Г о с п о д а р с ь к и й с у д
Чернігівської області
Рішення

29 квітня 2014 року
справа №927/289/14

За позовом: заступника прокурора
Чернігівської області в інтересах
держави в особі

Аграрного фонду, м. Київ, вул.
Б. Грінченка, 1

до товариства з обмеженою
відповідальністю
«Український-Аграрний-Союз»

Ніжинський р-н, с. Кунашівка,
вул. Гагаріна, 43

про стягнення 730104,27грн.

Суддя Михайлюк С.І.

Представники сторін:

позивача: в.о. директора
Чернігівського регіонального
відділення Дворецький С.М.

відповідача: Коляда Р.В.

Прокурор: Копистко Н.В.

Заступником прокурора
Чернігівської області заявлений позов,
зі змісту якого вбачаються вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача 391654грн. авансового платежу у
зв'язку з невиконанням останнім
зобов'язань за форвардним біржовим
контрактом № 370Ф від 01.03.2013р., 147846,1грн.
20%штрафу, 51746,13грн. 7% штрафу, за
невиконання умов контракту, 75401,51грн.
пені за прострочення виконання,
63456,53грн. боргу за користування
коштами.

Заявою про зменшення позовних вимог
від 29.04.2014р. прокурор фактично зменшив
розмір позовних вимог в частині
стягнення 20%штрафу до 96113,36грн., 7%штрафу
- до 33639,68грн., боргу за користування
коштами - до 41252,52грн. та збільшив розмір
пені до 83618,62грн.

У судовому засіданні прокурор подав
заяву про відмову від позову в частині
стягнення авансового платежу у сумі
391654грн.

Прокурор та позивач підтримали позовні
вимоги, викладені в заяві про зменшення
позовних вимог.

Відповідач подав відзив, вказавши про
часткове виконання зобов'язання та
повернення частини передоплати,
відсутність у зв'язку з цим
заборгованості. Також відповідач
заперечує застосування штрафу у
розмірі 20%, просить задовольнити
позовні вимоги зі стягнення штрафу у
сумі 33639,68грн., пені у сумі 83618,62грн., у
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва.

Дослідивши матеріали, суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ГПК України
прокурор, який бере участь у справі,
несе обов'язки і користується правами
сторони, крім права на укладення
мирової угоди. Згідно з ст. ст. 22, 78 ГПК
України відмова позивача від позову є
його правом. Тобто прокурор вправі
відмовитися від заявлених позовних
вимог. Позивач проти заяви прокурора
про прийняття відмови від позову не
заперечив. Суд дійшов висновку про
можливість прийняття відмови
прокурора від позову щодо стягнення
391654грн. авансового платежу та
припинення провадження у справі в цій
частині.

За таких обставин суд розглядає
вимоги, викладені у заяві прокурора від
29.04.2014р. про зменшення позовних вимог.

01.03.2013р. між сторонами укладений
форвардний біржовий контракт № 370Ф, з
якого вбачається обов'язок
відповідача поставити позивачеві на
базисі поставки EXW Ніжинський КХП ДП
ДАРУ до 01.11.2013р. (строк з урахуванням
додаткового договору від 01.10.2013р.)
пшеницю м'яку 4 класу, що відповідає
ДСТУ 3768:2010, в кількості 800 тонн. Ціна
контракту визначена в розмірі 1383200грн.
з подальшим коригуванням шляхом
укладення додаткових угод. Контракт
зареєстрований аграрною біржею 01.03.2013р.

Згідно з частинами 1,6 ст. 265 ГК України
за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму;
до відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу. Суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до вимог
закону, інших правових актів, договору,
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, за
винятком випадків, передбачених
законом (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до п. 5.1. контракту покупець
впродовж 5-ти робочих днів з моменту
укладання контракту на торгах аграрної
біржі зобов'язався перерахувати кошти
(авансовий платіж) на поточний рахунок
продавця у розмірі 50% вартості зерна,
розрахованої на підставі мінімальної
інтервенційної ціни на момент
укладення контракту.

Поняття «авансовий платіж» суд
розцінює як попередню оплату. Позивач
перерахував платіжним дорученням № 1405
від 28.03.2013р. 691600грн. в якості
попередньої оплати за пшеницю по
контракту № 370Ф від 01.03.2013р.

Укладання контракту,
перерахування коштів позивачем
підтверджується і відповідачем у
відзиві.

Пунктами 1.3., 2.1. договору
визначено, що поставка здійснюється в
термін до 01.11.2013р. (з урахуванням
додаткової угоди від 01.10.2013р.).

Якщо у зобов'язанні встановлений
термін його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей термін (ч. 1 ст. 530 ЦК
України). Підтвердженням поставки
товару є акт приймання-передачі (п. 2.2.
договору).

У встановлений строк відповідач свого
обов'язку не виконав, що ним і не
заперечується, тим самим допустив
порушення зобов'язання (ст. 610 ЦК
України).

03.12.2013р. продавець у рахунок
виконання обов'язку щодо поставки
товару передав, а покупець прийняв у
власність об'єкт державного цінового
регулювання - кукурудзу 3 класу врожаю
2013року в кількості 300т на загальну суму
299946грн., 27.01.2014р. - кукурудзу 3 класу
врожаю 2013року в кількості 176,020т на
загальну суму 176021,76грн., 03.02.2014р. -
кукурудзу 3 класу врожаю 2013року в
кількості 41,760т на загальну суму
41670,42грн., на що вказують акти
передавання-приймання зерна згідно
форвардного біржового контракту № 370Ф
від 01.03.2013р.

Після звернення прокурора до
суду відповідач платіжним дорученням
від 14.03.2014р. № 548 перерахував позивачеві
173961,82грн. в якості повернення
попередньої оплати за форвардним
біржовим контрактом 370Ф від 01.03.2013р.

За порушення зобов'язання па
підставі п. 7.2. договору позивач
нарахував до стягнення 96113,36грн. штрафу,
на підставі п. 7.6. - 83618,62грн. пені та
33639,68грн. штрафу.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Статтею 230 ГК
України передбачено, що за невиконання
або неналежне виконання
господарського зобов'язання учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити штрафні санкції, якими є
неустойка, штраф, пеня. Тобто
підставою для сплати штрафних санкцій
є невиконання або неналежне виконання
(виконання з порушенням умов)
господарського зобов'язання. Частиною 2
статті 549 наведене поняття штрафу як
неустойки, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Пунктом 7.2. договору визначено, що
за невиконання продавцем умов
контракту щодо обсягів поставки ним
сплачується штраф у розмірі 20% вартості
недопоставленого товару, виходячи з
вартості товару за ціною фіксингу, що
діяла на останній день поставки.
Згідно з п. 7.6. договору у разі виконання
покупцем пункту 5.1. та невиконання
продавцем пункту п.2.1. цього контракту з
продавця стягується пеня у розмірі 0,1%
вартості недопоставленого товару, з
якого допущено прострочення виконання,
за кожний день прострочення, а за
прострочення понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7% указаної
вартості.

З наведеного вбачається, що
передбачений пунктами 7.2. та 7.5
договору штраф обчислюється від
вартості недопоставленого товару.
Підставою для застосування штрафів за
змістом вказаних пунктів є непоставка
товару взагалі або ж поставка у меншій
кількості. Таким чином за непоставку
товару, а так само поставку товару у
меншій кількості, передбачено
нарахування штрафів за двома пунктами
договору лише з різницею у датах
виникнення права на вимогу їх сплати.
Однак ця різниця не впливає на правову
природу штрафів. Передумовою
застосування штрафу є правопорушення,
початком якого є наступний день після
останнього, який передбачений
договором, для виконання зобов'язання.
Тобто за одне і теж правопорушення
договором передбачена
відповідальність одного виду, що
суперечить статті 61 Конституції
України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 231 ГК України законом
щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається. У разі якщо
порушено господарське зобов'язання, в
якому хоча б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки, або
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання фінансується за рахунок
Державного бюджету України чи за
рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи оговором, у
таких розмірах: за порушення умов
зобов'язання щодо якості
(комплектності) товарів (робіт, послуг)
стягується штраф у розмірі двадцяти
відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт,
послуг); за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості
товарів (робіт, послуг), з яких
допущено прострочення виконання за
кожний день прострочення, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до положення про Аграрний
фонд, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 06.07.2005р.
№ 543, фонд, зокрема виступає в
установленому законодавством порядку
замовником під час закупівлі товарів
(робіт, послуг) за рахунок коштів
державного бюджету, утримується за
рахунок коштів державного бюджету.

Оскільки позивач належить до
державного сектору економіки,
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, виконання
зобов'язання фінансується з Державного
бюджету України, суд дійшов висновку,
що штрафні санкції можуть бути
застосовані на підставі ст. 231 ГК
України та п. 7.6. договору. Штраф за п. 7.2.
договору застосуванню не підлягає.

Відповідач визнав позовні вимоги в
частині штрафу у розмірі 33639,68грн., пені
- 83618,62грн.

Заявляючи вимоги про стягнення
41252,52грн. в якості боргу за користування
коштами, прокурор посилається на п. 1.6.
контракту. Проте пунктом 1.6. контракту
зазначена формула визначаєння ціни
товару (Цт) за одиницю (тонну)на базисі
поставки, з якого вбачається що, ціною
товару є різниця між середньозваженою
ціною рівноваги (фіксингу), що склалася
протягом останніх трьох торгових сесій
на аграрній біржі та сертифікованих
нею акредитованих товарних біржах на
момент поставки та вартістю
користування коштами (авансовим
платежем), що визначена НБУ. В п. 1.6.
також вказано, що вартість
користування коштами (авансовим
платежем) для окремих об'єктів
державного цінового регулювання на
відповідний маркетинговий період
становить 117,57грн. за одиницю товару,
94056грн. за контрактом. З цього пункту
суд не вбачає обов'язку та строку
відповідача сплатити 41252.52грн. плати за
користування коштами.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню в частині
стягнення пені та 7% штрафу.

Згідно з п. 4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору, та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України. Аграрний фонд не
звільнений від сплати судовго збору.
Тому судовий збір покладається на
сторони пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, а також
керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 78, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2. Прийняти відмову прокурора від
позову щодо стягнення 391654грн.
авансового платежу, провадження у
справі в цій частині припинити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю
"Український-Аграрний-Союз" (16646,
Чернігівська область, Ніжинський р-н,
вул. Гагаріна, 43, код 36045313) на користь
Аграрного фонду (01001, м.Київ, вул. Б.
Грінченка, 1, код 33642855) 83618,62грн. пені,
33639,38грн. штрафу.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю
"Український-Аграрний-Союз" (16646,
Чернігівська область, Ніжинський р-н,
вул. Гагаріна, 43, код 36045313)

в доход Державного бюджету України
(рахунок 3002 в ГУДКСУ у
Чернігівській області, МФО 853592,
отримувач: УК у м.
Чернігові/м.Чернігів/22030001, , код бюджетної класифікації
доходів 22030001, призначення платежу:
?судовий збір, код 03500068, пункт 2.1?)
2345,16грн. судового збору.

5. Стягнути з Аграрного фонду (01001, м.
Київ, вул. Б. Грінченка, 1,
ідентифікаційний код 33642855) в доход
Державного бюджету України (рахунок
3002 в ГУДКСУ у Чернігівській
області, МФО 853592, отримувач: УК у
м.Чернігові/м.Чернігів/22030001, , код бюджетної класифікації
доходів 22030001, призначення платежу:
?судовий збір, код 03500068, пункт 2.1?)
2747,32грн. судового збору.

Повне рішення виготовлене 30.04.2013р.

Суддя
С.І. Михайлюк