м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3875/14 12.05.14
Господарський суд міста Києва у складі
судді Ягічевої Н.І.,
за участі секретаря Мазур В.М.
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу
за позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грісан»,
до Компанії
АМЕСІРІО ХОЛДІНГЗ ЛТД, Республіка Кіпр
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_1
про: визнання
права власності та витребування
чужого незаконного володіння
Від позивача - Конопля А.М.
Від відповідача - Нестеров Е.Г.
Від третьої особи - ОСОБА_1
СУТЬ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Грісан», м. Київ
(далі -Позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Компанії АМЕСІРІО
ХОЛДІНГЗ ЛТД, Республіка Кіпр (далі
-Відповідач) про визнання права
власності на нежитлове приміщення
АДРЕСА_1 та витребувати у Відповідача з
незаконного володіння на користь
Позивача нежитлове приміщення АДРЕСА_1.
Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 1, 22, 54 Господарського
процесуального кодексу України, ст.ст.
16, 20, 236, 386, 387, 392 Цивільного кодексу
Вирішуючи питання щодо прийняття
вказаної позовної заяви до розгляду,
судом було враховано наступне:
Відповідно до ст. 124 ГПК України
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.
Згідно з п.2 ч.1 ст.76 Закону України «Про
міжнародне приватне право» суди можуть
приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом якщо на території України
відповідач у справі має місце
проживання або місцезнаходження, або
рухоме чи нерухоме майно, на яке можна
накласти стягнення, або знаходиться
філія або представництво іноземної
юридичної особи - відповідача;
Відповідно до ст.42 Закону України «Про
міжнародне приватне право» захист
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно здійснюється
відповідно до права держави, у якій це
Враховуючи положення вищезазначених
законів, вказаний спір підлягає
вирішенню в Господарському суді міста
Києва. В зв'язку з цим, Ухвалою
господарського суду міста Києва від
12.03.2014р. порушено провадження по справі
за №910/3875/14, судове засідання
призначене на 27.03.2014р.
В судовому засіданні 27.03.2014р. позивачем
заявлено клопотання про
витребовування доказів, яке було
задоволено судом, та ухвалою від
27.03.2014р. зобов'язано відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві в строк до
10.04.2014р. надати суду:
- реєстраційну справу на нерухоме
майно - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 з
відображенням інформації про перехід
права власності до кінцевого власника
- витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
відносно нерухомого майна - нежитлове
приміщення АДРЕСА_1;
- витяг з державного реєстру
заборон відчуження нерухомого майна
відносно нерухомого майна - нежитлове
приміщення АДРЕСА_1;
- витяг з державного реєстру
іпотек відносно нерухомого майна -
нежитлове приміщення АДРЕСА_1.
Комунальне підприємство
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна в
строк до 10.04.2014р. надати суду відомості
про власника нерухомого майна -
нежитлове приміщення АДРЕСА_1.
В зв'язку із необхідністю
отримання витребовуваних документів
та неявкою у судове засідання 27.03.2014р.
відповідача розгляд справи відкладено
01.04.2014р. до канцелярії суду
надійшов відзив відповідача на позовну
заяву із доданими документами, в якому
відповідач заперечує проти
задоволення позовних вимог.
07.04.2014р. до канцелярії суду
позивачем подано клопотання про
долучення доказів, а саме копії
повідомлення про вручення поштового
відправлення відповідачу, докази
долучені судом до матеріалів справи.
В судове засідання 10.04.2014р.
представник позивача з'явився, вимоги
ухвали суду від 27.03.2014р. виконав та
надав пояснення по справі.
Враховуючи неявку відповідача та
необхідність отримання витребовуваних
ухвалою суду від 27.03.2014р. документів
розгляд справи відкладено на 22.04.2014р.
16.04.2014р. до канцелярії суду
надійшла відповідь на запит суду
Комунального підприємства Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
22.04.2014р. до канцелярії суду
надійшли відповіді на запит суду
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві №
4070/5.5-вих від 14.04.2014р. та №4071/5.5-вих від
22.04.2014р. до канцелярії суду
надійшло клопотання позивача про
витребовування додаткових доказів.
В судове засідання 22.04.2014р.
представник позивача з'явився, вимоги
ухвали суду від 27.03.2014р. виконав, надав
пояснення по справі та підтримав
клопотання про витребовування
додаткових доказів, яке судом
задоволено частково, в зв'язку із
наданням відповідачем витребовуваних
доказів сплати податків та інших
обов'язкових платежів при укладанні
договору купівлі-продажу від 14.05.2014р.
між ОСОБА_1 та відповідачем.
Ухвалою суду від 22.04.2014р. розгляд
справи відкладено на 06.05.2014р.
Ухвалою суду від 06.05.2014р. залучено
ОСОБА_1 до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, розгляд справи
відкладено на 12.05.2014р.
29.04.2014р. до канцелярії суду
надійшла відповідь на запит суду від
Комунального підприємства Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
05.05.2014р. до канцелярії суду
надійшла відповідь на запит суду від
Першої Київської державної
нотаріальної контори № 4054/01-16 від
07.05.2014р. до канцелярії суду на
запит суду від Комунального
підприємства Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна надійшла
реєстраційна справа №36505899 щодо
Позивач у судове засідання 12.05.2014р.
з'явився, підтримав позовні вимоги,
клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявляв, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1 ГПК України.
Надав докази направлення третій особі
без самостійних вимог на предмет спору
позовної заяви з додатками.
Відповідач у судове засідання 12.05.2014р.
з'явився, заперечив проти позовних
вимог з підстав викладених у відзиві по
позовну заяву. Клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляв, у
зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 81-1
Третя особа у судове засідання 12.05.2014р.
з'явилась, підтримала заперечення
Відповідача, надала для долучення до
матеріалів справи копії наступних
документів: Витяг з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна про податкові
застави №36014058 від 14.05.2012р., Витяг з
Державного реєстру іпотек №36014450 від
14.05.2012р., Витяг з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна №36014302 від 14.05.2012р., Постанову про
зняття заборони Помічника прокурора
Шевченківського р-ну м.Києва від
09.04.2012р. Клопотання щодо фіксації
судового процесу не заявляла, у зв'язку
з чим, розгляд справи здійснювався без
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1 ГПК України.
Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
Зважаючи на строки вирішення спору
передбачені ст.69 Господарського
процесуального кодексу України, згідно
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними у ній
Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд
Відповідно до Свідоцтва про право
власності від 19.09.2007р. Головного
управління житлового забезпечення
Виконавчого органу Київської міської
ради нежитлове приміщення АДРЕСА_1.
30 квітня 2009 року між ТОВ «Грісан»
(Продавець) та ТОВ «КУА «КРУАР»
(Покупець) укладено Договір
купівлі-продажу облігацій, відповідно
до п.1.1. якого Продавець зобов'язується
передати пакет облігацій у власність
Покупця, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити на умовах цього
Договору 1900 іменних процентних
облігацій серії «А», емітованих
Відповідно до п.2.1. Договору договірна
ціна облігацій складає 1 900 000,00 грн.
Пунктом 3.3. Договору сторони
встановили, що в разі несплати Покупцем
коштів в сумі 1900 000,00 грн. Продавцю
переходить право власності на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1.
30.06.2010р. Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
в зв'язку із відступленням права вимоги
до ТОВ «Грісан» від ТОВ «КУА «КРУАР» до
ОСОБА_1 у справі №2-2220/10р. за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «Грісан», третя особа -
ТОВ «КУА «КРУАР» визнано право
власності за ОСОБА_1 на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1.
В рішенні Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
зокрема встановлено, що ТОВ «Грісан»
листом від 28.12.2009р. повідомило, що не в
змозі виконати умови договору
купівлі-продажу облігацій, а саме
сплатити вартість переданих облігацій.
Окрім того, в своїй заяві до суду ТОВ
«Грісан» проти задоволення позовних
вимог не заперечував та просив слухати
справу без участі їх представника.
23.04.2012р. згідно Витягу про державну
реєстрацію прав Комунального
підприємства Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна №33916527 на підставі
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 30.06.2010р. право власності на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1 було
зареєстроване за ОСОБА_1.

14.05.2012р. між ОСОБА_1 (Продавець) та
Відповідачем (Покупець) укладено
Договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень, який посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5

За цим договором Продавець
зобов'язується передати майно у
власність Покупця (продати), а Покупець
зобов'язується прийняти у власність
від Продавця майно (купити) (п.1.1.
Договору).

Нежитлові приміщення АДРЕСА_1, та має
наступні характеристики: загальна
площа 256,10 кв.м. (п.1.2 Договору)

Відповідно до п.1.3 Договору нежитлові
приміщення належать продавцю на праві
приватної власності на підставі
рішення суду від 30.06.2010р.
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області та зареєстрованому у
КП Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
23.04.2012р. за реєстровим №36505899, та у
реєстровій книзі №д.36п-211 номер запису
8462-П. Згідно Витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно, виданим КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 03.05.2012р. №34002361 загальна площа
складає 257,30 кв.м.

Продаж Нежитлових приміщень,
вчиняється за 4 473 000,00 грн., які
отримані Продавцем від Покупця, ще до
отримання цього Договору.

Згідно розписки ОСОБА_1 було отримано
від відповідача 4 473 000,00 грн. згідно
договору купівлі-продажу нежилих
приміщень від 14.05.2012р.

Відповідно до квитанції №13773877 від
14.05.2012. ОСОБА_1 здійснив сплату податку
на доходи з фізичних осіб від продажу
нерухомого майна на суму 223 650,00 грн.

Відповідно до квитанції від 14.05.2012р.
ОСОБА_1 було здійснено сплату збору за
операцію купівлі продажу нерухомого
майна Управлінню державної
казначейської служби в
Шевченківському районі м. Києва на суму
44 730,00 грн.

Згідно Витягу №34264777 про державну
реєстрацію прав Комунального
підприємства Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 25.05.2012р. за
Компанією АМЕСІРІО ХОЛДІНГЗ ЛТД
зареєстровано право власності на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

Крім того, 10.04.2014р. від Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
надійшла відповідь №32405 (И-2014) на запит
суду, відповідно до якої, згідно з
даними Бюро право власності на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1
зареєстровані за компанією АМЕСІРІО
ХОЛДІНГЗ ЛТД на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 14.05.2012р.

Позивач звернувся до суду з позовом у
зв'язку з тим, що вважає договір
купівлі-продажу №159 від 14.05.2012р.
нікчемним, оскільки Рішенням
апеляційного суду Київської області
від 04.02.2014р. скасоване Рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 30.06.2010р., та
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1
до ТОВ «Грісан», третя особа - ТОВ «КУА
«КРУАР» про визнання дій незаконними
та визнання права власності на
нерухоме майно.

Позивач зазначає, що 05.03.2014р. на адресу
ТОВ «Грісан» надійшов лист від
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» - одного з
кредиторів у справі №44/350-б про
банкрутство ТОВ «Грісан», згідно з яким
власником спірних нежитлових
приміщень зареєстровано компанію
АМЕСІРІО ХОЛДІНГЗ ЛТД.

Ліквідатор ТОВ «Грісан» не був
повідомлений про час та місце розгляду
спору Бориспільським міськрайонним
судом Київської області. Про наявність
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
ліквідатор ТОВ «Грісан» дізнався лише
19.11.2013р. від одного з кредиторів ТОВ
«Грісан» у справі про банкрутство.

Оголошення про визнання ТОВ «Грісан»
банкрутом та відкриття стосовно нього
ліквідаційної процедури було
опубліковане у газеті «Голос України»
№107 (4857) від 12.06.2010р.

05.03.2014р. представники ТОВ «Грісан» та
ПАТ «КБ «Надра» прибули за адресою м.
Київ, вул. Спаська, 5 та попросили у осіб,
які представилися керівництвом
закладу, надати правовстановлюючі
документи на нерухоме майно. Проте
зазначені особи відмовились надати
будь-які документи та відповіли, що
зазначене приміщення належить
Відповідачу та запропонували
вирішувати усі питання у судовому
порядку, про що свідчить копія Акту про
не допуск до приміщення, яка додана до
матеріалів справи.

Позивач вважає договір купівлі-продажу
№159 від 14.05.2012р. посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 нікчемним,
з огляду на те, що при укладанні
договору купівлі-продажу №159 від
14.05.2012р. сторони правочину не врахували
той факт, що вилучення майна з
ліквідаційної маси банкрута інакше,
аніж судовим рішенням господарського
суду, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство відповідної
юридичної особи, є незаконним, та
порушили ст.25, 26, 30 ЗУ «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». Отже, договір
купівлі-продажу є нікчемним в силу
приписів ч.2 ст.228 ЦК України, як такий,
що порушує публічний порядок.

Крім того, окремою обставиною, яка
обумовлює нікчемність договору
купівлі-продажу №159 від 14.05.2012р. Позивач
вважає той факт, що постановою
помічника прокурора Прокуратури
Шевченківського району м. Києва Білого
О.В. від 07.07.2011р. було накладено арешт на
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1.
Вказане обтяження було станом на
момент укладання договору
купівлі-продажу №159 від 14.05.2012р. та
залишається чинним по сьогоднішній
день.

З огляду на вищевикладене, спір у
справі стосується наявності підстав
для визнання за Позивачем права
власності на спірне майно та
витребування його на користь Позивача.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для їх розгляду,
господарський суд міста Києва дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з огляду на наступне:

Статтею 41 Конституцією України
визначено: ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні (ч.
1); особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу
України, держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

За змістом частини п'ятої статті 12
Цивільного кодексу України
добросовісність набувача
презюмується, тобто незаконний набувач
вважається добросовісним, поки не буде
доведено протилежне. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі про те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна.

Згідно із ст. 330 Цивільного кодексу
України якщо майно відчужене особою,
яка не мала на це права, добросовісний
набувач набуває право власності на
нього, якщо відповідно до статті 388
цього Кодексу майно не може бути
витребуване у нього.

Статтею 387 Цивільного кодексу України
встановлено, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу
України якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом. Майно не може бути витребувано
від добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень. Якщо
майно було набуте безвідплатно в особи,
яка не мала права його відчужувати,
власник має право витребувати його від
добросовісного набувача у всіх
випадках.

При цьому, із змісту ст. 388 Цивільного
кодексу України вирішальне значення
для визначення питання витребування
майна у добросовісного набувача є
встановлення наявності волевиявлення
(волі) власника на вибуття такого майна
з володіння.

Відтак, не будь-яке порушення порядку
вибуття із володіння власника майна є
підставою для витребування такого
майна від добросовісного набувача, а
лише пов'язане із дефектом волі.

Із наявних в матеріалах справи
документів наданих відповідачем
вбачається, що АМЕСІРІО ХОЛДІНГЗ ЛТД є
добросовісним набувачем спірного
майна, оскільки наявні докази оплати за
договором, відчуження майна
відбувалось за нотаріально
посвідченим договором не від позивача,
а від третьої особи, на момент
відчуження правовстановлюючий
документ, а саме Рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 30.06.2010р. у справі
№2-2220/10р. не було оскаржене або
скасоване, а набуло законної сили.

Доказів того, що АМЕСІРІО ХОЛДІНГЗ ЛТД
знало чи могло знати про те, що ОСОБА_1
не може відчужувати спірне майно,
матеріали справи не містять, а тому
відповідач є добросовісним набувачем
спірного майна.

Доказів наявності арештів чи інших
обтяжень позивачем не надано, проте як
зазначено в п. 1.4. договорі
купівлі-продажу № 159 від 14.05.2012р. та за
наданими в матеріали належно
засвідченими копіями Витягів під
забороною відчуження (арешту) згідно з
Витягом з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна №
36014302, Витягом з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна № 36014058,
Витягом з державного реєстру іпотек
від 14.05.2012р. виданих приватним
нотаріусом ОСОБА_5 спірні приміщення не
перебувають.

В даній справі наявність волевиявлення
позивача щодо відчуження спірного
майна підтверджується договором
купівлі-продажу облігацій від 30.04.2009р.,
а саме пунктом 3.3. та встановлено у
Рішенні Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 30.06.2010р. у справі №2-2220/10р., яке
набрало законної сили та не було
оскаржене чи скасоване на момент
укладання договору купівлі-продажу
спірного майна.

Наведені обставини в повній мірі
підтверджують існування волі Позивача,
на передачу спірного майна у власність
третьої особи.

Відповідно до викладеного в постанові
Верховного Суду України від 21.11.2012 р.
№6-136цс12 правового висновку, який в силу
положень ст. 111-28 Господарського
процесуального кодексу України є
обов'язковим для застосування судом,
частина перша статті 388 Цивільного
кодексу України передбачає
необхідність встановлення обставин
вибуття майна із володіння власника,
який вважає своє право власності
порушеним та вимагає повернення майна,
а не особи, яка в подальшому
перепродала це майно відповідачу.

Отже, враховуючи встановлення судом
наявності волевиявлення власника
спірного майна на його відчуження та
набуття АМЕСІРІО ХОЛДІНГЗ ЛТД права
власності на оплатній основі, підстави
вважати, що АМЕСІРІО ХОЛДІНГЗ ЛТД
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділо спірним майном,
відсутні. Тобто, на момент проведення
державної реєстрації права власності
на спірне майно АМЕСІРІО ХОЛДІНГЗ ЛТД
було та залишається добросовісним
набувачем такого майна.

З огляду на викладене вбачається
відсутність обставин, з якими приписи
ст.ст. 330, 388 Цивільного кодексу України
передбачають можливість витребування
майна у добросовісного набувача.

За таких обставин, відсутні підстави
для задоволення позову ТОВ «Грісан»
про витребування спірного майна від
добросовісного набувача АМЕСІРІО
ХОЛДІНГЗ ЛТД.

Викладене, також, спростовує доводи ТОВ
«Грісан» про відсутність правової
підстави володіння відповідачем
спірним майном.

Згідно ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відсутність підстав для витребування
спірного майна від добросовісного
набувача свідчить, що він є власниками
такого майна, а тому згідно ст.ст. 204, 328,
658 Цивільного кодексу України позов в
частині визнання права власності на
наведене майно за іншою особою - ТОВ
«Грісан» - задоволенню не підлягає.

За таких обставин, в задоволенні
позовних вимог з викладених у позові
ТОВ «Грісан» правових підстав
необхідно відмовити повністю.

Суд враховуючи вищевикладене, надані
сторонами докази дійшов до висновку
про відсутність наявності правових
підстав вважати договір
купівлі-продажу №159 від 14.05.2012р.
нікчемним в порядку ст. 228ЦК України, з
огляду на наступне:

Згідно ст.228 Цивільного кодексу України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. 2. Правочин, який
порушує публічний порядок, є нікчемним.

Тобто, діюче законодавство України
встановлює вичерпний перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 Цивільного
кодексу України: правочини, спрямовані
на порушення конституційних прав і
свобод людини і громадянина; правочини,
спрямовані на знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Відповідно до правової позиції,
викладеної у п. 18 Постанови № 9 від
06.11.2009р. Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визначення
правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Проте, за наданими Позивачем доказами,
якими обґрунтовується позов, не
встановлено вини сторін договору
купівлі-продажу від 14.05.2012р., яка
виражалась би в намірі порушити
публічний порядок.

З огляду на те, що право на
розпорядження спірним нерухомим
майном було набуте ОСОБА_1 на підставі
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області,
яке на момент укладення договору
купівлі-продажу від 14.05.2012 року набуло
законної сили, Відповідач мав
обґрунтовані підстави встановити
наявність у продавця за договором
повноважень власника майна, а також
відсутність спору про право на
зазначене майно. Тобто, дії сторін за
договором купівлі-продажу від 14.05.2012р.
не були направлені на незаконне
заволодіння майном.

Окремою обставиною, яка обумовлює
нікчемність договору купівлі-продажу
№159 від 14.05.2012р. Позивач вважає той факт,
що постановою помічника прокурора
Прокуратури Шевченківського району м.
Києва Білого О.В. від 07.07.2011р. було
накладено арешт на нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1. Вказане
обтяження було станом на момент
укладання договору купівлі-продажу №159
від 14.05.2012р. та залишається чинним по
сьогоднішній день.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» будь-яке
обтяження нерухомого майна підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

В матеріалах справи відсутня Постанова
помічника прокурора Прокуратури
Шевченківського району м. Києва Білого
О.В. від 07.07.2011р., на яку посилається
Позивач, до матеріалів справи Третьою
особою без самостійних вимог на
предмет спору надано Постанову про
зняття заборони від 09.04.2012р. в частині
раніше накладені заборону та арешт
щодо вчинення будь-якими фізичними та
юридичними особами, установами,
організаціями будь-яких дій із
приміщенням першого поверху по
АДРЕСА_1, що спростовує позицію
Позивача.

Інших доказів наявності арештів чи
інших обтяжень Позивачем не надано,
проте як зазначено в п. 1.4. договорі
купівлі-продажу № 159 від 14.05.2012р. та за
наданими в матеріали належно
засвідченими копіями Витягів під
забороною відчуження (арешту) згідно з
Витягом з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна №
36014302, Витягом з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна № 36014058,
Витягом з державного реєстру іпотек
від 14.05.2012р. виданих приватним
нотаріусом ОСОБА_5 спірні приміщення не
перебувають.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК
України покладаються на Позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В судовому засіданні 12.05.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дата підписання повного тексту рішення
- 12.05.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Н.І. Ягічева