КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. Справа№ 910/21077/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Косар М.Є. - представник,
Вітовська Н.І. - голова
Івано-Франківської міської асоціації
адвокатів;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Івано-Франківської міської асоціації
адвокатів

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 05.02.2014р.

у справі № 910/21077/13 (головуючий суддя
Трофименко Т.Ю., судді Ващенко Т.М.,
Смирнова Ю.М.)

позовом Івано-Франківської міської
асоціації адвокатів

до Івано-Франківської Обласної Ради

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Апеляційний суд
Івано-Франківської області

про зобов"язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківська міська асоціація
адвокатів звернулась до
Господарського суду міста Києва з
вимогою про зобов'язання Івано -
Франківської Обласної Ради укласти з
Івано-Франківською міською асоціацією
адвокатів договір оренди частини
нежитлового приміщення першого
поверху загальною площею 172,2 кв.м. по
вул. Грюнвальдській, 11 в м.
Івано-Франківську.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 05.02.2014 у справі

№ 910/21077/13 в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною заявою та просить прийняте
рішення скасувати, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права
та на невідповідність прийнятого
рішення обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що місцевий суд не
звернув увагу на ту обставину, що
Івано-Франківська міська асоціація
адвокатів переселена в спірне
приміщення на підставі Розпорядження
Івано - Франківської Обласної Ради
№232-р від 15.11.1994 року «Про будинок
Правосуддя», яким передано у
безоплатне, безстрокове користування
приміщення будівлі по вул.
Грюнвальдській 1 з їх розподілом згідно
Додатку, в тому числі, обласному та
міському судам, прокуратурі міста і
області, обласному арбітражному суду,
управлінню юстиції та міській
асоціації адвокатів, зокрема, на
першому поверсі кімнати №№ 133-147,
площею 246,5 кв.м. Розпорядженням
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації № 486 від 02.06.2003 року «Про
передачу приміщення» затверджено
розподіл між користувачами приміщень
будинку №11 по вул. Грюнвальдській
згідно Додатку, зокрема, обласним та
міським судами, прокуратурою області
та міста, обласним управлінням юстиції
та обласною колегією адвокатів ( для
президії та асоціації адвокатів) за
якими закріплено на першому поверсі
кімнати №№ 133-135, 139-147 підвал 008-009.

Апелянт зазначає, що на даний час
розпорядження № 486 є діючим, не
відміненим, не визнаним таким, що
втратило чинність, тощо, приймалось
після Розпорядження
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації №40 від 24.01.2000 року « Про
оренду об'єктів спільної власності
територіальних громад області», коли з
усіма користувачами будинку
Правосуддя було укладено договори
оренди, в межах дії Розпорядження № 486,
тому договори оренди послідовно
пролонговувались, шляхом їх
переукладання.

Позивач звертає увагу суду, що будучи
належними користувачами частини
приміщення в Будинку Правосуддя
більше 19 років, в тому числі на даний
час після закінчення строку дії
договору оренди від 01.11.2010 року, на
підставі вищенаведеного Розпорядження
№ 486 від 02.06.2003 року, яким за ним
закріплена частина приміщень на
безоплатній, безстроковій основі, з
огляду на вищенаведені обставини
заявив даний позов.

Під час оформлення з відповідачем
договірних відносин в 2010 році,
позивачем було направлено Орендодавцю
проект договору оренди зі строком дії 5
років, проте Орендодавець направив нам
свій проект договору оренди на строк до
2-х років, внаслідок встановленого на
той час Законом України « Про державний
бюджет на 2010 рік» такого обмеження в
частині строку оренди. За таких
обставин термін договору оренди не був
визначений за погодженням сторін, а
встановлений в силу дії ЗУ « Про
державний бюджет на 2010 рік», що не
заперечується Орендодавцем.

Після прийняття Закону України « Про
державний бюджет на 2012 рік», в якому вже
не було закладено положень з
правовідносин оренди, листом за № 303
від 19.09.2012 року ми заявили Орендодавцю
про необхідність приведення діючого
договору оренди у відповідність із ч.І
ст.17 ЗУ « Про оренду державного та
комунального майна» шляхом внесення
змін в частині терміну його дії, який не
може бути меншим ніж п'ять років.

На думку апелянта, після прийняття
Закону України «Про державний бюджет
на 2012 рік» договір оренди від 01.11.2010
року слід вважати продовженим до п'яти
років з дня його укладення .

Апелянт зазначає, що на виконання і в
порядку, передбаченому п.5.3 «Порядку
передачі в оренду майна спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області», затвердженого
рішенням сесії обласної Ради від
10.06.2011р. № 166-6/2011, позивачем було
заявлено Орендодавцю про укладення,
переукладення, продовження договору
оренди на новий строк з підстави,
передбаченої п. 7.8 умови Договору
оренди від 01.11.2010 року, шляхом розгляду
цього питання на постійній комісії
обласної Ради з питань
соціально-економічного розвитку
управління комунальною власністю,
розвитку малого та середнього бізнесу,
однак зазначене питання на даний час в
установленому порядку не розглянуто.

Апелянт звертає увагу суду на те що
протягом строку оренди позивач
належним чином виконував свої
обов'язки за договором, в установленому
розмірі, порядку і строки сплачував та
на даний час сплачує орендну плату,
вкладав чималі суми кошти на
поліпшення і ремонт фасаду будинку та
самостійно неодноразово проводив
ремонт займаних службових і допоміжних
приміщень. Відповідно до п.7.8 Договору
договір оренди підлягає продовженню
при умові, що Орендар належним чином
виконував умови цього договору, в тому
числі, своєчасно сплачував орендну
плату і не пізніше, як за 30 календарних
днів до закінчення терміну дії подав
заяву про його продовження.

Крім того, враховуючи підпункт 7.9.1
Договору оренди, за змістом ч. 3 статті
17 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» у
разі, якщо власник має намір
використовувати зазначене майно для
власних потреб, він повинен письмово
попередити про це орендаря не пізніше
ніж за три місяці до закінчення терміну
договору. Таким чином, орендодавець
повинен був попередити орендаря, не
"пізніш як за три місяці до закінчення
терміну дії договору оренди.

На думку апелянта висновок суду про те,
що внаслідок закінчення строку
договору оренди 01.11.2012 року відповідач
повідомив позивача листом № 14-198/1402р/217
від 16.11.2012 р. і договір не є
пролонгованим, є помилковим.

Крім того, апелянт зазначає, що статтею
9 Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» передбачено,
випадки, коли Орендодавець може
відмовити в укладенні договору оренди
однак відсутня така підстава відмови,
як передача майна в оперативне
управління чи відсутність згоди
балансоутримувача.

На думку апелянта місцевий суд
помилково вважає, що позивач повинен
надати погодження балансоутримувача,
що не відповідає змісту п.5.2
вищенаведеного Порядку№ 166-6/2011.

Оскільки ні обласною Радою, ні її
постійною комісією з питань соціально-
економічного розвитку, управління
комунальною власністю, розвитку малого
та середнього бізнесу, ні Управлінням
майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області не розглянуто заяву позивача
№ 367 від 22.11.2012 року відповідно до
вищенаведеного Порядку передачі в
оренду майна № 166-6/2011, при цьому,
відсутні правові підстави для
нерозгляду заяви в розумні строки та
відмови в укладенні шляхом продовження
договору оренди на новий строк,
висновок суду про необґрунтованість та
недоведеність позову не ґрунтується на
правильному застосуванні закону, в
контексті положень ч.4 ст. 9 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна».

В судове засідання представники
відповідача та третьої особи не
з»явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином.

Від представника третьої особи через
відділ документального забезпечення
суду надійшло клопотання про розгляд
справи у відсутності представника
третьої особи та заперечення проти
апеляційної скарги.

Враховуючи те, що представники сторін
повідомлялись належним чином, про день
та часрозгляду справи, проте не
скористались своїми правами,
передбаченими статтею 22 ГПК України, та
виходячи з того, що явка сторін не
визнавалася обов'язковою судом
апеляційної інстанції, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статті 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторони,
враховуючи строки розгляду справи,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги по суті в
судовому засіданні 22.04.2014 року за
відсутності представників відповідача
та третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

01 листопада 2010 року між
Івано-Франківською обласною радою
(надалі відповідач) та
Івано-Франківською міською асоціацією
адвокатів (надалі позивач) укладено
договір оренди нерухомого майна,
відповідно до умов якого відповідач
передав, а позивач прийняв в строкове
платне користування частину
приміщення першого поверху, загальною
площею 172,2 кв.м., яке знаходиться за
адресою м. Івано-Франківськ, вул.
Грюнвальдська,11 (п.1.1 Договору).

Факт передачі вищезазначеного
приміщення підтверджується актом
приймання-передачі від 01.11.2010 року,
копія якого знаходиться в матеріалах
справи.

Відповідно до п.1 ст. 4 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" термін, на який укладається
договір оренди є істотною умовою
договору оренди.

Частина 1 статті 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначає, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 7.1. договору сторонами
встановлено з 01.11.2010 року по 01.11.2012 року.

Відповідно до п.2.3. договору сторони
встановили, що після закінчення дії
цього договору, у тому числі в разі його
припинення у зв»язку із відмовою
орендодавця від договору в порядку ст.
782 ЦК України, або у випадку іншого
розірвання, включаючи розірвання
договору внаслідок істотної зміни
обставин ( ст. 652 ЦК України), набрання
законної сили рішенням суду про
визнання цього Договору недійсним,
неукладеним або про застосування
наслідків нікчемної угоди, Орендар
повертає Орендодавцеві Об»єкт оренди
по акту приймання-передачі у
погоджений Сторонами термін, але не
пізніше як протягом 20-ти календарних
днів із дня припинення дії Договору.

Рішенням сесії Івано-Франківської
обласної ради від 30.12.2011 року №391-12/2011
приміщення "Будинку правосуддя", що
знаходиться за адресою м.
Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська,11,
передано на баланс Апеляційного суду
Івано-Франківської області.

З врахуванням частини 2 ст. 26 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" договір оренди
припиняється, у разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря, встановлено
обов"язок орендаря повернути
орендодавцеві об"єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

Підпунктом 7.6.1 договору оренди
передбачено, що договір припиняється у
випадку закінчення строку на який його
було укладено.

10.06.2011р. Івано - Франківською обласною
радою було прийнято рішення №166-6/2011
"Про порядок передачі в оренду майна
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області".

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" у разі відсутності заяви однієї
із сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Аналогічні положення містять також в
Цивільному кодексі України, зокрема,
відповідно до статті 764 Цивільного
кодексу України (далі -ЦК України) якщо
наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору
найму, то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

Вказана стаття може бути застосована
тільки до договорів найму з визначеним
строком користування майном. ЦК
України передбачає можливість
автоматичної пролонгації договору
найму в разі відсутності заперечень як
зі сторони наймодавця, так і зі сторони
наймача.

При цьому пріоритетним критерієм при
вирішенні питання пролонгації
договору оренди є перш за все
відсутність заперечення орендодавця.

Таким чином, строк звернення з заявою
про припинення або зміну умов договору
оренди не обмежений місяцем саме після
закінчення дії договору, а
заінтересована сторона може подати
заяву і до закінчення строку дії
договору оренди, оскільки такі дії не
суперечать вказаному закону та
узгоджується з іншими
нормативно-правовими актами (правова
позиція викладена в постанові ВГСУ від
27.01.09. у справі № 51/17).

При цьому, у разі закінчення строку, на
який було укладено договір оренди, за
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну договору він
вважається продовженим на той самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Частиною другою
статті 17 Закону встановлено місячний
термін, протягом якого орендодавець
або орендар можуть заявити про
припинення або зміну умов договору
після закінчення його строку. Таку
заяву заінтересована сторона може
також подати і до закінчення строку дії
договору оренди (пункт 12 роз'яснення
президії Вищого господарського суду
України від 25.05.00. № 02-5/237 "Про деякі
питання практики застосування Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", із змінами і
доповненнями, внесеними роз'ясненням
президії Вищого господарського суду
України від 31.05.02. № 04-5/609).

Відповідач Листом № 14-198/1227/215 від 08.10.2012
року на звернення позивача № 303 від
19.09.2012р. повідомив позивача про
закінчення дії договору оренди, а також
про те, що Будинок правосуддя на вул.
Грюнвальдській, 11, у м.
Івано-Франківську на виконання рішення
обласної ради від 30.12.2011 № 391-12/2011
передано на баланс Апеляційного суду
Івано-Франківської області та у
зв»язку із чим Івано-Франківської
міській асоціації адвокатів необхідно
подати до обласної ради погодження
баланосутрисувача щодо продовження
оренди приміщень.

Листом №14-198/1323/215 від 31.10.2012 року
відповідач повідомив позивача про те,
що враховуючи відсутність погодження
балансоутримувача та закінчення
строку дії оренди нрухомого майна
01.11.2012р., позитивно вирішити порушене
питання продовження оренди приміщень
першого поверху площею 172, 2 кв.м.
Будинку правосуддя немає підстав. У
зазначеному листі було запропоновано
позивачу повернути орендоване
приміщення за актом приймання-передачі
не пізніше як протягом 20-ти календарних
днів із дня припинення дії договору.

Листом №14-198/1402р/217 від 16.11.2012 року
відповідач на лист позивача № 346 від
16.11.2012р. повідомив про те, що об'єкт
оренди не пропонуватиметься для
передачі в оренду, а
використовуватиметься
балансоутримувачем Будинку
правосуддя. Одночасно було
запропоновано позивачу повернути
орендоване приміщення за актом
приймання-передачі не пізніше як
протягом 20-ти календарних днів із дня
припинення дії договору оренди
нерухомого майна від 01.11.2010р.

Об'єктами оренди державного та
комунального майна може бути лише
майно, зазначене у частині першій
статті 4 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна".

З урахуванням приписів частини п'ятої
статті 16, підпункту 1 пункту "а" статті 29
і частини п'ятої статті 60 Закону "Про
місцеве самоврядування в Україні", а
також абзацу третього статті 5 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" орендодавець
здійснює свої повноваження тільки за
наявності рішення ради і не наділений
повноваженнями самостійно приймати
рішення про передачу об'єктів
комунальної власності в оренду, якщо
інше не передбачено положенням про
нього.

Відповідно до ст.777 ЦК України наймач,
який належно виконує свої обов"язки за
договором найму, після спливу строку
договору має переважне право перед
іншими особами на укладення договору
найму на новий строк.

Аналізуючи зміст зазначеної норми,
колегія вважає, що вона застосовується
у тому випадку, якщо позивач має намір в
подальшому здавати спірне приміщення в
оренду та при наявності інших
претендентів.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про
оренду державного та комунального
майна" орендодавцями майна, яке
перебуває у комунальній власності є
органи, уповноважені органами
місцевого самоврядування управляти
майном, - щодо цілісних майнових
комплексів підприємств, їх структурних
підрозділів та нерухомого майна.

Як вбачається з листа
Івано-Франківської Обласної Ради
№14-198/1402р/217 від 16.11.2012р. об'єкт оренди не
пропонуватиметься для передачі в
оренду, а використовуватиметься
балансоутримувачем Будинку
правосуддя.

Позивач 14.06.2013 року направив на адресу
відповідача заяву про укладення
договору оренди на новий строк та
проект договору оренди.

Враховуючи ту обставину, що строк дії
Договору оренди від 01.11.2010р. припинив
свою дію 01.11.2012р., сторонами нового
договору не укладено, відповідач не
може бути примушений до укладення
договору оренди, а отже позовні вимоги
в цій частині необґрунтовані та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному та повному і
об»єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки апелянтом
не надано суду доказів, які б свідчили
про обґрунтованість позовних вимог, а
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не можуть бути підставою для
скасування рішення місцевого
господарського суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
рішення Господарського суду м. Києва
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи і чинному законодавству, а отже,
підстав для його скасування не
вбачається, у зв'язку з чим апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 99, 101, 103- 105 ГПК України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської
міської асоціації адвокатів на рішення
Господарського суду м.Києва від 05.02.2014р.
у справі № 910/21077/13 залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва
від 05.02.2014р. у справі № 910/21077/13 залишити
без змін.

Матеріали справи № 910/21077/13 повернути до
Господраського суду м.Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх