ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.04.2014
Справа № 905/948/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання
Курлянскас В.Б.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою
відповідальністю «Експрес
страхування», м.Київ, ,

до відповідача, Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк, ,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, ОСОБА_1, м.Київ,

про стягнення 7 551,82 грн.,

за участю уповноважених представників:

від позивача: Беляєв Ю.Л. - за
довіреністю,

від відповідача: Іванова Ю.О. - за
довіреністю,

від третьої особи: не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з додатковою
відповідальністю «Експрес
страхування», м.Київ, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк, про стягнення в порядку
регресу суми виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 7 551,82 грн.

В обґрунтування своїх вимог Позивач
посилається на фактичну сплату
страхового відшкодування у розмірі 7
551,82 грн. (вартість відновлювального
ремонту автомобіля та запчастин) за
договором добровільного страхування
транспортного засобу №202.12.2137357 від
17.09.2012р. потерпілій особі у наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 20.02.2013р., наявність винних дій
водія транспортного засобу Mazda 6 д/н
НОМЕР_2, відповідальність за яким
забезпечена відповідачем на підставі
полісу №АВ/6595695.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав копію договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів та страхування
від нещасних випадків №202.12.2137357 від
17.09.2012р., частину «Б-1» договору
страхування №202.12.2137357 від 17.09.2012р.,
посвідчення водія потерпілої особи
НОМЕР_5, свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу потерпілої особи
НОМЕР_4 (Kia Rio д/нНОМЕР_3), довідку Відділу
ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України у
м.Києві №б/н від 20.02.2013р., постанови
Дніпровського районного суду м.Києва
від 12.03.2013р. по справі №755/4313/13-п, звіту
№2670 від 27.03.2013р. про незалежну оцінку з
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику колісного
транспортного засобу, акту огляду
транспортного засобу (дефектна
відомість) №2670 від 18.03.2013р., висновків
№2670 від 27.03.2013р., контрольного листа
№2670 від 27.03.2013р., фототаблиці,
кваліфікаційного свідоцтва оцінювача
НОМЕР_7 від 18.07.2009р., посвідчення про
підвищення кваліфікації оцінювача
МФ№6706-ПК від 01.09.2011р., свідоцтва про
реєстрацію в Державному реєстрі
оцінювачів №7701 від 12.08.2009р., свідоцтво
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4,
рахунку-фактури № від 12.03.2013р.,
рахунку-фактури № від 08.05.2013р.,
ремонтної калькуляції №4679/G від
06.03.2013р., заяви про виплату страхового
відшкодування на рахунок СТО від
26.02.2013р., листа АБ «Укргазбанк» №б/н від
09.04.2013р., страхових актів №3.13.570-1 від
19.04.2013р. та №3.13.570-2 від 20.05.2013р.,
платіжних доручень №7010 від 22.04.2013р. та
№8821 від 21.05.2013р., даних полісу АВ/6595695,
заяви №3.570 від 17.07.2013р. про
відшкодування шкоди по полісу АВ/6595695
із підтвердженням її направлення
відповідачу.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст.1, 2, 13-15, 32-36, 49, 54-57, 61, 64
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст.11, 22, 509, 530, 625, 979, 990, 993, 1166,
1187, 1188, 1190, 1191, 1194 Цивільного кодексу
України, ст.ст.1, 4, 9, 16, 27 Закону України
«Про страхування», положеннями Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

12.02.2014р. означений позов прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі №905/948/14, а також залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
громадянку України ОСОБА_1.

25.02.2014р. відповідачем надано відзив
№335/17 від 24.02.2014р. на позовну заяву,
відповідно до якого вимоги стосовно
відшкодування шкоди в порядку регресу
в розмірі 7 551,82 грн. вважає
безпідставними, необґрунтованими та
просить відмовити у задоволенні позову
в повному обсязі за наступних підстав:
по-перше, зазначає, що позивачем не
надано жодного доказу погодження із
потерпілою особою здійснення йому
виплати; по-друге, не представлено
доказів надходження страхового
платежу за договором №202.12.2137353 від
27.07.2012р. на поточний рахунок позивача,
як страховика, а отже не зрозуміло чи
був чинним на момент ДТП наведений
правочин; по-третє, оскільки позивачем
не надано підтвердження здійснення
ремонту автомобіля (акту виконаних
робіт), вважає за необхідне
застосування суми розрахованої звітом
№2670 про незалежну оцінку, і тому,
відшкодуванню підлягає сума у розмірі 3
759,89 грн., тобто за вирахуванням
збільшення ціни на 20% від суми згідно
вказаного звіту №2670 від 27.03.2013р. та за
вирахуванням франшизи позивача.

Правовим підґрунтям є посилання на
ст.993 Цивільного кодексу України, ст.27
Закону України «Про страхування»,
ст.ст.12, 35, ст.36, 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Разом із відзивом суду подано копії:
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/6595695, документів, що
підтверджують правовий статус
підприємства.

12.03.2014р. через канцелярію суду від
Дніпровського районного суду м.Києва
надійшли копії адміністративної
справи №755/4313/13-п у відношенні ОСОБА_1 за
ст.124 КУпАП України.

17.03.2014р. відповідачем із супровідним
листом №460/17 від 13.03.2014р. до матеріалів
справи додано копії: опису вкладення у
рекомендований лист із фіскальним
чеком №1346 від 26.02.2014р. у підтвердження
направлення відзиву на адресу
позивача, рішення Совєтського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 10.12.2013р. по справі
№2/269/1676/2013 (269/3817/13-п).

02.04.2014р. представником позивача надані
пояснення №570 від 31.03.2014р. на
заперечення відповідача, в яких
зазначено про: відсутність обов'язку
будь-якого погодження із відповідачем
та, якщо мається на увазі погодження за
договором КАСКО, є наявною відповідна
заява страхувальника на виплату
страхового відшкодування; в частині
сумнівів щодо чинності договору
№202.12.2137357 від 17.09.2013р. вказано, що
доведення цього факту не передбачено
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» для отримання
страхового відшкодування; стосовно
розрахунку страхового відшкодування
приведеного відповідачем, позивач
стверджує, що він не відповідає
Методиці товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України, Фонду Державного
майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р.

Із наведеними поясненнями суду
представлено опис вкладення у цінний
лист, копії списків згрупованих
відправлень та фіскального чеку №3620
від 11.03.2014р. в підтвердження
направлення копії позову та доданих до
нього документів третій особі, копії:
заяви на страхування транспортного
засобу, акту виконаних робіт №
від 22.05.2013р.

14.04.2014р. з боку позивача до матеріалів
справи долучено копії: квитанцій №86 та
№88 від 17.09.2012р., свідоцтва №100332000 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість.

Представник позивача в судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив, з
підстав викладених у представленому
відзиві.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, причин неявки не
повідомив, витребувані документи не
надав.

Означена особа про час та місце
судового засідання повідомлена
належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір
за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
висновку щодо наступного.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також з дій осіб, що не передбачені
актами цивільного законодавства , але
за аналогією породжують цивільні права
і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

17.09.2012р. року між ТДВ «Експрес
страхування» (страховик) та ОСОБА_5
(страхувальник) укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів та страхування
від нещасних випадків №202.12.2137357 (далі -
договір страхування), за яким страховик
застрахував транспортний засіб Kia Rio,
2012р.в., д/нНОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_6.

У секції №1 наведеного договору
визначені загальні умови страхування,
відповідно до яких віднесено, зокрема,
за ризиком «ДТП» безумовна франшиза у
розмірі 0,75% від страхової суми (144 800,00
грн. п.5 договору).

Згідно положень договору,
вигодонабувачем означено АБ
«Укргазбанк», .

Додатковими умовами договору
передбачено страхування без
вирахування зносу.

Обумовлений розмір страхового платежу
за секцією №1 КАСКО дорівнює 12 706,20 грн.
та терміни його сплати до 19.09.2012р.
Загальна сума страхової премії за
договором становить 13 054,44 грн.

Строк дії договору з 00.00год 19.09.2012р. по
24.00год 18.09.2013р. При цьому, правочин
вважається укладеним з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін та набуває
чинності з 00:00 год. дати наступної за
датою надходження страхової премії на
рахунок страховика, але не раніше дати
початку строку дії договору
страхування.

Приймаючи до уваги квитанцію №88/88 від
17.09.2012р., копія якої міститься у
матеріалах справи, на виконання умов
означеного договору страхування,
страхувальником сплачено страховий
платіж у розмірі 13 054,44 грн., а отже
наведений правочин є укладеним та
чинним.

Дані обставини у порядку,
встановленому чинним процесуальним
законодавством не спростовані.

Згідно довідки Відділу ДАІ
Дніпровського РУ ГУМВС України у
м.Києві №б/н від 20.02.2013р., 20.02.2013р. о 17:10
год. на пр-те.Ватутіна 2А м.Києва сталась
дорожньо-транспортна пригода (вид ДТП),
внаслідок якої автомобіль Kia д/н НОМЕР_3,
під керуванням гр-ки. ОСОБА_6, зазнав
механічні пошкодження: передній бампер
справа, переднє ліве крило.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та страхувальник перебували у
договірних відносинах на час скоєння
ДТП.

26.02.2013р. відбулось звернення з боку
страхувальника до позивача із заявою
про виплату страхового відшкодування
для відновлення автомобіля на
розрахунковий рахунок СТО «Автоцентр
на Столичному» за вирахуванням
безумовної франшизи в розмірі 1 086,00 грн.

За змістом листа АБ «Укргазбанк» від
09.04.2014р. останній не заперечує проти
перерахування коштів страхового
відшкодування по власнику ОСОБА_5
безпосередньо на рахунок СТО для
проведення відновлювальних робіт
автомобіля НОМЕР_1.

Вищезазначена дорожньо-транспортна
пригода визнана позивачем страховою
подією, з настанням якої у Товариства з
додатковою відповідальністю «Експрес
страхування» виник обов'язок виплатити
страхувальнику страхове
відшкодування.

Відповідно до звіту №2670 від 27.03.2013р. про
незалежну оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу, проведеного спеціалістом
ОСОБА_4 (кваліфікаційне свідоцтво
оцінювача НОМЕР_7 від 18.07.2009р.) вартість
матеріальної шкоди, завданої власнику
автомобіля Kia Rio, д/н НОМЕР_3 з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, складає 6 057,36 грн. Ця сума
складається з вартості
відновлювальних робіт (3 024,00 грн.),
матеріалів (1 635,96 грн.) та запчастин (1
397,40 грн.).

Згідно страхового акту №3.13.570-1 від
19.04.2013р., на підставі умов договору
страхування виплаті підлягає страхове
відшкодування в розмірі 5 384,32 грн. за
банківськими реквізитами філії «АЦ на
Столичному», та відповідно до
страхового акту №3.13.570 -2 від 20.05.2013р. - 2
167,50 грн., що разом становить 67 551,82 грн.

За розрахунком, зазначеному у
наведених страхових актах, сума 5 384,32
грн. визначена шляхом відрахування
суми франшизи позивача у розмірі 0,75% (1
086 грн.) від вартості відновлювального
ремонту згідно рахунку-фактури №
від 12.03.2013р. (6 470,32 грн.) та сума 2 167,50 грн.
шляхом відрахування франшизи позивача
у розмірі 0,75% (1 086 грн.) і розміру
попередніх виплат (5 384,32 грн.) від
вартості відновлювального ремонту
згідно рахунків-фактур № від
08.05.2013р. (2 167,50 грн.), № від 12.03.2013р. (6
470,32 грн.)

Статтею 25 Закону України «Про
страхування» визначено, що здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Пунктом 36.4 ст.36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків. Виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється шляхом безготівкового
розрахунку.

Як свідчать платіжні доручення №7010 від
22.04.2013р. та №8821 від 21.05.2013р., позивачем
здійснено виплату страхового
відшкодування на рахунок філії
«Автоцентр на Столичному» ()
в означених вище розмірах, що загалом
становить 7 551,82 грн. з урахуванням
податку на додану вартість 20%, з
призначеннями платежу страхове
відшкодування та посиланням на спірний
правочин і вказані рахунки.

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного
кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст.993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Отже, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу
України дозволяє дійти висновку про те,
що у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно постанови Дніпровського
районного суду м.Києва від 12.03.2013р. у
справі №755/4313/13-п громадянку ОСОБА_1
визнано винною у скоєнні
правопорушення, що передбачено ст.124
КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність за
автомобілем Mazda 6 д/н НОМЕР_8
застрахована у Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА», що
підтверджується полісом АВ/6595695, діючий
на 20.02.2013р., ліміт відповідальності за
шкоду заподіяну майну 50000,00 грн.,
франшиза 00,00 грн.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля Kia Rio
д/нНОМЕР_3, відповідно до положень
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» в межах,
передбачених договором обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності, а до позивача, як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування відповідно до договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів №202.12.2137357 від
17.09.2012р., перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до відповідача як
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно положень ст.35 (п.35.1), ст.36 (п.36.2)
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» виплата
страхового відшкодування здійснюється
страховиком не пізніш як через 90 днів з
дня отримання заяви про страхове
відшкодування (п.36.2).

Заява за вихідним №5531/3.570 від 17.07.2013р.
про відшкодування шкоди по полісу
№АВ/6595695 у загальному розмірі 7 551,82 грн.
міститься в матеріалах справи із
підтвердженням її направлення
відповідачу.

Відповідач у відзиві на позов проти
позовних вимог заперечує, посилаючись,
зокрема, на ненадання жодного доказу
погодження із потерпілою особою
здійснення йому виплати.

Суд не приймає дане до уваги, оскільки,
зважаючи на норми матеріального права,
приведені вище, наявність такого
погодження не є передумовою для
виникнення у позивача права зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток у спірному випадку.

По-друге, відповідачем зазначено, що
позивачем не представлено доказів
надходження страхового платежу за
договором №202.12.2137353 від 27.07.2012р. на
поточний рахунок позивача, як
страховика, а отже не зрозуміло чи був
чинним на момент ДТП наведений
правочин.

Проте, даний правочин не має жодного
відношення до спірних відносин, а отже
твердження відповідача у цій частині
судом не розглядаються за цих підстав.

По-третє, відповідач вказує на
відсутність підтвердження здійснення
ремонту автомобіля (акту виконаних
робіт), вважає за необхідне
застосування суми розрахованої звітом
№2670 про незалежну оцінку, і тому,
відшкодуванню підлягає сума у розмірі 3
759,89 грн., тобто за вирахуванням
збільшення ціни на 20% від суми згідно
вказаного звіту №2670 від 27.03.2013р. та за
вирахуванням франшизи позивача.

Однак, позивачем долучено до
матеріалів справи акт виконаних робіт
№ від 22.05.2013р. та свідоцтво №100332000
про реєстрацію платника податку на
додану вартість.

Згідно зі ст.ст.2,4,8 ч.ч.1,16 ст.9, ч.1 ст.16
Закону України «Про страхування»
страховиками визнаються фінансові
установи, які створені у формі
акціонерних, повних, командитних
товариств або товариств з додатковою
відповідальністю згідно з Законом
України «Про господарські товариства»
з урахуванням особливостей,
передбачених цим Законом, а також
одержали у встановленому порядку
ліцензію на здійснення страхової
діяльності. Предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, що пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням майном
(майнове страхування), а також з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності). Страховий випадок -
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.
Страхова сума - грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку. Страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, -МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна.

В силу приписів ч.2 ст.14 Цивільного
кодексу України страховик не може бути
примушений до виплати ПДВ у складі суми
страхового відшкодування за винятком
випадку, коли сума ПДВ нарахована та
сплачена на користь виконавця послуг з
ремонту пошкодженого транспортного
засобу, який (виконавець), в свою чергу,
має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів ч.2
ст.1192 Цивільного кодексу України,
згідно якого розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Свідоцтвом №100332000 від 12.04.2011р.
підтверджується, що Публічне
акціонерне товариство «Українська
автомобільна корпорація»,
відокремленим підрозділом якого є
філія «Автоцентр на Столичному»,
зареєстровано як платник податку на
додану вартість, дата реєстрації-
17.07.1997р., відомості щодо анулювання
реєстрації відсутні.

Так, зважаючи на викладене та наведені
норми матеріального права, а також
фактичне здійснення відновлюваних
робіт, виплату страхового
відшкодування безпосередньо станції
технічного обслуговування, що є
суб'єктом оподаткування зі сплати
податку на додану вартість, сума
наведеного податку не підлягає
виключенню із сум відшкодування третій
особі шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Таким чином, підставою для розрахунку
страхового відшкодування є загальний
розмір шкоди в сумі 7 551,82 грн. (з
врахуванням податку на додану
вартість).

В той же час відповідно до приписів п.12.1
ст.12 Закону розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цієї норми.

Укладеним відповідачем з власником
забезпеченого транспортного засобу
полісом безумовна франшиза
встановлена у розмірі 00,00грн.

Відтак, дійсна сума страхового
відшкодування у порядку регресу
становить 7 551,82 грн.

За таких обставин, враховуючи, що
позивач здійснив страхування
потерпілої особи та здійснив виплату
страхового відшкодування, та оскільки
дорожньо-транспортна пригода сталась
внаслідок порушення Правил дорожнього
руху України особою, що керувала
забезпеченим транспортним засобом,
вимоги про стягнення з відповідача в
порядку регресу суми виплаченого
страхового відшкодування підлягають
задоволенню в сумі 7 551,82 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з
урахуванням вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1, 22, 27, 33, 36, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з
додатковою відповідальністю «Експрес
страхування», м.Київ, до відповідача,
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк, про
стягнення в порядку регресу суми
виплаченого страхового відшкодування
в розмірі 7 551,82 грн., задовольнити.

2.Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр.-т Ілліча, б.100, ,
банківські реквізити не визначено) на
користь Товариства з додатковою
відповідальністю «Експрес
страхування» (01004, м.Київ,
вул.Червоноармійська, б.15/2, ,
р/р6463 у ПАТ «Промінвестбанк»,
м.Київ, МФО 300012) 7 551,82 грн. суми
виплаченого страхового відшкодування
та судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4.В судовому засіданні 14.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

5.Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

6.Повний текст складено та підписано
22.04.2014р.

Суддя
О.В. Кротінова