ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Справа № 910/11702/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська
І.П.,суддіФролова Г.М., Яценко
О.В.розглянувши матеріали касаційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГНІ"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 рокуу
справі№ 910/11702/13господарського
судуміста Києва за позовомПублічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" в особі філії "Центральне
регіональне управління" Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "АГНІ"простягнення
заборгованості та задоволення вимог
кредитораза зустрічним
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "АГНІ"доПублічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит"провизнання договору іпотеки
припиненим

В засіданні взяли участь представники:

- позивача за первісним позовом:
Доценко О.С. дов. № 1-132000 від 09.04.2014 року,-
відповідача за первісним позовом:
Величко Д.В. дов. № 96 від 08.07.2013 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк
"Фінанси та Кредит" в особі філії
"Центральне регіональне управління"
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" (далі за
текстом -ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит")
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "АГНІ" (далі
за текстом - ТОВ "АГНІ") про стягнення
заборгованості та задоволення вимог
кредиторів.

14.08.2013 року ТОВ "АГНІ" звернулось до
господарського суду міста Києва із
зустрічною позовною заявою до ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" про визнання
договору іпотеки припиненим, яку було
прийнято ухвалою місцевого
господарського суду від 16.08.2013 року до
спільного розгляду.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 09.10.2013 року первісні позовні
вимоги задоволено: стягнути з ТОВ "АГНІ"
на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"
в особі Філії "Центральне регіональне
управління" ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" заборгованість по сплаті
процентів за користування кредитними
коштами в розмірі 1 491 372, 72 грн., пеню в
розмірі 124 577, 54 грн. У задоволенні
зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ТОВ "АГНІ" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просило
скасувати рішення місцевого
господарського суду від 09.10.2013 року у
справі № 910/11702/13 та прийняти нове
рішення, яким відмовити ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" в задоволенні
первісних позовних вимог, а зустрічні
позовні вимоги задовольнити.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 року
апеляційну скаргу ТОВ "АГНІ" залишено
без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва від
09.10.2013 року у справі № 910/11702/13 - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
актами, ТОВ "АГНІ" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 09.10.2013 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 року у
справі № 910/11702/13 та прийняти нове
рішення у справі, яким відмовити ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" в задоволенні
первісних позовних вимог, а зустрічні
позовні вимоги задовольнити,
аргументуючи порушенням норм права,
зокрема ст. 3 Закону України "Про
іпотеку", ст. 180, 202 Господарського
кодексу України, ст. ст. 593, 599, 626, 628
Цивільного кодексу України., ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України.

Учасників судового процесу відповідно
до статті 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку рішення суду
першої інстанції та постанову
апеляційної інстанції, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування судом
першої інстанції та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з оглядну на
наступне.

Відповідно до вимог статей 107, 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України переглядає за касаційною
скаргою рішення місцевого
господарського суду після їх перегляду
в апеляційному порядку та постанови
апеляційного господарського суду,
ухвалені за результатами апеляційного
розгляду; ухвали місцевого
господарського суду, зазначені в
частині першій статті 106 цього Кодексу,
після їх перегляду в апеляційному
порядку та постанови апеляційного
господарського суду, ухвалені за
результатами апеляційного розгляду на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 30.03.2007 року
товариство з обмеженою
відповідальністю "Банк "Фінанси та
Кредит" (правонаступником якого є ПАТ
"Банк "Фінанси та кредит") та ТОВ "АГНІ"
укладено Договір про відновлювану
кредитну лінію № 18-01-07, згідно з п. 1.1.
якого банк відкриває позичальнику
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 1 279 670, 00 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
отримані в рахунок кредитної лінії
грошові кошти згідно графіку зниження
ліміту (Додаток № 1 до Кредитного
договору), з кінцевим строком погашення
до 29.03.2010 року, і виплатити за
користування кредитними коштами
проценти в розмірі 17 % річних.

Положеннями п. п. 1.1., 3.1. вказаного
Кредитного договору передбачено, що
позичальник зобов'язується сплачувати
на користь Банку відсотки за
користування кредитними коштами у
валюті кредиту по відсотковим ставкам:
23 % річних (в розмірі, вказаному в п. 1.1.
Кредитного договору) за період з дня
укладення Додаткової угоди № 4 до
строку повернення кредиту, вказаного в
п. 2.4. Кредитного договору; у випадку
порушення позичальником строків
погашення кредиту згідно Графіка
(Додаток № 1 до Кредитного договору) - 46 %
річних від суми невиконаного своєчасно
зобов'язання по кредиту згідно
вищезазначеного графіка, за період
часу: з моменту непогашення суми
кредиту (частини кредиту) до дня
фактичного погашення заборгованості,
але не більше останнього строку
погашення кредиту, встановленого в п.
1.1. Кредитного договору; 46 % річних за
період з 30.03.2010 року до дня фактичного
погашення основної заборгованості.

Згідно п. 2.4. Кредитного договору
позичальник зобов'язується повернути
кредитні кошти банку до 29.03.2010 року,
шляхом перерахування грошових коштів
на рахунок відповідно до графіку
зниження ліміту.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами досліджено, що
27.03.2008 року між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 1 до Кредитного
договору, якою деякі умови Кредитного
договору були викладені в новій
редакції, зокрема за п. 1.1. Кредитного
договору банк відкриває відповідачу за
первісним позовом відновлювальну
кредитну лінію на загальну суму 1 500 000, 00
грн., а позичальник зобов'язується
повернути отримані в рахунок кредитної
лінії грошові кошти згідно графіку
зниження ліміту (Додаток № 1 до
Кредитного договору в новій редакції),
з кінцевим строком погашення до 29.03.2010
року, і виплатити за користування
кредитними коштами проценти в розмірі
17, 2 % річних.

21.04.2008 року сторонами було укладено
Додаткову угоду № 2 до Кредитного
договору, відповідно до положень якої
деякі умови Кредитного договору були
викладені в новій редакції, зокрема за
п. 1.1. Кредитного договору Банк
відкриває відповідачу за первісним
позовом відновлювальну кредитну лінію
на загальну суму 1 500 000, 00 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
отримані в рахунок кредитної лінії
грошові кошти згідно графіку зниження
ліміту (Додаток № 1 до Кредитного
договору в новій редакції), з кінцевим
строком погашення до 29.03.2010 року, і
виплатити за користування кредитними
коштами проценти в розмірі 18 % річних.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.06.2008 року між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 3 до Кредитного
договору, відповідно до положень якої
деякі умови Кредитного договору були
викладені в новій редакції, зокрема за
п. 1.1. Кредитного договору банк
відкриває відповідачу за первісним
позовом відновлювальну кредитну лінію
на загальну суму 1 500 000, 00 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
отримані в рахунок кредитної лінії
грошові кошти згідно графіку зниження
ліміту (Додаток № 1 до Кредитного
договору в новій редакції), з кінцевим
строком погашення до 29.03.2010 року, і
виплатити за користування кредитними
коштами проценти в розмірі 20 % річних.

01.10.2008 року сторони уклали Додаткову
угоду № 4 до Кредитного договору,
відповідно до положень якої деякі
умови Кредитного договору були
викладені в новій редакції, зокрема за
п. 1.1. Кредитного договору банк
відкриває відповідачу за первісним
позовом відновлювальну кредитну лінію
на загальну суму 1 500 000,00 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
отримані в рахунок кредитної лінії
грошові кошти згідно графіку зниження
ліміту (Додаток № 1 до Кредитного
договору в новій редакції), з кінцевим
строком погашення до 29.03.2010 року, і
виплатити за користування кредитними
коштами проценти в розмірі 23 % річних.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами встановлено, що
30.03.2007 року між сторонами було укладено
Іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу,
зареєстрований в реєстрі за № 872,
відповідно до умов якого відповідачем,
як іпотекодавцем, було передано в
іпотеку предмет іпотеки, а саме нежиле
приміщення № 56 літ. А, загальною площею
144, 8 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Героїв Оборони, буд. 3, літ. А,
як забезпечення повернення кредитних
ресурсів, виданих позичальнику за
Кредитним договором на загальну суму 1
279 670, 00 грн. строком до 29.03.2010 року, а
також сплати процентів за користування
кредитом, виходячи з п. 3.1 основного
зобов'язання; а також комісійної
винагороди за основним зобов'язанням,
неустойки за цим договором або
основним зобов'язанням, враховуючи
відшкодування збитків, завданих про
строчкою платежів за основним
зобов'язанням, відшкодуванням витрат
по зверненню стягнення на предмет
іпотеки в повному обсязі, визначеному
на момент фактичного задоволення
вимог.

Судами досліджено, що у зв'язку з
неналежним виконанням зобов'язань за
Кредитним договором ПАТ "Банк "Фінанси
та Кредит" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою про стягнення з ТОВ
"АГНІ" заборгованості на суму 1 523 640, 97
грн., з якої за несвоєчасне повернення
кредитних коштів в розмірі 1 342 415, 21 грн.,
несвоєчасну сплату процентів за
користування кредитом в розмірі 144 025, 51
грн., пені за несвоєчасне погашення
кредиту в розмірі 37 200, 25 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 22.04.2010 року у справі №
25/88, яке набрало законної сили 10.05.2010
року, позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси
та Кредит" задоволено: стягнуто з ТОВ
"АГНІ" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" грошові кошти в розмірі 1 523 640, 97
грн. та судові витрати в сумі 15 472, 41 грн.,
про що судом було видано відповідний
наказ про стягнення грошових коштів.

Так, судами встановлено наявність у
відповідача за первісним позовом перед
позивачем за первісним позовом
непогашеної заборгованості по
Кредитному договору, яка станом на
18.11.2009 року складала 1 342 415, 21 грн., а
також наявність станом на 18.11.2009 року
непогашеної заборгованості по сплаті
процентів на суму 144 025, 51 грн., і
непогашеної пені за несвоєчасне
погашення кредиту за період з 01.06.2009
року по 17.11.2009 року на суму 37 200, 25 грн.
підтверджується судовим рішенням, яке
набрало законної сили, і факти, які у
ньому встановлені, є обов'язковими для
суду при вирішенні даного спору.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами досліджено, що
07.12.2010 року сторони підписали Протокол
про наміри погашення заборгованості за
Кредитним договором від 07.12.2010 року,
відповідно до якого присутніми
представниками позивача за первісним
позовом та відповідача за первісним
позовом було вирішено, що починаючи з
02.12.2010 позичальник зобов'язаний
щомісячно проводити погашення
заборгованості за Кредитним договором
на виконання вищезазначеного рішення
господарського суду міста Києва в
розмірі 1 523 640,97 грн. та судові
витрати в розмірі 15 472, 41 грн. Відповідно
до наведеного у протоколі графіку,
зокрема: до 25.12.2010 - 250 000,00 грн., до 25.01.2011 -
30 000,00 грн., до 25.02.2011 - 30 000,00 грн., до 25.03.2011
- 30 000,00 грн., до 25.04.2011 - 30 000,00 грн., до
25.05.2011 - 30 000,00 грн., до 25.06.2011 - 30 000,00 грн.,
до 25.07.2011 - 30 000,00 грн., до 25.08.2011 - 30 000,00
грн., до 25.09.2011 - 30 000,00 грн., до 25.10.2011 - 30
000,00 грн., до 25.11.2011 - 30 000,00 грн., до 25.12.2011 -
30 000,00 грн., до 25.01.2012 - 30 000,00 грн., до 25.02.2012
- 30 000,00 грн., до 25.03.2012 - 30 000,00 грн., до
25.04.2012 - 30 000,00 грн., до 25.05.2012 - 30 000,00 грн.,
до 25.07.2012 - 74 911,33 грн., до 25.08.2012 - 74 911,33
грн., до 25.09.2012 - 74 911,33 грн., до 25.10.2012 - 74
911,33 грн., до 25.11.2012 - 74 911,33 грн., до 25.12.2012 -
74 911,33 грн., до 25.01.2013 - 74 911,33 грн., до 25.02.2013
- 74 911,33 грн., до 25.03.2013 - 74 911,33 грн., до
25.04.2013 - 74 911,41 грн.

Задовольняючи первісні позовні вимоги
суди попередніх інстанцій виходили з
того, що Протокол про наміри погашення
заборгованості не містить умов, згідно
яких сторони мають намір в майбутньому
укласти договір на умовах,
встановлених попереднім договором та
не містить умов звільнення відповідача
за первісним позовом щодо виконання
своїх зобов'язань по сплаті відсотків
за користування кредитними коштами та
пені,а оскільки в період з 25.12.2010 року по
25.04.2013 року відповідач за первісним
позовом користувався кредитними
коштами, то з останнього слід стягнути
проценти за користування кредитними
коштами та пеню за несвоєчасну сплату
кредитних коштів.

Колегія суддів Вищого господарського
суду вважає такі висновки
господарських судів попередніх
інстанцій передчасними з огляду на
наступне.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 07.12.2010 року
сторони уклали Протокол про наміри
погашення заборгованості за договором
про відновлювальну кредитну лінію №
18-01-07 від 30.03.2007 року.

Так, сторонами було вирішено, що
починаючи з 02.12.2010 позичальник
зобов'язаний щомісячно проводити
погашення заборгованості за Кредитним
договором на виконання
вищезазначеного рішення
господарського суду міста Києва в
розмірі 1 523 640,97 грн. та судові витрати в
розмірі 15 472, 41 грн. згідно графіку.

Також, п. 2 вказаного Протоколу сторони
вирішили, що у випадку невиконання умов
передбачених цим Протоколом, банк
залишає за собою право продовжити дії
по примусовому стягненню
заборгованості за договором про пені
та штрафних санкцій з позичальника
шляхом пред'явлення виконавчого
документа до відповідного відділу
державної виконавчої служби.

Вказаний Протокол підписано
представниками сторін та скріплено
печатками товариств.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Сторонами у зобов'язанні згідно ч. 1 ст.
510 Цивільного кодексу України, є
боржник і кредитор.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України зазначає, що судами попередніх
інстанцій не було враховано характер
правовідносин (зобов'язань), які
виникли між сторонами в результаті
укладення Протоколу про наміри
погашення заборгованості за договором
про відновлювальну кредитну лінію №
18-01-07 від 30.03.2007 року, виходячи із самого
змісту Протоколу, а не його назви.

Колегія суддів касаційної інстанції
зазначає, що враховуючи особливий
характер правовідносин, що склались
між сторонами, не зважаючи на те, яким
чином їх оформлено, слід враховувати
сутність цих правовідносин.

Аналогічна позиція викладена в поставі
Верховного Суду України від 08.12.2010 року
у справі № 6-7745св10.

Вказані обставини не було враховано
судами попередніх інстанцій, у зв'язку
з чим, суди прийшли до передчасних
висновків у справі.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу
України закріплено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2 Протоколу у випадку
невиконання умов передбачених цим
Протоколом, банк залишає за собою право
продовжити дії по примусовому
стягненню заборгованості за договором
про пені та штрафних санкцій з
позичальника шляхом пред'явлення
виконавчого документа до відповідного
відділу державної виконавчої служби.

Проте, з матеріалі справи вбачається,
що судами попередніх інстанцій не
досліджувалось питання належного
виконання Протоколу про наміри
погашення заборгованості за Кредитним
договором від 07.12.2010 року та відповідно
подальшого схвалення його сторонами та
можливості банку в подальшому
продовжити дії по примусовому
стягненню заборгованості.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Так, згідно розрахунку загальної суми
заборгованості по кредитному договору
№ 18-01-07 від 30.03.2007 року, що підлягає до
сплати боржником ТОВ "АГНІ" за період з
18.11.2009 року по 08.05.2013 року, згідно якого і
задоволені позовні вимоги, банк
нарахував проценти за користування
кредитом як за 23 відсотковою ставкою,
так і за 46 відсотковою ставкою на
прострочену частину кредиту, яка
нараховувалась згідно п. 3.1. (в редакції
додаткової угоди № 4).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів касаційної інстанції зазначає,
що судами попередніх інстанцій не було
враховано виконання Протоколу про
наміри погашення заборгованості за
договором про відновлювальну кредитну
лінію № 18-01-07 від 30.03.2007 року, його
схвалення сторонами та можливості
нарахування процентів за користування
кредитом за відсотковою ставкою
передбаченою за невиконаного
своєчасно зобов'язання по кредиту
згідно графіку.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України
касаційна інстанція обмежена в праві
встановлення обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним
та вирішення питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції зазначає, що
господарськими судами попередніх
інстанцій в порушення ст. 43 ГПК України
не було всебічно, в повному обсязі та
об'єктивно розглянуто всі обставин
справи в їх сукупності, у зв'язку з чим
суди прийшли до передчасних висновків.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірний доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення господарських судів
попередніх інстанцій, прийняті у даній
справі, цим вимогам не відповідають.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України
підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду та
постанови апеляційного господарського
суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України
Вищий господарський суд України за
результатами розгляду касаційної
скарги має право скасувати рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо суд припустився
порушень норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин справи, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати обставини
справи, дійсні права та обов'язки
сторін, перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін і, в залежності від
встановленого, вирішити спір у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

За таких обставин, касаційна скарга
товариства з обмеженою
відповідальністю "АГНІ" на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 року
підлягає частковому задоволенню, а
судові акти попередніх інстанцій -
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "АГНІ" на
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 року у
справі № 910/11702/13 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 09.10.2013 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 року у
справі № 910/11702/13 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/11702/13 направити
на новий розгляд до господарського
суду міста Києва.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська
СуддіГ.М. Фролова О.В. Яценко