ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" квітня 2014 р.
Справа № 903/273/14

за позовом товариства з обеженою
відповідальністю "Агротехніка", м.
Луцьк

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "В.Т.S", с. Ахалшені,
Грузія

про стягнення 62 272, 00 дол. США (що
еквівалентно 634 956 грн. 45 коп.)

Суддя Шум М. С.

Представники:

від позивача: Ковальчук І. С.,
довіреність від 04.04.2014 року №1-4/304

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки сторін.

Суть спору: згідно зі статтею 38
Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність" спори,
що виникають між суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності,
іноземними суб'єктами господарської
діяльності у процесі такої діяльності
можуть розглядатися судами України, а
також за згодою сторін спору
Міжнародним комерційним арбітражним
судом та Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
та іншими органами вирішення спору,
якщо це не суперечить чинним законам
України або передбачено міжнародними
договорами України.

Згідно зі ст. 4 ГПК України
господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього Кодексу,
інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Якщо в міжнародних договорах
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України,
встановлені інші правила, ніж ті, що
передбачені законодавством України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

За статтею 76 Закону України "Про
міжнародне приватне право" суди можуть
приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом, зокрема у випадку, якщо
сторони передбачили своєю угодою
підсудність справи з іноземним
елементом судам України, крім випадків
виключної підсудності у справах з
іноземним елементом, передбачених у
статті 77 цього Закону.

Таким чином, якщо сторони
передбачили своєю угодою підсудність
справи з іноземним елементом судам
України, крім випадків виключної
підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76
Закону України "Про міжнародне
приватне право") спір підлягає
вирішенню в господарських судах
України з урахуванням вимог розділу III
ГПК. (Рекомендації Вищого
господарського суду України від 09.11.2009,
№ 04-06/159 "Про внесення змін та доповнень
до роз'яснення президії Вищого
господарського суду України від 31.05.2002 N
04-5/608 "Про деякі питання практики
розгляду справ за участю іноземних
підприємств і організацій"").

В додатковій угоді №2 від 30.12.2013
року до контракту №ВЗ-С-2-2-03 від 01.06.2013
року сторони домовились про те, що
право, яке регулює відносини між
сторонами на підставі спірного
контракту є матеріальне та
процесуальне право України, а будь-які
спори між сторонами, які стосуються
його виконання підлягають розгляду
господарським судом Волинської
області. Відповідна додаткова угода
вступає в силу з моменту її підписання
і діє до 01.03.2014 року, але в будь-якому
випадку до повного виконання сторонами
взятих на себе фінансових зобов'язань.

Відповідно до ст. 32 ЗУ "Про
міжнародне право" якщо інше не
передбачено або не випливає з умов,
суті правочину або сукупності обставин
справи, то правочин більш тісно
пов'язаний з правом держави, у якій
сторона, що повинна здійснити
виконання, яке має вирішальне значення
для змісту правочину, має своє місце
проживання або місцезнаходження.

Згідно ст. 124 ГПК України
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Щодо розгляду спору
господарським судом Волинської
області сторони не заперечували.

Позивач - товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка" просить
стягнути з відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю "В.Т.S"
заборгованість згідно контракту
№ВЗ-С-2-2-03 від 01.06.2013 року в розмірі 62 272,
00 дол. США (що еквівалентно 634 956 грн. 45
коп.) та судові витрати по справі в сумі
12 699 грн. 13 коп.

Позов обґрунтований невиконанням
відповідачем взятих на себе згідно
контракту №ВЗ-С-2-2-03 від 01.06.2013 року
зобов'язань по оплаті поставленого
товару.

В клопотанні від 07.04.2014 року №1-4/319
позивач зазначає про часткову сплату
відповідачем боргу в розмірі 5 000,00 дол.
США, до матеріалів справи долучено
відповідну банківську виписку (а. с.
27-28). Проте, в клопотанні від 09.04.2014 року
№1-4/322 позивач зазначає, що відповідні
кошти перераховані в погашення
заборгованості за поставлений товар
згідно іншої декларації та
рахунку-фактури, проте не тієї за якою
подано відповідний позов до суду, а
тому просить стягнути з відповідача
заявлену заборгованість в розмірі
62 272, 00 дол. США (що еквівалентно 634 956 грн.
45 коп.) (а. с. 29).

В порядку ст. 22 ГПК України в межах
повноважень, наданих довіреністю від
22.04.2013 року, позивачем через канцелярію
суду подано клопотання про збільшення
позовних вимог від 17.04.2014 року №1-4/358.
Відповідно до зазначеного клопотання,
позивач просить стягнути з відповідача
87 730, 00 дол. США з яких: заявлені в
позовній заяві 62 271, 00 дол. США та 25 458, 00
дол. США При збільшенні позовних вимог
позивач посилається на додаткову
декларацію про поставку товару в межах
спірного контракту, а саме зазначає, що
на підставі контракту №ВЗ-С-2-2-03 від
01.06.2013 року відповідно до декларації
№205060000/2014/001125 від 24.01.2014 року поставив
відповідачу товар на суму 30 458,00 дол.
США, проте ТзОВ "В.Т.S" відповідний товар
оплатило часткову на суму 5 000, 00 дол.
США.

До відповідного клопотання про
збільшення позовних вимог долучено
платіжне доручення про сплату судового
збору в сумі 5 802 грн. 44 коп., докази
надіслання відповідної заяви
відповідачу суду не надано.

В заявах від 28.04.2014 року №1-4/402 та
від 29.04.2014 року №1-4/410 позивач просить
зменшити розмір позовних вимог на суму
20 000, 00 дол. США. Відповідні платіжні
документи долучено до матеріалів
справи.

В заяві від 29.04.2014 року
представник позивача просить
відкласти розгляд справи у зв'язку з
необхідністю надання суду
підтвердження надіслання заяви про
збільшення позовних вимог відповідачу.

З врахуванням викладеного,
необхідності повного та всебічного
дослідження усіх обставин справи,
дотримання принципу рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, суд задовільняє заяву
позивача про відкладення розгляду
справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

В заяві від 29.04.2014 року позивач просить
продовжити строк розгляду спору в
порядку ст. 69 ГПК України.

Крім того, відповідно до п. 3.8 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
продовження передбачених частинами
першою і другою статті 69 ГПК строків
вирішення спору можливе лише у
виняткових випадках за клопотанням
сторони і не більше як на п'ятнадцять
днів (частина третя цієї статті ГПК);
якщо таке продовження здійснюється два
і більше разів, сукупна його тривалість
також не може перевищувати п'ятнадцяти
днів.

Продовження строку розгляду справи
здійснюється господарським судом у
будь-який з наведених далі способів
шляхом зазначення у відповідній
ухвалі: а) кількості днів, на який
продовжено строк, або б) певної дати, до
якої продовжено строк (якою може бути й
дата наступного судового засідання),
або в) як кількості днів, так і певної
дати, до якої продовжено строк.

Керуючись п. 3 ст. 77, ст.ст. 69, 86
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Продовжити строк розгляду
справи №903/273/14 на п'ятнадцять днів до
09.06.2014 року.

2. Розгляд справи відкласти на
27.05.2014 року на 10 год. 45 хв.

3. До 26.05.2014 року подати суду:

3.1. Позивачу: докази надіслання
позивачу заяви про збільшення позовних
вимог від 17.05.2014 року №1-4/358.

3.2 Відповідачу: пояснення по суті
позовних вимог, докази в їх
обгрунтування, докази на підтвердження
реєстрації товариства, належно
засвідчені копії установчих
документів товариства.

Суддя
М. С. Шум