
про стягнення 173 461, 78 грн.

Подана Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укрвторкольормет»
позовна заява б/н від 25.04.2014 про
стягнення 173 461, 78 грн. не відповідає
вимогам розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України, а тому
підлягає поверненню з посиланням на ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Згідно п.2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

У відповідності до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при подані позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку» від 05.03.2009 р № 270 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо.

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. №270 «Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку» внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
поставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису, що
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Як вбачається з позовних матеріалів, до
позовної заяви, б/н від 25.04.2014 в якості
доказів направлення відповідачу копії
позовної заяви з додатками додано
фіскальний чек №9930 від 30.04.2014 та опис
вкладення у цінний лист від 30.04.2014.

З позовних матеріалів слідує, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мет Сервіс Регіон»
має наступну адресу: 01013, м. Київ, вул.
Будіндустрії 5, оф. 219. Так само, у
відповідності до Договору №6-07/11 від
26.07.2011 за Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мет Сервіс Регіон»
зазначено наступну адресу: 01013, м. Київ,
вул. Будіндустрії 5, оф. 219.

З опису вкладення у цінний лист,
доданого до позовних матеріалів в
якості доказу направлення копії
позовної заяви з додатками вбачається,
що позивачем було направлено позовні
матеріали на адресу: 01013, м. Київ, вул.
Будіндустрії 3, оф. 219.

Втім, як вбачається з позовних
матеріалів, будь-яких інших доказів
направлення на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мет
Сервіс Регіон» згідно позовних
матеріалів, а саме: 01013, м. Київ, вул.
Будіндустрії 5, оф. 219, до суду не надано.

Як визначено ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є адреса органу або особи, які
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступають
від її імені. Відомості про
місцезнаходження юридичної особи
включаються до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців (ст. 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Згідно абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб'єкта господарювання.

В той же час, позивачем не вказано на
жодне з джерел (відповідні довідки з
ЄДРПОУ, виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців тощо), з яких він
отримав дані про належність
відповідачу саме вказаної у позовній
заяві адреси.

Таким чином, позивачем не надано
належних доказів направлення копії
позовної заяви з додатками на адресу
відповідача.

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Таким чином, позовна заява не може бути
прийнята до розгляду та підлягає
поверненню для усунення допущеного
порушення, після чого заявник не
позбавлений права повторно звернутись
з позовною заявою до господарського
суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України).

Також, суд наголошує на наступному.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Статтею 57 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про
судовий збір " судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту № 41 (підписи платника)
ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком і
зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитки печатка печатки, для
реквізиту № 51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Позивачем в якості доказу сплати
судового збору надано платіжне
доручення №175907788 від 25.04.2014.

Проте, у наданому разом з позовною
заявою платіжному дорученні №175907788 від
25.04.2014 відсутні підписи відповідальних
осіб платника та відбиток штампу
позивача, тобто вказані реквізити не
заповнені як того вимагає
вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжне доручення №175907788
від 25.04.2014 не є належним доказом сплати
судового збору відповідно до норм
чинного законодавства України.

Разом з цим, суд звертає увагу, що
згідно п. 2.21 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7, платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором.

У відповідності до листа Головного
управління Державного казначейства
України у місті Києві, згідно з
Бюджетним кодексом України, Законом
України «Про судовий збір», банківські
реквізити для сплати судового збору до
господарського суду міста Києва
наступні: одержувач: Головне
управління Державної казначейської
служби України (ГУ ДКCУ) у м. Києві,
, банк одержувача: Головне
управління Державної казначейської
служби України (ГУ ДКCУ) у м. Києві, МФО
820019, рахунок 3001, код платежу: 22030001,
призначення платежу: судовий збір за
позовом (ПІБ чи назва установи,
організації позивача), господарський
суд міста Києва (назва суду, де
розглядається справа) код 05379487.

Відповідно реквізитів «призначення
платежу» у платіжному дорученні №175907788
від 25.04.2014 відсутній код платежу: 22030001,
що є порушенням вимог норм чинного
законодавства України.

Суд також звертає увагу позивача на те,
що копії всіх документів, що додані до
позовної заяви мають бути завірені
належним чином відповідно до п. 5.27
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 «Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації», яким визначено, що
відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів «згідно з
оригіналом», яка засвідчує копію,
особистого підпису, прізвища та
ініціали особи, дати засвідчення копії
і проставляють нижче реквізиту підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи додані до позовної заяви не
завірені належним чином як того
вимагає вищезазначена інструкція,
оскільки не містять слів «згідно з
оригіналом», прізвища та ініціалів
особи, яка засвідчує копію та дати
засвідчення копії.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч.1, п. 4, 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали б/н від 25.04.2014 року
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укравторкольормет»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мет Сервіс Регіон»
про стягнення заборгованості -
повернути без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало