номер провадження справи 6/20/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014
Справа № 908/1060/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фаворіт" (вул.
Елеваторна, буд. 4, м. Вільнянськ
Запорізької області, 70002)

До Публічного акціонерного
товариства „Відрадненське" (вул.
Перемоги, буд. 3, с. Відрадне
Запорізького району Запорізької
області, 70406)

Про стягнення 68 771 грн. 76 коп.

Суддя
Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: Богословський В.А. -
дов. від 26.06.2012р.

Від відповідача: Берлізова О.Л. -
дов. № 97 від 10.01.2014р.

Розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фаворіт" м.
Вільнянськ Запорізької області до
Публічного акціонерного товариства
„Відрадненське" с. Відрадне
Запорізького району Запорізької
області про стягнення 68 771 грн. 76 коп.,
суд

В С Т А
Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просив
стягнути з відповідача заборгованість
за поставлений товар в сумі 135 248 грн. 90
коп., пеню в сумі 24 781 грн. 43 коп.,
інфляційні витрати в сумі 605 грн. 11 коп.,
3% річних в сумі 407 грн. 29 коп. та збитки у
виді упущеної вигоди в сумі 746 грн. 76
коп., згідно договору поставки №
Ф-03/02/14-О від 03.02.2014р.

Розгляд справи відкладався, в зв'язку з
неявкою відповідача та згідно його
клопотання.

14.05.2014р. розгляд справи продовжений та
прийнято рішення.

Позивач зменшив позовні вимоги,
остаточно просить стягнути з
відповідача заборгованість за
поставлений товар в сумі 62 853 грн., пеню
в сумі 3 078 грн. 01 коп., інфляційні
витрати в сумі 2 163 грн. 87 коп., 3% річних в
сумі 676 грн. 88 коп., згідно договору
поставки № Ф-03/02/14-О від 03.02.2014р.

Заява позивача приймається судом,
оскільки заявлена відповідно до статті
22 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву, де вказав наступне:
відповідач не оспорює існування
заборгованості, але вказує на те, що
його вина у виникненні заборгованості
відсутня. Порушення термінів виконання
зобов'язання перед позивачем за
Договором поставки № Ф-03/02/14-О від 03.02.14
р. було викликане фінансовою кризою на
підприємстві. Так загально відомі
факти зниження ціни реалізації на яйце
куряче - продукт виробництва
відповідача по справі протягом січня -
лютого 2014 року спричинило значні
збитки підприємству. Падіння цін на
ринку реалізації підтверджується
роздруківкою з сайтів: http://ptichki/net/cena та
сайта "Птахофабрики України".
Відповідач є товаровиробником
агропромислового комплексу, видами
діяльності якого за КВЕД є надання
послуг у рослинництві, облаштування
ландшафту та вирощування зернових і
технічних культур, розведення птиці, що
підтверджується Свідоцтвом № 200092383 про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість, виданим державною
податковою інспекцією Запорізького
району. На теперішній час відповідач
має велику кредиторську
заборгованість, а також заборгованість
по заробітній платі та нарахуванням на
заробітну плату (на підприємстві
працює 205 осіб), складний фінансовий
стан також підтверджується
постановами про відкриття виконавчого
провадження щодо примусового
стягнення з відповідача грошових
коштів у розмірі 737 930 грн. 25 коп.
Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Частина 3 статті 551 ЦК
України передбачає можливість
зменшення за рішенням суду розмір
неустойки, що стягується з боржника за
порушення зобов'язання, якщо розмір
неустойки значно перевищує розмір
збитків. При цьому, відсутність чи
невисокий розмір збитків може бути
підставою для зменшення судом розміру
неустойки, що стягується з боржника.
Так, пунктом 1 ст. 233 ГК України
закріплено, що суд має право зменшити
розмір санкцій, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Відповідно до п.
3 ст. 83 ГПК України господарський суд
приймаючи рішення, має право зменшити у
виняткових випадках розмір
неустойки(пені, штрафу), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання. Враховуючи на наведене
вважаємо за можливе максимально
зменшити розмір неустойки (пені і
штрафу). Просить позовні вимоги
позивача задовольнити частково,
стягнути з відповідача 62 853 грн. та
зменшити розмір пені до 1 000 грн. В
частині стягнення інфляційних
нарахувань та 3% річних просить в позові
відмовити.

Заява відповідача про зменшення
розміру пені приймається судом, але
задоволенню не підлягає, з підстав
зазначених нижче.

Уважно розглянувши та оцінивши всі
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд вважає, що зменшені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

Між позивачем та відповідачем був
укладений договір поставки № Ф-03/02/14-О
від 03.02.2014р. з додатками (далі -
договір).

Згідно вказаному договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 417 371 грн. 60 коп., що підтверджується
видатковими накладними №9 від 03.02.2014р.,
№ 10 від 04.02.2014р., № 11 від 07.02.2014р., № 12 від
08.02.2014р., № 13 від 11.02.2014р., № 17 від 10.03.2014р.
(а. с. 22-28).

Відповідно до пункту 4.2 договору
розрахунок за отриманий товар
здійснюється шляхом перерахунку
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника на умовах : 100% - від
вартості товару, по факту
відвантаження товару.

В п. 2 Специфікації № 1, 2, 3 (а. с. 19-21)
зазначено, що оплата здійснюється в
розмірі 100% від вартості партії товару,
відповідно до рахунку, виставленого
постачальником (позивачем по справі).

Позивач виписав на оплату відповідачу
рахунки, на підставі видаткових
накладних №9 від 03.02.2014р.- рахунок № 11
від 03.02.2014р., № 10 від 04.02.2014р. - рахунок №
14 від 04.02.2014р., № 11 від 07.02.2014р. рахунок
№12 від 07.02.2014р., № 12 від 08.02.2014р. - рахунок
№ 15 від 08.02.2014р., № 13 від 11.02.2014р. -
рахунок № 13 від 11.02.2014р., № 17 від
10.03.2014р. - рахунок № 19 від 10.03.2014р.
Рахунки знаходяться в матеріалах
справи.

Відповідач товар оплатив товар
частково, в сумі 354 518 грн. 60 коп., що
підтверджується випискою банку по
особистому рахунку підприємства, яку
надав суду позивач, та платіжними
дорученнями, які надав відповідач. При
оплаті відповідач в графі "призначення
платежу" вказав номера та дати
рахунків, зазначених вище.

Заборгованість в сумі 62 853 грн.
відповідачем не оплачена. Відповідач в
судовому засіданні та в відзиві на
позов визнав суму боргу в розмірі 62 853
грн.

Згідно до статті 526 ЦК України, статті 193
ГК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих Кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За таких обставин, з відповідача
підлягає стягненню 62 853 грн.

Слід відмітити, що при нарахуванні
пені, 3% річних та інфляційних витрат
слід враховувати данні, які зазначені в
банківській виписці в графі
"призначення платежу", в тому числі слід
враховувати, який саме рахунок коли та
в якої сумі був оплачений, оскільки від
цього залежить вірність нарахування
сум пені, 3% річних та інфляційних
витрат. Також при нарахуванні пені, 3%
річних та інфляційних витрат слід
враховувати те, що відповідно до
пункту 4.2 договору порушення строку
оплати починається з наступного дня
після дати поставки товару.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений
термін заборгованість не оплатив, то
весь цей час він користувався
грошовими коштами позивача, та ці
грошові кошти знецінилися за цей час, в
зв'язку з інфляційними процесами в
державі.

З відповідача підлягає стягненню
інфляційні витрати в сумі 2 163 грн. 87 коп.
та 3% річних в сумі 648 грн. 49 коп. В
частині стягнення з відповідача 3%
річних в сумі 28 грн. 39 коп. слід
відмовити, в зв'язку з не обґрунтованим
нарахуванням.

Відповідно до п. 6.2 договору у випадку
прострочення оплати або не повної
оплати товару в строки, зазначені у
даному договорі, покупець (відповідач
по справі) зобов'язується на вимогу
постачальника сплатити останньому
пеню в розмірі 0,5% від вартості
неоплаченого або частково
неоплаченого товару за кожен день
прострочення оплати.

Позивач нарахував пеню з врахуванням
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

З відповідача підлягає стягненню пеня
в сумі 3 106 грн. 11 коп., але суд не вважає
за необхідне виходити за рамки
позовних вимог, а тому з відповідача
підлягає стягненню пеня в сумі 3 078 грн.
01 коп.

Посилання позивача на постанову
Верховного Суду України від 22.11.2010р. №
14/80-09-2056 безпідставне, оскільки в ній
мова йде про договірну санкцію за
порушення строків виконання робіт, в
даному ж випадку пеня передбачена за
порушення строків оплати товару.

В частині 2 статті 82 ГПК України
зазначено, що обираючи при прийнятті
рішення правову норму, що підлягатиме
застосуванню до спірних правовідносин,
господарський суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 111-16 цього
Кодексу.

Постановою Верховного Суду України 11/103
від 24.10.2011р. по справі № 25/187
встановлено: "яким би способом не
визначався в договорі розмір пені, він
не може перевищувати той розмір, який
установлено законом як граничний,
тобто за прострочення платежу за
договором може бути стягнуто лише пеню,
сума якої не перевищує ту, що обчислено
на підставі подвійної облікової ставки
НБУ".

Відповідач просить відмовити позивачу
в частині стягнення з відповідача
інфляційних витрат та 3% річних, але на
вимогу суду не навів причину для
відмови у позові в цієї частині, розмір
інфляційних витрат та 3% річних не
оскаржив, контррозрахунок інфляційних
витрат та 3% річних суду не надав.

Клопотання відповідача про зменшення
розміру пені до 1 000 грн задоволенню не
підлягає в зв'язку з наступним:

Згідно п. 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшити у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), що підлягає стягненню з боку
сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності зі ст. 233 ГК України та
ч. 3 ст. 551 ЦК України, якщо підлягаюча
сплаті неустойка (штраф, пеня) надмірно
велика в порівнянні зі збитками
кредитора, суд вправі зменшити
неустойку (штраф, пеню). При цьому судом
повинні бути прийняті до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майнове положення сторін, що беруть
участь у зобов'язанні; не тільки
майнові, але й інші інтереси сторін... .

Із змісту п. 3 ст. 83 ГПК України
вбачається, що зменшення розміру пені є
правом суду, а не обов'язком. Більш того,
суд зменшує розмір пені тільки у
виняткових випадках.

Наведені відповідачем доводи не
являються винятковими. В зв'язку
фінансовою кризою та складною
ситуацією в державі тяжке фінансове
положення не тільки у відповідача, а і у
позивача.

Надані відповідачем відпускні ціни на
яйця не підтверджені первинними
документами. Крім цього, відповідач не
надав доказів того, що вказані ним ціни
являються зниженими. Надана
відповідачем постанова ВДВС про
відкриття виконавчого провадження
підтверджує лише факт накладання
арешту на грошові кошти в сумі 737 930 грн.
25 коп. Рішення суду про факт стягнення з
відповідача цієї суми відповідач суду
не надав, оскільки рішення суду по
справі № 908/1097/14 господарським судом
Запорізької області ще не приймалось,
розгляд справи відкладений до 19.05.2014р.,
і ще не відомо, чи буде вона взагалі
стягнута з відповідача або ні. Ухвала
господарського суду Запорізької
області про відкладення розгляду
справи від 22.04.2014р. по справі № 908/1097/14
знаходиться в матеріалах цієї справи.
Крім цього, слід відмітити, що розмір
пені не являється надмірно великим
порівняно із збитками кредитора.

Заперечення відповідача не
приймаються судом по вказаним вище
підставам.

Судовий збір покладається на
відповідача пропорційно сумі
задоволених позовних вимог,
відповідно до статті 49 ГПК України.

При подачі позову позивач зазначив
загальну суму позову 160 635 грн. 14 коп., і
відповідно від цієї суми оплатив
судовий збір в сумі 3 212 грн. 70 коп. Але,
фактично загальна сума позову
складала 161 789 грн.19 коп., а тому позивач
був зобов'язаний оплатити судовий збір
від вказаної суми в розмірі 3 235 грн. 78
коп. За таких підстав, позивачем був не
доплачений судовий збір в розмірі 23
грн. 08 коп.

В зв'язку з зменшенням позивачем
позовних вимог, відповідно до ст. 7
Закону України "Про судовий збір" та п. 4
Інформаційного листа ВГСУ від 21.11.2011р.
№ 01-06/1625/2011, слід повернути із
Державного бюджету України позивачу
судовий збір у розмірі 1 375 грн. 20 коп.
Але, враховуючи, що позивачем при
подачі позову був не доплачений
судовий збір в розмірі 23 грн. 08 коп.,
позивачу повертається судовий збір
лише в сумі 1 352 грн. 12 коп.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 82 - 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути
з Публічного акціонерного товариства
„Відрадненське" (вул. Перемоги, буд. 3, с.
Відрадне Запорізького району
Запорізької області, 70406) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фаворіт" (вул.
Елеваторна, буд. 4, м. Вільнянськ
Запорізької області, 70002) основний борг
в сумі 62 853 грн., інфляційні витрати в
сумі 2 163 грн. 87 коп., 3% річних в сумі 648
грн. 49 коп., пеню в сумі 3 078 грн. 01 коп.,
судовий збір в сумі 1 859 грн. 64 коп.
Надати наказ.

В інший частині позову відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю „Фаворіт" (вул.
Елеваторна, буд. 4, м. Вільнянськ
Запорізької області, 70002) судовий збір у
розмірі 1 352 грн. 12 коп., сплачений
платіжним дорученням № 239 від 20.03.2014р.
Оригінал платіжного доручення № 239 від
20.03.2014р. знаходиться в матеріалах
справи № 908/ 1060/14.

Дане рішення є підставою для
повернення із Державного бюджету
України Товариству з обмеженою
відповідальністю „Фаворіт" (вул.
Елеваторна, буд. 4, м. Вільнянськ
Запорізької області, 70002) судового
збору у розмірі 1 352 грн. 12 коп.,
сплаченого платіжним дорученням № 239
від 20.03.2014р. .

Повне рішення складено : 14.05.2014р.

Суддя
Л.С. Місюра