м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

Справа № 13/219 14.05.14

За позовом Публічного
акціонерного товариства "Київенерго",
м. Київ

До Об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків "Маяк-6", м.
Київ

Про стягнення 104 682,70 грн.

Суддя: Курдельчук І.Д.

Представники:

Від позивача не з'явилися

Від відповідача Пінчук М.М.- пред.
по дов.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за спожиту теплову
енергію, трьох відсотків річних та
інфляційних втрат у розмірі - 104 682,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.07.2009р. порушено провадження
у справі №13/219 та судовий розгляд
призначено на 18.08.2009р.

14.08.2014р. від відповідача надійшла заява
про долучення до матеріалів справи на
виконання вимог ухвали суду від
29.07.20109р. документів.

Також, від відповідача надійшов відзив
на позовну заяву, в якому відповідач
заперечив проти задоволення позовних
вимог, посилаючись на відсутність
боргу.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.08.2009р. розгляд справи було
відкладено на 26.08.2009р.

26.08.2009р. від позивача надійшли письмові
пояснення та документи для долучення
до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.08.2009р. зупинено провадження
у справі, до вирішення Окружним
адміністративним судом міста Києва
пов'язаних з даною справ № 8/588 та № 8/131.

Щодо обставин, які зумовили зупинення
провадження у справі, в Єдиному
державному реєстрі судових рішень
зазначено наступне.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 25.06.2011 року у
справі № 2а-1552/11 у задоволенні
адміністративного позову ВАТ
"Київгума" до Виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) про
оскарження розпоряджень від 27.11.2008 року
№ № 1661, 1662, 1663, від 25.12.2008 року № № 1780,
1780/1, від 30.12.2008 року № 1792, від 16.01.2009 року
№ 33 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012 року
у справі № 2а-1552/11 апеляційне
провадження за апеляційною скаргою ПП
"Компанія ФАХ" на постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 25.06.2011 року у справі № 2а-1552/11
за адміністративним позовом ВАТ
"Київгума" до Виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) закрито,
оскільки на день розгляду апеляційної
скарги ПП "Компанія ФАХ" набрала
законної сили ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.02.2012 року в справі № 2а-40/11 про
оскарження апелянтом цих самих
розпоряджень Виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА), винесена
за результатом розгляду апеляційної
скарги ПП "Компанія ФАХ", якою
апеляційну скаргу залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 18.04.2011 року без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду
апеляційної інстанції від 10.04.2012 року
ПП "Компанія ФАХ" звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
14.02.2013 у справі № 2а-1552/11 касаційну
скаргу ПП "Компанія ФАХ" задоволено,
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012 року
скасовано, а справу направлено до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2013 року
у справі № 2а- 1552/11 апеляційну скаргу ПП
"Компанія ФАХ" залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 25.06.2011 року - без змін.

Також, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва №
8/131 від 24.01.2008 року визнано
протиправними та скасовано
розпорядження Виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) від 30.05.2007
року N 640, від 30.05.2007 року N 641, від 30.05.2007
року N 642, від 30.05.2007 року N 643.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.2009 року
у справі № 22-а-14381/08 вищевказану
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року
було залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України № К-2608/09 від 02.07.2009 року
касаційні скарги Київської міської
державної адміністрації та АЕК
"Київенерго" задоволено частково;
касаційну скаргу ЗАТ "Енергогенеруюча
компанія "ДАРтеплоцентраль"
задоволено; постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва № 8/131
від 24.01.2008 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду №
22-а-14381/08 від 09.01.2009 року скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.07.2010 року у справі №
2а-673/2010 провадження у справі за
адміністративним позовом ОСББ
"Престиж" до Київської міської
державної адміністрації, третя особа -
АЕК "Київенерго" про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень КМДА закрито.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2010 року
у справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК
"Буревісник-3", ЖБК "Ремонтник", ЖБК
"Суднобудівник-18", ЖБК "Алмазний", ОСББ
"Мотор", ВАТ "Універсам № 14", ОСОБА-13 на
ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 28.07.2010 року у справі №
2а-673/2010 задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.07.2010 року у справі № 2а-673/2010
скасовано як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
направлено справу для продовження
розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 27.04.2011 року у
справі № 2а-376/2011 залишено без розгляду
адміністративний позов ОСББ "Престиж"
до Виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА), третя особа - АЕК
"Київенерго", про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.12.2013р. було поновлено
провадження у справі та призначено
судовий розгляд на 25.12.2013р.

24.12.2014р. від позивача надійшли
документи на виконання вимог ухвали
суду від 10.12.2014р.

В судовому засіданні 25.12.2014р.
представник позивача надав клопотання
для долучення до матеріалів справи
довідки про надходження коштів за
спожиту теплову енергію.

В судовому засіданні 25.12.2014р.
представник відповідача надав відзив
на позовну заяву, в якому заперечив
проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013р. було продовжено строк
вирішення спору, за клопотанням сторін,
відповідно до ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 25.12.2013р. було
оголошено перерву до 15.01.2014р., а
судовому засіданні 15.01.2014р. було
оголошено перерву до 22.01.2014р.,
відповідно до ст. 77 ГПК України.

Під час обговорення обставин справи,
було з'ясовано, що у сторін наявні
розбіжності щодо обсягів оплати, яка
здійснена відповідачем за отриману від
відповідача теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.01.2014р. було призначено
судову економічну експертизу,
проведення якої було доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.01.2014р. було зупинено
провадження у справі.

14.03.214р. від Директора Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшов лист вих. № 1930/14-45
від 12.03.2014р., в якому повідомлено про
необхідність задоволення клопотання
експерта для проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.03.2014р. було призначено
клопотання судового експерту до
розгляду на 02.04.2014р., поновлено
провадження у справі № 13/219 з 02 квітня
2014 року, зобов'язано Публічне
акціонерне товариство «Київенерго»
надати суду: Регістри бухгалтерського
обліку (оборотні відомості, облікові
картки) проведених господарських
операцій між ПАТ «Київенерго» та ОСББ
«Маяк - 6» за період з 01.11.2006р. по 01.05.2009р.
згідно Договору №1630255 та зобов'язано
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Маяк-6»
надати суду: Платіжні документи
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Маяк - 6»
(платіжні доручення, виписки банку), що
підтверджують сплату наданих послуг
згідно Договору №1630255 на постачання
енергії у гарячій воді за період з
01.11.2006р. по 01.05.2009р.

В судовому засіданні 02.04.2014р.
представник відповідача повідомив суд,
що документи, які витребовувалися
ухвалою від 17.03.2014р., наявні в
матеріалах справи та доступні судовому
експерту.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.04.2014р. повідомив, що не
виконав вимоги ухвали суду від 17.03.2014р.,
та просив суд оголосити перерву.

В судовому засіданні 02.04.2014р. було
оголошено перерву до 09.04.2014р.,
відповідно до ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 09.04.2014р.
представник позивача надав довідку про
нарахування за теплову енергію по
договору № 1630255. Щодо ненадання
Регістрів бухгалтерського обліку
(оборотні відомості, облікові картки)
проведених господарських операцій між
ПАТ «Київенерго» та ОСББ «Маяк - 6» за
період з 01.11.2006р. по 01.05.2009р. згідно
Договору №1630255, позивач пояснень суду
не надав.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014р. було задоволено
клопотання судового експерта та
зупинено провадження у справі.

07.05.2014р. від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшло повідомлення про
неможливість надання висновку № 1930/14-45
від 24.04.2014р. та матеріали даної справи.

Так, судовий експерт повідомив, що
станом на 24.04.2014р. вказані у клопотанні
експерта документи не надані, що
унеможливлюють проведення експертизи.
Крім того, попередня оплата вартості
судово-економічної експертизи не була
проведена ОСББ «Маяк-6».

Таким чином, призначена судом
судово-бухгалтерська експертиза не
була проведена, у зв'язку з ненаданням
позивачем, витребуваних документів, та
не проведенням відповідачем
відповідної оплати.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.05.2014р. було поновлено
провадження у справі № 13/219 з 14.05.2014р. та
призначено судовий розгляд на 14.05.2014р.

Про час та місце проведення судового
засідання сторони були повідомлені
належним чином шляхом направлення
телефонограми та ухвали суду.

14.05.2014р. від позивача надійшло
клопотання про відкладення судового
розгляду, у зв'язку з неможливістю
забезпечити явку повноважного
представника.

Позивач, як на неможливість
забезпечення явки повноважного
представника в судове засідання,
посилався на пору відпусток та
призначення в Київському апеляційному
господарському суді на 14.05.2014р. великої
кількості справ.

Суд, розглянувши клопотання позивача
вважає його необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволення, виходячи з
такого.

Суду не надано жодного доказу, що
підтверджує перебування працівників
відповідача у відпустці на день
проведення судового засідання.

Крім того, з доданого до клопотання
позивача списку справ призначених
Київським апеляційним господарським
судом на 14.05.2014р. з участю юридичної
особи позивача, вбачається, що останнє
судове засідання призначене на 12:10год.,
в свою чергу, судове засідання по даній
справі - на 13:50год.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ГПК України
справи юридичних осіб в господарському
суді ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника.

Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище (ч. 2
ст. 28 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 28 ГПК України
представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Таким чином, ст. 28 ГПК України не
обмежує коло осіб, які можуть
представляти інтереси юридичної особи
в суді.

Господарський суд визнав наявні в
матеріалах справи документи
достатніми для вирішення спору та
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглянув справу за наявними в ній
матеріалами.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись на
відсутність боргу та безпідставне
нарахування позивачем інфляційних
втрат та трьох відсотків річних.

В судовому засіданні 14.05.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК
України.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи та на вимогу
відповідача здійснювалося фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
запису.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представників сторін, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2005р. між сторонами було укладено
Договір на постачання теплової енергії
у гарячій воді № 1630255.

Договір підписано уповноваженими
особами, а саме, від позивача -
Заступником директора Гончаровим Є.Д.,
який діяв на підставі «Положення про
СВП «Енергозбут Київенерго», та від
відповідача - Управителем Черняк Т.С.,
яка діяла на підставі Статуту, та
скріплено печатками, у встановленому
порядку не оспорений, не визнаний
недійсним. Таким чином, Договір є
укладеним належним чином та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач, як
постачальник,зобов'язався виробити та
поставити теплову енергію відповідачу,
як споживачу, для потреб опалення та
гарячого водопостачання, а споживач
зобов'язується отримати її та оплатити
відповідно до умов, викладених у цьому
Договорі.

Відповідно до п.п. 2.2.1., 2.3.1. позивач
зобов'язався безперебійно постачати
теплову енергію у гарячій воді на межу
балансової належності з відповідачем,
як споживачем, для потреб: опалення - в
період опалювального сезону, гарячого
водопостачання - протягом року, в
кількості та в обсягах згідно з
Додатком 1 до Договору, яку відповідач
зобов'язаний оплачувати щомісяця
своєчасно та в повному обсязі.

Згідно з пунктом 4.3. Договору, останній
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

16.03.2007р. відповідач листом вих. № 030
повідомив позивача про припинення дії
Договору, відповідно до п. 4.3., з 01.06.2007р.

Таким чином, дія Договору була
припинена з ініціативи відповідача,
відповідно до п. 4.3. Договору.

Позивач нарахував та просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
за поставлену теплову енергію у
розмірі - 63 816,49 грн. за період з 01.11.2006р.
по 01.05.2009р.

Також, позивачем були нараховані
інфляційні втрати у розмірі - 34 316,10
грн. та три відсотка річних у розмірі - 6
550,11 грн., відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Суд погоджується з доводами
відповідача, що позивач неправомірно
встановлює період нарахування з
01.11.2006р. по 01.05.2009р., оскільки, Договір
припинив свою дію з 01.06.2007р.

Таким чином, період на який може бути
нараховано борг складає з 01.11.2006р. по
01.06.2007р.

Щодо розміру заборгованості
нарахованої позивачем, слід зазначити
наступне.

З наданих позивачем доказів, в
підтвердження наявності боргу, а саме,
довідок про надходження коштів за
спожиту теплову енергію, вбачається, що
борг відповідача за спожиту теплову
енергію складає - 63 816,49 грн. станом на
травень 2009р.

Відповідач з наданими довідками та
розрахунком позивача не погоджувався,
посилаючись на повне погашення боргу.

Так, в підтвердження викладеного
відповідач надав суду платіжні
доручення (копії) та виписку з
банківського рахунку (оригінал), які
долучені до матеріалів справи (с. 98-104,
с.106-116 том І справи).

Судом було призначено судову
економічну експертизу з метою
перевірки розрахунків між сторонами.
Проте, з вини обох сторін судова
експертиза виконана не була.

Суд дослідивши розрахунки надані
сторонами та платіжні доручення,
прийшов до висновку про
необґрунтованість позовних вимог,
виходячи з такого.

З наданих позивачем довідок
вбачається, що ним при визначення
розміру боргу не було враховано такі
платіжні доручення: № 212 від 23.11.2006р. на
суму 25 000 грн., № 239 від 28.12.2006р. на суму 23
000 грн., № 123 від 26.07.2007р. на суму 27 948,51
грн., № 139 від 30.08.2007р. на суму 36 000 грн., №
75 від 26.04.2007р. на суму 10 000 грн. та № 83 від
24.05.2007р.

З представлених документів позивача
вбачається борг в розмірі - 186 049,78 грн.
станом на час припинення Договору.

Водночас, позивач представив не всі
розрахункові документи, а відповідач, в
свою чергу, надав додаткові докази
оплати.

Таким чином, вищевказані документи
підтверджують здійснення відповідачем
сплати за отриману теплову енергію в
повному обсязі.

Позивач не підтвердив документально
наявність у відповідача боргу у
розмірі - 63 816,49 грн., а тому, й відсутні
підстави для нарахування та стягнення
інфляційних втрат у розмірі - 34 316,10
грн. та трьох відсотків річних у
розмірі - 6 550,11 грн.

Належним чином засвідчені копії вище
вказаних документів долучені до
матеріалів справи та їх оригінали,
досліджувалися під час судових
засідань, і відповідно визнаються
судом такими, що посвідчують наведені
факти та обставини господарських
відносин сторін.

Частина 1 ст. 275 Господарського кодексу
України визначає, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно частини 1 статті 714 Цивільного
кодексу України, за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Як визначено частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193
Господарського кодексу України
зазначено, що кожна сторона повинна
вжити заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
ЦК України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Згідно зі статтею 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК України), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК України.

Позивач не надав суду належних доказів,
які б підтверджували викладені в
позовній заяві обставини та підстави
стягнення з відповідача грошових
коштів не підтвердив.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими та
таким, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати понесені позивачем,
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня підписання повного
рішення шляхом подачі апеляційної
скарги до місцевого господарського
суду.

Відповідно до ст. 87 ГПК України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Суддя
І.Д.
Курдельчук

Повне рішення складено 16 травня 2014
року.