РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р.
Справа № 906/86/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Мельник О.В.

суддя
Розізнана І.В. ,

суддя
Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання
Чекеренді Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" на рішення господарського
суду Житомирської області від 04.03.2014 р.
у справі № 906/86/14

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівська
солодова компанія"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - товариства з
обмежено відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон"

про визнання наказу від 02.08.2013р. №129
недійсним (незаконним)

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Барановського А.В.

третьої особи - Голубенка Д.К, Чернюк
В.М.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до місцевого
господарського суду із позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівська
солодова компанія" про визнання наказу
від 02.08.2013р. №129 недійсним (незаконним).

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 11.02.2014 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача товариство з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон".

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 04.03.2014 року
(суддя Машевська О.П.) вказаний позов
задоволено. Визнано наказ від 02.08.2013р.
№129 про закупівлю за рахунок
інвестиційного прибутку 251,656 тон зерна
кукурудзи 3 класу з подальшим
відвантаженням його на користь ТОВ СП
"Нібулон", виданий генеральним
директором ТОВ "Бердичівська солодова
компанія" Бакановським Л.А., недійсним.

В обґрунтування свого рішення, суд
першої інстанції послався на те, що п.п.
11.3.5, 11.3.11 статуту ТОВ "Бердичівська
солодова компанія" до виключної
компетенції загальних зборів
учасників товариства належало
затвердження порядку розподілу
прибутку, визначення порядку покриття
збитків, визначення основних напрямків
інвестиційної політики товариства. З
врахуванням викладеного, генеральний
директор Бакановський Л.А., як
виконавчий орган товариства, винесеним
наказом від 02.08.2013р. №129 вирішив питання
щодо розпорядження інвестиційним
прибутком товариства, яке належить до
виняткової компетенції загальних
зборів товариства в особі одного
учасника - позивача ОСОБА_1 Відтак,
оскаржений наказ відповідача від
02.08.2013року № 129 суд визнав недійсним.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
товариство з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон" звернулось із апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
та припинити провадження у справі.

Апелянт, зокрема, зазначає, що
матеріали справи не містять даних, які
б свідчили, що громадянин ОСОБА_1,
станом на дату подання заяви від 25.01.2014
року до господарського суду
Житомирської області був особою, яка
здійснювала підприємницьку
діяльність; був учасником ТОВ
"Бердичівська солодова компанія"; був
його представником за довіреністю;
входив до складу органу управління
товариства з правом звернення до суду.
Відтак, вважає, що даний спір не
підвідомчий господарському суду.
Також, звертає увагу апеляційного суду
на те, що відсутні відомості з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, як доказ у
розумінні ст. 36 ГПК України, щодо
здійснення реєстраційних дій на
внесення в перелік засновників
юридичної особи ТОВ "Бердичівська
солодова компанія" ОСОБА_1

Позивач надав відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить залишити
рішення господарського суду
Житомирської області від 04.03.2014 року
без змін, а апеляційну скаргу третьої
особи без задоволення.

У відзиві вказує на те, що судом першої
інстанції достовірно встановлено, що
до 12.09.2013 року єдиним учасником ТОВ
"Бердичівська солодова компанія" був
ОСОБА_1, тому згідно п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК
України справа підвідомча
господарському суду. Крім того,
зауважує, що внаслідок видачі
оскаржуваного наказу та закупівлі на
підставі нього зерна кукурудзи з
подальшою безоплатною передачею
такого зерна третім особам, загальний
розмір інвестиційного прибутку
зменшився на суму закуплених 251,656 тон
зерна кукурудзи, в результаті чого
зменшився й розмір належних позивачу
дивідендів. Відтак, вважає, що
відбулось грубе порушення його прав
щодо участі в управлінні господарською
організацією та отримання частки
прибутку.

Відповідач своїм право на подання
відзиву на апеляційну скаргу не
скористався.

Розглянувши апеляційну скаргу та
відзив на неї, вивчивши матеріали
справи, наявні в ній докази, заслухавши
пояснення представників відповідача
та третьої особи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла наступного висновку.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.04.2012 року з урахуванням
ухвали від 11.10.2012 року у справі №5/5007/62/11
зобов'язати ТОВ "Бердичівська солодова
компанія" повернути на користь ТОВ
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" 251,656тонн зерна кукурудзи
третього класу для кормових потреб
якістю ДСТУ 4525:2006.

Постановою відділу державної
виконавчої служби Бердичівського МРУЮ
від 19.07.2013року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду
Житомирської області №5/5007/62/11,
виданого 19.03.2013 року. Надано боржнику -
ТОВ "Бердичівська солодова компанія",
строк до 26.07.2013 року для добровільного
виконання наказу.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, відповідно до наказу
генерального директора ТОВ
"Бердичівська солодова компанія"
Бакановського Л.А. №129 від 02.08.2013 року
для виконання судового рішення Вищого
господарського суду України у справі
№5/5007/62/11 зобов'язано відділ маркетингу
закупити за рахунок інвестиційного
прибутку 251,656 тон зерна кукурудзи 3-го
класу врожаю 2013 року з показником
вологості 14% та повідомити ТОВ СП
"Нібулон" про можливість його отримання
протягом 1 (одного) місяця.

Листом №888 від 08.10.2013року ТОВ
"Бердичівська солодова компанія
повідомило ТОВ СП "Нібулон", що на
виконання постанови Вищого
господарського суду України від
24.04.2012р. та ухвали Вищого
господарського суду України від 11.10.12р.
у справі №5/5007/62/11 закуплено зерно
кукурудзи третього класу для кормових
потреб, якістю ДСТУ 4525:2006 в кількості
251,656 тонн, воно готово до повернення і
товариство може його отримати за
адресою: Житомирська область, м.
Бердичів, вул. Ватутіна,10.

Предметом даного спору є вимога ОСОБА_1
про визнання наказу №129 від 02.08.2013 року
недійсним обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що таким рішенням генеральний
директор ТОВ "Бердичівська солодова
компанія", як його виконавчий орган,
вирішив питання щодо розпорядження
інвестиційним прибутком товариства,
яке належить до виняткової компетенції
загальних зборів товариства, чим
порушив права позивача.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що наказ №129
від 02.08.2013 року прийнятий з порушенням
приписів Закону України "Про
господарські товариства", що у свою
чергу є підставою для визнання його
недійсним.

Апеляційний суд погоджується із
вказаним висновком місцевого
господарського суду, з огляду на
наступне.

За приписами абз. 1 ч.1 ст. 143 Цивільного
кодексу України та ч. 1 ст. 82
Господарського кодексу України,
установчим документом товариства з
обмеженою відповідальністю є статут.

Статут товариства з обмеженою
відповідальністю крім відомостей,
передбачених статтею 88 ЦК України, має
містити відомості про: розмір
статутного капіталу, з визначенням
частки кожного учасника; склад та
компетенцію органів управління і
порядок прийняття ними рішень; розмір і
порядок формування резервного фонду;
порядок передання (переходу) часток у
статутному капіталі.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про
господарські товариства" та ст.145 ЦК
України вищим органом товариства з
обмеженою відповідальністю є загальні
збори учасників. У товаристві з
обмеженою відповідальністю
створюється виконавчий орган
(колегіальний або одноособовий), який
здійснює поточне керівництво його
діяльністю і є підзвітним загальним
зборам його учасників. Виконавчий
орган товариства може бути обраний
також і не зі складу учасників
товариства.

До виключної компетенції загальних
зборів учасників товариства з
обмеженою відповідальністю належить:
визначення основних напрямів
діяльності товариства, затвердження
його планів і звітів про їх виконання;
внесення змін до статуту товариства,
зміна розміру його статутного
капіталу; створення та відкликання
виконавчого органу товариства;
визначення форм контролю за діяльністю
виконавчого органу, створення та
визначення повноважень відповідних
контрольних органів; затвердження
річних звітів та бухгалтерських
балансів, розподіл прибутку та збитків
товариства; вирішення питання про
придбання товариством частки учасника;
виключення учасника із товариства;
прийняття рішення про ліквідацію
товариства, призначення ліквідаційної
комісії, затвердження ліквідаційного
балансу.

Статутом товариства і законом до
виключної компетенції загальних
зборів може бути також віднесене
вирішення інших питань.

Відповідно до п. 2.1 статуту ТОВ
"Бердичівська солодова компанія" в
редакції станом на 15.05.2013 року, що була
чинною до 09.10.2013року, тобто в період
виникнення спірних правовідносин (далі
в постанові - статут), учасником
товариства був ОСОБА_1, частка якого в
статутному капіталі - 100% або 500000,00грн.

Пунктом 11.1 статуту передбачено, що
вищим органом товариства є загальні
збори учасників, що складаються з
учасників, або призначених ними
представників.

Згідно з п. 11.3.4, п. 11.3.11 статуту до
виключної компетенції загальних
зборів учасників товариства належить:
затвердження річних наслідків
діяльності товариства та його філій,
затвердження бухгалтерський звітів та
висновків ревізійної комісії, порядку
розподілу прибутку, визначення порядку
покриття збитків; визначення порядку
розподілу прибутку, основних напрямків
інвестиційної політики товариства.

Відповідно до п. 11.13 статуту
керівництво поточною діяльністю
товариства здійснює його виконавчий
орган - генеральний директор, який
самостійно вирішує всі питання
діяльності товариства, крім тих, що
належать до виняткової компетенції
загальних зборів учасників.

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано враховано, що за
приписами Закону України "Про
господарські товариства" та положення
п. 11.3.11 статуту, визначення порядку
розподілу прибутку ТОВ "Бердичівська
солодова компанія" належить саме до
виключної компетенції загальних
зборів товариства, в особі її одного
учасника - ОСОБА_1

Відтак, перевіривши оскаржуваний наказ
виконавчого органу ТОВ "Бердичівська
солодова компанія" №129 від 02.08.2013 року
на предмет його відповідності вимогам
діючого законодавства, суд першої
інстанції правильно встановив та
виходив з того, що останній прийнятий
генеральним директором з перевищенням
його повноважень.

У той же час, відповідно до п.38
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2008 року № 13 "Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" учасники
товариства (акціонери), а також інші
особи, права та законні інтереси яких
порушено рішенням наглядової ради чи
виконавчого органу товариства, вправі
оскаржити до суду відповідні рішення
як акти, оскільки наглядова рада та
виконавчий орган товариства є його
органами управління, що приймають
обов'язкові для виконання рішення.

Пунктом 39 зазначеної постанови
передбачено, що рішення наглядової
ради товариства може бути оскаржено в
судовому порядку акціонером
(учасником) товариства шляхом
пред'явлення позову про визнання його
недійсним, якщо таке рішення не
відповідає вимогам законодавства та
порушує права чи законні інтереси
учасника (акціонера) товариства.
Відповідачем за таким позовом є
товариство.

Отже, звертаючись до суду з позовом про
визнання недійсним рішення
виконавчого органу товариства, учасник
такого товариства повинен довести,
яким саме чином оскаржене рішення
порушує його права чи законні інтереси.

Апеляційним судом встановлено, що
протоколом №1 загальних зборів
учасників ТОВ "Бердичівська солодова
компанія" від 08.10.2013 року, вирішено
нарахувати ОСОБА_1 дивіденди у розмірі
100% прибутку підприємства в сумі 726000
грн. за період діяльності товариства, а
саме з 07.03.2013 року по 08.10.2013 року.

Відповідно до бухгалтерської довідки
ТОВ "Бердичівська солодова компанія"
№976 від 08.10.2013 року прибуток товариства
після сплати всіх передбачених
законодавством платежів за період з
07.03.2013 року по 08.10.2013 року складає 726000
грн. В затрати підприємства вартість
закупленої кукурудзи, що планується
безоплатно передати ТОВ СП "Ніблон" не
включена, так як в рішенні Вищого
господарського суду не міститься
вимога закупити зерно кукурудзи і
передати безкоштовно ТОВ СП "Нібулон".
При цьому, в зв'язку з виконанням наказу
генерального директора ТОВ
"Бердичівська солодова компанія" №129
від 02.08.2013 року щодо закупівлі за
рахунок прибутку зерна кукурудзи в
кількості 251,656 тон, загальний розмір
належних ОСОБА_1 виплат зменшується на
витрати придбання зерна кукурудзи на
суму 289404,40 грн. і складе 436595,60 грн.

Тобто, внаслідок виконання наказу №129
від 02.08.2013 року загальний розмір
інвестиційного прибутку товариства
зменшився на суму закуплених 251,656 тон
зерна кукурудзи, в результаті чого
зменшився й розмір належних позивачу
дивідендів на 289404,40 грн., що у свою чергу
доводить порушення відповідачем права
позивача на участь в управлінні
господарською організацією товариства
та отримання частки прибутку.

За таких обставин, оскаржений наказ ТОВ
"Бердичівська солодова компанія" №129
від 02.08.2013року прийнятий з порушенням
статуту товариства, ст. 58 Закону
України "Про господарські товариства",
ст.145 ЦК України, з огляду на що
господарський суд Житомирської
області правомірно визнав його
недійсним.

Колегія суддів відхиляє посилання
апелянта на те, що даний спір
непідвідомчий господарському суду, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
установленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності, можуть
бути сторонами в господарському суді
при розгляді справ, зокрема, що
виникають із корпоративних відносин у
спорах між господарським товариством
та його учасником (засновником,
акціонером), в тому числі учасником
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням підприємницької
діяльності цього товариства, крім
трудових спорів, відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 12 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського
кодексу України, корпоративні права -
це права особи, частка якої
визначається у статутному капіталі
(майні) господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Судом першої інстанції встановлено, що
зміна складу учасників товариства,
зокрема, ОСОБА_1 на ОСОБА_7, відбулася
12.09.2013 року, у той час як оскаржений
наказ №129 прийнятий 02.08.2013 року.

Враховуючи, що станом на день прийняття
оскарженого наказу позивач був
учасником ТОВ "Бердичівська солодова
компанія" та мав відповідні
корпоративні права, ОСОБА_1 може бути
стороною в господарському суді при
розгляді даної справи, зокрема, у спорі,
що виник із корпоративних
правовідносин між господарським
товариством та його учасником, який
станом на день розгляду такого спору
вибув із складу учасників товариства.

Тому, судом першої інстанції з
урахуванням положень ст. 12 ГПК України
вірно визначено підвідомчість даного
спору господарським судам.

Таким чином, колегія суддів вважає
посилання скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, безпідставними,
документально необґрунтованими,
такими, що належним чином досліджені
судом першої інстанції при розгляді
спору.

Суд першої інстанції повно з'ясував
обставини справи і дав їм правильну
юридичну оцінку. Порушень чи
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права
при розгляді спору судом першої
інстанції, судовою колегією не
встановлено, тому мотиви, з яких подана
апеляційна скарга не можуть бути
підставою для скасування прийнятого у
справі рішення, а наведені в ній доводи
не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Рівненський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Житомирської області від 04.03.2014 р. у
справі № 906/86/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

3. Справу №906/86/14 повернути до
господарського суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Мельник О.В.

Суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Грязнов В.В.