донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

14.05.2014

справа №905/1383/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівБойченка К.І.
Москальової І.В., Черноти Л.Ф. за участю
представників сторін:
від
позивача:Алєксєєв С.С. - довіреність від
01.01.2014 року №28від відповідача:Краснов
В.М. - довіреність від 31.12.2013 року
№07-8046розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Макіївкокс», м.Макіївка на рішення
господарського суду Донецької області
від03.04.2014 рокуу справі№905/1383/14 Суддя:
Матюхін В.І.за позовною
заявоюДержавного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
м.Дніпропетровськ до Приватного
акціонерного товариства «Макіївкокс»,
м.Макіївкапростягнення 33180 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Придніпровська
залізниця» звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом про стягнення з Приватного
акціонерного товариства «Макіївкокс»
штрафу у розмірі 3180 грн. 00 коп. за
невірно вказану масу вантажу у
залізничній накладній №52761699.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 03.04.2014 року по
справі №905/1383/14 позов задоволено в
повному обсязі, стягнуто з Приватного
акціонерного товариства «Макіївкокс»
на користь Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» штраф у
розмірі 33180 грн. 00 коп. та витрати по
сплаті судового збору за подання
позовної заяви в розмірі 1827 грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Донецької області
від 03.04.2014 року у справі №905/1383/13,
Приватне акціонерне товариство
«Макіївкокс» звернулось до Донецького
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою на рішення
господарського суду Донецької області
від 03.04.2014 року у справі №905/1383/14, в якій
просить скасувати згадане рішення та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач вказує на те, що:

- суд не повністю з'ясував обставини,
які мають значення по справі та
неправильно застосував норми
матеріального та процесуального
права, що призвело до невірного
прийняття рішення по справі.

- вважає, що позивачу не причинена
матеріальна шкода в результаті
порушення, що мало місце, інші шкідливі
для позивача наслідки виконання
договору перевезення - не наступили;

- відповідач не завдав збитків та не
вплинув негативно на
фінансово-економічне положення
позивача та інших учасників
господарських відносин.

Представник відповідача в судовому
засіданні 14.05.2014 року підтримав доводи
апеляційної скарги, надав пояснення
аналогічні викладеним в апеляційній
скарзі, просив апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції -скасувати.

Представник позивача в судовому
засіданні 14.05.2014 року заперечував проти
доводів апеляційної скарги, надав
пояснення аналогічні викладеним у
відзиві на апеляційну скаргу, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, рішення суду першої
інстанції - без змін.

Частиною 2 ст. 101 Господарського
процесуального Кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Приватне акціонерне товариство
«Макіївкокс (далі-вантажовідправник)
16.09.2013 року зі станції відправлення
Макіївка на адресу Криворізького
заводу ПАТ «ХейдельбергЦемент
Україна» (далі-вантажооденжувач)
здійснило відправлення напіввагонів
№№60599677, 59394163 з вантажем - вугілля
кам'яне, за залізничною накладною на
групу вагонів №52761699 (а.с.8).

18.09.2013 року при прибутті вантажу на
попутну станцію Нижньодніпровськ -
Вузол Придніпровської залізниці у
відповідності до ст.24 Статуту
залізниць України було проведено
перевірку маси вантажу, за
результатами якої визначено, що маса
вантажу у вагонах №№60599677 та 59394163 не
відповідає масі вказаній відправником
у накладній №52761699.

За результатами зважування залізницею
складений Комерційний акт серії РА
№000757/708 від 18.09.2013 року, згідно з
розділом Д якого, фактично у вагоні №
60599677 маса брутто - 95600 кг., тара за
документом - 23500 кг., нетто - 72100кг., що
більше маси, зазначеній в документі на
2200 кг. та понад вантажопідйомність
вагону на 2100 кг., у вагоні №59394163 маса
брутто - 96350 кг., тара за документом - 2400
кг., нетто - 72350кг., що більше маси,
зазначеній в документі на 2950 кг. та
понад вантажопідйомність вагону на 2350
кг. Навантаження вантажу рівномірне на
рівні бортів, не марковане, заглиблень
немає. Вагони бездвірні,
розвантажувальні люка у всіх вагонах
з обох сторін закриті. В технічному
відношенні вагони справні. При
повторному переважуванні вагонів маса
підтвердилась. Вантажовідправник для
контрольного переважування не
з'явився.

При надходженні вантажу у спірних
вагонах на станцію призначення
здійснено контрольне зважування
вантажу, за результатами якого у
розділі «Є» Комерційного акта серії РА
№000757/708/79 було зроблено відмітку про те,
що під час перевірки вантажу різниці
між цим актом не виявлено (а.с. 12).

Відповідно до ст. 908 Цивільного
кодексу України, перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами та правилами, що видаються
відповідно до них.

Умови перевезення вантажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно з ч.3 ст. 909 Цивільного Кодексу
України, укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту
залізниць України (далі-Статут
залізниць) накладна - це основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил перевезення
вантажів, і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обовґязковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої особи-одержувача і супроводжує
вантаж до місця призначення.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць
вантажовідправник несе
відповідальність за всі наслідки
невірності, неточності або неповноту
відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5. розділу 5 «Правил
оформлення перевізних документів»,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
відомостей про адресу одержувача, його
код, назву вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф згідно зі
ст.122 Статуту залізниць. Факт
неправильного зазначення відправником
указаних відомостей засвідчується
актом загальної форми, якщо за цим
фактом не складався комерційний акт.

Згідно п.10 Правил складення актів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 334 від 28.05.2002р.,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 08.07.2002р. за №567/6855, комерційний
акт підписує начальник станції (його
заступник), начальник вантажного
району (завідувач вантажного двору,
складу, контейнерного відділу,
контейнерного майданчику,
сортувальної платформи, старший
прийомоздавальник) і
прийомоздавальник станції, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці. Крім того, у разі
необхідності, до перевірки вантажу і
підписання акта можуть бути залучені
також інші працівники залізниці.

Згідно п.12 Правил складення актів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 334 від 28.05.2002р.,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 08.07.2002р. за №567/6855, якщо при
перевірці вантажу, який прибув з актом
попутної станції, під час перевірки на
станції призначення не буде виявлено
різниці між даними акта, складеного на
попутній станції, і фактичною
наявністю та станом вантажу, багажу або
вантажобагажу, то станція в розділі «Є»
комерційного акта попутної станції
вносить відмітку такого змісту: «Під
час перевірки вантажу (багажу,
вантажобагажу) різниці проти цього
акта не виявлено». Така відмітка
засвідчується штемпелем станції і
підписами осіб, указаних у пункті 10 цих
Правил. Цей акт видається одержувачу на
його вимогу, а копія його залишається
на станції. Новий акт у цьому разі не
складається.

При невідповідності відомостей,
указаних в акті попутної станції,
фактичним даним, що виявлялись під час
перевірки вантажу, багажу або
вантажобагажу, складається новий
комерційний акт.

Згідно зі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць
за неправильно зазначену в накладній
масу вантажу з відправника стягується
штраф в розмірі згідно із ст.118 Статуту
залізниць (5-кратна провізна плата за
всю відстань перевезення). У даному
випадку провізна плата

складає 3318 грн. 00 коп., тому сума
штрафних санкцій 3318грн. 00коп. х 2 х 5 =
33180грн. 00 коп.

Статтею 37 Статуту залізниць
передбачено, що під час здавання
вантажів для перевезення відправник
повинен зазначити їх масу у накладній
-основному перевізному документі, який
підтверджує укладення договору
перевезення вантажу.

Згідно п.28 «Правил приймання вантажів
до перевезення», зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000р.
за № 861/5082, вантажі, завантажені
відправником у вагони відкритого типу
(платформи, напіввагони тощо), а у
даному випадку вагони є напіввагонами
та приймається залізницею до
перевезення шляхом візуального огляду
вагонів, вантажу, їх маркування (у т.ч.
захисного) та кріплення у вагонах без
перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць,
залізниця має право перевірити
правильність відомостей про вантаж,
зазначений відправником у накладній на
станції відправлення, під час
перевезення та на станції призначення.

Після прибуття вантажу на станцію
вантажоотримувача перевізник та
вантажоодержувач повинні керуватися
приписами Правил видачі вантажу,
затвердженими наказом Мінтрансу
України № 644 від 21.11.2000р.,
зареєстрованими у Міністерстві
юстиції України 24.11.2000р. за № 862/5083 (далі
-Правила видачі вантажу).

Згідно абзацу 2 п.2.6. Правил
оформлення перевізних документів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 року № 644,
маса вантажу вважається правильною,
якщо різниця між фактично виявленою
масою і зазначеною в перевізних
документах не перевищує 0,2%.

Згідно ч. 7 ст. 52 Статуту залізниць, на
станціях призначення залізниця
зобов'язана перевірити масу, кількість
місць і стан вантажу у разі прибуття
вантажів у вагонах навалом і насипом за
вимогою одержувача у розмірах,
передбачених Правилами.

Частиною першою ст.26 Закону «Про
залізничний транспорт» передбачено, що
обставини, які можуть служити
підставою для майнової
відповідальності перевізників,
відправників та одержувачів вантажу,
багажу, вантажобагажу, пасажирів
посвідчуються актами.

За змістом ст.129 Статуту залізниць
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема,
для засвідчення обставин
невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти
комерційний акт, якщо вона сама виявила
зазначені вище обставини або якщо про
існування хоча б однієї з них заявив
одержувач або відправник вантажу,
багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що
виникли в процесі перевезення вантажу,
багажу і вантажобагажу і які можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, оформляються актами
загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць
передбачено, що порядок складання
комерційних актів та актів загальної
форми встановлюється Правилами.
Правила складання актів затверджені
наказом Міністерства транспорту
України за № 334 від 28.05.2002 року.

За пунктом 4 Правил складання актів
комерційні акти на місцях загального
користування складаються у день
вивантаження або в день видачі вантажу
одержувачу.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем невірно вказані
відомості у накладній, у звґязку з чим,
відповідно до вимог ст.ст.118, 122 Статуту
залізниць, позовні вимоги є
обґрунтованими та доведеними.

Посилання відповідача на те, що
оскільки спірні вагони з вантажем
надійшли на адресу відповідача 10.09.2013
року за міжнародною залізничною
накладною та були переадресовані
іншому одержувачу, на іншу станцію без
їх завезення на територію Приватного
акціонерного товариства Приватного
акціонерного товариства «Макіївкокс»,
до відповідних правовідносин має
застосовуватись Угода про міжнародне
залізничне сполучення, колегія не
приймає до уваги, з огляду на наступне.

Згідно ст. 20 Угоди про міжнародне
залізничне сполучення одержувач
вантажу може здійснити зміни договору
перевезення тільки на вхідній
прикордонній станції держави
призначення і тільки тоді, коли вантаж
ще не відправлений з цієї станції.

У випадку, коли вантаж уже пройшов
вхідну прикордонну станцію, зміна
договору перевезення одержувачем
здійснюється тільки у відповідності з
внутрішніми правилами, які діють на
залізниці призначення.

Таким чином, оскільки відповідач не
здійснив зміну договору перевезення до
моменту відправки вантажу з вхідної
прикордонної станції, а фактично
прийняв вантаж від перевізника за
міжнародною накладною, оформив новий
комплект документів, тобто уклав новий
договір перевезення, підстави для
застосування для спірних
правовідносин Угоди про міжнародне
залізничне сполучення - відсутні.

В суді першої інстанції відповідачем
заявлялось клопотання про зменшення
розміру штрафу, який підлягає
стягненню, зазначивши про те, що у
даному випадку відповідачем не
заподіяно позивачу збитків.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
Кодексу України, штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських зобовґязаний сплатити у
разі порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобовґязання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського
Кодексу України закріплено, що суд має
право зменшити розмір санкцій, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобовґязання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобовґязанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного Кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського
процесуального Кодексу України, надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобовґязання.

З цього приводу судова колегія звертає
увагу на таке.

Відповідачем не доведено виключності
випадку для зменшення судом розміру
стягуваємого штрафу.

За таких обставин, посилання заявника
апеляційної скарги на зменшення
розміру стягуваємого штрафу, є таким,
що задоволенню не підлягає.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що доводи заявника
апеляційної скарги не спростовують
висновків місцевого господарського
суду, а тому оскаржуване рішення
господарського суду є таким, що
підлягає залишенню без змін.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції судовою колегією
залишається в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою
покладаються на заявника апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 101, 103, 105
Господарського процесуального Кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1) Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Макіївкокс»
на рішення господарського суду
Донецької області від 03.04.2014 року по
справі №905/1383/14 - залишити без
задоволення.

2) Рішення господарського суду
Донецької області від 03.04.2014 року по
справі №905/1383/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено
до Вищого господарського суду України
у касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів.

Головуючий
К.І. Бойченко

Судді
І.В. Москальова

Л.Ф. Чернота