ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р.
Справа № 911/368/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Антонової В.М.,
розглянувши справу

за позовомДержавного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київріанта»про
Стягнення 517 442,77 грн. за участю
представників сторін:

від позивача: Дзюбайло О.О.
(довіреність №35-29-16 від 08.04.2014);

від відповідача: Грищенко Ю.В.
(довіреність б/н від 13.02.2014).

секретар судового засідання: Жиленко
Е.В.

Обставини справи:

07.02.202014 Державне підприємство
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
(далі-позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою №35-28/7-7 від 04.02.2014
(вх.393/14) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київріанта»
(далі-відповідач) про стягнення 517 442,77
грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором про оренду приміщення
аеропорту №2.6.13-71 від 20.06.1998 зокрема,
щодо проведення повної та своєчасної
сплати орендної плати.

В результаті чого позивач просить суд
стягнути з відповідача 488 467,67 грн.
основного боргу, 20 514,57 грн. пені, 4 734,13
грн. 3% річних та 3 726,40 грн. інфляційні.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 07.02.2014 порушено провадження
у справі №911/368/14 та призначено розгляд
справи на 06.03.2014.

24.02.2014 представник позивача подав
документи супровідним листом №35-22/1-82
від 21.02.2014 (вх. 3156/14) документи,
витребувані ухвалою господарського
суду Київської області від 07.02.2014.

05.03.2014 відповідач супровідним листом
вих. № 237/14 від 04.03.2014 (вх. №3987/14) подав
відзив та документи, витребувані
ухвалою господарського суду Київської
області від 07.02.2014.

У своєму відзиві відповідач заперечує
проти позовних вимог посилаючись на те,
що відповідно до наказу №01-07-237 від
29.03.2013 позивач встановив межі території
пункту пропуску через державний кордом
України в ДП «МА «Бориспіль» шляхом
виключення території, де розташовані
орендні приміщення по обслуговуванню
авіаперевізників міжнародних рейсів з
меж території пункту пропуску через
державний кордон.

Таким чином, на думку відповідача,
припинення позивачем обслуговування
авіаперевізників міжнародних рейсів в
терміналі «Б» та виведення ним зон
обслуговування в приміщення терміналу
«Б» із експлуатації унеможливило
функціонування закладу роздрібної
торгівлі.

В результаті чого, відповідач вважає,
що на підставі ст. 762 ЦК України він
звільняється від плати за весь час
неможливості користуватися
орендованим майном та просить суд
відмовити у позові Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» про
стягнення заборгованості в повному
розмірі.

06.03.2014, до початку судового засідання,
через канцелярію господарського суду
Київської області, представник
позивача супровідним листом №35-22/1-10н
від 05.03.2014 (вх.№3999/14) подав документи,
витребувані ухвалою господарського
суду Київської області від 07.02.2014.

В судовому засіданні 06.03.2014
представникам сторін суд оголосив
перерву на 08.04.2014.

11.03.2014 представник відповідача подав
клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи вих.№24/14 від 11.03.2014
(вх.4283/14).

25.03.2014 представник відповідача подав
клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи вих. №2/14 від 24.03.2014
(вх. №5371/14).

08.04.2014, до початку судового засідання,
через канцелярію господарського суду
Київської області, представник
відповідача подав клопотання про
доручення до матеріалів справи
письмових доказів вих. №247/14 від 08.04.2014
(вх. 6363/14).

В судовому засідання 08.04.2014 представник
позивача подав клопотання б/н від 08.04.2014
про продовження строку розгляду спору
на п'ятнадцять днів (вх. №6473/14).

08.04.2014 у судовому засідання
представникам сторін суд оголосив
перерву на 22.04.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 08.04.2014 було продовжено
строк розгляду спору у справі №911/368/14
на п'ятнадцять днів з 09.04.2014 по 23.04.2014.

В судовому засіданні 22.04.2014 року
представник позивача підтримав вимоги
викладені частково в позовній заяві
№35-28/7-7 від 04.02.2014 (вх.393/14).

Проте, в судовому засіданні 22.04.2014
представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог з
підстав викладених у відзиву вих..№236/14
від 04.03.2014.

У судовому засіданні 22.04.2014 року
господарським судом на підставі ст. 85
ГПК України було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши та
оцінивши представлені докази в їх
сукупності, суд встановив:

20.06.1998 між Державним міжнародним
аеропортом «Бориспіль (аеропорт за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено договір №2.6.13-71 про оренду
приміщення аеропорту (далі-договір
оренди №2.6.13-71), відповідно до п.1.1.
договору оренди №2.6.13-71 аеропорт надає,
а клієнт отримує в оренду без права
приватизації слідуючі приміщення в
міжнародному терміналі аеропорту,
1-поверх: скай шоп - 36 кв.м. (схема1);
магазин - 40 кв.м. (схема 1); 2-поверх:
головний офіс №1 - 30 кв.м. (схема 2); офіс
№2 - 15 кв.м. (схема 2); торговий відділ - 36
кв.м. (схема 2); бухгалтерія - 52 кв.м.
(схема №2); головний магазин - 214 кв.м.
(схема 2); допоміжне приміщення
головного магазину - 15 кв.м. (схема 2);
ірландський бар - 156 кв.м. (схема 2);
коктейль бар - 45 кв.м. (схема 2); склад - 143
кв.м. (схема 2); системний офіс - 18 кв.м.
(схема 2); бар в бізнес-залі - 17 кв.м.
(схема 3).

Відповідно до п.1.2. договору оренди
№2.6.13-71 строк оренди встановлюється з
01.01.1998 до 31.12.2005.

16.03.2000 між Державним міжнародним
аеропортом «Бориспіль (аеропорт за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоди №1 (далі-угода
№1), якою сторони дійшли згоди
продовжити дії договору №2.6.13-71 від
20.06.1998 до 15.03.2012.

Також угодою №1 сторони погодили, що
додаткова угода є невід'ємною частиною
договору №2.6.13-71 від 20.06.1998.

04.02.2002 між Державним міжнародним
аеропортом «Бориспіль (аеропорт за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоди № 2
(далі-угода №2), відповідно до п.1. угоди
№2 викласти п.1.1. договору у такій
редакції, орендодавець передає, а
орендар приймає в оренду на умовах
строкового платного користування
приміщення та площі загальною площею 769
кв.м. в терміналі «Б» Державного
міжнародного аеропорту «Бориспіль» як
це позначено жовтим кольором у схемах
№1, 2,3, які є невід'ємними та складовими
частинами цього договору
(надалі-приміщення), в тому числі,
1-поверх: скай шоп - 36 кв.м. (схема1);
2-поверх: головний офіс №1 - 30 кв.м. (схема
2); офіс №2 - 15 кв.м. (схема 2); торговий
відділ - 36 кв.м. (схема 2); бухгалтерія - 52
кв.м. (схема №2); допоміжне приміщення
головного магазину - 15 кв.м. (схема 2);
склад - 143 кв.м. (схема 2); головний
магазин - 232 кв.м. (схема 2); ірландський
бар - 138кв.м. (схема 2); коктейль бар - 45
кв.м. (схема 2); бар в бізнес-залі - 17 кв.м.
(схема 3), магазин в бізнес-залі - 12 кв.м.
(схема №3).

Відповідно до п.2. угоди №2 було
доповнено договір пунктом 1.3.3 такого
змісту: при передачі приміщень у
користування клієнту представниками
сторін складається акт
передачі-приймання приміщення.

Пунктом 3 угоди №2 зазначено доповнити
договір пунктом 1.4. такого змісту, у
разі припинення дії цього договору
клієнт зобов'язаний протягом 10-ти діб з
дати повідомлення про припинення
договору повернути приміщення
аеропорту. При поверненні приміщення
представниками сторін складається акт
здавання приміщення.

Приміщення вважається поверненим
аеропорту з моменту підписання
сторонами акту здавання приміщення.
Обов'язок по складанню акту при
передачі приміщення покладається на
аеропорт, а при поверненні
приміщення-на клієнта (п.3. угоди №2).

01.10.2002 між Державним міжнародним
аеропортом «Бориспіль (аеропорт за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоди №3 (далі-угода
№3), відповідно до п.1. викласти п.1.1
договору в такій редакції,
орендодавець передає, а орендар
приймає в оренду на умовах строкового
платного користування приміщення та
площі загальною площею 767 кв.м. у
терміналі «Б» Державного міжнародного
аеропорту «Бориспіль» як це позначено
жовтим кольором у схемах № 1, 2, 3, 4, які є
невід'ємними та складовими частинами
цього договору (надалі-приміщення), в
тому числі: 1-поверх: скай шоп - 36 кв.м.
(схема1); 2-поверх: головний офіс №1 - 30
кв.м. (схема 2); офіс №2 - 15 кв.м. (схема 2);
торговий відділ - 36 кв.м. (схема 2);
бухгалтерія - 48 кв.м. (схема №2);
допоміжне приміщення головного
магазину - 15 кв.м. (схема 2); склад - 143 кв.м.
(схема 2); головний магазин - 232 кв.м.
(схема 2); ірландський бар - 138кв.м. (схема
2); коктейль бар - 45 кв.м. (схема 2); бар в
бізнес-залі - 17 кв.м. (схема 3), магазин в
бізнес-залі - 12 кв.м. (схема №3).

01.10.2002, на виконання додаткової угоди
№3 до договору №2.6.13-71 від 20.06.1998
сторонами підписано та скріплено
печатками акт передачі-приймання
приміщення, відповідно до якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв у користування приміщення, яке
знаходиться в терміналі «Б» на другому
поверсі загальною площею 48 кв.м.

25.11.2003 між Державним міжнародним
аеропортом «Бориспіль (аеропорт за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоду №4 (далі-угода
№4), відповідно до п. 8 додано в пункт 1.3.
договору склад №5 площею 100 кв.м.,
орендна плата якого за місяць складає
186 доларів США.

25.11.2003 на виконання додаткової угоди №4
до договору №2.6.13-71 від 20.06.1998 сторонами
підписано та скріплено печатками акт
передачі-приймання приміщення,
відповідно до якого орендодавець
передав, а орендар прийняв у
користування приміщення склад
загальною площею 100 кв.м., який
знаходиться на території служби
поштово-вантажних перевезень.

11.02.2005 між Державним міжнародним
аеропортом «Бориспіль (аеропорт за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоду №5 (далі-угода
№5), відповідно до п.1. угоди №5 у зв'язку
з проведення робіт з реконструкції
терміналу «В», сторони погоджуються
внести зміни в договір №2.6.13-71 від 20.06.1998
і починаючи з 10.02.2005, на період
проведення реконструкції, тимчасово
перемістити коктейль-бар з місця,
визначеного договором на нове місце
згідно зі схемою, що додається до угоди
і є невід'ємною частиною договору.

24.07.2007 між Державним міжнародним
аеропортом «Бориспіль (аеропорт за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоду №6 (далі-угода
№6), відповідно до п.1. угоди №6
починаючи з 01.01.2007 сторони погодились
внести зміни в умови договору №2.6.13-71
від 20.06.1998 року в частині розрахунку
орендної плати. Базовим місяцем
розрахунку та першим місяцем оплати за
новими ставками визначається січень 2007
року.

05.11.2007 між Державним міжнародним
аеропортом «Бориспіль» (аеропорт за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоду №7 (далі-угода
№7), відповідно до п.2.1.2 угоди №7 пункти
9-16, колонки «назва та місце знаходження
об'єкту оренди» та «площа об'єкту
оренди» викласти в наступній редакції:
кімната №4 на 3-му поверсі терміналу «В»
- 17 кв.м., кімната №5 на 3-му поверсі
терміналу «В» - 19 кв.м.; кімната №6 на 3-му
поверсі Терміналу «В» - 9,50 кв.м.; кімната
№7 на 3-му поверсі Терміналу «В» - 8,20
кв.м.; кімната №8 на 3-му поверсі
Терміналу «В» - 16,70 кв.м.; кімната №27 на
3-ому поверсі Терміналу «В» - 58,10 кв.м.;
кімната 347 на 1-ому поверсі в будівлі
перонних бригад - 38 кв.м.

Пунктом 3 угоди №7 зазначено, що в акті
передачі приймання нерухомого майна
від 07.10.2005 (приміщення розміщені на
третьому поверсі Терміналу «В»), пункт 3
викласти в наступній редакції: кімната
№4 на 3-му поверсі Терміналу "В" 17,0 кв.м,
кімната № 5 на 3-му поверсі Терміналу "В"
19,00 кв.м., кімната № 6 на 3-му поверсі
Терміналу "В"09,50 кв.м., кімната №7 на 3-му
поверсі Терміналу "В"08,20 кв.м., кімната №
8 на 3-му поверсі Терміналу "В"16,70 кв.м.,
кімнати № 27 на 3-му поверсі Терміналу "В"
58,10 кв.м.

Відповідно до п.4. угоди №7, в акті
передачі приймання нерухомого майна
від 07.10.2005 (приміщення розміщені в
будівлі перонних бригад) пункт 3
викласти у наступній редакції:
загальна площа майна - приміщення №47 на
першому поверсі в будівлі перонних
бригад площею 38 кв.м.

01.09.2011 між Державним підприємством
«Міжнародним аеропортом «Бориспіль»
(аеропорт за договором, позивач у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоди №8 (далі-угода
№8), відповідно до п.1. угоди №8 у зв'язку
з проведення робіт з реконструкції
терміналу «В» сторони домовилися
внести зміни до договору від 20.06.1998
№2.6.13-71 та починаючи з 01 вересня 2011 року
перемістити коктейль-бар з місця
визначеного договором на нове місце
згідно зі схемою, що додається до угоди
та є невід'ємною частиною цього
договору.

Пунктом 2 угоди №8 зазначено, що сторони
погоджуються, що вартість приміщення
становить 2 310 398,02 грн. відповідно до
його експертної оцінки станом на 30.04.2011.

Відповідно до п.3. угоди 38 пункт 4
додатку 1 «розрахунок плати за базовий
місяць оренди державного нерухомого
майна, що знаходиться на балансі ДП МА
«Бориспіль» між ДП МА «Бориспіль» та
ТОВ «Київріанта» до додаткової угоди
№6 від 24.07.2007 до договору від 20.06.1998
№2.6.13-71 викласти в наступній редакції :
коктейль-бар, 2-ий поверх термінал «В»
площею 45 кв.м. орендна плата -28 879,98 грн.

01.09.2011 на виконання додаткової угоди № 8
сторонами було підписано та скріплено
печатками акт передачі-приймання
орендованого майна, відповідно до
якого аеропорт передав, а клієнт
прийняв у користування наступне
нерухоме майно, місце розміщення майна:
08307, Київська обл.., м. Бориспіль,
Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
приміщення на 2-му поверсі терміналу
«В», розміщення коктейль-бару
загальною площею 45 кв.м.

08.02.2012 між Державним підприємством
«Міжнародним аеропортом «Бориспіль»
(аеропорт за договором, позивач у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоду №9 (далі-угода
№9), відповідно до п. 1 угоди №8 сторони
домовились продовжити термін дії
договору до 31.12.2012 року включно.

25.06.2012 між Державним підприємством
«Міжнародним аеропортом «Бориспіль»
(аеропорт за договором, позивач у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоду №10
(далі-угода №10), відповідно до п. 3.1.
угоди №10 орендна плата за договором
визначається на підставі методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу,
затвердженої Кабінетом Міністрів
України і починаючи з жовтня місяця 2011
року без врахування ПДВ становить: 430
032,55 грн.

03.07.2012 між Державним підприємством
«Міжнародним аеропортом «Бориспіль»
(аеропорт за договором, позивач у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоду №11
(далі-угода №11), відповідно до п.1 угоди
№11 пункт 3.2. розділу 3 «порядок
розрахунків та відповідальність
сторін» викласти в новій редакції:з 10
числа місяця, що слідує за звітним
клієнт самостійно одержує в
бухгалтерії аеропорту рахунок та акти
приймання-здачі виконаних послуг.
Сплата рахунку здійснюється клієнтом
до 15 числа того ж місяця. Підписаний акт
приймання-здачі виконаних послуг
клієнт зобов'язаний повернути в
бухгалтерію аеропорту протягом 5-ти
днів з дати його отримання або надати в
цей строк вмотивовану відмову від його
підписання. Якщо протягом 5-ти днів акт
приймання-здачі виконаних послуг не
буде повернутий аеропорту та не надана
в цей строк вмотивована відмова від
його підписання, він вважається
підписаний сторонами.

Пунктом 2 угоди №11 доповнити розділ 3
«порядок розрахунків та
відповідальність сторін» пунктом 3.6
орендна плата перераховується
клієнтом до державного бюджету та
аеропорту у співвідношенні 70% до 30%
щомісяця, не пізніше 15 числа місяця
відповідно до пропозицій розподілу,
установлених рахунком, який надає
клієнту аеропорт.

29.12.2012 між Державним підприємством
«Міжнародним аеропортом «Бориспіль»
(аеропорт за договором, позивач у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (клієнт
за договором, відповідач у справі) було
укладено додаткову угоду №12
(далі-угода №12), відповідно до п.1.1.
угоди №12 сторони домовились
продовжити термін дії договору до
31.12.2014 року включно.

Факт приймання-передачі орендованих
приміщень, підтверджується актами,
підписаним та скріпленими печатками
уповноваженими сторонами обох (копії
актів наявна в матеріалах справи,
оригінал оглянутий в судовому
засіданні):

Акт від 01.10.2002, за яким передано
приміщення, яке знаходиться в
терміналі «Б» на другому поверсі
загальною площею 48 кв.м.;

Акт від 25.11.2003, за яким передано склад
загальною площею 100 кв.м., який
знаходиться на території служби
поштово-вантажних перевезень;

Акт від 01.09.2011, за яким передано
приміщення на 2-му поверсі терміналу
«В», розміщення коктейль-бару
загальною площею 45 кв.м.;

Акт від 07.10.2005, за яким передано
приміщення на першому поверсі в
будівлі перонних бригад, площею 35,10
кв.м.;

Акт від 07.10.2005, за яким передано кімната
№3008 на 3-му поверсі Терміналу «В» 17,24
кв.м.; кімната №3009 на 3-му поверсі
терміналу «В» 19,00 кв.м.; кімната №3009А на
3-му поверсі терміналу «В» 9,5 кв.м.;
кімната №3009 Б на 3-му поверсі Терміналу
«В» 8,2 кв.м.; кімната №3010 на 3-му поверсі
Терміналу «В» 16,7 кв.м.; кімната №3023, №3024
на 3-му поверсі Терміналу «В» 58,00 кв.м.;

Також відповідачем було повернено
деякі з приміщень, відповідно до актів,
підписаними та скріпленими печатками
обох сторін (копії актів наявна в
матеріалах справи, оригінал оглянутий
в судовому засіданні):

Акт від 01.10.2002, за яким повернено
бухгалтерію, площею 52 кв.м.;

Акт від 01.07.2003, за яким повернено
магазин роздрібної торгівлі для
пасажирів бізнес-класу, площею 12 кв.м.;

Акт від 01.10.2003, за яким повернено склад,
площею 143 кв.м.;

Акт від 30.12.2003, за яким повернено склад,
площею 100 кв.м.;

Акт від 03.04.2004, за яким повернено бар для
пасажирів бізнес-класу, площею 17 кв.м.;

Акт від 07.10.2005, за яким повернено офіс
№2, площею 15 кв.м.;

Акт від 07.10.2005, за яким повернено
головний офіс №1, площею 30 кв.м.;

Акт від 07.10.2005, за яким повернено
скай-шоп, площею 36 кв.м.;

Акт від 31.08.2011, за яким повернено
коктейль-бар, площею 45 кв.м.;

Акт від 20.05.2013, за яким повернено
кімната №7 на 3-му поверсі терміналу «В,
площею 8,2 кв.м.;

Акт від 20.05.2013, за яким повернено
кімнату №6-А на 3-му поверсі терміналу
«В», площею 9,5 кв.м.;

Акт від 20.05.2013, за яким повернено
приміщення на 2-му поверсі терміналу
«В», площею 15 кв.м.;

Акт від 20.05.2013, за яким повернено
кімнату 38 на 3-му поверсі терміналу «В»,
площею 16,7 кв.м.;

Акт від 20.05.2013, за яким повернено
кімнату №4 на 3-му поверсі термінал «В»,
площею 17 кв.м.;

Акт від 20.05.2013, за яким повернено
кімнату №5 на 3-му поверсі терміналу
«В», площею 19 кв.м.;

Акт від 20.05.2013, за яким повернено
приміщення на 2-му поверсі терміналу
«В», площею 36 кв.м.;

Акт від 20.05.2013, за яким повернено
кімнату №47 на 1-му поверсі в будівлі
перонних бригад, площею 38 кв.м.;

Акт від 20.05.2013, за яким повернено
кімнату №27 на 3-му поверсі терміналу
«В», площею 58,1 кв.м.;

Акт від 30.09.2013, за яким повернено
головний магазин, площею 232 кв.м.

Господарським судом встановлено, що в
порушення умов договору оренди
відповідач не розрахувався з позивачем
в повному обсязі по орендній платі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 2 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
визначено, що орендою є засноване на
договорі строкове платне користування
майном, необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Як встановлено ч. ч. 1,5 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Статтею 18 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
передбачено, що орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» орендар за користування
об'єктом оренди вносить орендну плату
незалежно від наслідків господарської
діяльності. Методика розрахунку
орендної плати та пропорції її
розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються для об'єктів, що
перебувають у державній власності,
Кабінетом Міністрів України. Методика
розрахунку орендної плати та пропорції
її розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються органами, уповноваженими
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим (для об'єктів, що належать
Автономній Республіці Крим), та
органами місцевого самоврядування (для
об'єктів, що перебувають у комунальній
власності) на тих самих методологічних
засадах, як і для об'єктів, що
перебувають у державній власності.
Орендна плата, встановлена за
відповідною методикою, застосовується
як стартова під час визначення
орендаря на конкурсних засадах. Строки
внесення орендної плати визначаються у
договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п.1 угоди №11 пункт 3.2.
розділу 3 «порядок розрахунків та
відповідальність сторін» викласти в
новій редакції:з 10 числа місяця, що
слідує за звітним клієнт самостійно
одержує в бухгалтерії аеропорту
рахунок та акти приймання-здачі
виконаних послуг. Сплата рахунку
здійснюється клієнтом до 15 числа того ж
місяця. Підписаний акт приймання-здачі
виконаних послуг клієнт зобов'язаний
повернути в бухгалтерію аеропорту
протягом 5-ти днів з дати його отримання
або надати в цей строк вмотивовану
відмову від його підписання. Якщо
протягом 5-ти днів акт приймання-здачі
виконаних послуг не буде повернутий
аеропорту та не надана в цей строк
вмотивована відмова від його
підписання, він вважається підписаний
сторонами.

Пунктом 2 угоди №11 доповнити розділ 3
«порядок розрахунків та
відповідальність сторін» пунктом 3.6
орендна плата перераховується
клієнтом до державного бюджету та
аеропорту у співвідношенні 70% до 30%
щомісяця, не пізніше 15 числа місяця
відповідно до пропозицій розподілу,
установлених рахунком, який надає
клієнту аеропорт.

Як зазначено позивачем та не
спростовано відповідачем, останній мав
сплатити в державний бюджет - 885 244,23 грн.
та позивачу - 632 317,29 грн., згідно
виставлених позивачем рахунків на
оплату (копії наявні в матеріалах
справи), а саме:

№904/875 від 31 липня 2013 року на суму 345 950,62
грн.;

№904/976 від 31 серпня 2013 року на суму 345 950,62
грн.;

№904/1080 від 30 вересня 2013 року на суму 345
950,62 грн.;

№904/1226 від 31 жовтня 2013 року на суму 159
424,42 грн.;

№904/1316 від 30 листопада 2013 року на суму 159
743,26 грн.;

№904/1399 від 31 грудня 2013 року на суму 160
541,98 грн.;

Проте, вищевказані рахунки на оплату
відповідач оплатив частково, що
підтверджується карткою рахунку: 361.904
за 2013 рік та картка рахунку 361.904 за
січень 2014 рік в сумі 143 849,62 грн.

Таким чином, неоплаченою залишилась
сума боргу в розмірі 488 467,67 грн.

Проте, відповідач заперечуючи проти
позову посилається на те, що
приміщення передані в оренду були
розташовані в пунктах пропуску через
державний кордон України (кімната №2027
в касовому залі терміналу «В», площею 45
кв.м., головний магазин, частина
приміщення на 2-мі поверсі терміналу
«В», площею 232,0 кв.м.; ірландський бар,
частина приміщень на 2-ому поверсі
терміналу «В», площею 138,0 кв.м.)
використовувались відповідачем до
31.03.2013.

Відповідач зазначає, що в результаті
припинення обслуговування регулярних
пасажирських міжнародних рейсів у
термінал «Б» з 31.03.2013, він не мав
можливості та правових підстав
використовувати зазначені приміщення.

Також листом № 138/13 від 15.07.2013
відповідач повідомив позивача про те,
що відповідач не сплачуватиме орендну
плату за відповідні приміщення,
протягом часу, коли вони не могли бути
використані відповідачем.

Відповідно до п.1.1 Договору (в редакції,
викладеній в Додатковій угоді від
01.10.2002 до Договору), орендодавець
передає, а орендар приймає на умовах
строкового платного користування
приміщення та площі загальною площею
767кв.м. в терміналі «Б» Державного
міжнародного аеропорту «Бориспіль».

На умовах Додаткової угоди №4 від 25.11.2003
до Договору, Відповідачу було надано у
користування частину приміщення
складу №5 площею 100 кв.м., розміщеного на
території служби поштово-вантажних
перевезень (СПВО) позивача.

Таким чином, загальна площа приміщень,
переданих відповідачу у строкове
платне користування на умовах
Договору, складала 867кв.м.

Протягом терміну дії Договору,
позивачем і відповідачем оформлено
передачі-приймання орендованих
приміщень, внаслідок чого, на момент
виникнення спірних правовідносин, в
період липень 2013 року - вересень 2013 року
в платному користуванні відповідача
знаходились приміщення загальною
площею 460,1кв.м., а саме: кімната № 2027 в
касовому залі терміналу «В», площею 45,1
кв.м.; головний магазин, частина
приміщення на 2-му поверсі терміналу
«В», площею 232,0 кв.м.; Ірландський бар,
частина приміщення на 2-му поверсі
терміналу «В», площею 138,0 кв.м.;
Коктейль-бар, частина приміщення на 2-му
поверсі терміналу «В», площею 45,0 кв.м.

Згідно з Актом передачі-приймання
орендованого Приміщення від 30.09.2013
року, Відповідачем зі строкового
платного користування було повернуто
Позивачу частину приміщення на 2-му
поверсі терміналу «В» площею 232,0 кв.м.,
головний магазин. У зв'язку з цим, в
період жовтень 2013 року - грудень 2013
року, у строковому платному
користуванні Відповідача знаходились
Приміщення загальною площею 228,1кв.м., а
саме: кімната № 2027 в касовому залі
терміналу «В», площею 45,1кв.м.;
Ірландський бар, частина приміщення на
2-му поверсі терміналу «В», площею 138,0
кв.м.; Коктейль-бар, частина приміщення
на 2-му поверсі терміналу «В», площею
45,0кв.м.

З 08.02.2012 року набрала чинності
Додаткова угода № 9 від 08.02.2012 року до
Договору (далі - Додаткова угода № 9).

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 9,
розділ 2 Договору було доповнено п.2.1.7,
згідно якого позивач зобов'язаний
повідомити відповідача про припинення
обслуговування регулярних
пасажирських міжнародних рейсів у
терміналі «В» не пізніше, ніж за три
місяці до запланованої дати такого
припинення та надіслати відповідачу
разом з повідомленням підписану
позивачем угоду про припинення дії
Договору (погоджена сторонами Угода
про припинення дії Договору є додатком
№1 до Додаткової угоди № 9 до Договору).

За змістом п.1 погодженої сторонами
Угоди про припинення дії договору,
сторони домовились припинити дію
договору після сплину трьох (3)
календарних місяців від дати отримання
відповідачем повідомлення від
позивача, за умови наявності всіх
перелічених у п.1.1 - п.1.5 умов.

29 січня 2013 року Позивачем отримано на
виконання Доручення КМУ від 24.01.2013 №
201/0/3-13 до пункту 4.1 протоколу № 3
засідання Кабінету Міністрів України
від 14 січня 2013 року, про вжиття заходів
щодо організації належної
завантаженості термінала «Б» Позивача.

На виконання умов п.2.1.7 Договору,
позивачем на адресу відповідача було
направлено повідомлення від 01.04.2013 №
02-22-455 про припинення обслуговування
регулярних пасажирських міжнародних
рейсів у терміналі «В» з доданими до
нього двома екземплярами, підписаної
зі свого боку, Угоди про припинення
Договору (далі - Угода).

У тому числі, повідомленням від 01.04.2013 №
02-22-455 зазначено, що обслуговування
регулярних пасажирських міжнародних
рейсів у терміналі «В»

Позивача протягом наступних трьох
місяців буде поступово зменшуватись до
повного їх припинення.

Повідомлення від 01.04.2013 № 02-22-455, з
доданими до нього двома екземплярами
Угоди, отримано відповідачем 04.04.2013
року, що підтверджується копією
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Таким чином, враховуючи умови п.1 Угоди,
датою дострокового припинення
Договору мало бути 04.07.2013 року.

Листом від 09.04.2013 № 69/13, відповідач
повідомив позивача про результати
розгляду повідомлення від 01.04.2013 №
02-22-455.

Посилаючись на допущене позивачем
порушення умов п.2.1.7 Договору і в
редакції пункту, викладеній в
Додатковій угоді № 9 від 08.02.2012 до
Договору) в частині дотримання строків
надання відповідачу повідомлення про
припинення обслуговування регулярних
пасажирських міжнародних рейсів у
терміналі «В», відповідач відмовився
від підписання угоди.

Крім того, листом від 09.04.2013 № 69/13,
відповідач повідомив, що зберігає за
собою право направити позивачу
повідомлення про дострокове
припинення дії Договору відповідно до
вимог п.6.3 Договору, якщо та коли
вважатиме це доцільним.

Своєю відмовою від підписання Угоди,
відповідач порушив умови п.2.2.10
Договору (в редакції пункту, викладеній
в Додатковій угоді № 9 від 08.02.2012 до
Договору), згідно якого відповідач
зобов'язаний протягом 5 днів з дати
отримання від позивача повідомлення
про припинення обслуговування
регулярних пасажирських міжнародних
рейсів у терміналі «В» підписати угоду
про припинення дії Договору (погоджена
сторонами угода про припинення дії
Договору є додатком № 1 до додаткової
угоди № 9 до Договору).

Враховуючи викладені вище умови
Додаткової угоди № 9, п.1 Угоди,
позивачем повністю дотримано порядку,
встановленого п.2.1.7 Договору (в
редакції пункту, викладеній в
Додатковій угоді № 9 від 08.02.2012 до
Договору).

Листом від 22.05.2013 № 02-22-709, позивач
повторно звернувся до відповідача з
пропозицією щодо дострокового
припинення дії Договору, оскільки з
31.03.2013 року територія, що орендувалась
відповідачем на умовах Договору, не
вважається стерильною зоною. Дане, в
свою чергу, унеможливлює використання
орендованої площі як магазину
безмитної торгівлі (в даному випадку
мається на увазі частина приміщення на
2-му поверсі терміналу «В», площею
232,0кв.м.).

Нормою ч. 6 ст. 762 ЦК України, на яку
посилається скаржник як на підставу
звільнення від орендної плати,
передбачено, що наймач звільняється
від плати за весь час, протягом якого
майно не могло бути використане ним
через обставини, за які він не
відповідає. Однак, матеріали справи не
містять жодного доказу того, що майно,
передане в оренду, не могло бути
використане відповідачем за його
цільовим призначенням через обставини,
які б не залежали від орендаря, адже,
посилання скаржника результаті
припинення обслуговування регулярних
пасажирських міжнародних рейсів у
термінал «Б» з 31.03.2013, він не мав
можливості та правових підстав
використовувати зазначені приміщення,
не є обставинами, які б заважали
використання за цільовим призначенням
орендованого приміщення з вини
орендодавця, які б у розумінні ч. 6 ст. 762
ЦК України давали підстави для
звільнення орендаря від орендної
плати.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України в справі № 3/159-11 у Постанові
від 17.05.2012.

Жодних доказів в порядку вимог ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, які б підтверджували б оплату
відповідачем орендної плати за
вказаними вище рахунками в порядку та
обсязі, визначених умовами договорів,
сторонами надано не було.

Крім того, відповідачем не доведено
того, що позивач перешкоджав
відповідачу користуватися орендованим
майном.

Враховуючи вищезазначене,
господарський суд дійшов до висновку,
що позовні вимоги про стягнення з
відповідача заборгованості за
договором оренди у сумі 488 467,67грн. є
правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошових зобов'язань за
договором оренди позивачем нараховано
пеню у розмірі 20 514,57 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Факт прострочення виконання
відповідачем своїх зобов'язань перед
позивачем щодо оплати вартості товару
доведено позивачем належними та
допустимими доказами.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
визначає неустойку (штраф, пеню) як
грошову суму або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення ним зобов'язання. Пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

При цьому, господарський суд зазначає,
що договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», згідно з п. п. 1, 3 якого
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені за прострочку платежу, що
встановлюється за згодою сторін,
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначено, що за
приписом статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.

Здійснивши власний розрахунок пені за
допомогою калькулятора підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
«ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.», господарський суд
встановив, що розрахунок позивача є
вірним.

Таким чином, позов в частині стягнення
пені підлягає задоволенню в розмірі 20
514,57 грн.

Крім того, у зв'язку з простроченням
строків виконання відповідачем
грошового зобов'язання за договором
оренди позивачем нараховано 4 734,13 грн. 3%
річних та 3 726,40 грн. інфляційних втрат

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Оскільки, відповідачем прострочено
виконання грошового зобов'язання, то
відповідно вимоги позивача про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат та 3% річних, нарахованих на суму
боргу за вищевказаними договорами, є
правомірними.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних
за допомогою калькулятора підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
«ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.», господарський суд
встановив, що розрахунок позивача є
вірним.

Таким чином, позов в частині стягнення
3% річних підлягає задоволенню в
розмірі 4 734,13 грн.

Так, згідно розрахунку здійсненого
судом за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій «ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.», розмір
інфляційних втрат складає 4 614,22 грн.

Оскільки позивачем заявлено до
стягнення 3 726,40 грн. інфляційних втрат,
заяв про збільшення позовних вимог
позивачем не подавалось, а
господарський суд позбавлений права
виходити за межі позовних вимог (п. 2 ст.
83 ГПК України та п.14 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 11.04.05 р. № 01-8/344 «Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2004 році»).

Таким чином вимога позивача про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат підлягає задоволенню в розмірі 3
726,40 грн.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності
керуючись, законом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, виходячи з
вищевикладених обставин,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
повністю, а саме у сумі 517 442,77 грн., з
яких 488 467,67 грн. основного боргу, 20 514,57
грн. пені, 4 734,13 грн. 3% річних та 3 726,40 грн.
інфляційні.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається повністю на
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Київріанта».

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Київріанта» (08307, Київська обл., місто
Бориспіль, Аеропорт, ідентифікаційний
код: 00452417) на користь Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» (08307, Київська обл., місто
Бориспіль, Міжнародний аеропорт
«Бориспіль», ідентифікаційний код:
20572069) 488 467 (чотириста вісімдесят вісім
тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 67
коп. основного боргу, 20 514 (двадцять
тисяч п'ятсот чотирнадцять) грн. 57 коп.
пені, 4734 (чотири тисячі сімсот тридцять
чотири) грн. 13 коп. 3% річних, 3 726 (три
тисячі сімсот двадцять шість) грн. 40
коп. інфляційних втрат та 10 348 (десять
тисяч триста сорок вісім) грн. 86 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду Київської
області набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
В.М. Антонова

Повне рішення складено 08.05.2014 року