Господарський суд Чернігівської
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-----------------------------------
тел. 698-166, факс 77-44-62
РІШЕННЯ

13.05.2014
Справа № 927/616/14

порушена за позовом: Колективного
підприємства «Ніжинська пересувна
шляхобудівельна механізована колона»,

вул. Прилуцька, 89Б, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16600;

до відповідача: Управління
житлово-комунального господарства та
будівництва Ніжинської міської ради
Чернігівської області,

вул. Московська, 20, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16600;

про стягнення 685 266,76 грн.

Суддя А.В.Романенко

представники сторін від:

позивача: С.В.Толмачов, представник за
довіреністю б/н від 12.05.2014;

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 13.05.2014 на підставі
ст.85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Колективним підприємством «Ніжинська
пересувна шляхобудівельна
механізована колона» подано позов до
Управління житлово-комунального
господарства та будівництва
Ніжинської міської ради Чернігівської
області про стягнення 685 266,76грн
заборгованості за жовтень 2013 року
згідно з договором підряду №91 про
закупівлю послуг за державні кошти від
29.08.2013 та відповідного судового збору.

До початку судового засідання через
канцелярію суду позивачем подано
письмові пояснення по суті спору б/н
від 13.05.2014. У якості додатку подано
копію підписаного та скріпленого двома
сторонами акту звіряння взаємних
рахунків станом на 01.04.2014, з якого
вбачається визнання відповідачем суми
боргу в розмірі 685 266,76грн.

Письмові пояснення з додатком долучено
до матеріалів справи.

Відповідач належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №03178353 від 30.04.2014 (отримано
за довіреністю Петриченко 06.05.2014),
натомість документів на вимогу суду не
подано, повноважного представника в
судове засідання не направлено,
належних та допустимих доказів на
підтвердження неможливості
направлення повноважного представника
суду не надано.

До початку судового засідання через
канцелярію суду відповідачем подано
клопотання №01-14/552 від 07.05.2014 з
проханням призначити розгляд справи на
інший час у зв'язку з черговою
відпусткою юрисконсульта управління
Віротченко К.А.

На доказ до клопотання додано копії
наказів від 04.04.2014 про надання щорічних
відпусток: №12-В -
юрисконсульту-головному спеціалісту
Віротченко К.А. у період з 28.04.2014 по
30.05.2014 включно та №10-В - начальнику
управління житлово-комунального
господарства та будівництва
Ніжинської міської ради Ющенку Г.М. у
період з 07.04.2014 по 10.05.2014 з копією
розпорядження виконкому Ніжинської
міськради №40 від 04.04.2014 про надання
щорічної основної відпустки Ющенку Г.М.

Господарський суд повідомляє
відповідачу, що згідно з приписами ст.28
Господарського процесуального
кодексу України (надалі -ГПК України)
коло осіб, які мають право представляти
інтереси підприємств не обмежується.
Так, ними можуть бути керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
установчими документами та
документами, що посвідчують їх
посадове становище. Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджується довіреністю від імені
підприємства.

Згідно частини другої п.3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18, господарський
суд з урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою ст.28 ГПК
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами. Неможливість
такої заміни представника і
неможливість розгляду справи без
участі представника підлягає
доведенню учасником судового процесу
на загальних підставах (ст.ст. 32 - 34 ГПК
України), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Натомість відповідачем не надано суду
жодного належного та допустимого
доказу відповідно до статей 32-34 та 36 ГПК
України на підтвердження неможливості
заміни представника.

Представник позивача проти
задоволення клопотання про
відкладення розгляду справи з
зазначених відповідачем підстав
заперечив, вказуючи на відсутність
належних доказів неможливості
направлення повноважного представника
відповідача в судове засідання, умисне
затягування спору, та інше.

Враховуючи вищевикладене, клопотання
про відкладення розгляду справи із
зазначених відповідачем підстав, судом
відхилено.

Суд звертає увагу відповідача, що
нормами ст. 22 ГПК України окрім прав
сторін визначено також і обов`язки.

Так, за нормами даної статті, сторони
користуються рівними процесуальними
правами та зобов'язані добросовісно
ними користуватися, виявляти взаємну
повагу до прав і охоронюваних законом
інтересів другої сторони, вживати
заходів до всебічного, повного та
об`єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Беручи до уваги зазначені вище
обставини та враховуючи, що у
відповідача було достатньо часу для
підготовки та подання відзиву на
позовну заяву, наданим ст. 22 ГПК України
правом він не скористався, а також те,
що присутність повноважного
представника відповідача обов`язковою
судом не визнавалася і його нез`явлення
не перешкоджає розгляду справи по суті,
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, господарський суд вважає за
можливе розглянути даний позов за
наявними у справі документами на
підставі ст.75 ГПК України.

У судовому засіданні представником
позивача подано письмове клопотання
про відмову від фіксації судового
засідання технічними засобами, яке
прийнято судом, долучено до справи.

В усних поясненнях позовні вимоги ним
підтримано у повному обсязі
посилаючись на невиконання
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань.

Вивчивши матеріали справи та подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд встановив:

29.08.2013, сторонами даного спору було
укладено договір підряду №91 про
закупівлю послуг за державні кошти
(надалі - Договір).

Нормами ст. 837, 843 та 854 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
визначено, зокрема, що за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

У договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено
ціну роботи або способи її визначення,
ціна встановлюється за рішенням суду
на основі цін, що звичайно
застосовуються за аналогічні роботи з
урахуванням необхідних витрат,
визначених сторонами.

Ціна роботи у договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу.

Якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати
йому авансу лише у випадку та в розмірі,
встановлених договором.

Так, договір підряду є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобовязань, а саме
майново-господарських зобовязань.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України)
встановлено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Однією з підстав виникнення
господарського зобовязання є
господарський договір (ст.
174 ГК України).

При цьому, відповідно до частини першої
ст. 175 ГК України майново-господарські
зобовязання, які є одним із видів
господарських зобовязань, - це
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Як вбачається з розділу 1 Договору
виконавець (позивач) взяв на себе
зобов'язання виконати замовникові
(відповідачеві) у 2013 році роботи з
капітального ремонту вулиць
Василівська та Шекерогринівська м.
Ніжин Чернігівської області, а
останній прийняти та оплатити вказані
роботи.

У розділі 3 Договору сторонами
узгоджено, що ціна цього Договору
становить 1 481 003,00грн, є
твердою, але може бути зменшена за
взаємною згодою сторін.

Порядок здійснення оплати виконаних
робіт сторонами визначено у розділі 4
Договору.

Так, робочий місяць для оплати
виконаних робіт є період з 21 числа
попереднього місяця по 20 число
поточного місяця. Замовник проводить
оплату виконаних послуг не пізніше 10
днів після закінчення розрахункового
періоду при умові фактичного
надходження коштів на власні
казначейські рахунки: 1614; 1614
замовника (п.4.1.), на підставі документів
про обсяги виконаних робіт та їх
вартість. Документи про виконанні
роботи та їх вартість складаються і
підписуються виконавцем та
передаються замовнику. Замовник
перевіряє ці документи і в разі
відсутності зауважень підписує їх
(п.4.3.).

Розрахунок за виконані роботи
проводяться замовником по фактичним
витратам, згідно форми Ф-3 після
підписання акту виконаних робіт (п.4.4.).

Вартість виконаних робіт визначається
по усіх складових вартості робіт,
розрахованих у твердій ціні, згідно з
узгодженим сторонами у п. 4.6. Договору
порядку.

Відповідно до п. 10.4., Договір набирає
чинності з дня його підписання та діє
до повного виконання сторонами взятих
на себе зобов`язань та до здійснення
повних розрахунків по ньому.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, предметом спору є
заборгованість відповідача по
прийнятим ним роботам згідно вказаного
Договору за жовтень 2013 року на
суму 685 266,76грн, що підтверджено
підписаними керівниками та
скріпленими печатками сторін довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт /та витрат/ (форма №КБ-3) та актом
приймання виконаних будівельних робіт
(форма №КБ-2) за вказаний період.

Будь-які заперечення стосовно
викладених у них даних відсутні /копії
знаходяться в матеріалах справи/.

Вказану суму у розмірі 685 266,76грн також
підтверджено підписаним керівниками
та скріпленим печатками сторін актом
звіряння взаємних розрахунків станом
на 01.04.2014 /копія знаходяться в
матеріалах справи/.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст.193 ГК України суб`єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання
належним чином відповідно до договору,
закону, інших правових актів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов`язання - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов`язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормами ст.ст. 599, 610 та частини
першої ст. 612 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У свою чергу, умовами пунктів 4.2. та 4.5.
Договору сторонами було узгоджено,
зокрема, що замовник не несе
відповідальності за відсутність
наявності коштів. При відсутності
бюджетних призначень платіжні
зобов`язання у замовника по Договору
відсутні.

Натомість відповідачем не надано суду
належних та допустимих доказів щодо
відсутності у нього коштів у період з
29.08.2013 по цей час, і на вимогу суду він
таких відомостей не надав.

Нормами ст.ст. 33-34 та 36 ГПК України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Чинним законодавством України
встановлено, що при укладанні
господарських договорів сторони
можуть визначити зміст договору на
основі вільного волевиявлення, тобто
мають право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Так, майново-господарські зобов`язання
між суб`єктами господарювання
виникають на підставі договорів (ст.179
ЦК України) і сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК
України).

Частиною першою ст. 96 ЦК України
унормовано, що юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Відсутність у боржника необхідних
коштів не є підставою звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання (частина друга ст. 617 ЦК
України).

Ці положення повністю кореспондуються
з положеннями частини другої ст.218 ГК
України, якими визначено, що
непереборною силою, тобто
надзвичайними і невідворотними
обставинами не вважаються, зокрема,
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника, відсутність на ринку
потрібних для виконання зобов'язання
товарів, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Тобто, відповідач, як юридична особа,
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями за договором підряду №91
від 29.08.2013, і така відповідальність не
може ставитись у залежність від
відсутності бюджетного фінансування і
не звільняє його від виконання взятого
на себе договірного зобов'язання (п.4.1.
та п.4.3. Договору) щодо оплати за
виконані позивачем роботи.

Частиною третьою ст. 82 ГПК України
встановлено, що обираючи при прийнятті
рішення правову норму, що підлягатиме
застосуванню до спірних правовідносин,
господарський суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої ст. 111-16 цього Кодексу.

Одночасно ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" врегульовано, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Так, рішенням Європейського суду з прав
людини у справі "Терем ЛТД", Чечеткін та
Оліус проти України" від 18.10.2005
встановлено, що відсутність бюджетних
коштів не може бути підставою для
невиконання відповідачем зобов'язання.

Аналогічні думки з даного питання
висловлено і в постановах Верховного
Суду України від 13.10.2009 /судової палати
в адміністративних справах/ та від
15.05.2012 у справі №11/446 /судової палати у
господарських справах/.

Матеріалами даної справи підтверджено,
що відповідач в порушення
вищенаведених норм чинного
законодавства України взяті на себе
договірні зобов'язання не виконав, за
виконанні позивачем роботи своєчасно
та в повному обсязі не розрахувався.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об`єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі в
сумі 685 266,76грн.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
то відповідно до ст.49 ГПК України з
нього на користь позивача підлягає
стягненню 13 705,34грн витрат по сплаті
судового збору.

Керуючись ст.ст. 22, 32-34, 36, 43, 49, 75, 82-85, 87
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління
житлово-комунального господарства та
будівництва Ніжинської міської ради
Чернігівської області, ,
вул. Московська, буд. 20, м.
Ніжин, Чернігівська область, 16600 (р/р
1614 в ГУДКСУ Чернігівської області
м. Чернігів, МФО 853592) на користь
Колективного підприємства «Ніжинська
пересувна шляхобудівельна
механізована колона», ,
вул. Прилуцька, буд. 89 Б, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16600 (р/р 7815 в
ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) 685 266,76грн
боргу та 13 705,34грн витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
А.В.Романенко

Повний текст рішення складено та
підписано 15.05.2014.

Суддя
А.В.Романенко