м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

Справа № 910/3600/14 22.04.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецполіграфія»,
м. Київ

До 1. Державної служби статистики
України, м. Київ

2. Державної казначейської служби
України, м. Київ

Про стягнення 48 547 982,18 грн.

Суддя Курдельчук І.Д.

Представники:

Від позивача Зуй Д.В., Козир
А.О. - пред. по довір.

Від відповідача 1. Гінчук Л.І. -
пред. по довір.

Від відповідача 2. не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про
стягнення 48 547 982,18 грн. заборгованості,
пені, трьох відсотків річних та
інфляційних втрат за Договором № 93 від
03.09.2012р., посилаючись на порушення
відповідачем, як замовником, умов щодо
оплати.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.03.2014р. порушено провадження
у справі № 910/3600/14, розгляд справи
призначено на 01.04.2014р. та залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Державну казначейську службу України.

28.03.2014р. від позивача через канцелярію
суду надійшли документи на виконання
вимог ухвали суду від 11.03.2014р. та заява
про збільшення позовних вимог. Так,
позивач просив суд стягнути з
відповідача 1. основний борг у розмірі -
38 145 294,30 грн., пеню у розмірі - 9 103 874,49
грн., три відсотка річних у розмірі - 1 798
191,85 грн. та інфляційні втрати у розмірі
- 456 917,05 грн.

01.04.2014р. від відповідача 1. надійшов
відзив на позовну заяву з документами
на виконання вимог ухвали суду від
11.03.2014р. Так, відповідач 1. у відзиві
проти задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись на
відсутність його вини у несплаті боргу,
оскільки, відповідач 1. вжив всіх
залежних від нього заходів щодо
виконання договірних зобов'язань, а
заборгованість виникла виключно у
зв'язку з тим, що Державною
казначейською службою України не були
виконані надані відповідачем 1. у 2012-2013
роках платіжні доручення за бюджетною
програмою 1207020 «Статистичні
спостереження та переписи».

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.04.2014р. розгляд справи було
відкладено на 15.04.2014р., у зв'язку з
неявкою третьої особи.

14.04.2014р. від позивача надійшло
клопотання про залучення Державної
казначейської служби України в якості
співвідповідача на розсуд суду за
наявності достатніх підстав.

Також, 14.04.2014р. від позивача надійшли
письмові пояснення, в яких позивач
заперечив щодо доводів відповідача 1.,
викладених у відзиві.

В судовому засіданні 15.04.2014р.
представник відповідача 1. надав суду
письмові доповнення до відзиву на
позовну заяву та контррозрахунок
позовних вимог.

В судовому засіданні 15.04.2014р. було
обговорено питання залучення
Державної казначейської служби
України в якості іншого відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014р. розгляд справи було
відкладено на 22.04.2014р. та залучено до
участі у справі іншого відповідача -
Державну казначейську службу України.

Відповідач 2. (Державна казначейська
служба України), який належним чином
був повідомлений, в судове засідання не
з'явився, представників в судове
засідання не направив, вимоги ухвал
суду від 11.03.2014р., 01.04.2014р. та 15.04.2014р. не
виконав, відзив на позов не надав,
позовну вимогу по суті і розміру у
будь-який інший процесуальний спосіб
не заперечив.

Відповідно до положень ст.ст. 64, 77, 87,
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про відкриття
провадження у справі (про відкладення
розгляду справи) надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

До матеріалів справи долучені
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень, що
підтверджують факт отримання
відповідачем 2. судової кореспонденції.

Господарський суд визнав наявні в
матеріалах справи документи
достатніми для вирішення спору та
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглянув справу за наявними в ній
матеріалами.

Представники позивача уточнені
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача 1. проти
задоволення позовних вимог
заперечував та просив су у задоволенні
позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 22.04.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, відповідно до ст. 85
ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача
1., Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2012 року між позивачем,
як виконавцем, та відповідачем 1., як
замовником, було укладено Договір № 93.

Договір підписано уповноваженими
особами, а саме, від позивача -
Директором Когутом І.С., який діяв на
підставі Статуту, та від відповідача 1. -
Заступником Голови Держстату України
Власенко Н.С., який діяв на підстав
Положення, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011р. № 396/2011,
та скріплено печатками сторін, у
встановленому порядку не оспорений, не
розірваний, не визнаний недійсним.
Таким чином, Договір є дійсним,
укладеним належним чином та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. Договору
позивач зобов'язався у 2012 році
виготовити та доставити відповідачу 1.
продукцію друковану іншу (виготовлення
та доставка переписного
інструментарію для Всеукраїнського
перепису населення), надалі - Продукція,
а відповідач 1.- прийняти та оплатити
таку Продукцію.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 3 від 05
серпня 2013 року до Договору, дію цього
Договору було продовжено до 30 вересня
2014 року.

Найменування Продукції визначено в
Специфікації на виготовлення та
доставку переписного інструментарію
для Всеукраїнського перепису
населення, що є Додатком 1 до Договору (в
редакціях Додаткових угод №1, №2, № 3 та
№4).

Відповідно до п. 6.1.1. Договору
відповідач 1. зобов'язаний своєчасно та
в повному обсязі оплатити вартість
виготовленої та доставленої Продукції
в порядку, визначеному у п. 4.1. цього
Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору розрахунки
проводяться за рахунок коштів
державного бюджету по КПКВК 1207020 КЕКВ
1131 шляхом оплати відповідачем 1.
фактично виготовленої та доставленої
одержувачем Продукції на підставі
Актів приймання-передачі протягом 10
(десяти) банківських днів з дати їх
підписання сторонами.

На виконання умов договору, позивачем
було виготовлено та доставлено
відповідачу 1. продукцію на загальну
суму 80 883 609,90 грн., що підтверджується
такими актами приймання-передачі: № 1
від 19.10.2012р. на суму 1 411 713 грн.; № 2 від
23.10.2012р. на суму 882 грн.; № 3 від 29.10.2012 р.
на суму 179 601,30 грн.; № 4 від 29.10.2012 р. на
суму 157 791,60 грн.; № 5 від 05.11.2012р. на суму
494 571,60 грн.; № 6 від 05.11.2012р. на суму 608 515,20
грн.; № 7 від 08.11.2012р. на суму 1 325 016 грн.; №
8 від 12.11.2012р. на суму 682 221,60 грн.; № 9 від
12.11.2012р. на суму 1 433 880 грн.; № 10 від
15.11.2012р. на суму 2 477 417 грн. ; № 11 від
15.11.2012р. на суму 17 340 грн.; № 12 від 15.11.2012р.
на суму 2 111 770,80 грн.; № 13 від 22.11.2012р. на
суму 1 978 207,20 грн.; № 14 від 22.11.2012р. на
суму 2 589 342,60 грн.; № 15 від 27.11.2012р. на
суму 3 324 187,20 грн.; № 16 від 28.11.2012р. на
суму 4 316 692,80 грн.; № 17 від 28.11.2012р. на суму
516 836,40 грн.; № 18 від 06.12.2012р. на суму 3 668 298,
60 грн.; № 19 від 10.12.2012р. на суму 558 511,20
грн.; № 20 від 10.12.2012р. на суму 16 680 грн.; №
21 від 10.12.2012р. на суму 3 532 550,40 грн.; № 22
від 10.12.2012 р. на суму 4 936 749,60 грн.; № 23 від
10.12.2012р. на суму 2 105 089, 80 грн.; № 24 від
14.12.2012 р. на суму 700 658,40 грн.; №25 від
17.12.2012р. на суму 1 327 219,80 грн.; № 26 від
18.12.2012 р. на суму 1 982 грн.; № 27 від 18.12.2012р.
на суму 4 119 253,50 грн.; № 28 від 19.12.2012р. на
суму 4 997 695,20 грн.; № 29 від 19.12.2012р. на суму
3 959763,90 грн.; № 30 від 19.12.2012 р. на суму 4 228
308 грн.; № 31 від 20.12.2012р. на суму 3 646 212
грн.; № 32 від 20.12.2012р. на суму 4 094 924,40 грн.;
№ 33 від 20.12.2012р. на суму 62 112 грн.; № 34 від
20.12.2012р. на суму 3 602 125,80 грн.; № 35від
20.12.2012р. на суму 1 713 171,60 грн.; № 36 від
21.12.2012р. на суму 4 792 968,30 грн.;№ 37 від
21.12.2012р. на суму 1 286 352 грн.; № 38 від
21.12.2012р. на суму 1 260 000 грн.; № 39від
25.07.2013р. на суму 2 646 996,60 грн.; № 40 від
30.12.2013р. на суму 6 690 888 грн., які підписані
повноважними представниками сторін та
скріплені печатками без зауважень та
приймаються судом, як належні докази
виконання позивачем договірних
зобов'язань.

Відповідно до п. 4.1. Договору, обов'язок
відповідача 1. по оплаті за доставлену і
прийняту на підставі останнього Акту
приймання-передачі № 40 від 30.12.2013р.
продукцію настав 31.12.2013р., і він повинен
був її оплатити до 15.01.2014р. включно.

За доставлену позивачем продукцію на
суму 87 574 497,90 грн., відповідач 1.
розрахувався лише частково - 49 429 203,60
грн., що підтверджується довідками
банківських установ.

Таким чином, заборгованість
відповідача 1. перед позивачем
становить - 38 145 294,30 грн.

Позивач звертався до відповідача 1. з
листом від 23.01.2013р. № 43 та претензією
від 30.01.2013 року, з вимогою погасити
заборгованість.

Позивач на вказані вище листи отримав
відповіді від 28.01.2013р. вих. №16.1-11/120 та
від 07.03.2013р. вих. №20-18/95, в яких
відповідач 1. визнав існування
заборгованості, а також повідомив про
затримку бюджетного фінансування як
причину несплати заборгованості за
Договором.

На запит позивача відповідач 1. разом із
листом від 15 січня 2014 року № 19-11/8-14
надав копії виписок з рахунку та
реєстри платіжних доручень, які
надавалися до відповідача 2. за період з
03 вересня 2012 року по 31 грудня 2113 року, що
підтверджує надходження коштів з
державного бюджету.

Крім того, позивачем та відповідачем 1.
було проведено звірку взаємних
розрахунків та оформлено Акт звіряння
розрахунків, відповідно до якого
заборгованість станом на 01.11.2013р.
складала - 35 751 154, 50 грн. (без врахування
боргу за останнім актом).

Відповідач 1. пояснив невиконання
зобов'язань щодо оплати продукції
невиконанням відповідачем 2. у 2012-2013
роках платіжних доручень за бюджетною
програмою 1207020 «Статистичні
спостереження та переписи».

Таким чином, заборгованість
відповідача 1. за поставлену позивачем
продукцію становить - 38 145 294,30 грн.

Належним чином засвідчені копії вище
вказаних документів долучені до
матеріалів справи та їх оригінали,
досліджувалися під час судових
засідань, і відповідно визнаються
судом такими, що посвідчують наведені
факти та обставини господарських
відносин сторін.

Відповідно до ч 1. ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 173 ГК України суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Посилання відповідача 1. на невиконання
відповідачем 2. платіжних доручень, як
на підставу звільнення від виконання
обов'язку щодо виконання договірних
зобов'язань з оплати є
необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Порушення зобов'язань за договором
тягне за собою застосування
встановлених законом заходів
відповідальності. Позивач, відповідно
до п. 7.3.1. Договору, нараховує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення, що складає -
9 103 874,49 грн. (період нарахування з
11.12.2012р. по 25.03.2014р.).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Суд здійснив свій розрахунок пені,
оскільки, сума пені, що була нарахована
позивачем є завищеною, а також, невірно
встановлений період нарахування.

За розрахунком суду, розмір пені
складає - 4 980 457,01 грн. (період
нарахування шість місяців). Суд, визнає
вимогу позивача про стягнення пені
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню, але за уточненим
розрахунком в частині пені, а саме, у
розмірі - 4 980 457,01 грн.

Також, на суму боргу позивач нараховує
три відсотка річних у розмірі 1 798 191,85
грн. та інфляційні втрати у розмірі 456
917,05 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення з
боку відповідача 1. , вимоги позивача
про нарахування інфляційних витрат та
трьох відсотків річних визнаються
судом обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
із сторін повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Відповідач 1. не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача та
підтверджували заперечення проти
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається
судом доведеним, обґрунтованим, але
таким, що підлягає частковому
задоволенню.

Щодо понесених позивачем судових
витрат слід зазначити таке.

Згідно з положеннями частини 1 статті 22
Бюджетного кодексу України для
здійснення програм та заходів, які
реалізуються за рахунок коштів
бюджету, бюджетні асигнування
надаються розпорядникам бюджетних
коштів. За обсягом наданих прав
розпорядники бюджетних коштів
поділяються на головних розпорядників
бюджетних коштів та розпорядників
бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до ст. 2 БК України бюджетним
призначенням є повноваження, надане
головному розпоряднику бюджетних
коштів цим Кодексом, законом про
Державний бюджет України або рішенням
про місцевий бюджет, що має кількісні,
часові та цільові обмеження та
дозволяє надавати бюджетні
асигнування, які, у свою чергу, надані
розпоряднику бюджетних коштів
відповідно до бюджетного призначення
на взяття бюджетного зобов'язання та
здійснення платежів. А бюджетне
зобов'язання - будь-яке здійснене
відповідно до бюджетного асигнування
розміщення замовлення, укладання
договору, придбання товару, послуги чи
здійснення інших аналогічних операцій
протягом бюджетного періоду, згідно з
якими необхідно здійснити платежі
протягом цього ж періоду або у
майбутньому.

Положення ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст. 48 БК
України встановлюють, що будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення, а
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та здійснюють
платежі тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами.

В межах затвердженого на 2012 рік річного
розпису асигнувань загального фонду
державного бюджету на виготовлення та
доставку переписного інструментарію,
були передбачені видатки за бюджетною
програмою "Статистичні спостереження
та переписи" в обсязі 78 236 613,30 грн. На цю
суму було відкрито асигнування
загального фонду державного бюджету у
2012 році.

Згідно з випискою з рахунку 4148 за
28.12.2012р. стосовно відкритих асигнувань
на виконання програм загального фонду
державного бюджету відповідно до
кошторису розпорядника бюджетних
коштів по КПКВК 1207020, вихідний залишок
по КЕКВ 1131 становив 58 428 958, 57 грн.

Відповідно до пункту 11.1. Порядку
казначейського обслуговування
державного бюджету за витратами,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.12.2012р. № 1407,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 17 січня 2013р. за № 130/22662 (далі -
Порядок казначейського
обслуговування), органи Казначейства
здійснюють розрахунково-касове
обслуговування розпорядників
бюджетних коштів шляхом проведення
платежів з реєстраційних, спеціальних
реєстраційних рахунків розпорядників
бюджетних коштів та рахунків
одержувачів бюджетних коштів,
відкритих в органах Казначейства,
відповідно до кошторисів, планів
асигнувань загального фонду
державного бюджету (за винятком
надання кредитів з державного бюджету),
планів надання кредитів із загального
фонду державного бюджету, планів
спеціального фонду державного бюджету
(за винятком власних надходжень
бюджетних установ та відповідних
видатків) або планів використання
бюджетних коштів та помісячних планів
використання бюджетних коштів.

Пункт 11.3. Порядку казначейського
обслуговування передбачає, що органи
Казначейства здійснюють платежі на
підставі платіжних доручень за
дорученнями розпорядників бюджетних
коштів та одержувачів бюджетних коштів
у разі наявності в обліку відповідного
бюджетного зобов'язання та бюджетного
фінансового зобов'язання у межах
залишків на рахунках для обліку
відкритих асигнувань.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст.
48 БК України відповідно до
затвердженого на 2012 рік річного
розпису асигнувань загального фонду
державного бюджету за бюджетною
програмою «Статистичні спостереження
та переписи», пункту 4 Договору № 93, у
порядку, передбаченому пунктами 11.1. та
11.3. Порядку казначейського
обслуговування в грудні 2012 року, з
метою здійснення розрахунків з
позивачем за поставлену продукцію на
підставі акта приймання-передачі,
відповідач 1. надав до виконання
відповідачу 2. платіжні доручення за
бюджетною програмою 1207020 "Статистичні
спостереження та переписи" на загальну
суму 53 268 961, 80 грн., які не були виконані
Державною казначейською службою
України.

В межах затвердженого на 2013 рік річного
розпису асигнувань загального фонду
державного бюджету на виготовлення та
доставку переписного інструментарію
відповідно до Додаткових угод № 3 від
05.08.2013 та № 4 від 26.12.2013 до Договору № 93,
були передбачені видатки за бюджетною
програмою "Статистичні спостереження
та переписи" в обсязі 9 337 884,60 грн. На цю
суму було відкрито асигнування
загального фонду державного бюджету у
2013 році.

Згідно з випискою з рахунку 0962 за
30.12.2013 стосовно відкритих асигнувань на
виконання програм загального фонду
державного бюджету, відповідно до
кошторису розпорядника бюджетних
коштів по КПКВК 1207020, вихідний залишок
по всіх КЕКВ 2210 становив 43 175 945, 27 грн.

Відповідач 1. надав до виконання
відповідачу 2. платіжні доручення за
бюджетною програмою 1207020 "Статистичні
спостереження та переписи" на загальну
суму 43 175 945,27 грн., які останнім були
залишені без виконання, не зважаючи на
те, що у відповідності до пункту 11.14.
Порядку казначейського
обслуговування, що органи Казначейства
при здійсненні розрахунково-касового
обслуговування розпорядників
бюджетних коштів та одержувачів
бюджетних коштів шляхом проведення
платежів з їх рахунків надають
розпоряднику бюджетних коштів та
одержувачу бюджетних коштів виписки з
рахунка про здійснені операції за
результатами попереднього
операційного дня з відміткою у вигляді
відбитка штампа казначейства
"Оплачено". Пункт 11.8. Порядку
казначейського обслуговування
зазначає, що платіжне доручення, не
прийняте до виконання, не пізніше
наступного робочого дня повертається
без виконання органами Казначейства
розпорядникам бюджетних коштів
(одержувачам бюджетних коштів), від
яких воно надійшло.

Відповідач 1. листом від 11.01.2013р. за №
19-09/10 звернувся до відповідача 2. з
проханням пояснити причини
невиконання платіжних доручень на
загальну суму 109 514 277,57 грн. (у тому числі
і стосовно позивача).

Відповідач 2. відповіді на вказаний
лист не надав та належним чином не
відреагував.

Відповідач 1. документально підтвердив,
що невиконання договірних зобов'язань
сталося з вини відповідача 2., який без
зазначення поважних причин не виконав
надані йому платіжні доручення за 2012-2013
роки.

Таким чином, судові витрати понесені
позивачем, зокрема, витрати щодо сплати
судового збору, у даній справі
покладаються на особу, яка є винною у
невиконанні відповідачем 1. договірних
зобов'язань, а саме, на відповідача 2.
пропорційно задоволеним вимогам (ст. 49
ГПК України).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1 Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної служби
статистики України (01601, м. Київ, вул.
Шота Руставелі, 3, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецполіграфія»
(02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1-Е, ), - з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення,
заборгованість у розмірі - 38 145 294
(тридцять вісім мільйонів сто сорок
п'ять тисяч двісті дев'яносто чотири)
грн. 30 коп., 4 980 457 (чотири мільйони
дев'ятсот вісімдесят тисяч чотириста
п'ятдесят сім) грн. 01 коп. пені, 1 798 191
(один мільйон сімсот дев'яносто вісім
тисяч сто дев'яносто одна) грн. 85 коп.
трьох відсотків річних, 456 917 (чотириста
п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот
сімнадцять) грн. 05 коп. інфляційних
втрат.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з Державної казначейської
служби України (01601, м. Київ, вул.
Бастіонна, 6, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецполіграфія»
(02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1-Е, ), - з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення,
витрати по сплаті судового збору в
розмірі - 66 992 (шістдесят шість тисяч
дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 86 коп.

5. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня підписання повного
рішення шляхом подачі апеляційної
скарги до місцевого господарського
суду.

Відповідно до ст. 87 ГПК України
повне рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Суддя
І.Д.
Курдельчук

Повне рішення складено 28 квітня 2014
року.