КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2014 р. Справа№ 910/24597/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Кондес Л.О.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуйда Д.М. -
представник, дов. № 124 від 07.11.2013;

від відповідача: не викликався та не
з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чумацький шлях"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 24.01.2014

у справі № 910/24597/13 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛиСА"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чумацький шлях"

про стягнення 24 169,82 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК
України ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
24.03.2014 розгляд апеляційної скарги у
справі № 910/24597/13 відкладено на 14.04.2014.

Згідно із ст.ст. 77, 69, 99 ГПК
України ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014 строк розгляду апеляційної
скарги у справі № 910/24597/13 продовжено;
розгляд апеляційної скарги у справі №
910/24597/13 відкладено на 05.05.2014.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.10.2014 у справі № 910/24597/13
позовні вимоги задоволено повністю;
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача 24 169,82 грн. основного
боргу, 1 720,50 грн. судового збору.

Рішення мотивоване тим, що на виконання
умов договору поставки № 1673 від 20.07.2011
позивач поставив відповідачу товар на
суму 109 184,40 грн., що підтверджується
видатковими накладними та актом звірки
розрахунків від 14.10.2013; відповідач в
порушення умов договору акт звірки
взаєморозрахунків за вересень 2013р.
позивачу не надав, поставлений товар
оплатив частково, на суму 85 014,58 грн., у
зв'язку з чим його заборгованість за
договором складає 24 169,82 грн.;
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив та належних доказів на
заперечення відомостей, повідомлених
позивачем не надав.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення Господарського суду
міста Києва від 24.01.2014 у справі № 910/24597/13
скасувати з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеності обставин, що
мають значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, порушення та
неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вважає, що позивачем під час
розгляду справи місцевим судом не було
доведено факт поставки товарів
відповідачу; не можуть вважатись
належним доказом поставки товарів
накладні, які містяться у матеріалах
справи, оскільки ці накладні підписані
невстановленими особами, у вказаних
накладних не зазначено прізвищ осіб, що
отримували товар, їх довіреності, або
інші докази того, що вказані особи
уповноважені на одержання товарів від
позивача, при цьому скаржник
посилається на п. 11 Інструкції П-6, п. 2
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих та використаних
довіреностей на отримання цінностей,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.1996 № 99, п. 1 ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні".

На думку скаржника, не можна вважати
доказом наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем акт звірки
розрахунків № 79 від 30.09.2013 та акт звірки
розрахунків б/н від 14.10.2013, копії яких
надані позивачем разом із позовною
заявою, оскільки зазначені акти
підписані невстановленими особами, у
них не зазначені посада та прізвища
осіб, що підписували акти з боку
відповідача, або інші докази того, що
вказані особи уповноважені на
складання цих актів, в актах не вказано
місце їх складання.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
заперечує проти доводів скарги,
посилаючись, зокрема, на те, що
відповідач не вказує в якій кількості
та на яку грошову суму товар йому не
поставлено; позивач виконав свої
зобов'язання належним чином і в повному
обсязі, проте відповідачем розрахунки
були проведені лише частково.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 у справі
№ 910/24597/13 зобов'язано позивача надати
розрахунок суми основного боргу, із
зазначенням №№, дат видаткових
накладних, копії витягів із особового
рахунку, підтверджуючі платежі та їх
призначення.

На виконання вимог ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
24.03.2014 у справі № 910/24597/13 позивач подав
копії видаткових накладних, розрахунки
суми боргу, довідки установи банку.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
враховуючи доводи відзиву на
апеляційну скаргу, колегія суддів
встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду
міста Києва позовну заяву про
стягнення з відповідача 24 169,82 грн.
боргу за договором поставки № 1673;
судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи,
20.07.2011 між позивачем та відповідачем
укладено договір поставки № 1673,
відповідно до п. 1.1 якого, у порядку та
на умовах, визначених в цьому договорі,
позивач, за договором постачальник,
зобов'язується поставляти та
передавати у власність відповідача, за
договором покупця, товари разом із
товаросупроводжувальною
документацією, відповідно до наданих
відповідачем замовлень, а відповідач
зобов'язується приймати такі,
поставлені належним чином, товари та
оплачувати їх вартість; позивач
зобов'язується поставляти відповідачу
товари за цінами й в асортименті
зазначеними у специфікації.

Згідно із п. 2.12 договору № 1673 право
власності на товар переходить від
позивача до відповідача з моменту
підписання уповноваженими
представниками сторін, належним чином
оформлених накладних, які засвідчують
момент передачі товару.

Позивач, на підставі видаткових
накладних, протягом періоду з 23.07.2011 по
03.10.2013, передав, а відповідач, в свою
чергу, прийняв товар на загальну суму у
розмірі 139 027,82 грн.; відповідачем
частково, сплачено позивачу за товари
та частково повернуто товари позивачу,
всього разом на загальну суму 114 858,00
грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем склала
суму у розмірі 24 169,82 грн.

Зазначені накладні підписані обома
сторонами та скріплені відбитками
печатки або штампу.

Згідно із п.п. 6.2, 6.5 договору № 1673
розрахунки за цим договором у кожному
окремому випадку здійснюються у
безготівковій формі шляхом
банківського переказу необхідної суми
грошових коштів у національній валюті
України - гривні, на поточний рахунок
позивача кожні __ днів за реалізований
товар; за підсумками кожного місяця, до
15 числа місяця, відповідачем надаються
позивачу акти звірки
взаєморозрахунків, в якому вказується
кількість та загальна вартість
реалізованого товару за попередній
місяць та залишки не проданого товару;
позивач зобов'язаний підписати акт
звірки взаєморозрахунків протягом 10
календарних днів з моменту його
направлення відповідачем або в такий
самий строк надати письмові зауваження
до акту.

У претензії-вимозі від 28.10.2013 позивач
повідомив відповідача, що станом на
28.10.2013 не отримував від відповідача
акту звірки взаєморозрахунків за
вересень 2013р. та просив надіслати акт
звірки взаєморозрахунків за вересень
2013р. між позивачем та відповідачем за
договором поставки № 1673 від 20.07.2011;
оплатити не пізніше 7-ми днів з моменту
отримання даної претензії-вимоги за
договором поставки № 1673 від 20.07.2011 - 24
169,82 грн.

Зазначена претензія-вимога була
надіслана позивачем відповідачу 28.10.2013,
що підтверджується копіями
фіскального чека № 2371 від 28.10.2013 та
опису вкладення (а.с. 16).

Відповіді на претензію-вимогу від
28.10.2013 позивача та доказів відсутності
заборгованості перед позивачем,
відповідачем не надано.

Згідно із статтею 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму;
до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України
передбачено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час; боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень
(ст. 33 ГПК України).

В матеріалах справи відсутні докази
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо сплати заборгованості
перед позивачем у розмірі 24 169,82 грн. за
передані позивачем товари за договором
№ 1673.

Таким чином, апеляційний господарський
суд дійшов висновку, що вимога позивача
про стягнення з відповідача 24 169,82 грн.
заборгованості за передані товари
згідно із договором № 1673, є такою, що
підтверджена матеріалами справи та
відповідає чинному законодавству.

Апеляційний господарський суд не
погоджується із доводами апеляційної
скарги, враховуючи викладене та
наступне.

Як вбачається із доданих до матеріалів
справи копій видаткових накладних, у
цих накладних відмітки про відпуск
товару, підписані посадовими особами
позивача, а відмітки про отримання
товару підписані посадовими особами
відповідача та скріплені відбитком
печатки або штампу відповідача.

Така обставина, як відсутність
зазначення посад та прізвищ посадових
осіб відповідача, якими вчинено
підписи про одержання товару, згідно із
видатковими накладними та місця їх
складання, свідчить лише про неналежне
оформлення відповідного розділу
накладних про одержання товару, що
покладається на особу, яка одержує
товарно-матеріальні цінності.

Наявні матеріали справи, зокрема,
видаткові накладні, довідки установи
банку про здійснення відповідачем
платежів у рахунок часткової оплати
товарів, свідчать про виконання
позивачем договірного зобов'язання
поставити товар та часткове виконання
відповідачем - оплатити товар.

Однак, відповідач, не оплативши
одержаний товар на суму в розмірі 24 169,82
грн., не вказав за якими саме
видатковими накладними товар на
зазначену суму не було одержано, або на
цю суму коштів було повернуто товар
позивачу і останній таке повернення
прийняв.

Наявність окремих недоліків в
оформленні документів, зазначені
скаржником, не спростовують факту
поставки товару позивачем та прийняття
товару відповідачем, враховуючи наявні
матеріали справи № 910/24597/13.

Слід зазначити, що відбиток печатки,
штампу, нарівні із підписом посадової
особи, засвідчує здійснення
відповідної господарської операції, у
тому числі й приймання
товарно-матеріальних цінностей.

Апеляційний господарський суд не
вбачає порушень господарським судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Скаржник в апеляційній скарзі не
вказав на існування обставин, які б
свідчили про прийняття судом першої
інстанції неправильного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав, встановлених нормами
законодавства та відповідно до
матеріалів справи для задоволення
апеляційної скарги та скасування або
зміни рішення господарського суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста
Києва від 24.01.2014 у справі № 910/24597/13
залишити без змін, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чумацький шлях" без
задоволення.

2. Справу № 910/24597/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Л.О. Кондес

В.І. Рябуха