ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2014 року Справа №
904/9680/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Дмитренко А.К.-
доповідач

суддів: Прокопенко А.Є., Крутовських В.І.

при секретарі: Однорог О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Стригунова Г.І.,
представник, довіреність №01 від 20.01.13;

від відповідача: Акімова М.Д.,
представник, довіреність б/н від 09.01.14

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремжелдортранс" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2014
року у справі № 904/9680/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Медпром", с. Вільне,
Дніпропетровської обл.

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремжелдортранс", м.
Кривий Ріг

про розірвання договору оренди та
стягнення заборгованості у сумі
822000 грн.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 10.04.2014 року по 29.04.2014 року (ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2014
року (суддя Мельниченко І.Ф.) з
товариства з обмеженою
відповідальністю „Ремжелдортранс" на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Медпром" стягнуто 816
000 грн. заборгованості з орендної плати,
17 467 грн. судового збору. Зобов'язано
товариство з обмеженою
відповідальністю „Ремжелдортранс"
повернути товариству з обмеженою
відповідальністю „Медпром" комплекс
нежитлових будівель, загальною площею
5590,1 м. кв., розташований за адресою: м.
Кривий Ріг, вул. Коломойцівська, б. 2. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
товариство з обмеженою
відповідальністю "Ремжелдортранс"
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить зазначене рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Медпром" у відзиві на
апеляційну скаргу просить відмовити в
її задоволенні, а рішення залишити без
змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, розглянувши матеріали справи,
суд

ВСТАНОВИВ:

05.01.2011 року між товариством з обмеженою
відповідальністю „Медпром"
(орендодавець, позивач) та товариством
з обмеженою відповідальністю
„Ремжелдортранс" (орендар, відповідач)
було укладено договір оренди № 72/1.

За умовами договору орендодавець
передає орендареві за плату на певний
строк у користування частину комплексу
нежитлових будівель, загальною площею
5590, 1 м2, розташованого за адресою:
Коломійцевська, буд. 2. Балансова
вартість об'єкта оренди станом на 01.01.2011
року складає 380000 грн. (п.п. 1.1, 1.2
договору).

Відповідно п. 2.1 об'єкт оренди надається
орендареві з метою розміщення
вагонозбірного цеху.

У п. 4. договору сторони узгодили, що
договір набирає чинності з 01.01.2011 року і
діє по 31.12.2013 року.

Згідно п. 3.1. договору об'єкт оренди
повинен бути переданий орендодавцем та
прийнятий орендарем за актом
приймання-передачі протягом трьох
календарних днів з моменту укладення
даного договору. Підписання акту
приймання-передачі свідчить про
фактичну передачу об'єкта оренди в
оренду за даним договором.

На виконання умов договору сторони
підписали акт приймання-передачі
частини комплексу будівель та споруд,
що свідчить про фактичну передачу
об'єкта в оренду (а.с. 15).

У відповідності з ч.1 ст. 283
Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

За користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму (ч.1
ст.762 Цивільного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч.1 ст. 286
Господарського кодексу України,
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.

У відповідності з ч. 1,7 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
унормовано, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

В силу ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного
кодексу України).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України)

Пунктом 5.1 договору встановлено, що
розмір орендної плати складає 15000
грн., у тому числі ПДВ - 3000 грн. за місяць
оренди.

05.01.2012 року сторонами укладено
додаткову угоду № 1 до договору
№ 72/1 від 05.01.2011 року, якою збільшено
розмір орендної плати до 42
000 грн. за місяць оренди (а.с. 14).

Пунктом 5.2. договору передбачено, що
орендна плата сплачується орендарем
шляхом перерахування належної до
сплати суми на рахунок орендодавця
протягом 15 днів з дати закінчення
кожного календарного року на підставі
рахунку, виставленого орендодавцем.

Пунктом 7.2 встановлено обов'язок
орендаря в повному обсязі сплачувати
орендну плату.

25.04.2012 року від товариства з обмеженою
відповідальністю «Ремжелдортранс» на
рахунок позивача надійшло 330 000 грн.
орендної плати.

05.01.2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Медпром»,
враховуючи додаткову угоду від 05.01.2012
року №1, виставило рахунок-фактуру від
05.01.2013 року №СФ-0000062 на 504000 грн. за
оренду нежитлового приміщення за 12
місяців 2012 року, отримання якого
визнається представником відповідача.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Медпром» у позовній
заяві вказує, що станом на 03.12.2013 року
товариство з обмеженою
відповідальністю «Ремжелдортранс» в
повному обсязі не сплатило орендну
плату за 2012 рік і сума заборгованості
дорівнює 378000 грн.

Як вбачається з банківської виписки
від 25.04.2013 року, платіжним дорученням
від 25.04.2012 року №50 відповідачем
перераховано орендну плату за 2011 рік у
сумі 330000 грн. (а.с.18). Однак фактично
орендна плата за 2011 рік, згідно рахунку
від 05.01.2012 року №СФ-0000053, складає 18000 грн.
(а.с. 16). Враховуючи викладене,
сплачені відповідачем кошти у сумі 180000
грн. розподілені товариством з
обмеженою відповідальністю «Медпром»
таким чином:

150000 грн. зараховано в рахунок сплати
орендної плати за січень-березень 2012
року (3х42000 грн. = 126000 грн.);

24000 грн. (150000 грн.- 126000 грн.) зараховано в
рахунок часткового погашення боргу з
орендної плати за квітень 2012 року.

Звертаючись з позовом до суду,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Медпром» з
посиланням на ст.782 Цивільного кодексу
України зазначало, що має право
відмовитись від договору оренди від
05.01.2011 року №72/1 у зв'язку з тим, що
товариство з обмеженою
відповідальністю «Ремжелдортранс» не
сплатило орендну плату за користування
майном за 9 місяців 2012 року, а саме не
сплачувало орендну плату протягом
трьох місяців підряд.

Проте з таким твердженням позивача суд
апеляційної інстанції не погоджується
виходячи з наступного.

Стаття 782 Цивільного кодексу України
надає наймодавцеві право в
односторонньому порядку відмовитися
від договору найму та вимагати
повернення речі за умови, що наймач не
вносить плату за користування річчю
протягом 3-х місяців підряд.

Тобто законодавець пов'язує виникнення
права орендодавця відмовитися від
договору оренди саме з фактом
невнесення орендної плати протягом 3-х
місяців підряд.

Враховуючи положення п. 5.2 укладеного
сторонами договору оренди від 05.01.2011
року №72/1, орендна плата сплачується
орендарем після закінчення
календарного року однією сумою за весь
рік, а не щомісячно.

Отже, невиконання відповідачем
грошових зобов'язань за договором
оренди, в даному випадку, неможна
розцінювати як несплату відповідачем
орендної плати протягом 3-х місяців
підряд, тому у товариства з обмеженою
відповідальністю «Медпром» не виникає
права на відмову від договору.

Як вказано у рішенні господарського
суду, ''вказане порушення мало місце
більше ніж три місяці підряд, що стало
підставою для відмови позивача від
договору, повідомлення про що
надіслано позивачем на адресу
відповідача 20.12.2013 року, що
підтверджується фіскальним чеком
„Укрпошти" від 20.12.2013 року,
описом поштового вкладення та
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 53- 55)''.

Врахувавши надсилання позивачем
відповідачу зазначеного листа,
(направленого після звернення позивача
з позовом), господарський суд,
пославшись на частину 2 статті 782
Цивільного кодексу України, припинив
провадження у справі щодо заявлених
вимог про розірвання договору оренди
№72/1 від 05.01.2011року.

Однак, враховуючи встановлені
апеляційним господарським судом
обставини справи, господарський суд
безпідставно припинив провадження у
справі в частині заявлених вимог про
розірвання договору оренди
від 05.01.2011 року № 72/1, встановивши, що
відповідач порушив зобов`язання щодо
внесення орендної плати та взявши до
уваги обставини, які мали місце після
звернення позивача з позовом.

Таким чином, позовні вимоги в частині
розірвання договору оренди
задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищенаведеного
підстави для задоволення позову щодо
повернення об`єкта оренди за договором
від 05.01.2011 року №72/1 відсутні, позовні
вимоги в цій частині також не
підлягають задоволенню.

Враховуючи проведену відповідачем
оплату в сумі 330000 грн. та розподілену
позивачем у зв'язку з переплатою за 2011
рік, борг товариства з обмеженою
відповідальністю «Ремжелдортранс» за
квітень 2012 року (частково) і з травня по
грудень 2012 року становить, як правильно
визначено господарським судом, 354000 грн.
і в цій частині вимоги позивача
правомірно задоволені судом.

Також товариством з обмеженою
відповідальністю «Медпром» заявлено
вимоги про стягнення заборгованості по
орендній платі за користування
нерухомим майном за січень-листопад 2013
року у сумі 462000 грн.

Між тим, виходячи з умов п.5.2 договору
№72/1, обов'язок по сплаті орендної плати
виникає у орендаря протягом 15 днів з
дати закінчення кожного календарного
року на підставі рахунку, виставленого
орендодавцем.

Позовну заяву, як свідчить відмітка,
подано товариством з обмеженою
відповідальністю «Медпром» до
господарського суду 10.12.2013 року, тобто
до закінчення календарного року.

Таким чином вимоги щодо стягнення
боргу з орендної плати за 2013 рік в сумі
462000 грн. позивачем заявлені передчасно.

В апеляційній скарзі товариство з
обмеженою відповідальністю
«Ремжелдортранс» вказує на те, що ним,
окрім вищезазначеної суми 330000 грн.,
також проведено розрахунки з орендної
плати у сумі 59200 грн. шляхом зміни
призначення платежу в платіжному
дорученні від 10.07.2012 року №665.

Як видно з виписок банку за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року 10.07.2012 року на
рахунок товариства з обмеженою
відповідальністю «Медпром» надійшли
грошові кошти від товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ремжелдортранс» за платіжним
дорученням №665 в сумі 684000 грн. з
призначенням платежу «повернення
фінансової позики за договором №29 від
01.08.2010 року без ПДВ» (а.с.158-161). Зазначені
кошти товариство з обмеженою
відповідальністю «Медпром» облікувало
в бухгалтерському обліку як повернення
фінансової допомоги, що
підтверджується журналом-ордером
проводок за 01.07.2007 року - 31.12.2013 року
балансового рахунку 31 «Рахунки в
банках» в кореспонденції з балансовим
рахунком 6851 «Розрахунки за кредитами»
по контрагенту - товариству з обмеженою
відповідальністю «Ремжелдортранс»
(а.с. 148-150).

В силу ч.2 ст.1090 Цивільного кодексу
України банк не має права робити
виправлення у платіжному дорученні
клієнта, якщо інше не встановлено
законом або банківськими правилами.

Відповідно пункту 2.29 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 року №22,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України від 29.03.2004 року за №377/8976,
платник має право в будь-який час до
списання платежу з рахунку відкликати
з банку, що його обслуговує, платіжні
доручення в порядку, визначеному
внутрішніми правилами цього банку.
Платіжні доручення відкликаються лише
в повній сумі.

Відповідачем надано до справи листа
від 20.06.2013 року №212 (а.с.84), згідно якого
товариство з обмеженою
відповідальністю «Ремжелдортранс»
повідомляє директора товариства з
обмеженою відповідальністю «Медпром»
Литвинова В.В. про те, що оплата за
договором оренди від 05.01.2011 року №72/1 на
суму 592 000 грн. проведена шляхом зміни
призначення платежу в платіжному
дорученні від 10.07.2012 року №665 на суму 684
000 грн. без ПДВ в частині суми 592 000 грн.
як орендна плата за договором оренди
від 05.01.2011 року №72/1.

Як вбачається із цього листа, його
отримано 20.06.2013 року, однак не зазначено
посаду й прізвище особи, яка одержала
згаданий лист.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Медпром» заперечує
надходження зазначеного листа і,
відповідно, надання на нього відповіді.

Доказів надсилання або вручення
позивачеві листа від 10.07.2012 року №124
(а.с.83) про зміну призначення платежу
відповідачем не надано.

В силу ст.ст. 32, 33 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач, як на відсутність боргу за
договором оренди, посилається на
складений сторонами акт звірки
розрахунків.

Як вказувалось вище, товариство з
обмеженою відповідальністю
"Ремжелдортранс" платіжним дорученням
від 25.04.2012 року №520 сплатило позивачу за
користування нерухомим майном 330 000 грн.
Зазначена фінансова операція
відображена позивачем в журналі
проводок по рахунку 31 в кореспонденції
з рахунком 361 (а.с.142).

Крім того, зведені дані
фінансово-господарських операцій за
договором оренди №72/1 від 05.01.2011 року
відображені позивачем в журналі-ордері
і відомості по рахунку 361 "Розрахунки з
вітчизняними покупцями" за період з
05.01.2011 року по 26.12.2013 pоку, згідно якого
кінцеве дебетове сальдо складає 858 000
грн. (а.с.143).

Положеннями Закону України "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
всі юридичні особи зобов'язані вести
бухгалтерський облік (ч.1 ст.2); метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам повної правдивої
та неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства (ч.1 ст.3); бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством і фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку (ч.2 ст.3).

У ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно ч.1 ст. 9 цього Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків як
зведений обліковий документ не
належить до первинних документів
бухгалтерської звітності, оскільки
ніяких господарських операцій не
фіксує. Такий акт є, по суті, документом,
що містить зведені відомості про
бухгалтерський облік здійснених
операцій на підприємствах, однак не
може вважатися належним доказом
проведення цих операцій та наявності
чи відсутності заборгованості у
суб'єкта господарювання.

У розумінні ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" вказаний акт є
зведеним обліковим документом, який
відображає загальну суму
заборгованості, та фіксує стан
розрахунків між сторонами, але сам по
собі не породжує будь-яких прав та
обов'язків сторін, в той час як
зобов'язання сторін підтверджуються
первинними документами, договором,
накладними, рахунками тощо.

Відповідно ст. 654 Цивільного
кодексу України зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо (ч.1 ст.181
Господарського кодексу України).

Передчасними є посилання відповідача,
як на підставу звільнення від внесення
орендної плати на додаткову угоду від
03.06.2013 року до договору оренди від 05.01.2011
року №72/1, у п. 5.1 якої сторони
встановили, що за умови виконання у
повному обсязі п. 9.2 договору, орендна
плата за користування об'єктом не
стягується.

Відповідно п.9.2 додаткової угоди від
03.06.2013 року орендар за згодою
орендодавця бере на себе обов'язки за
власний рахунок виконати у строк до
01.08.2016 року капітальний ремонт будівлі
вагонозбирального цеху загальною
площею 3867,4 кв.м. Кошторисна вартість
капітального ремонту складає 1850000 грн.
з урахуванням ПДВ. Роботи
виконуватимуться за наступними
етапами:

- до 31.05.2014 року - капітальний ремонт
перекриття та основних конструкцій та
санвузлів;

- до 01.01.2016 року - ремонт комунікацій;

- до 01.08.2016 року - внутрішні роботи,
ремонт рампи, під'їзних та
внутрішньоцехових шляхів.

На момент розгляду справи у суді
кінцевий строк по виконанню робіт -
01.08.2016 року ще не настав. Будь-яких
доказів дострокового завершення
відповідачем будівельних робіт
сторонами у справі не надано.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Помилковим є висновок господарського
суду про визнання неукладеною
додаткової угоди від 03.06.2013 року, якою
визначено строк дії договору
від 05.01.2011 року № 72/1 до 31.12.2016 року,
оскільки вказаний строк встановлено
під умовою виконання орендарем певних
дій, а саме: проведення капітального
ремонту будівлі вагонозбирального
цеху до 01.08.2016 року.

Не підтверджуються матеріалами справи
доводи відповідача про те, що комплекс
нежитлових будівель перейшов йому у
власність на підставі договору
купівлі-продажу від 08.07.2013 (а.с.77-79)
приймаючи до уваги наступне.

Те, що товариство з обмеженою
відповідальністю "Медпром" на час
розгляду спору є власником нерухомого
майна, з приводу якого виник спір,
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
24.01.2014 року №16640560, свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно №180 від
11.05.2011 pоку, виданим на підставі рішення
виконавчого комітету Криворізької
міської ради "Про оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна",
протоколом від 04.11.2010 року №1 загальних
зборів учасників товариства з
обмеженою відповідальністю "Медпром",
технічним паспортом комплексу
будівель і споруд за адресою: м. Кривий
ріг, Коломойцівська, 2, виданим
комунальним підприємством
Дніпропетровської обласної ради
"Криворізьке бюро технічної
інвентаризації"(а.с.117-138).

За таких обставин рішення
господарського суду підлягає
частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Ремжелдортранс" задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2014
року у справі № 904/9680/13 скасувати
частково, виклавши його резолютивну
частину в наступній редакції:

"Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремжелдортранс", м.
Кривий Ріг на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Медпром",
с.Вільне Криворізького району
Дніпропетровської області 354000 грн.
заборгованості з орендної плати і 7 080
грн. судового збору, видавши наказ.

В решті позову відмовити".

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Медпром", с.Вільне
Криворізького району
Дніпропетровської області на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремжелдортранс", м.
Кривий Ріг 5229 грн. судового збору за
подання апеляційної скарги, видавши
наказ.

Виконання цієї постанови доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Головуючий суддя
А.К. Дмитренко

Суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
В.І. Крутовських

Повний текст постанови виготовлений
05.05.2014р.