ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.05.14р. Справа № 904/1478/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГОРОБИНА", м. Суми

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВА ГРУПА "ЛІДЕР
ПЛЮС", м.Дніпропетровськ

про стягнення 52 691,09 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Сивенко В.М., представник
за довіреністю № б/н від 02.01.13р.

від відповідача: Хандога В.В.,
представник за довіреністю № б/н від
23.04.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГОРОБИНА"
(далі-позивач) звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА
ГРУПА "ЛІДЕР ПЛЮС" (далі-відповідач) про
стягнення 52 691,09 грн.

Ухвалою господарського суду від 11.03.14р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву до розгляду,
призначено судове засідання на 03.04.14р.

Наказом голови господарського суду
Дніпропетровської області № 181-к від
24.03.14р. суддю Петренко Н.Е. направлено на
курси для проходження підготовки з
31.03.14р. по 11.04.14р. включно.

Ухвалою господарського суду від 24.03.14р.
перенесено судове засідання на 23.04.14р.

Ухвалою господарського суду від 23.04.14р.
продовжено строк розгляду спору по
суті до 26.05.14р. включно та відкладено
судове засідання на 15.05.14р.

15.05.14р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача відзив на позов не надав,
але усно підтвердив існуючу
заборгованість перед позивачем.

В судовому засіданні 15.05.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані докази, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.12р. між позивачем та відповідачем
укладено договір № ПА1665 постачання
алкогольної продукції (далі - Договір
поставки), відповідно до умов п.1.1.
якого, позивач зобов'язується
поставити відповідачу алкогольну
продукцію власного виробництва
(далі-товар), а відповідач - прийняти та
оплатити товар на умовах договору.

Згідно з п. 1.2. Договору поставки, товар
постачається погодженими партіями, в
асортименті та кількості відповідно до
встановленої домовленості про
постачання або за попереднім
замовленням відповідача. Партією
товару є об'єм продукції, що
поставляється на адресу одного
одержувача за одним перевізним
документом (товарно-транспортною
накладною). Замовлення може
проводиться шляхом листування,
телеграмою, через телефонний або
факсимільний зв'язок та по електронній
пошті.

В п. 1.3. Договору поставки зазначено про
те, що ціна договору визначається як
загальна вартість товару, поставленого
за Договором відповідно до
товарно-транспортних накладних.

Асортимент та ціна товару зазначається
в специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору, а кількість у
товарно-транспортних накладних на
кожну партію товару (п. 1.4. Договору
поставки).

Відповідно до п. 2.1. Договору поставки,
постачання товару здійснюється
узгодженими партіями на умовах СРТ -
склад, визначений відповідачем
(відповідно до Правил ІНКОТЕРМС -2000)
або, за бажанням відповідача, власними
силами.

Умовами п. 2.2. Договору поставки
передбачено, що постачання товару
здійснюється позивачем в такі строки:
поставка товару в межах Сумської
області - протягом 3 робочих днів з дня
надходження коштів на рахунок
позивача; поставка товару за межами
Сумської області - протягом 7 робочих
днів з дня надходження коштів на
рахунок позивача.

Згідно з п. 2.5. Договору поставки,
приймання по кількості і якості товару
здійснюється на складі відповідача
уповноваженими представниками сторін
договору, з передачею позивачем
відповідачу такої супровідної
документації:

- товарно-транспортна накладна;

- сертифікат якості та з обов'язковою
передачею відповідачем в місці
поставки товару позивачу довіреності
на отримання ТМЦ.

Пунктом 2.6. Договору поставки
обумовлено, що товар вважається
поставленим позивачем і прийнятим
відповідачем по кількості - згідно
товарно-транспортних накладних, і за
якістю - згідно сертифікату якості.

Моментом здійснення поставки товару
позивачем є отримання товару
відповідачем з відповідною відміткою в
товарно-транспортній накладній (п. 2.7.
Договору поставки).

Відповідно до п. 3.3.1. Договору поставки,
відповідач зобов'язаний прийняти та
оплатити поставлений товар у розмірі і
в строки передбачені Договором.

Відповідач оплачує поставлений товар
по цінах, вказаних в специфікації та
товарно-транспортних накладних на
кожну партію товару (п. 4.1. Договору
поставки).

Як зазначено у п. 4.2. Договору поставки,
відповідач щотижня здійснює
розрахунок з позивачем за поставлений
товар на основі наданих відповідачем
даних про кількість проданого товару.
Дані повинні надаватися кожного
понеділка, якщо інше не встановлено
додатковою угодою. Позивач залишає за
собою право здійснювати наступну
поставку товару тільки після повної
оплати відповідачем попередньо
поставленої партії товару.

Датою оплатою товару є дата
надходження від відповідача грошових
коштів на банківський рахунок позивача
або внесення коштів в касу позивача (п.
4.4. Договору поставки).

Згідно з п. 6.2. Договору поставки, у разі
прострочення відповідачем оплати
одержаної партії товару, він сплачує
позивачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
прострочення, за кожен день
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Договір діє з моменту його підписання і
діє до 31.12.12р., але в будь-якому випадку
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за Договором (п. 8.3. Договору
поставки).

В п. 8.4. Договору поставки зазначено про
те, що строк дії Договору автоматично
продовжується на кожний наступний
календарний рік, якщо жодна із сторін
не повідомить іншу сторону не пізніше,
ніж за 15 днів до закінчення терміну дії
Договору, про свій намір його
розірвати.

З 17.02.12р. по 17.10.13р., на виконання умов
вищезазначеного Договору поставки,
позивачем було поставлено відповідачу
продукцію на загальну суму 399 009,00 грн.,
що підтверджує:

- товарно-транспортна накладна № 345135
від 17.07.12р. на суму 108 108,00 грн. (а.с. 12);

- товарно-транспортна накладна № 209712
від 06.12.12р. на суму 92 400,00 грн. (а.с. 13);

- товарно-транспортна накладна № 429215
від 07.02.13р. на суму 29 661,00 грн. (а.с. 14);

- товарно-транспортна накладна № 451219
від 29.04.13р. на суму 55 440,00 грн. (а.с. 15);

- товарно-транспортна накладна № 137 від
01.08.13р. на суму 55 440,00 грн. (а.с. 16);

- товарно-транспортна накладна № 283 від
17.10.13р. на суму 57 960,00 грн. (а.с. 17).

Як зазначає позивач, отримавши останню
поставку товару 17.10.13р., відповідач мав
повністю розрахуватися за поставлений
товар до 27.10.13р.

Позивач звертає увагу суду, що
відповідач за отриманий товар
розрахувався частково, а саме на суму 327
143, 53 грн. , що підтверджують платіжні
доручення (а.с.29-61).

Крім того, позивач зазначає, що через
бій продукції відповідачем не було
прийнято товар на загальну суму 147,84
грн., що підтверджується копіями
розрахунків про коригування
кількісних і вартісних показників до
податкових накладних (а.с 18, 20, 22, 27).

Також, 06.08.13р. відповідач здійснив
повернення продукції на суму 21 680,55 грн.,
що підтверджується видатковою
накладною № ЛП-0000340 від 06.08.13р. (а.с. 25).

Таким чином, позивач зазначає, що
відповідач має заборгованість перед
позивачем у розмірі 50037,08 грн. за
поставлений товар.

За неналежне виконання відповідачем
своїх обов'язків по Договору поставки,
позивачем на підставі п. 6.2. була
нарахована пеня у розмірі 2 156,39 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, позивачем
були нараховані 3% річних у розмірі 497,62
грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за поставлений товар у
розмірі 50 037,08 грн., пеню у розмірі 2 156,39
грн., 3 % річних у розмірі 497,62грн., всього
52 691,09 грн.

В свою чергу, відповідач доказів
належного виконання своїх зобов'язань
по вищезазначеному Договору поставки
на момент розгляду спору до
господарського суду не надав,
наведених позивачем обставин не
спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу
України передбачено, що предметом
поставки є визначені родовими ознаками
продукція, вироби з найменуванням,
зазначеним у стандартах, технічних
умовах, документації до зразків
(еталонів), прейскурантах чи
товарознавчих довідниках. Предметом
поставки можуть бути також продукція,
вироби, визначені індивідуальними
ознаками. Загальна кількість товарів,
що підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено у ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України у разі прострочення сплати за
товар продавець має право вимагати
сплати товару.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України та умови
Договору поставки, господарський суд
вважає, що вимоги позивача в частині
стягнення заборгованості за
поставлений товар у розмірі 50 037,08 грн. є
обґрунтованими, доведеними та
визнаними відповідачем, у зв'язку з чим
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.2. Договору поставки
передбачено, що у разі прострочення
відповідачем оплати одержаної партії
товару, він сплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період прострочення, за
кожен день прострочення виконання
грошового зобов'язання.

На підставі п. 6.2 Договору поставки
позивачем була нарахована пеня у
розмірі 2 156,39 грн., розрахунок якої
господарським судом був перевірений та
визнаний таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону,
позивачем були нараховані 3% річних у
розмірі 497,62грн., розрахунок яких
господарським судом також був
перевірений та визнаний таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином та в установлені строки.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612,
625, 629, 692 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 265, 266
Господарського кодексу України, ст. ст.
4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволено у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВА ГРУПА "ЛІДЕР
ПЛЮС" (49000, м. Дніпропетровськ, вул.
Кубанська, буд. 8, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГОРОБИНА" (40021, м.
Суми, вул. Петропавлівська, буд. 121, ) заборгованість за
поставлений товар у розмірі 50 037,08 грн.
(п'ятдесят тисяч тридцять сім грн. 08
коп.), пеню у розмірі 2 156,39 грн. (дві
тисячі сто п'ятдесят шість грн. 39 коп.), 3%
річних у розмірі 497,62 грн. (чотириста
дев'яносто сім грн. 62 коп.), витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1 827,00
грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім
грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Е. Петренко

Повне рішення складено 16.05.14р.