ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р.
Справа № 5008/137/2012

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Бойко С.М.,

суддів:
Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.

при секретарі Томкевич Н.

з участю представників:

від позивача - Пац В.О.

від відповідача - Коцур Т.Б.

розглянув апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз", м. Ужгород від 11.04.2014 року
№ 07/1156

на ухвалу господарського суду
Закарпатської області від 08.04.2014 року,
суддя Бобрик Г. Й.

про відмову в задоволенні заяви про
визнання таким, що не підлягає
виконанню наказу

у справі № 5008/137/2012

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз", м. Ужгород

про стягнення 5 921 528, 23 грн.

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 08.04.2014 року в
справі №5008/137/2012 у задоволенні заяви
публічного акціонерного товариства
„Закарпатгаз" про визнання таким, що не
підлягає виконанню наказу від 12.06.2012
року на примусове виконання рішення
господарського суду Закарпатської
області від 18.04.2012 року та постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 30.05.2012 року
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі скаржник
(публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз") просить ухвалу місцевого
господарського суду скасувати у
зв'язку з порушенням місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
неповним з'ясуванням обставин справи.

Скаржник зазначає, що у зв'язку з
укладенням між сторонами по справі
додаткової угоди № 8 до договору
купівлі - продажу природного газу від
31.01.2011 року, якою змінено порядок та
умови проведення розрахунків,
відбулась новація основного
зобов'язання, а відтак у боржника
відсутній обов'язок щодо сплати
штрафних санкцій за прострочення
сплати заборгованості. З огляду на
наведене скаржник вважає, що наказ
господарського суду Закарпатської
області від 12.06.2012 року не підлягає
виконанню.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу
не подав.

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що письмові
пояснення з приводу заяви боржника про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню, були подані до місцевого
господарського суду.

Суд, розглянувши апеляційну скаргу та
дослідивши наявні докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням господарського суду
Закарпатської області від 18.04.2012 року у
справі №5008/137/2012, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 30.05.2012 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 08.08.2012р., позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" задоволено частково:
присуджено до стягнення з ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз" на користь ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" 0,25 грн. боргу, 2 550 008,51
грн. інфляційних втрат, 1 031 198,78 грн.
річних, 2 340 320,69 грн. пені та 64 380 грн.
судового збору.

В задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" про стягнення з
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз" 3 000 000 грн. пені
відмовлено.

12 червня 2012 року на виконання
зазначеного вище рішення
господарським судом Закарпатської
області видано відповідний наказ.

У лютому 2014 року боржник
(публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз") звернувся до
господарського суду Закарпатської
області з заявою про визнання судового
наказу по справі № 5008/137/2012 таким, що не
підлягає виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконаня на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст. 116 ГПК України унормовано,
що виконання рішення господарського
суду провадиться на підставі виданого
ним наказу, який є виконавчим
документом. Після набрання судовим
рішенням законної сили наказ видається
за заявою стягувачу чи прокурору, який
здійснював у цій справі представництво
інтересів громадянина або держави в
суді, або надсилається стягувачу
рекомендованим чи цінним листом.

Частиною 2 статті 117 ГПК України
передбачено право господарського суду,
який видав наказ, за заявою стягувача
або боржника виправити помилку,
допущену при його оформленні або
видачі, чи визнати наказ таким, що не
підлягає виконанню.

Господарський суд ухвалою
вносить виправлення до наказу, а у разі
якщо його було видано помилково або
якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, господарський суд визнає наказ
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково (ч.4 ст. 117 ГПК
України).

Відповідно до пункту 3.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" частина четверта статті 117
Господарського процесуального кодексу
України містить підстави визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково, за заявами
стягувачів або боржників, поданими в
порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин
(наприклад, у разі скасування чи зміни в
апеляційному або в касаційному чи за
результатами перегляду за
нововиявленими обставинами рішення, на
підставі якого наказ було видано, якщо
на момент таких скасування чи зміни
наказ ще не було видано повністю або
частково).

Боржником не доведено наявності,
визначених ст. 117 ГПК України, підстав
для визнання наказу господарського
суду Закарпатської області від 12.06.2012р.
у справі №5008/137/2012 таким, що не підлягає
виконанню.

Посилання відповідача на внесення
додатковою угодою №8 від 28.01.2014р. змін
до договору купівлі-продажу природного
газу №14/131/11 від 31.01.2011р. щодо строків
здійснення остаточного розрахунку за
фактично переданий газ вже після
видачі господарським судом
Закарпатської області наказу від
12.06.2012р. у справі №5008/137/2012 на виконання
рішення господарського суду
Закарпатської області від 18.04.2012р.,
залишеного без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 30.05.2012 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 08.08.2012р., яке набрало
законної сили та є обов'язковим до
виконання в силу як Конституції
України, так і приписів ст. 115 ГПК
України і вже на підставі якого у
відповідача виник обов'язок зі сплати
позивачу грошових коштів, не є правовим
підґрунтям для визнання його таким, що
не підлягає виконанню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З огляду на все викладене вище, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що ухвала
господарського суду Закарпатської
області від 08.04.2014 року у даній справі
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства і підстав для її
скасування немає, а зазначені в
апеляційній скарзі доводи скаржника не
визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст. 104 ГПК України для
скасування чи зміни оскаржуваної
ухвали.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз" залишено без
задоволення, витрати по сплаті
судового збору, в порядку ст.49 ГПК
України, залишаються на скаржнику.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 117 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ухвалу господарського суду
Закарпатської області від 08.04.2014 р. у
справі №5008/137/2012 залишити без змін,
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали оскарження ухвали повернути
в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено
15.05.2014р.

Головуючий суддя
Бойко С.М.

Суддя
Бонк Т.Б.

Суддя
Марко Р.І.