ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.04.2014 Справа № 920/434/14

Господарський суд Сумської
області, у складі судді Лиховида Б.І., за
участі секретаря судового засідання
Ейсмонт М.О., розглянувши у судовому
засіданні матеріали справи № 920/434/14

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Суми

до відповідача: Виконавчого комітету
Сумської міської ради, м. Суми

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2, м. Суми

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Сумська міська рада,
м.Суми

про встановлення факту та визнання
права власності

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від
21.11.2011р.

від відповідача: Кальченко І.В.,
довіреність № 2480/02.02.02-17 від 20.11.2013р.

від третіх осіб: 1. не прибув

2. Кальченко І.В.,
довіреність № 2481/02.02.02-17 від 20.11.2013р.

Суть спору: позивач у позовній
заяві просить суд: встановити, що
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 є особою, яка
побудувала шляхом реконструкції
частини приміщень 1-го поверху
гуртожитку по АДРЕСА_1 загальною площею
95,6 кв. м., житловою площею 54,6 кв. м.
згідно до рішень Виконавчого комітету
Сумської міської ради від 30.10.2007 р. № 509
про надання дозволу на реконструкцію
частини приміщень даного гуртожитку
під 4-х кімнатну квартиру та рішення
Виконавчого комітету Сумської міської
ради від 04.11.2008 року № 611 про
затвердження акту державної
приймальної комісії, акту державної
приймальної комісії; визнати за ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1,
адреса: АДРЕСА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 95,6
кв. м., житловою площею 54,6 кв. м.

Представник відповідача 31.03.2014р.
подав клопотання № 199/07-13.07 від 31.01.2014р.,
в якому відповідач просить суд
припинити провадження у справі у
зв`язку з неможливістю розгляду даного
спору у господарських судах, оскільки
обставини, на які посилається позивач,
стосуються його виключно як фізичної
особи, а не фізичної особи - підприємця.

Представник позивача у даному
судовому засіданні додаткових
письмових пояснень у справі не подав.

Представник відповідача підтримує
клопотання про припинення провадження
у справі.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши надані докази, суд встановив:

18.05.2007р. між ОСОБА_1 (позивач) та
Відкритим акціонерним товариством
«Сумське автотранспортне підприємство
15927» було укладено договір
купівлі-продажу частки гуртожитку,
згідно умов якого позивач купив у ВАТ
«Сумське АТП-15927» 986/1000 часток будівлі
гуртожитку за номером АДРЕСА_1 (а. с. 18),
про що зазначено в Акті прийому -
передачі частки гуртожитку від 18.05.2007р.
(а. с. 19), після чого позивачем було
зареєстроване право власності на
вищевказане майно.

Як встановлено матеріалами справи,
позивач 18.07.2007р. був зареєстрований як
фізична особа - підприємець та
записаний у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців під номером 0015837 (а. с.
10).

Видом діяльності позивача, згідно
свідоцтва про сплату єдиного податку №
НОМЕР_2, було здача в оренду житлового
приміщення, юридична практика (а. с. 11).

Таким чином, на момент укладання
договору купівлі-продажу з ВАТ
«Сумське АТП - 15927» позивач був фізичної
особою без реєстрації його у
встановленому законодавством порядку
як фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи,
протягом 2007 - 2008 років, позивачем, на
підставі рішення Виконавчого комітету
Сумської міської ради № 509 від 30.10.2007р.,
було проведено реконструкцію частини
приміщень купленої частки будівлі
гуртожитку під чотирьох кімнатну
квартиру, на яку рішенням Виконавчого
комітету Сумської міської ради № 611 від
04.11.2008р. було затверджено Акт державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об`єкта (а. с. 12-14), а 09.01.2009р. позивачу КП
«Сумське МБТІ» було видане свідоцтво
про право власності на 4-х кімнатну
квартиру загальною площею 95,6 кв. м. (а. с.
18).

При цьому, рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 25.01.2012р. у
справі № 1806/2-3879/11 було визнане
недійсним видане позивачу свідоцтво
про право власності від 09.01.2009р. та
виселено його із вищевказаної 4-х
кімнатної квартири у примусовому
порядку (а. с. 28-29).

За захистом свого права, позивач
звернувся до господарського суду
Сумської області з вимогою про
визнання факту, викладеному у позовній
заяві та про визнання за позивачем
права власності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

У відповідності із ч. 1 ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземці), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Норма аналогічного змісту міститься
у ст. ст. 4-1, 12 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких господарським судам
підвідомчі спори, сторонами яких є
виключно юридичні особи та фізичні
особи-підприємці, а правовідносини, з
яких виник спір, мають господарський
характер.

Пунктом 2 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
24.10.2011року № 10 «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам» передбачено, що з
огляду на приписи частини третьої
статті 22 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», згідно з
якими місцеві господарські суди
розглядають справи у спорах, що
виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12
ГПК України господарські суди
розглядають справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК,
а правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер.

Суд зазначає, що на підставі статті
51 Цивільного кодексу України, до
фізичних осіб-підприємців слід
застосовувати норми спеціального
(господарського) законодавства, якщо
предметом регулювання безпосередньо є
їх підприємницька діяльність.
Натомість, слід брати до уваги норми
цивільного законодавства, якщо предмет
регулювання виходить за межі
підприємницької діяльності, зачіпаючи
приватні інтереси суб'єкта, та в повній
мірі врегульовується нормами
Цивільного кодексу України.

Зважаючи на те, що обставини, на які
посилається позивач стосуються його
виключно як фізичної особи ОСОБА_1, а
спір є майновим, де позивачем виступає
фізична особа ОСОБА_1, то суд приходить
до висновку, що даний спір не підлягає
вирішенню в господарських судах та про
підсудність даного сопору місцевим
загальним судам в порядку цивільного
судочинства, у зв`язку з чим клопотання
відповідача про припинення
провадження у справі підлягає
задоволенню, а провадження у справі
припиняється на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80
ГПК.

Враховуючи вищевикладене,
керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України,
суд-

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 920/434/14 -
припинити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам у
справі з урахуванням вимог ст. 87 ГПК
України.

СУДДЯ
Б.І.
ЛИХОВИД