ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
Справа № 925/706/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду розглянув справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Черкасиобленерго» в особі
Звенигородського району електричних
мереж, Черкаська область, м.
Звенигородка, вул. Піонерська, 87

до Ватутінського комунального
виробничого підприємства «Водоканал»,
Черкаська область, м. Ватутіне, вул.
Клари Цеткін, 1

про стягнення 379 488,03 грн.
заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Марченко О.В. - за
довіреністю;

від відповідача: Мельник А.Ю. - за
довіреністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Черкасиобленерго» в особі
Звенигородського району електричних
мереж звернулось в господарський суд
Черкаської області з позовом до
Ватутінського комунального
виробничого підприємства «Водоканал»
про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію згідно
договору про постачання електричної
енергії від 13.02.2007р. №7 в розмірі 379 488,03
грн., в тому числі: 367 751,27 грн. основного
боргу, 1 716,71 грн. пені, 7 450,31 грн.
інфляційних, 2 569,74 грн. - 3% річних, та
відшкодування судових витрат.

До початку судового засідання
представник відповідача надав суду
відзив від 12.05.2014р. за вих. №207 на
позовну заяву з додатками, в якому
просить позов задовольнити частково в
частині стягнення боргу за спожиту
електричну енергію в сумі 367 751,27 грн., в
іншій частині позову відмовити
повністю. Та розстрочити виконання
рішення суду на вигідних та прийнятних
сторонам умовах зі сплатою платежів до
30 числа кожного місяця, починаючи з
01.06.2014р.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав, викладених в
позовній заяві, та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача
заборгованість визнав частково та
просив позов задовольнити частково в
частині стягнення боргу за спожиту
електричну енергію в сумі 367 751,27 грн., в
іншій частині позову відмовити
повністю. Зазначив, що на появу
заборгованості за спожиту
електроенергію вплинула несплата
Звенигородським КП «Водоканал»
наданих послуг по прийому,
перекачуванню та очистці стічних вод, у
зв'язку з чим підприємство опинилось в
тяжкому фінансовому становищі.
Передбаченої субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах
Ватутінське КВП «Водоканал» за 2013 рік
не отримало. Крім того, з нарахованими 3%
річних та інфляційних відповідач не
згідний, оскільки такої
відповідальності договором не
передбачено. Претензій щодо досудового
врегулювання спору відповідач не
отримував.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено такі
відносини сторін.

17.08.2011р. проведено державну реєстрацію
змін до установчих документів - у
відповідності до п.п. 1.1, 1.2 Статуту ПАТ
«Черкасиобленерго», ПАТ
«Черкасиобленерго» є новим
найменуванням ВАТ «Черкасиобленерго»
відповідно до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства», та є
правонаступником ВАТ
«Черкасиобленерго».

13.02.2007р. між ВАТ «Черкасиобленерго» від
імені якого діє Звенигородський район
електричних мереж (Постачальником -
Позивач по справі), в особі директора
Книжки Сергія Михайловича, що діє на
підставі довіреності №284/05 юр від
18.02.2007р., та Ватутінським комунальним
виробничим підприємством «Водоканал»
(Споживачем - Відповідач по справі), в
особі директора Точинюк Валерія
Миколайовича, що діє на підставі
Статуту, було укладено договір про
постачання електричної енергії №7, за
умовами якого Постачальник продає
електричну енергію Споживачу для
забезпечення потреб електроустановок
Споживача з приєднаною потужністю 1560
кВт, а Споживач зобов'язаний оплатити
Постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього Договору. Точка продажу
електричної енергії: на межі
балансової належності комунікацій.

Відповідно до п. 9.4 Договору цей Договір
набирає чинності з дня його підписання
і укладається на строк до 31 грудня 2007р.,
з правом послідуючого продовження на
такий же строк. Дія договору не
заперечена сторонами і спору в цій
частині немає.

В п. 2.3.3 Договору встановлено, що
Споживач зобов'язаний оплачувати
Постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатків
«Порядок розрахунків» та «Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії».

В додатку №3 до Договору (а.с. 12 зворот-13)
встановлено порядок розрахунків,
згідно якого розрахунковим періодом за
активну і реактивну електричну енергію
та інші платежі вважається період часу
з 28 числа минулого місяця до 28 числа
наступного місяця, за який
визначається обсяг спожитої
електроенергії.

Плата за надання послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії здійснюється Споживачем
згідно виставленого рахунку протягом
п'яти днів після закінчення
розрахункового періоду.

Постачальник належним чином і у
повному обсязі виконав умови Договору
по постачанню електричної енергії.
Відповідачем не заявлено претензій
стосовно кількості та якості отриманої
і спожитої ним енергії.

Споживач порушив взяті на себе
договірні зобов'язання щодо
встановлених строків та порядку оплати
за спожиту електричну енергію, що
суперечить умовам Договору.

Заборгованість Споживача за спожиту
електроенергію за розрахунковий
період з 01.10.2013р. по 03.04.2014р. становить 367
751,27 грн., що стало причиною звернення
Постачальника до суду за захистом
порушеного права та примусового
стягнення боргу.

Відповідача посилається на проведення
розрахунків за спожиту енергії - на
виконання судових рішень, та
безпідставність вимог позивача. Надає
копії платіжних доручень про
перерахування коштів позивачу.

Представник позивача доводи
спростовує та вказує, що проведення
відповідачем розрахунків за раніше
прийнятими судовими рішеннями не
стосується даного предмету спору,
оскільки період стягнення визначений з
01.10.2013р. по 03.04.2014р. та не охоплюється
прийнятими судовими рішеннями.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
сторін, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають до повного
задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при
прийнятті рішення суд має врахувати
майнові інтереси сторін, не надаючи
переваги одному учаснику над іншим.
Рішення має грунтуватися на повній та
всебічній оцінці доказів у конкретній
справі.

За своєю правовою природою договір про
постачання електричної енергії від
13.02.2007р. №7 є договором постачання
енергетичних та інших ресурсів через
приєднану мережу, та відповідає
вимогам статті 714 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої через
приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін

Відносини купівлі-продажу
урегульовані Главою 54 ЦК України,
відповідно до положень якої, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах договору.
Договір про постачання електричної
енергії від 13.02.2007р. №7 не заперечений
сторонами, не визнаний недійсним та не
розірваний в установленому порядку, є
чинним.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України (далі ЦК
України) з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо
інше не передбачено договором або
законом.

На момент звернення до суду із позовною
заявою Відповідач заборгованості у
повному обсязі не погасив.
Заборгованість Відповідача за спожиту
електричну енергію за період з 01.10.2013р.
по 03.04.2014р. становить 367 751,27 грн.

Наявність заборгованості
підтверджується Договором, додатками
до Договору, розрахунком суми
заборгованості, рахунками на оплату
спожитої енергії та двостороннім актом
звірки розрахунків станом на 08.04.2014р.
(а.с. 15).

Представник відповідача суму
основного боргу визнав.

З врахуванням викладеного, суд вважає
обґрунтованим та доведеним право
Позивача на стягнення з Відповідача
суми заборгованості за отриману
енергію у розмірі 367 751,27 грн. за період з
01.10.2013р. по 03.04.2014р.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Штрафними санкціями у відповідності з
ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 7 додатку №3 до
Договору у разі несвоєчасних
розрахунків Споживач на момент
погашення заборгованості сплачує
Постачальнику пеню в розмір 2 % за кожен
день прострочення платежу за
споживання електроенергії, але не
більше подвійної облікової ставки
Національного банку України.

У відповідності до п. 7 додатку №3 до
Договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК
України позивач нараховує відповідачу
1 716,71 грн. пені за період з 03.11.2013р. по
15.04.2014р. з мотивів прострочення оплати.

Вимоги обґрунтовані. Розрахунок
санкцій перевірено судом за допомогою
калькулятора санкцій апаратного
комплексу «Ліга:Еліт Закон» з
урахуванням подвійної облікової
ставки НБУ за період прострочення.
Виконаний позивачем розрахунок вимоги
на 1716,71 грн. не перевищує суми можливого
стягнення розміру пені за спірний
період, що виконаний судом. 1716,71 грн.
пені підлягає до стягнення з
відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем
нараховано Відповідачу 7 450,31 грн.
інфляційних за період з листопада 2013
року по березень 2014 року включно та 2
569,74 грн. 3% річних за період
прострочення з 03.11.2013р. по 15.04.2014р., які
просить стягнути з відповідача.
Розрахунок перевірено судом за
допомогою калькулятора санкцій
апаратного комплексу «Ліга-Закон».

Виконаний позивачем розрахунок вимоги
не перевищує суми можливого стягнення
розміру інфляційних збитків та 3%
річних з простроченої суми за спірний
період, що виконаний судом. 7 450,31 грн.
Інфляційних збитків та 2 569,74 грн.-3%
річних підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивача.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на відповідача
повністю та стягнути на користь
позивача 7 589,76 грн. судового збору.

Відповідач наполягає на задоволенні
його клопотання про розстрочення
сплати боргу рівними частинами на
прийнятних сторонам умовах зі сплатою
боргу кожного 30 числа місяця у зв'язку з
важким матеріальним становищем та
бажанням добровільно виконати рішення
суду. Період розстрочення відповідачем
не визначений.

Представник позивача заперечив проти
розстрочення стягнення боргу, оскільки
відповідач припинить сплату поточних
платежів.

Суд відхиляє клопотання відповідача
про розстрочення боргу, оскільки
клопотання не ґрунтується на належних
доказах. Відповідач не позбавлений
права звернутися з подібним
клопотанням на стадії виконання
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Ватутінського комунального
виробничого підприємства «Водоканал»,
Черкаська область, Звенигородський
район, м. Ватутіне, вул. Клари Цеткін,
буд. 1, , р/р 26039245 в ЧОД
«Райффайзен банк «Аваль», м. Черкаси,
МФО 354411

на користь ПАТ «Черкасиобленерго», (м.
Черкаси, вул. Гоголя, буд. 285,
ідентифікаційний код 22800735), в особі
Звенигородського району електричних
мереж, Черкаська область, м.
Звенигородка, вул. Піонерська, буд. 87,
ідентифікаційний код 25204637, р/р 5114
в ТВБВ 10023/0233 «Ощадбанк» м.
Звенигородка, МФО 354507

367 751,27 грн. основного боргу, 1 716,71 грн.
пені, 7 450,31 грн. інфляційних, 2 569,74 грн. 3%
річних та 7 589,76 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті клопотань відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 19.05.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба