КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 925/2081/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі
Євдокимові В.О.

за участю представників

від позивача: не
з'явились

від відповідача: Бабенко С.В.,
дов. б/н від 02.01.2014р.

від третьої особо на

стороні позивача: не з'явились

від третьої особо на

стороні відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

скаргу Управління
Пенсійного фонду України в

Звенигородському районі

на рішення
Господарського суду Черкаської
області

від 30.01.2014 р.

у справі № 925/2081/13
(суддя Єфіменко В.В.)

за позовом Управління
Пенсійного фонду України в

Звенигородському районі

до ПАТ
"Звенигородський сироробний комбінат"

третя особа яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача

Державна
фінансова інспекція в Черкаській
області

третя особа яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача

ОСОБА_3

про
відшкодування суми переплати по пенсії

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов про стягнення
27 426,50 грн. в якості переплати з 12.10.2010 по
09.06.2012 пенсійних виплат колишньому
працівнику відповідача ОСОБА_3, після
її звільнення ОСОБА_3 відповідачем у
зв'язку із виявленою невідповідністю
займаній посаді внаслідок стану
здоров?я по п.2 ст.40 Кодексу законів про
працю України (далі - КЗпП). Позивач
вважає, що відповідач, як роботодавець,
безпідставно - без висновку
лікарсько-консультаційної комісії
лікувальної установи (далі - ЛКК) чи
висновку експертизи тимчасової
непрацездатності (далі - ЕТН), вніс до
трудової книжки ОСОБА_3 запис про її
звільнення по п.2 ст. 40 КЗпП, що
відповідно до ст. 21 Закону України "Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні" (далі - Закон №
3721) дало підстави ОСОБА_3 звертатися до
позивача за призначенням пенсії, а
позивач призначив пенсію достроково.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 30.01.2014р. у справі
№ 925/2081/13 в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Черкаської області від 30.01.2014р. у справі
№ 925/2081/13 та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
27.02.2014 р. сформовано для розгляду
апеляційної скарги склад колегії
суддів для здійснення апеляційного
провадження колегії у складі:
головуючий суддя Мартюк А.І., судді:
Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.02.2014 р. у
справі № 925/2081/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі прийнято до
провадження та призначено на 03.04.2014р..

01.04.2014р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому він з
зазначає, що оскаржуване рішення
прийнято з дотриманням норм чинного
законодавства тому просить суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Черкаської області від 30.01.2014р. у
справі № 925/2081/13 без змін.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
03.04.2014 р. у справі № 925/20810/13, було змінено
склад колегії суддів та передано
справу для здійснення апеляційного
провадження колегії у складі:
головуючого судді Рєпіна Л.О., судді:
Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014р. у
справі № 925/2081/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Рєпіна Л.О.,
судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі прийнято до
провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014р. у
справі № 925/2081/13 було відкладено
розгляд справи на 12.05.2014р.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Черкаської області від 30.01.2014р. у
справі № 925/2081/13 без змін.

Представники позивача та третіх осіб в
засідання не з'явились. Враховуючи те,
що в матеріалах справи мають місце
докази належного повідомлення всіх
учасників судового процесу про час та
місце проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги, колегія
суддів вважає можливим здійснити
перевірку рішення першої інстанції у
даній справі в апеляційному порядку за
наявними матеріалами справи та без
участі представників позивача та
третіх осіб.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Трудові відносини всіх працівників
регулюються Кодексом законів про працю
України (далі - КЗпП).

Відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття 17), Господарським процесуальним
кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК),
Кримінальним процесуальним кодексом
України (далі - КПК) або Кодексом
України про адміністративні
правопорушення віднесено до
компетенції адміністративних,
господарських судів, до кримінального
провадження чи до провадження в
справах про адміністративні
правопорушення. Законом може бути
передбачено розгляд інших справ за
правилами цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ
цивільної юрисдикції від інших є,
по-перше, наявність у них спору про
право цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

З огляду на приписи частини третьої
статті 22 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів", згідно з якими місцеві
господарські суди розглядають справи у
спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1,4, 12
ГПК господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК,
а правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в період з
04.06.2007 по 08.10.2010 працювала бухгалтером з
продажу у ВАТ "Звенигородський
сироробний комбінат" (нині - ПАТ
"Звенигородський сироробний комбінат").

В матеріалах справи міститься копія
довідки поліклінічного відділення
Звенигородської ЦРЛ від 21.09.2010 № 244 з
якої вбачається, що ОСОБА_3 знаходилася
на амбулаторному лікуванні із
відповідним діагнозом (а.с. 82).

Довідка містить запис: "Видана довідка
по - місцю роботи - протипоказана праця
з психоемоційним навантаженням".

Як вбачається з матеріалів справи,
27.09.2010 головний бухгалтер подав
директору відповідача доповідну
записку про стан здоров?я ОСОБА_3

28.09.2010 за № 1982 директор відповідача
звернувся до профкому з поданням на
звільнення ОСОБА_3

Також з виписки з протоколу засідання
профкому відповідача від 28.09.2010 № 12
вбачається, що профспілковий комітет
надав згоду на звільнення ОСОБА_3

04.10.2010 наказом директора відповідача №
120 ОСОБА_3 "звільнено у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді внаслідок стану здоров'я, п. 2 ст.
40 КЗпП України", про що внесено запис до
трудової книжки (а.с.24-25).

Отже, вищеназвані документи не містять
будь-яких висновків чи відомостей від
імені відповідача про звільнення
ОСОБА_3 для виходу на пенсію.

Посилання позивача на те, що
Звенигородською міжрайонною державною
фінансовою інспекцією було проведено
зустрічну перевірку в Звенигородській
ЦРЛ, якою встановлено, що в журналі
записів висновків ЛКК відсутні записи
про видачу довідки про стан здоров'я
ОСОБА_3, яка є підставою для звільнення
п. 2 ст. 40 КЗпП України, суд вважає
необгрунтованими.

Пункт 2 статті 40 Кодексу законів про
працю України (далі - КЗпП) передбачає
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку з
виявленням невідповідності працівника
займаній посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я за наявності
наступних складових:

- наявність факту хвороби працівника;

- неможливість виконання покладених на
працівника трудових обов'язків чи їх
виконання протипоказано за станом
здоров'я.

Ст.40 КЗпП не передбачає обов?язку
роботодавця здійснювати звільнення
працівника тільки за наявності
висновку ЛКК або висновку експертизи
тимчасової непрацездатності.

Наявність вищеназваних висновків
досліджується і з?ясовується судом
тільки при наявності трудового спору -
тоді, як працівник оспорює сам факт
його звільнення, доводячи можливість
виконання трудових обов?язків за
відповідною кваліфікацією.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні" (далі
- Закон № 3721) особам, трудовий договір з
якими розірвано за півтора року до
досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон №
1058), або віку, що дає право на
призначення пенсії відповідно до
законів України "Про державну службу",
"Про статус народного депутата
України", "Про прокуратуру", "Про наукову
і науково-технічну діяльність" (за
наявності відповідних умов), у зв'язку
із виявленою невідповідністю
працівника займаній посаді за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж,
необхідний для призначення пенсії за
віком мінімальному розмірі,
передбачений абзацом першим частини
першої статті 28 Закону № 1058.

Як вбачається з матеріалів справи, що 12
жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області з метою призначення
дострокової пенсії по віку за станом
здоров'я, згідно переліку документів,
які подаються для призначення пенсії
за віком. Пенсію позивач призначив їй з
моменту звернення.

Перелік документів, які подаються для
призначення пенсії за віком та які
підтверджують, що особа не працює,
визначений Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженим постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 №22-1 та зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за
№ 1566/11846. Зазначеним Порядком не
передбачено подання особою при
достроковому призначенні пенсії за
віком з урахуванням статті 21 Закону №
3721 будь-яких довідок про стан її
здоров'я.

На підставі вищезазначених
законодавчих актів та згідно з
наданими документами, зокрема -
трудовою книжкою із внесеним
відповідальною особою відповідного
підприємства та завіреною печаткою
записом про звільнення згідно з ст. 40
КЗпП України, ОСОБА_3 позивачем
призначено пенсію за віком.

Крім того, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
постійно проживала в м. Звенигородка,
що відноситься до зони радіоактивного
забруднення, тому вона, відповідно до
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС" від 28.02.1991 року №
796-ХІІ, мала право на призначення пенсії
із зниженням пенсійного віку на 5 років
з 10.12.2011 на підставі зробленого запису
до її трудової книжки, а саме:
"звільнено у зв'язку з виявленою
невідповідністю займаній посаді
внаслідок стану здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП
України". За вимогами ст. 21 Закону Закон
№ 3721, ОСОБА_3 набувала право на
призначення пенсії за півтора року до
досягнення пенсійного віку, тобто
10.06.2010 року.

З 01.10.2011 року набув чинності Закон
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року №3668-VI, яким було
внесені зміни до статті 26 Закону № 1058,
тобто збільшено вік щодо виходу на
пенсію жінок, які народилися після 30
вересня 1956 року.

Суд вважає, що позивач безпідставно
посилається на те, що запис у її
трудовій книжці "звільнено у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді внаслідок стану здоров'я, п. 2 ст.
40 КЗпП України" зроблено без належного
документального підтвердження,
оскільки постановою слідчого від 09.12.2013
кримінальне провадження відносно
начальника відділу кадрів відповідача
закрито за відсутністю складу злочину,
т.я. вона жодних завідомо неправдивих
відомостей у трудову книжку не вносила
(а.с.39).

Наказ про звільнення ОСОБА_3 не
скасовано, а записи в трудовій книжці
не визнано недійсними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку щодо
відмови в задоволенні позовних вимог,
оскільки позивач не довів наявності
вини у діях позивача, а також не довів
наявності причинного зв?язку між
звільненням відповідачем ОСОБА_3 і
призначенні їй пенсії позивачем, за
таких обставин позовні вимоги є
необґрунтованими.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду
Черкаської області від 30.01.2014р. у справі
№ 925/2081/13 прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційні скарги скаржника
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Черкаської області від 30.01.2014р. у
справі № 925/2081/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 925/2081/13 повернути
до Господарського суду Черкаської
області.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
А.І. Мартюк

Судді
Л.П. Зубець

М.М. Новіков