ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 травня 2014 р. Справа №902/465/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Нешик О.С. при секретарі
судового засідання Снігур О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю спільного
ірано-українського підприємства
"Бегленд", м.Біла Церква Київської
області

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільські
цукроварні", смт Крижопіль Вінницької
області

про стягнення 1078029,72 грн заборгованості
за поставлений товар

За участю:

представника позивача - Телющенко П.П.
(довіреність б/н від 09.07.2013; паспорт
серії НОМЕР_1);

представник відповідача не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю спільне
ірано-українське підприємство
"Бегленд" звернулось до господарського
суду Вінницької області з позовом про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільські
цукроварні" 1078029,72 грн заборгованості,
що виникла внаслідок невиконання
останнім умов договору поставки №102/09
від 04.09.2013.

Ухвалою суду від 14.04.2014 порушено
провадження у справі №902/465/14 з
призначенням судового засідання на
13.05.2014.

В судовому засіданні 13.05.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання (13.05.2014) не з'явився, причини
неявки суду не відомі, хоча про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
наявними у справі матеріалами, зокрема
підписом уповноваженої особи від 23.04.2014
на рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення №24 3.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Суд зауважує, що відповідачем не подано
жодного клопотання, заяви, телеграми, в
тому рахунку і щодо перенесення
розгляду справи, її відкладення чи
неможливості забезпечити участь в
судовому засіданні свого представника.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги
приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо
строків вирішення спору, суд дійшов
висновку про розгляд справи за
наявними у ній матеріалами, відповідно
до приписів ст.75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

04.09.2013 між товариством з обмеженою
відповідальністю спільним
ірано-українським підприємством
"Бегленд" (продавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Подільські цукроварні" (покупець) було
укладено договір поставки №102/09,
відповідно до п.1.1. якого продавець
прийняв на себе зобов'язання передати у
власність покупцю мішки
поліпропіленові з поліетиленовою
вкладинкою (далі по тексту - продукція),
а покупець зобов'язався прийняти і
оплатити продукцію.

Положеннями п.2.1. договору встановлено,
що найменування, одиниця виміру та
загальна кількість продукції, що є
предметом поставки за цим договором, її
часткове співвідношення (асортимент,
сортамент, номенклатура) визначаються
сторонами шляхом підписання
Додаткових угод (далі - Специфікація).
Специфікації є невід'ємною частиною
цього договору.

У випадку поставки продукції партіями
загальна кількість продукції
складається із кількості всіх партій
продукції, поставлених за цим
договором. Кількість та асортимент
кожної конкретної партії продукції
визначається згідно заявок покупця,
які покупець передає постачальнику за
допомогою факсу, телефону (пункти 2.2, 2.3
договору).

Ціна продукції визначається на момент
оплати та вказується в Специфікаціях
(п.4.1. договору).

Загальна вартість продукції за цим
договором складається з сум
Специфікацій (п.4.2. договору).

Строки розрахунків за кожну партію
вказуються у Специфікаціях (п.4.4.
договору).

04.09.2013 між сторонами було підписано
Специфікацію №1 до договору поставки
№102/09 від 04.09.2013, відповідно до якої
позивач зобов'язався поставити
відповідачу мішок поліпропіленовий з
поліетиленовою вкладкою в кількості
621500 штук на загальну суму 1802350,00 грн.

На виконання Специфікації №1 від 04.09.2013
позивачем було поставлено відповідачу
мішок поліпропіленовий з
поліетиленовою вкладкою в кількості
621500 штук, що підтверджується обопільно
підписаними сторонами видатковими
накладними №17/09-1 від 17.09.2013, №24/09-01 від
24.09.2013, №07/10-7 від 07.10.2013 та №07/10-8 від
07.10.2013 та актом звірки
взаєморозрахунків сторін станом на
31.12.2013.

Відповідач за поставлену продукцію
згідно Специфікації №1 від 04.09.2013
розрахувався в повному обсязі (остання
проплата була здійснена 08.11.2013), що
також випливає із акту та виписки банку
по особовому рахунку позивача.

06.11.2013 між сторонами було підписано
Специфікацію №2 до договору поставки
№102/09 від 04.09.2013, відповідно до якої
позивач зобов'язався поставити
відповідачу мішок поліпропіленовий з
поліетиленовою вкладкою в кількості
200000 штук на загальну суму 580000,00 грн
(а.с.24).

Пунктом 1.3. Специфікації №2 від 06.11.2013
сторони встановили, що термін оплати
даної партії товару до 13.11.2013.

На виконання Специфікації №2 від 06.11.2013
позивачем було поставлено відповідачу
мішок поліпропіленовий з
поліетиленовою вкладкою в кількості
200000 штук, що підтверджується обопільно
підписаною сторонами видатковою
накладною №08/11-1 від 08.11.2013 (а.с.26) та
актом звірки (а.с.29).

15.11.2013 між сторонами було підписано
Специфікацію №3 до договору поставки
№102/09 від 04.09.2013, відповідно до якої
позивач зобов'язався поставити
відповідачу мішок поліпропіленовий з
поліетиленовою вкладкою в кількості
200000 штук на загальну суму 580000,00 грн
(а.с.25).

Відповідно до п.1.3. Специфікації №3 від
15.11.2013 термін оплати даної партії
товару до 22.11.2013.

На виконання Специфікації №3 від 15.11.2013
позивачем було поставлено відповідачу
мішок поліпропіленовий з
поліетиленовою вкладкою в кількості
200000 штук, що підтверджується обопільно
підписаними сторонами видатковими
накладними №15/11-1 від 15.11.2013 та №15/11-2
від 15.11.2013 (а.с.27).

Відповідач за отриману продукцію
згідно Специфікацій №2 та №3
розрахувався частково, перерахувавши
на рахунок позивача 150000 грн, що
випливає з акту звірки
взаєморозрахунків сторін (а.с.29) та
виписки банку по особовому рахунку
позивача.

Таким чином, загальна сума
заборгованості відповідача за
поставлену позивачем продукцію згідно
договору №102/09 від 04.09.2013 складає 1010000,00
грн.

Даний висновок зроблено судом з
урахуванням письмових пояснень
позивача та з огляду на те, що станом на
час розгляду справи в суді
відповідачем не долучено до матеріалів
справи будь-яких доказів на
підтвердження погашення
заборгованості.

Наявність боргу спонукала позивача до
звернення з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин,
суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом. Кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Виходячи з викладеного, враховуючи
доведеність боргу наявними у справі
доказами, суд вважає вимогу позивача
про стягнення боргу в розмірі 1010000,00 грн
правомірною та обґрунтованою, з огляду
на що задовольняє її в повному обсязі.

Крім суми основного боргу позивачем
заявлено до стягнення з відповідача
пені в сумі 44606,02 грн за період з 22.11.2013
по 25.03.2014; суми, на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів,
нарахованої за період з грудня 2013 року
по лютий 2014 року в сумі 13130,00 грн; 3%
річних в сумі 10293,70 грн за період з 22.11.2013
по 25.03.2014.

Визначаючись щодо правомірності
звернення з позовом про стягнення
штрафних санкцій, інфляційних втрат та
3% річних, суд виходив із наступного.

Згідно із ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч.ч. 1, 2 ст.549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником
зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України, встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Приписами ч.6 ст.232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.9.6. договору сторони
домовились, що за прострочення платежу
покупець за вимогою продавця сплачує
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від несплаченої суми за
кожен день прострочення.

Дослідивши розрахунок заявлених до
стягнення з відповідача пені,
інфляційних втрат та 3% річних, суд
дійшов висновку, що дані позовні вимоги
підлягають задоволенню, як такі, що
відповідають законодавству та умовам
Договору.

Оцінивши подані представником
позивача докази та матеріали справи у
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до положень ст.49 ГПК України
понесені позивачем судові витрати на
оплату судового збору підлягають
відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4-3, 22, 32, 33, 43, 49, 82, 84, 115, 116 ГПК
України суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільські
цукроварні" (024600, Вінницька область,
Крижопільський район, смтКрижопіль,
вул.Чкалова, буд.16Б; ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю спільного
ірано-українського підприємства
"Бегленд" (09100, Київська область, м.Біла
Церква, вул.Славіна, буд.48, кв.109; код
ЄДРПОУ 32123,00 грн боргу; 44606,02 грн
пені; 13130,00 грн суми, на яку збільшився
борг внаслідок інфляційних процесів;
10293,70 грн 3% річних та 21560,60 грн
відшкодування витрат зі сплати
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам у
справі рекомендованими листами з
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Повне рішення складено 19 травня 2014 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - ТОВ спільному
ірано-українському підприємству
"Бегленд" (09100, Київська область, м.Біла
Церква, вул.Славіна, буд.48, кв.109);

3 - відповідачу - ТОВ "Подільські
цукроварні" (024600, Вінницька область,
Крижопільський район, смтКрижопіль,
вул.Чкалова, буд.16Б)