ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р.
Справа № 911/669/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лопатіна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласфор", м. Київ

до 1) Обухівської районної
державної адміністрації у
Київській області, м. Обухів

2) Приватного нотаріуса
Обухівського нотаріального округу у
Київській області ОСОБА_1, м. Обухів

за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача-2 Реєстраційної
служби Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
м. Обухів

про зобов'язання вчинити дії

за участю представників: згідно з
протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ласфор" (надалі
позивач) заявлено позов до Обухівської
районної державної адміністрації у
Київській області (надалі відповідач-1)
та Приватного нотаріуса Обухівського
нотаріального округу у Київській
області ОСОБА_1 про зобов'язання
вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, у
зв'язку з невикористанням земельної
ділянки, наданої позивачу
відповідачем-1 в оренду, позивач,
враховуючи відсутність заперечень
відповідача-1, вирішив про доцільність
розірвання договору оренди, однак,
оскільки, відповідно до чинного
законодавства України розірвання
договору вчиняється у тій самій формі
що й укладається, останній звернувся до
відповідача-2 задля нотаріального
посвідчення письмової форми
розірвання договору на що отримав
відмову. Після чого, позивач звернувся
до відповідача-1 задля розірвання
договору у простій письмовій формі, на
що отримав відмову з посиланням на
норми чинного законодавства України
відповідно до яких розірвання договору
оренди має вчинятися у письмовій формі
та нотаріальним посвідченням.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.03.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 19.03.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.03.2014 р., у зв'язку з неявкою
в судове засідання представника
відповідача-2, розгляд справи
відкладено на 09.04.2014 р.

04.04.2014 року через канцелярію
господарського суду Київської області
представником відповідача-2 подано
клопотання про залучення до участі у
справі третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача-2 Реєстраційну
службу Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.04.2014 р. у зв'язку з неявкою
в судове засідання представника
відповідача 2 розгляд справи
відкладено на 30.04.2014 р. та залучено
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 2 Реєстраційну
службу Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.04.2014 р. у зв'язку з неявкою
у судове засідання представників
відповідачів та третьої особи розгляд
справи відкладено на 12.05.2014 р. та
продовжено строк вирішення спору у
даній справі у порядку ст. 69 ГПК
Україні.

В судове засідання представники
відповідачів не з'явилися, про причини
неявки представників відповідачі суд
не повідомили, хоча про день, час і
місце розгляду справи останній були
повідомлені належним чином ухвалами
господарського суду від 03.03.2014р., 19.03.2014
р., 09.0.2014 р. та 30.04.2014 р., що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Враховуючи те, що нез'явлення
представників відповідачів не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представників відповідачів, за
наявними у справі матеріалами згідно з
вимогами статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутнього у
судовому засіданні представника
позивача, суд

встановив:

03.08.2006 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ласфор" (орендар -
позивач) та Обухівською районною
державною адміністрацією Київської
області (орендодавець - відповідач)
укладено договір оренди земельної
ділянки, за умовами якого відповідач на
підставі розпорядження № 497552 від 07.07.2006
р. надає, а позивач приймає в строкове,
платне володіння і користування
земельну ділянку, яка розташована на
території Української міської ради
Обухівського району Київської області
за рахунок земель державної власності
для прокладання доріг, комунікацій,
мереж електропостачання, осушення
заболочених ділянок, створення
інфраструктури загального
користування.

Відповідно до п. 1.1 договору земельна
ділянка виділена в натурі (на
місцевості) у встановленому законом
порядку. В оренду передається земельна
ділянка загальною площею 2400 квадратних
метрів. Права третіх осіб на земельну
ділянку відсутні. Земельна ділянка
передається в оренду по акту
прийому-передачі, який є невід'ємною
частиною договору.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що
договір укладається на термін 49 років,
починаючи з дати його реєстрації. При
переході права власності на землю від
відповідача до іншої особи договір
оренди зберігає чинність для нового
власника.

Згідно з п. 3.1 договору відповідач
гарантує, що на момент укладання
договору земельна ділянка в спорі, під
забороною, арештом не перебуває, інші
обмеження і обтяження у використанні
земельної ділянки та права третіх осіб
стосовно неї відсутні.

Пунктом 7 договору передбачено, що цей
договір набуває чинності після його
підписання сторонами та державної
реєстрації.

Даний договір 03.08.2006 р. посвідчено
ОСОБА_1, приватним нотаріусом
Обухівського районного нотаріального
округу, зареєстровано в реєстрі за № 3055
та зареєстровано у Обухівському
районному відділі Київської
регіональної філії центру Державного
земельного кадастру, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 22.08.2006 р. за № 0065.

На виконання договору оренди земельної
ділянки від 03.08.2006 р., відповідач
передав, а позивач прийняв в строкове,
платне володіння і користування
земельну ділянку площею 2400 квадратних
метрів, про що сторони склали акт
прийому-передачі земельної ділянки,
який підписаний представниками сторін
та скріплений печатками.

Договором про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
14.04.2011 р. сторони погодили пункт 1.1
договору викласти в наступній редакції
"орендодавець, Обухівська районна
державна адміністрація, на підставі
розпорядження № 497552 від 07.07.2006 р. надає,
а орендар, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ласфор", приймає в
строкове, платне володіння і
користування земельну ділянку, яка
розташована в адміністративних межах
Української міської ради Обухівського
району Київської області за рахунок
земель державної власності для
прокладання доріг, комунікацій, мереж
електропостачання, осушення
заболочених ділянок, створення
інфраструктури загального
користування.". Також, зазначеним
договором про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки
сторони погодили змінити положення
щодо нормативної грошової оцінки
земельної ділянки та розміру орендної
плати. Інші умови договору оренди
земельної ділянки від 03.08.2006 р.
залишилися без змін.

Даний договір про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
14.04.2011р. посвідчено ОСОБА_1, приватним
нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу, зареєстровано в
реєстрі за № 662 та зареєстровано у
відділі Держкомзему у місті Українка
Обухівського району Київської області,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 16.06.2011 р. за №
00018.

Розпорядженням Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області №469 від 11.12.2013 р. "Про припинення
дії договору оренди земельної ділянки,
укладеного між Обухівською районною
державною адміністрацією та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ласфор", відповідно
до ст.ст. 17, 141 Земельного кодексу
України, ст.ст. 651, 654 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 31, 34 Закону України "Про
оренду землі", ст.ст. 6, 13, 16, 21, 41 Закону
України "Про місце державні
адміністрації", положень розділу 4
договору оренди земельної ділянки,
вирішено припинити дію договору оренди
земельної ділянки, зареєстрованого в
Обухівському районному відділі
Київської регіональної філії центру
державного земельного кадастру 22.08.2006
р. за № 0065, площею 2,4000 га, в
адміністративних межах Української
міської ради Обухівського району
Київської області, укладеного між
Обухівською районною державною
адміністрацією та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ласфор",
шляхом його розірвання за взаємною
згодою сторін; доручено заступнику
голови райдержадміністрації
УстименкуО.М. підписати з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ласфор"
договір про розірвання договору оренди
земельної ділянки, зареєстрованого в
Обухівському районному відділі
Київської регіональної філії центру
державного земельного кадастру 22.08.2006
р. за № 0065, укладеного між Обухівською
районною державною адміністрацією та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ласфор"; Управлінню
Держземагенства в Обухівському районі
внести відомості до облікових даних
управління; договір про розірвання
договору оренди земельної ділянки
підлягає державній реєстрації;
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ласфор" після
державної реєстрації один примірник
зареєстрованого договору про
розірвання договору оренди земельної
ділянки надати до Обухівської районної
державної адміністрації.

На підставі вищезазначеного
розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області № 469 від 11.12.2013 р., позивач
звернувся із заявою вих. №13-12/13-1 від
13.12.2013 р. до приватного нотаріуса
Обухівського нотаріального округу
Київської області ОСОБА_1 про
посвідчення договору про розірвання
договору оренди земельної ділянки від
03.08.2006 р.

На заяву позивача вих. № 13-12/13-1 від
13.12.2013 р. нотаріусом Обухівського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_1 було надано відповідь,
лист вих.№636/01-16 від 25.12.2013 р., у якому
зазначено, що договір оренди можна
розірвати тільки після державної
реєстрації права власності на майно у
встановленому чинним законодавством
порядку.

Крім того, позивач звертався до
відповідача із листом вих. № 23/12-2 від
23.12.2013 р. з проханням надати згоду на
підписання договору про розірвання
договору оренди земельної ділянки від
03.08.2006 р. в простій письмовій формі.

Відповідач, в свою чергу, на лист
позивача повідомив останнього, що
угода про зміну або розірвання
договору вчиняється в тій самій формі,
в якій був укладений договір, якщо із
законодавчого акта, договору або
звичаїв ділового обороту не випливає
інше, а тому лише після підписання
договору про розірвання договору
оренди земельної ділянки,
зареєстрованого в Обухівському
районному відділі Київської
регіональної філії центру державного
земельного кадастру 22.08.2006 р. за № 0065, та
його посвідчення нотаріусом,
відповідачем буде здійснено
повідомлення відповідних державних
органів (лист № 07-21/17 від 09.01.2014 р.).

З огляду на вказані вище обставини,
позивач просить зобов'язати
відповідача-1 підписати договір про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, посвідченого ОСОБА_1,
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу від
03.08.2006 р. та зобов'язати приватного
нотаріуса Обухівського районного
нотаріального округу ОСОБА_1
(відповідача-2) посвідчити договір про
розірвання договору.

Стаття 1 ГПК України визначає право
особи звертатися до господарського
суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Стаття 15 ЦК України передбачає право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має також право на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Отже, порушення , невизнання або
оспорення суб'єктивного права є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту.

Способом захисту є відповідні заходи,
які дають об'єктивні підстави особі
відновити становище, яке існувало до
порушення, захистити свій інтерес або
запобігти правопорушенню.

Відтак у разі, коли обраний спосіб не є
таким, що спричинятиме поновлення
порушених прав, суд не має правових
підстав для задоволення позовних
вимог.

Розглянувши позовні вимоги у частині
зобов'язання відповідача-1 підписати
договір про розірвання договору оренди
земельної ділянки, посвідченого
ОСОБА_1, приватним нотаріусом
Обухівського районного нотаріального
округу від 03.08.2006р., судом встановлено,
що позивач обрав невірний спосіб
захисту свого порушеного права та
інтересу.

Способи захисту порушеного права
визначено статтею 16 ЦК України та
статтею 20 ГК України.

Відповідно до ст.20 ГК України права та
законні інтереси суб'єктів
господарювання та споживачів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемляють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом; відновлення
становища, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання; припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3)припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7)припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Обраний позивачем спосіб захисту
свого права щодо зобов'язання
відповідача-1 підписати договір про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, посвідченого ОСОБА_1,
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу від
03.08.2006 р., не відповідає способам
захисту, передбачених ст.16 ЦК України,
ст.20 ГК України, а також не передбачений
іншими приписами законодавчих актів.

За таких обставин, суд відмовляє в
задоволенні позовних вимов частині
зобов'язання відповідача-1 підписати
договір про розірвання договору оренди
земельної ділянки, посвідченого
ОСОБА_1, приватним нотаріусом
Обухівського районного нотаріального
округу від 03.08.2006 р.

Разом з тим, провадження у даній справі
у частині розгляду позовних вимог про
зобов'язання приватного нотаріуса
Обухівського районного нотаріального
округу ОСОБА_1 (відповідача-2)
посвідчити договір про розірвання
договору підлягає припиненню, з огляду
на наступне.

За змістом ст. 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського
суду мають право також звертатися
державні та інші органи, фізичні
особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і
господарським судам визначається
законодавством. У разі відсутності
прямої вказівки в законі
застосовується принцип розмежування
підсудності за суб'єктним складом. За
приписами статті 21 ГПК України,
сторонами у судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
р. №10 «Про деякі питання підвідомчості
і підсудності справ господарським
судам» передбачено, що з огляду на
приписи частини третьої статті 22
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», згідно з якими місцеві
господарські суди розглядають справи у
спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12
ГПК господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК,
а правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер.

У відповідності до п. 3.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 24.10.2011 р. №10 «Про деякі
питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам»
господарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин;

- наявність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення спору
господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції.

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
24.10.2011р. № 10 "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" визначено, що
виходячи з приписів частини другої
статті 50 Закону України "Про нотаріат",
право на оскарження нотаріальної дії
або відмови у її вчиненні, а також
нотаріального акта має особа, прав та
інтересів якої стосуються такі дії чи
акти. При цьому за змістом статей 1, 2, 18,
22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону
нотаріус не може бути відповідачем у
господарському процесі, а залучається
до участі в ньому як третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України
"Про нотаріат" від 02.09.1993 р. №3425-ХІІ,
нотаріат в Україні - це система органів
і посадових осіб, на які покладено
обов'язок посвідчувати права, а також
факти, що мають юридичне значення, та
вчиняти інші нотаріальні дії,
передбачені цим Законом, з метою
надання їм юридичної вірогідності.
Нотаріус не може займатися
підприємницькою або адвокатською
діяльністю, бути засновником
адвокатських об'єднань, перебувати на
державній службі або на службі в
органах місцевого самоврядування,
перебувати у штаті інших юридичних
осіб, входити самостійно, через
представника або підставних осіб до
складу правління чи інших виконавчих
органів господарських організацій,
кредитно-фінансових установ, а також
виконувати іншу оплачувану роботу,
крім викладацької, наукової і творчої,
у вільний від роботи час.

Наведене свідчить, що приватний
нотаріус не володіє господарською
процесуальною правосуб'єктністю,
оскільки не є юридичною особою і не є
фізичною особою, яка здійснює
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набула статусу
суб'єкта підприємницької діяльності.

Частиною другою ст. 55 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єктами господарювання є:
господарські організації - юридичні
особи, створені відповідно до
Цивільного кодексу України, державні,
комунальні та інші підприємства,
створені відповідно до цього Кодексу, а
також інші юридичні особи, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані в установленому законом
порядку; громадяни України, іноземці та
особи без громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Можливість розгляду господарським
судом спору, стороною якого є фізична
особа, обумовлена тим, що такий спір
стосується корпоративних чи
приватизаційних відносин або така
особа є суб'єктом господарювання.

Із матеріалів позову вбачається, що
спір не стосується корпоративних чи
приватизаційних відносин, а позивачем
не надано доказів, що приватний
нотаріус Обухівського районного
нотаріального округу ОСОБА_1 є
суб'єктом господарювання.

З огляду на вказані вище обставини,
приватний нотаріус не може виступати
стороною, позивачем або відповідачем, в
господарському процесі.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Провадження у справі №911/669/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласфор" до
Обухівської районної державної
адміністрації у Київській області
та Приватного нотаріуса Обухівського
нотаріального округу у Київській
області ОСОБА_1 про зобов'язання
вчинити дії у частині розгляду
позовних вимог про зобов'язання
приватного нотаріуса Обухівського
районного нотаріального округу ОСОБА_1
посвідчити договір про розірвання
договору припинити.

2. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Повне рішення складено 16.05.2014 року.

Суддя
А.В. Лопатін