ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

29 квітня 2014 р. Справа №902/434/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Нешик О.С., при секретарі
судового засідання Снігур О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Агросолюшнс", м.Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгропром-Альянс",
с.Комсомольське Козятинського району
Вінницької області

про стягнення 178915,31 грн заборгованості
згідно договорів поставки

За участю:

представників позивача - Сисак Е. О.
(довіреність №119 від 28.04.2014; паспорт
серії НОМЕР_1) та Горохолінська В.Й.
(довіреність №118 від 28.04.2014);

представник відповідача не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агросолюшнс"
звернулось до господарського суду
Вінницької області з позовом про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгропром-Альянс"
173480,39 грн попередньої оплати за товар,
3243,84 грн пені, 693,92 грн інфляційних
втрат, 1497,16 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 08 квітня 2014 року за
вказаним позовом порушено провадження
у справі №902/434/14 з призначенням
судового засідання на 29 квітня 2014 року.

В судовому засіданні 29.04.2014
представники позивача підтримали
подану до суду заяву від 29.04.2014 (вх.канц.
№08-46/4103/14 від 29.04.2014), в якій, посилаючись
на положення ч.2 ст.693 ЦК України,
просили стягнути з відповідача 173480,39
грн попередньої оплати за товар,
перерахованої на виконання
товариством з обмеженою
відповідальністю "Агросолюшн"
зобов'язань згідно договорів поставки
№20/08-13 від 20.08.2013, №20/08-13/2 від 20.08.2013,
№11/09-13 від 11.09.2013, та відмовились від
позовних вимог в частині стягнення
3243,84 грн пені, 693,92 грн інфляційних
втрат, 1497,16 грн 3% річних.

Крім того, в зазначеній заяві позивач
просить розглянути спір в даному
судовому засіданні.

На визначену судом дату (29.04.2014)
представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про місце,
дату та час судового засідання
останній повідомлений належним чином,
що стверджується наявними у справі
матеріалами, зокрема підписом
уповноваженої особи від 15.04.2014 на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення №22 0.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Дослідивши заяву позивача від 29.04.2014
щодо відмови від позову в частині
стягнення 3243,84 грн пені, 693,92 грн
інфляційних втрат, 1497,16 грн 3% річних,
суд дійшов висновку про її прийняття та
необхідність припинення провадження в
цій частині на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК
України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі, крім іншого, відмовитись від
позову. При цьому частина шоста
названої статті вказує, що
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Згідно ч.3 ст.78, п.4 ч.1 ст.80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Відмова позивача від позову в частині
стягнення процентів за користування
грошовими коштами приймається судом,
оскільки вона не суперечить чинному
законодавству, не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Разом з цим, необхідно роз'яснити, що
відповідно до положень ч.2 ст.80 ГПК
України у випадку припинення
провадження у справі повторне
звернення до господарського суду зі
спору між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав не
допускається.

Керуючись ст.7 Закону України "Про
судовий збір" №3674-VІ від 08 липня 2011 року,
а також враховуючи роз'яснення, що
містяться в п.5.1. ч.5 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України" №7 від
21.02.2013 суд дійшов висновку, що
припинення провадження у справі з
підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не
тягне за собою наслідків у вигляді
повернення сплаченої суми судового
збору.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

20.08.2013 між товариством з обмеженою
відповідальністю "Агросолюшнс"
(покупець) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгропром-Альянс"
(продавець) укладено договір поставки
№20/08-13, відповідно до розділу 1 якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупця зерно пшениці
українського походження в кількості 150
тонн по ціні 1630,00 грн, а покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
товар (а.с.28-29).

20.08.2013 між товариством з обмеженою
відповідальністю "Агросолюшнс"
(покупець) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгропром-Альянс"
(продавець) укладено договір поставки
№20/08-13/2, відповідно до розділу 1 якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупця зерно ячменю
українського походження в кількості 100
тонн по ціні 1750,00 грн, а покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
товар (а.с.30-31).

11.09.2013 між товариством з обмеженою
відповідальністю "Агросолюшнс"
(покупець) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгропром-Альянс"
(продавець) укладено договір поставки
№11/09-13, відповідно до розділу 1 якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупця зерно пшениці
українського походження в кількості 100
тонн по ціні 1630,00 грн, а покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
товар (а.с.25-26).

Пунктами 2.1. зазначених договорів
сторони визначили строк поставки
товару до 10 жовтня 2013 року.

Відповідно до пунктів 3.1. вказаних
договорів оплата за товар здійснюється
покупцем у вигляді 100% передоплати
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок продавця.

Позивачем згідно виставлених
відповідачем рахунків (а.с.14-17)
здійснено оплату зерна на загальну
суму 663998,40 грн, що підтверджується
платіжними дорученнями, наявними в
матеріалах справи (а.с.9-13).

Відповідач поставив зерно на загальну
суму 490518,01 грн, що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
накладних (а.с.18-23).

Таким чином, за відповідачем
утворилась заборгованість по поставці
зерна позивачу на суму 173480,39 грн (663998,40 -
490518,01), про що свідчить обопільно
підписаний сторонами акт звіряння
взаємних розрахунків на вказану суму
(а.с. 24).

Під час розгляду спору судом
встановлено, що відповідачем визначені
пунктами 2.1. договорів №11/09-13 від 11.09.2013,
№20/08-13 від 20.08.2013, №20/08-13/2 від 20.08.2013
зобов'язання стосовно поставки товару
на залишок суми в обсязі 173480,39 грн в
строк до 10.10.2013 не виконано.

03.02.2013 позивачем на адресу відповідача
була направлена претензія вих. №32 від
28.01.2014 з вимогою повернути кошти в сумі
173480,39 грн (а.с. 27), про що свідчить
оглянутий в судовому засіданні
оригінал фіскального чеку №3809 від
03.02.2014.

Вказана претензія розцінюється судом
як відмова позивача від передання
оплаченого товару та вимога останнього
про повернення суми попередньої оплати
в розмірі 173480,39 грн.

Неповернення відповідачем попередньої
оплати за товар в сумі 173480,39 грн стало
підставою для звернення позивача з
позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин,
суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

За своєю правовою природою
правовідносини, які склалися між
сторонами, є правовідносинами поставки
товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 693 ЦК України
визначено, що якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

З огляду на те, що відповідачем
зобов'язання стосовно поставки товару
не виконано, суд вважає вимогу позивача
стосовно повернення суми попередньої
оплати в розмірі 173480,39 грн правомірною.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Враховуючи доведеність боргу наявними
у справі доказами, суд вважає вимогу
позивача про стягнення 173480,39 грн
обґрунтованою, з огляду на що
задовольняє її в повному обсязі.

З урахуванням викладених обставин суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову з покладенням
витрат зі сплати судового збору
відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись п.4 ч.1 ст.80, ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33,
34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгропром-Альянс"
(22133, Вінницька область, Козятинський
район, с.Комсомольське, вул.Київська,
буд.75; ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агросолюшнс" (02660,
м.Київ, вул.Віскозна, буд.5; ) 173480,39 грн боргу та 3469,61 грн
судового збору.

3. Прийняти відмову позивача від позову
в частині стягнення 3243,84 грн пені; 693,92
грн інфляційних втрат; 1497,16 грн 3%
річних.

4. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 3243,84 грн пені; 693,92 грн
інфляційних втрат; 1497,16 грн 3% річних.

5. Видати наказ в день набрання рішенням
законної сили.

6. Копію рішення направити сторонам
рекомендованими листами з
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Повне рішення складено 05 травня 2014 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - позивачу - ТОВ "Агросолюшнс" (за
адресами: 02660, м.Київ, вул.Віскозна, буд.5;
32300, м.Кам'янець-Подільський, вул.
Кн.Коріатовичів, 25, офіс 314);

4 - відповідачу - ТОВ
"Украгропром-Альянс" (22133, Вінницька
область, Козятинський район,
с.Комсомольське, вул.Київська, буд.75)