м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4542/14 23.04.14

за позовом: Приватного акціонерного
товариства «ФОРА РІТЕЙЛ», м.Вишневе,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1», м.Київ,

про стягнення 611 250 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Просєкін М.А. - по дов.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «ФОРА РІТЕЙЛ», м.Вишневе
звернулось до господарського суду
м.Києва із позовом до відповідача,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1», м.Київ про
стягнення грошових коштів у сумі 611 250
грн.

В обґрунтування своїх вимог, з
урахуванням письмових пояснень від
27.03.2014р., позивач посилається на сплату
Приватним акціонерним товариством
«ФОРА РІТЕЙЛ» авансу у сумі 611 205 грн.
відповідно до умов попереднього
договору від 06.11.2013р. купівлі-продажу
нежитлових приміщень, який підлягає
поверненню останньому через
невиконання Товариством з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» умов
вказаного правочину та не укладення
основного договору купівлі-продажу з
вини відповідача.

Відповідач у судові засідання 02.04.2014р.
та 23.04.2014р. не з'явився, представника не
направив, відзиву на позовну заяву, в
порядку ст.59 Господарського суду
України, не надав.

За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України
встановлено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу
України відомості про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до Єдиного державного
реєстру.

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців»
передбачено, що Єдиний державний
реєстр створюється з метою
забезпечення державних органів, а
також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах
справи витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходженням
відповідача на теперішній час є: 02097,
м.Київ, Деснянський район,
вул.Лисківська, буд.12, кв.232.

На вказану адресу судом на виконання
приписів Господарського
процесуального кодексу України було
скеровано ухвалу від 20.03.2014р. про
порушення провадження та ухвалу від
02.04.2014р. про відкладення розгляду
справи з метою повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи.

Направлена судом кореспонденція була
вручена 26.03.2014р. та 10.04.2014р. відповідачу,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи поштовими
повідомленнями №258 та №378.

Наразі, судом враховано, що в
матеріалах справи наявні клопотання
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» про
відкладення розгляду справи,
призначеного на 02.04.2014р., в зв'язку з
необхідністю вирішення питання щодо
укладення мирової угоди, та про
зупинення провадження у даній справі
до розгляду господарським судом
Київської області справи №911/1400/14.

Зазначені клопотання також свідчать
про обізнаність Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» про дату та
час проведених судових засідань.

Крім того, виходячи з того, що
відповідачем поштова кореспонденція
отримувалась завчасно, за висновками
суду, у Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» було
достатньо часу для підготовки своєї
правової позиції з приводу предмету
спору та подання витребуваних доказів.

Відтак, приймаючи до уваги направлення
господарським судом поштової
кореспонденції за адресою Товариства з
обмеженою відповідальністю «УІННІ-К1»,
яка зазначена в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, а також наявність в
матеріалах справи доказів отримання
відповідачем ухвал суду, суд дійшов
висновку про належне повідомлення
відповідача про дату, час і місце
розгляду справи.

З огляду на неявку відповідача в судове
засідання, господарський суд зазначає,
що відповідно до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. Разом з цим, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Згідно з п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
України»).

За таких обставин, незважаючи на те, що
відповідач у судові засідання 02.04.2014р.
та 23.04.2013р. не з'явився, за висновками
суду, наявні у матеріалах справи
документи достатні для прийняття
повного та обґрунтованого судового
рішення у відповідності до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка вказаного учасника
судового спору не перешкоджає
вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача,
господарський суд встановив:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.

В силу норм ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.635 Цивільного кодексу
України передбачено, що попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.
Законом може бути встановлено
обмеження щодо строку (терміну), в який
має бути укладений основний договір на
підставі попереднього договору.
Істотні умови основного договору, що не
встановлені попереднім договором,
погоджуються у порядку, встановленому
сторонами у попередньому договорі,
якщо такий порядок не встановлений
актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.11.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» (сторона 1)
та Приватним акціонерним товариством
«ФОРА РІТЕЙЛ» (сторона 2) укладено
попередній договір купівлі-продажу
нежилих приміщень, за умовами якого
сторони зобов'язались у майбутньому в
строк до 01.03.2014р. укласти договір
купівлі-продажу нежилих приміщень
(основний договір), а саме групи
приміщень №4 загальною площею 1 462,60
кв.м, що розташовані за адресою: м.Київ,
Деснянський район, вул.Академіка
Курчатова, 19А. Сторонами узгоджено, що
основний договір укладається в
нотаріальній формі. Підписання
договору купівлі-продажу нежилих
приміщень повинно відбутися 01.03.2014р. об
11 год. 00 хв. у приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. У
випадку виконання стороною 1 своїх
зобов'язань в строк до 01.02.2014р.,
сторонами основний договір
підписується в строк до 01.02.2014р.

Згідно з п.2.1 вказаного правочину
продаж нерухомості буде вчинено за
домовленістю сторін за ціною
нерухомості 7 742 500 грн., без ПДВ, що на
дату підписання сторонами
попереднього договору становить
еквівалент 950 000 доларів США за курсом
української гривні до долара США,
визначеним сторонами в сумі 8,15 грн. за 1
долар США.

У п.4 зазначеного договору визначено, що
основний договір повинен бути
укладений в узгодженій сторонами
редакції, що надається в п.5 даного
договору, за умови виконання сторонами
зобов'язань, вказаних в цьому договорі.
Внесення в основний договір
яких-небудь змін і доповнень можливе
лише за згодою обох сторін.

Відповідно до п.3.2 попереднього
договору купівлі-продажу нежилих
приміщень, Приватне акціонерне
товариство «ФОРА РІТЕЙЛ» взяло на себе
зобов'язання в день підписання
попереднього договору сплатити
Товариству з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» грошову
суму у розмірі 611 250 грн., без ПДВ.
Сторонами узгоджено, що зазначена сума
після підписання основного договору
зараховується в рахунок оплати за
нерухомість за основним договором.

Судом встановлено, що зобов'язання
позивача, у відповідності до умов
попереднього договору від 06.11.2013р.
купівлі-продажу нежилих приміщень були
виконані, на підтвердження чого суду
було надано платіжне дорученням №2131798
від 06.11.2013р. про сплату Приватним
акціонерним товариством «ФОРА РІТЕЙЛ»
Товариству з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» грошових
коштів у сумі 611 250 грн.

Як вказувалось вище, відповідно до умов
попереднього договору від 06.11.2013р.
купівлі-продажу нежилих приміщень,
сторони підтвердили укладення в
майбутньому, але не пізніше 01.03.2014р.,
договору купівлі-продажу нежилих
приміщень - групи приміщень №4
загальною площею 1 462,60 кв.м, що
розташовані за адресою: м.Київ,
Деснянський район, вул.Академіка
Курчатова, 19А.

Отже, сторони погодили не лише бажання,
а й взяли на себе зобов'язання в
майбутньому укласти договір
купівлі-продажу.

Проте, за твердженням позивача, які з
боку відповідача не спростовані,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» порушило
прийняті на себе за попереднім
договором від 06.11.2013р. купівлі-продажу
нежилих приміщень зобов'язання з
огляду на те, що уповноважений
представник вказаної юридичної особи
не з'явився в узгоджений сторонами
строк для підписання основного
договору купівлі-продажу нерухомого
майна.

З метою встановлення факту підписання
01.03.2014р. повноважним представником
відповідача основного договору, суд
ухвалою від 20.03.2014р. зобов'язав
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
надати документально підтвердженні
пояснення з цього приводу.

На виконання вимог суду, листом №124/01-16
від 25.03.2014р. приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 повідомив, що
уповноважений представник Приватного
акціонерного товариства «ФОРА РІТЕЙЛ»
Кудряшов Д.С. у строк, встановлений
попереднім договором, тобто 01.03.2014р. об
11 год. 00 хв. з'явився за місцем
розташування робочого місця нотаріуса
за адресою: АДРЕСА_1, про що у
відповідності до п.1.2 гл.6 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, йому було видане відповідне
свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за
№1089 від 01.03.2014р. Представник Товариства
з обмеженою відповідальністю
«УІННІ-К1» не з'явився, причини неявки
нотаріусу не відомі.

Тобто, 01.03.2014р. у приміщенні
нотаріальної контори, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 між Приватним
акціонерним товариством «ФОРА РІТЕЙЛ»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» не
відбулось підписання договору
купівлі-продажу групи нежитлових
приміщень №4 загальною площею 1462,60 кв.м,
що розташовані за адресою: м.Київ,
Дснянський район, вул.Академіка
Курчатова, 19-А, у зв'язку з неявкою
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1».

Одночасно, суд зазначає, що матеріалами
справи підтверджено, що 19.02.2014р. позивач
звернувся до відповідача з листом
№1-19/02/2014, яким запропонував відкласти
термін укладення основного договору на
строк до виконання відповідачем
зобов'язань, визначених попереднім
договором, але не пізніше 01.09.2014р. та
з'явитись в обумовлену дату, а саме
01.03.2014р. до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 з метою внесення змін до
попереднього договору від 06.11.2013р.
купівлі-продажу нежилих приміщень щодо
продовження терміну підписання
основного договору купівлі-продажу.

Однак, відповідач листом №11/02 від
25.02.2014р. не акцептував оферту позивача
щодо відтермінування дати підписання
основного договору та повідомив, що
готовий до підписання основного
договору у відповідності до п.1
попереднього договору, саме 01.03.2014р. за
адресою робочого місця приватного
нотаріуса ОСОБА_2 у м.Києві по
вул.Севастопільській, буд.5.

Наразі, суд зазначає, що у матеріалах
справи відсутні допустимі та належні
докази погодження позивачем та
відповідачем більш пізньої дати
укладання основного договору ніж
01.03.2014р.

Частиною 3 статті 635 Цивільного кодексу
України визначено, що зобов'язання,
встановлене попереднім договором,
припиняється, якщо основний договір не
укладений протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Приймаючи до уваги неукладення
основного договору купівлі-продажу
нерухомого майна через неявку
повноважного представника Товариства
з обмеженою відповідальністю
«УІННІ-К1» до нотаріусу, а також
враховуючи положення ст.635 Цивільного
кодексу України, суд дійшов висновку,
що зобов'язання сторін за попереднім
договором від 06.11.2013р. купівлі-продажу
нежилих приміщень припинились 02.03.2014р.

У п.13 попереднього договору від 06.11.2013р.
купівлі-продажу нежилих приміщень
сторонами було передбачено, що у
випадку не укладення основного
договору у встановлений попереднім
договором строк з вини відповідача,
та/або не надання позивачу у строк,
визначений в абзаці 2 пункту 3.1
попереднього договору документів, що
підтверджують право власності
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» на
нерухомість, сума зазначена в абз.3 п.3.2
попереднього договору, яка була
сплачена позивачем відповідачу,
повертається відповідачем на рахунок
позивача протягом 3 банківських днів з
дати отримання письмової вимоги від
позивача.

Як встановлено судом вище, 01.03.2014р. у
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
основний договір купівлі-продажу
групи нежитлових приміщень, які
розташовані за адресою: м.Київ,
Деснянський район, вул.Академіка
Курчатова, 19-А, сторонами підписано не
було з огляду на неявку представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1», тобто саме
з вини відповідача. Доказів
зворотнього відповідачем до
матеріалів справи не представлено, як і
не доведено поважності причин
неприбуття уповноваженого
представника до нотаріальної контори.

Наразі, суд також зазначає про
ненадання відповідачем до матеріалів
справи доказів належного виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1»
зобов'язань у відповідності до п.3.1
попереднього договору купівлі-продажу,
в тому числі, стосовно передання
позивачу у строк до 15.12.2013р.
правовстановлюючих документів на
нерухоме майно по вул.Академіка
Курчатова, 19-А у м.Києві, хоча останні
витребовувались у Товариства з
обмеженою відповідальністю «УІННІ-К1»
ухвалами від 20.03.2014р. та від 02.04.2014р.
Будь-яких письмових клопотань та заяв з
зазначенням підстав неможливості
подання витребуваних документів з боку
відповідача суду представлено не було.

Відповідно до п.2.3 Постанови №18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі, на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 Господарського
процесуального кодексу України), то
розгляд справи господарським судом
може здійснюватися виключно за
наявними у справі доказами, і в такому
разі у суду вищої інстанції відсутні
підстави для скасування судового
рішення з мотивів неповного з'ясування
місцевим господарським судом обставин
справи.

Посилання позивача на порушення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» п.6.2
попереднього договору від 06.11.2013р.
купівлі-продажу нежилих приміщень
судом до уваги не приймаються в силу
наступного.

У п.6.2 попереднього договору від 06.11.2013р.
купівлі-продажу нежилих приміщень
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» заявляє і
гарантує, що на момент укладення
основного договору нерухомість не буде
нікому продана, подарована, передана в
ренту або як внесок до статутного
капіталу юридичної особи, відчужена
іншим способом, не перебуватиме в спорі
та під забороною відчуження (арештом), а
також у заставі, в тому числі,
податковій, оренді, позиці, позичці, не
буде предметом судових спорів, не буде
встановлено земельних сервітутів, як
постійних, так і строкових щодо
нерухомості, у третіх осіб не буде щодо
неї інших прав.

На підтвердження наявності судових
спорів позивачем було надано ухвалу
№910/24077/13 від 16.01.2014р. господарського
суду м.Києва та ухвалу від 30.01.2014р.
Фастівського міськрайонного суду
Київської області по справі №381/5783/13-ц.

Проте, вказані судові акти не
підтверджують існування судових
спорів щодо групи приміщень №4
загальною площею 1 462,60 кв.м, що
розташовані за адресою: м.Київ,
Деснянський район, вул.Академіка
Курчатова, 19А, в силу того, що ухвалою
№910/24077/13 від 16.01.2014р. господарського
суду м.Києва позовну заяву Публічного
акціонерного товариства Акціонерного
банку «Укргазбанк» на підставі ст.81
Господарського процесуального кодексу
України залишено без розгляду.
Відомостей про оскарження вказаного
процесуального документа або
повторного звернення Публічного
акціонерного товариства Акціонерного
банку «Укргазбанк» з тим самим позовом
в загальному порядку матеріали справи
не містять.

Інший судовий акт, на який посилається
позивач, а саме ухвала від 30.01.2014р.
Фастівського міськрайонного суду
Київської області по справі №381/5783/13-ц,
не свідчить, що нерухоме майно, яке було
предметом попереднього договору від
06.11.2013р. купівлі-продажу нежилих
приміщень, є предметом розглядуваної
справи Фастівським міськрайонним
судом Київської області.

Разом з тим, судом враховано, що вказані
судові акти були винесені до 01.03.2014р.,
тобто до строку, який сторони погодили,
як дату укладення договору
купівлі-продажу нежилих приміщень, а
тому доводи, на які позивач
посилається, як на підставу порушення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» умов
попереднього договору, судом не
приймаються.

Як свідчать матеріали справи, листом
№1-06/03/2014 від 06.03.2014р. Приватне
акціонерне товариство «ФОРА РІТЕЙЛ»
звернулось до Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» з вимогою
протягом 3 банківських днів від дати
отримання цього листа повернути
грошову суму у розмірі 611 250 грн., що була
сплачена на підставі умов попереднього
договору від 06.11.2013р. купівлі-продажу
нежилих приміщень.

Примірник вказаного листа був
надісланий на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю «УІННІ-К1»
07.03.2014р., що підтверджується наявним у
матеріалах справи описом вкладеня
поштових відправлень та фіскальним
чеком №9274 від 07.03.2014р. Заперечень
відносно одержання відповідачем листа
№1-06/03/2014 від 06.03.2014р. Товариством з
обмеженою відповідальністю «УІННІ-К1»
до матеріалів справи не представлено.

Проте, за твердження позивача, які з
боку відповідача належними та
допустимими доказами не спростовані,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1», ані у
строк визначений у листі №1-06/03/2014 від
06.03.2014р., ані на дату проведення судових
засідань грошових коштів у сумі 611 250
грн. позивачу не повернув.

За таких обставин, враховуючи висновки
суду про те, що основний договір
купівлі-продажу нерухомого майна не
був укладений між сторонами з огляду на
неявку Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» до
приватного нотаріусу Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
приймаючи до уваги не представлення
відповідачем до матеріалів справи
доказів надання позивачу у строк,
визначений в абз.2 п.3.1 попереднього
договору, документів, що підтверджують
право власності Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» на
нерухомість, суд дійшов висновку, що
перерахована Приватним акціонерним
товариством «ФОРА РІТЕЙЛ» грошова сума
у розмірі 611 250 грн. підлягає поверненню
позивачу у відповідності до п.13
попереднього договору від 06.11.2013р. та
приписів ст.1212 Цивільного кодексу
України.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові від 18.09.2013р. Вищого
господарського суду України по справі
№5011-75/17549-2012.

Таким чином, з урахуванням викладеного
вище, позов Приватного акціонерного
товариства «ФОРА РІТЕЙЛ» до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«УІННІ-К1» про стягнення грошових
коштів у сумі 611 250 грн. є обґрунтованим
та таким, що підлягає задоволенню.

Клопотання позивача про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно Товариства з
обмеженою відповідальністю «УІННІ-К1»,
а саме: нежилі приміщення (групи
приміщень №4) загальною площею 1462,60
кв.м, що розташовані за адресою: м.Київ,
Деснянський район, вул.Академіка
Курчатова, буд.19А, та на грошові кошти,
що знаходяться на поточному рахунку
№77 в ПАТ «Старокиївський банк»,
МФО 321477, залишено судом без
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ст.66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
Господарського процесуального кодексу
України заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

За приписами ст.67 Господарського
процесуального кодексу України позов
забезпечується, в тому числі,
накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві.

Відповідно до п.1 Постанови №16 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову» визначено, що у
вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

У п.3 вказаної Постанови визначено, що
умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Заявляючи відповідне клопотання,
позивач, зокрема, просив накласти арешт
на нерухоме майно Товариства з
обмеженою відповідальністю «УІННІ-К1»,
яке розташовано за адресою: м.Київ,
Деснянський район, вул.Академіка
Курчатова, буд.19А. Проте, враховуючи, що
предметом розглядуваної справи є
стягнення грошових коштів у розмірі 611
250 грн., позивач всупереч ст.ст.4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України та Постанови №16 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» не довів суду наявності
підстав для накладення арешту на
вказане майно. За висновками суду,
вжиття заходів до забезпечення позову
шляхом арешту нерухомого майна
відповідача ніяким чином не пов'язано з
предметом позовних вимог по
розглядуваній справі та могло
призвести до порушення принципів
розумності, обґрунтованості і
адекватності заходів до забезпечення
позову.

Стосовно заявленого Товариством з
обмеженою відповідальністю «ФОРА
РІТЕЙЛ» клопотання про забезпечення
позову в частині накладення арешту на
грошові кошти, які належать Товариству
з обмеженою відповідальністю
«УІННІ-К1» та знаходяться на поточному
рахунку №77 в ПАТ «Старокиївський
банк», МФО 321477, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.2 п.3 Постанови №16 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову» достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Проте, Приватним акціонерним
товариством «ФОРА РІТЕЙЛ» не було
представлено суду жодних доказів того,
що кошти, які знаходять за вказаному
рахунку можуть зникнути або
зменшитися, що в свою чергу могло б
свідчити про безумовне ухилення
відповідача від виконання взятих на
себе зобов'язань.

Наразі, суд також зазначає, що
застосування одночасно заходів до
забезпечення позову у вигляді
накладення арешту і на майно, і на
грошові кошти відповідача суперечить
приписам ст.67 Господарського
процесуального кодексу України, якою
передбачено, що позов забезпечується
накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві.

З огляду на викладене вище, враховуючи
приписи ст.ст.4-3, 33, 66, 67 Господарського
процесуального кодексу України, зміст
Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову», заяву позивача залишено без
задоволення.

Клопотання Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» про
зупинення провадження у справі №910/4524/14
до розгляду справи №911/1400/14
господарським судом Київської області
залишено судом без задоволення,
виходячи з наступного.

В обґрунтування заявленого клопотання,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» було
представлено ухвалу від 22.04.2014р.
господарського суду Київської області
по справі №911/1400/14 та позовну заяву, з
яких вбачається, що в провадженні
господарського суду Київської області
знаходиться справа за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» до
Приватного акціонерного товариства
«ФОРА РІТЕЙЛ» про визнання недійсним
попереднього договору від 06.11.2013р.
купівлі-продажу нежилих приміщень.

Частиною 1 статті 79 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави.

Тобто, для вирішення питання про
зупинення провадження у справі
господарському суду слід у кожному
конкретному випадку з'ясовувати як
пов'язана справа, яка розглядається
господарським судом, зі справою, що
розглядається іншим судом та чим
обумовлюється неможливість розгляду
справи.

За висновками суду, фактичні обставини
спору, які входять до предмету
доказування в рамках розгляду справи
№910/4524/14, можуть бути встановлені судом
самостійно шляхом надання оцінки
представленим учасникам судового
процесу доказам з урахуванням
викладеної позивачем та відповідачем
правової позиції.

Крім того, задоволення клопотання
відповідача та зупинення провадження у
справі могло б привести до затягування
розгляду спору про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» грошових
коштів у сумі 611 250 грн., що є
неприпустимим у світлі ч.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод та рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
України».

Наразі, суд вважає за необхідне
зазначити, що у випадку винесення
рішення господарським судом Київської
області про задоволення позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» щодо
визнання попереднього договору від
06.11.2013р. купівлі-продажу нежилих
приміщень недійсним, відповідач не
позбавлений права та можливості
звернутися до суду з заявою в порядку
ст.ст.112, 113 Господарського
процесуального кодексу України про
перегляд рішення у даній справі за
нововиявленими обставинами.

Аналогічна позиція викладена у
постанові від 24.02.2014р. Вищого
господарського суду України по справі
№913/2376/13.

Судовий збір згідно зі ст.49
Господарського процесуального кодексу
України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Судовий збір за розгляд поданого
Приватним акціонерним товариством
«ФОРА РІТЕЙЛ», в порядку ст.66
Господарського процесуального кодексу
України, клопотання про забезпечення
позову підлягає віднесенню на рахунок
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.22, 43, 49, 66, 67, 79, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного
товариства «ФОРА РІТЕЙЛ», м.Вишневе до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1», м.Київ про
стягнення попередньої оплати у сумі 611
250 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «УІННІ-К1» (02097, м.Київ,
Деснянський район, вул.Лісківська,
буд.12, кв.232, ) на користь
Приватного акціонерного товариства
«ФОРА РІТЕЙЛ» (08132, Київська область,
Києво-Святошинський район, місто
Вишневе, вул.Промислова, буд.5, ) грошові кошти у розмірі 611 250 грн.
та судовий збір в сумі 12 225 грн.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 23.04.2013р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 28.04.2013р.

Суддя
М.О. Любченко