м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2746/14 17.04.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газопостачальна
компанія "Промгаз України"

до Публічного акціонерного
товариства "Аверс"

про стягнення 214 671,05 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Тирлеш О.В. (дов. б/н від
12.02.2014 року)від відповідача Попко В.В.
(дов. б/н від 03.03.2014 року)

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 17 квітня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Газопостачальна
компанія "Промгаз України" (надалі по
тексту - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Аверс" (надалі по тексту -
відповідач) про стягнення 214 671,05 грн., з
яких 205 000,00 грн. основного боргу за
договором № 139/12 на постачання
природного газу від 25.01.2012 року, 6 137,75
грн. пені, 1 362,42 грн. три проценти річних
та 2 170,88 грн. інфляційних втрат., а також
просить суд стягнути з відповідача
сплачений позивачем судовий збір.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.02.2014 року порушено
провадження у справі № 910/2746/14, слухання
справи призначено на 18.03.2014 року.

У судовому засіданні 18.03.2014 року
представник позивача надав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду та заяву про зменшення розміру
позовних вимог, відповідно до якої
просить суд стягнути з відповідача 6
137,75 грн. пені, 1 362,42 грн. три проценти
річних та 2 170,88 грн. інфляційних втрат, у
зв'язку зі сплатою відповідачем суми
основної заборгованості.

У відповідності до статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про зменшення
позовних вимог приймається судом до
розгляду, позовні вимоги розглядаються
з урахуванням заяви поданої у судовому
засіданні 18.03.2014 року.

Представник відповідача у судовому
засіданні 18.03.2014 року заперечив проти
поданої позивачем заяви про зменшення
розміру позовних вимог та подав
клопотання про припинення провадження
у справі на підставі пункту 1-1 частини 1
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку зі сплатою відповідачем суми
основної заборгованості, на
підтвердження чого надав суду належним
чином засвідчені копії платіжних
доручень.

Розглянувши клопотання відповідача
про припинення провадження у справі,
суд відмовляє в його задоволенні з
огляду на наступне.

Припинення провадження у справі - це
форма закінчення розгляду
господарської справи без прийняття
судового рішення у зв'язку з виявленням
після порушення провадження у справі
обставин, з якими закон пов'язує
неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми Господарського
процесуального кодексу можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
(пункт 4.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18).

Предметом розгляду даної справи, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, є стягнення з
відповідача пені, трьох процентів
річних та інфляційних втрат,
нарахованих позивачем за неналежне
виконання Публічним акціонерним
товариством "Аверс" своїх зобов'язань
за договором № 139/12 на постачання
природного газу від 25.01.2012 року в
частині оплати за поставлений
природний газ.

Доказів сплати відповідачем сум пені,
трьох процентів річних та інфляційних
втрат, заявлених позивачем до
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Аверс", або існування
обставин, що є підставою для припинення
провадження у даній справі, суду не
надано, а тому суд відмовляє в
задоволенні вищевказаного клопотання
відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.03.2014 року розгляд справи
було відкладено на 17.04.2014 року.

У судовому засіданні 17.12.2013 року
представник позивача підтримав позов,
з урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 17.12.2013 року надав письмові
пояснення по справі, в яких заперечив
проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2012 року між Товариство з обмеженою
відповідальністю "Газопостачальна
компанія "Промгаз України"
(постачальник) та Публічним
акціонерним товариством "Аверс"
(покупець) було укладено договір № 139/12
на постачання природного газу з
наступними змінами та доповненнями
(надалі по тексту - Договір), за умовами
якого постачальник зобов'язується
передати, а покупець прийняти та
оплатити газ на умовах даного Договору.

Відповідно до пункту 3.4. Договору
фактична кількість поставленого по
цьому Договору природного газу
визначається згідно щомісячних актів
прийому - передачі природного газу між
постачальником та покупцем, складених
згідно реєстру фактичного споживання
природного газу споживачами,
узгодженого з газотранспортною
організацією.

Сторони домовились, що ціна на
природний газ, який буде постачатись з
лютого 2012 року за 1000,0 куб.м.
встановлюється в гривнях України і
складає без врахування вартості
податку на додану вартість (надалі -
ПДВ), збору до затвердженого тарифу на
природний газ у вигляді цільової
надбавки, тарифів на його
транспортування, розподіл і постачання
- 3 509,00 грн.

Крім того:

- витрати на постачання та розподіл
природного газу, які на дату укладання
даного Договору складають - 10,00 грн. за 1
000,0 куб. м. без урахування ПДВ;

- збір у вигляді цільової надбавки до
тарифу на природний газ у розмірі 2%, що
складає - 70,38 грн. за 1000,0 куб.м. без
урахування ПДВ.

Ціна за природний газ з урахуванням
збору у вигляді цільової надбавки до
тарифу на природний газ у розмірі 2% - 3
589,18 грн.

Крім того:

- ПДВ на обсяги газу, що передаються
покупцю на пунктах виміру, які
знаходяться на пунктах прийому -
передачі газу в газотранспортній
системі України, в розмірі 717,88 грн.

Разом за 1000,0 куб.м. - 4 307,26 грн. з
урахуванням ПДВ. Ця ціна є звичайною по
даному Договору. Оплату послуг з
транспортування природного газу
покупець здійснює газотранспортним
організаціям згідно укладених з ними
окремих договорів (пункт 5.1. Договору).

В подальшому між сторони нами були
укладені Додаткові угоди до Договору,
якими останні вносили зміни та
доповнення щодо ціни та обсягів
поставки газу.

У відповідності до пункту 6.1. Договору
розрахунок за поставку природного газу
здійснюється покупцем шляхом
перерахування грошових коштів в
гривнях на розрахунковий рахунок
постачальника на умовах оплати:

- 35% оплати вартості необхідного обсягу
газу до 20 числа місяця, що передує
місяцю поставки газу;

- 35% оплати вартості необхідного обсягу
газу до 05 числа місяця поставки газу;

- 30% оплати вартості необхідного обсягу
газу до 15 числа місяця поставки газу.

Додатково угодою № 4 про зміни та
доповнення до Договору сторони
домовились продовжити термін дії
Договору в частині постачання
природного газу до 31 грудня 2014 року з
можливою пролонгацією, а в частині
взаєморозрахунків - до їх повного
завершення.

На виконання умов Договору, за період з
лютого 2012 року по листопад 2013 року,
позивач здійснив постачання
природного газу на користь відповідача
загальною кількістю 3362,849 тис.куб.м. на
суму 14447648,05 грн., що підтверджується
актами прийому-передачі природного
газу, які підписані уповноваженими
особами позивача та відповідача та
скріплені печатками Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Газопостачальна компанія "Промгаз
України" та Публічного акціонерного
товариства "Аверс".

За твердженням позивача, в порушення
умов Договору відповідач невчасно
здійснював розрахунки за Договором, що
підтверджується, зокрема, виписками з
банківського рахунку позивача та
платіжними дорученнями, у зв'язку з чим
у останнього тривалий час існувала
заборгованість перед Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Газопостачальна компанія "Промгаз
України", що є підставою для стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Аверс" штрафних санкцій.

Зважаючи на вищенаведене, позивач, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог просить суд стягнути з
відповідача 6 137,75 грн. пені за
загальний період з 16.11.2013 року по 13.02.2014
року, 1 362,42 грн. три проценти річних за
період з 16.11.2013 року по 13.02.2014 року та 2
170,88 грн. інфляційних втрат за період з
01.12.2013 року по 31.01.2014 року.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог. посилаючись на те, що
станом на 18.03.2014 року Публічне
акціонерне товариство "Аверс"
здійснило оплату поставленого
позивачем природного азу за Договором
у повному обсязі.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги, з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог, підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За своєю правовою природою договір №
139/12 від 25.01.2012 року є договором
поставки, а відтак між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання параграфа 1
глави 30 Господарського Кодексу
України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського
кодексу України передбачено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Реалізація суб'єктами господарювання
товарів негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у
статті 712 Цивільного кодексу України,
згідно з якою за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Судом встановлено та підтверджено
сторонами, що позивач взяті на себе
зобов'язання щодо поставки природного
газу виконав належним чином, зауважень
щодо поставки природного газу від
відповідача не надходило, що
підтверджується актами приймання -
передачі природного газу за період з
лютого 2012 року по листопад 2013 року, які
підписані уповноваженими особами та
скріплені печатками сторін (належним
чином засвідчені копії містяться в
матеріалах справи).

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили,
що розрахунок за поставку природного
газу здійснюється покупцем шляхом
перерахування грошових коштів в
гривнях на розрахунковий рахунок
постачальника на умовах оплати:

- 35% оплати вартості необхідного обсягу
газу до 20 числа місяця, що передує
місяцю поставки газу;

- 35% оплати вартості необхідного обсягу
газу до 05 числа місяця поставки газу;

- 30% оплати вартості необхідного обсягу
газу до 15 числа місяця поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме, виписок з банківських рахунків
позивача та платіжних доручень,
відповідач оплату за отриманий
природний газ здійснював з порушенням
строків, зазначених у Договорі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (частина 1 статті 230
Господарського кодексу України).

Пунктом 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено що,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно з пунктом 1 статті 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Частина 6 статті 232 Господарського
кодексу України передбачає, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 7.2. Договору сторони погодили,
що у разі несплати або несвоєчасної
сплати за спожитий газ у строки,
зазначені в пункті 6.1. даного Договору,
покупець сплачує на користь
постачальника пеню у розмірі 0,1% від
суми заборгованості, за кожен день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Позивач за порушення строку повернення
кредитних коштів просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 6 137,75 грн. за
період з 16.11.2013 року по 13.02.2014 року.

Як вбачається із розрахунку, наданого
позивачем нарахування пені здійснено з
урахуванням часткових оплат
проведених відповідачем окремо щодо
кожної суми прострочення платежу та з
урахуванням приписів частини 6 статті
232 Господарського кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, суд
здійснивши перерахунок пені, заявлений
до стягнення з відповідача, прийшов до
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача пені за
порушення строків оплати за Договором
в розмірі 6 137,75 грн., нарахованої за
період з 16.11.2013 року по 13.02.2014 року,
підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з
відповідача 1 362,42 грн. три проценти
річних за період з 16.11.2013 року по 13.02.2014
року та 2 170,88 грн. інфляційних втрат за
період з 01.12.2013 року по 31.01.2014 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати останнім
3% річних від простроченої суми,
перевіривши здійснений позивачем
розрахунок, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газопостачальна
компанія "Промгаз України" про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Аверс" трьох процентів
річних на загальну суму 1 362,42 грн.

Разом з тим, враховуючи положення
частини 2 статті 625 Цивільного кодексу
України, перевіривши здійснений
позивачем розрахунок інфляційних
втрат, суд вважає, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газопостачальна
компанія "Промгаз України" про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Аверс" інфляційних
нарахувань на загальну суму 2 170,88 грн. є
обґрунтованими.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газопостачальна
компанія "Промгаз України" є
обґрунтованими, підтверджені
належними доказами, а тому є такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.06.2011 року
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4
Закону України "Про судовий збір", за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору встановлюється в
розмірі 2 відсотків ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальної заробітної плати
у місячному розмірі.

Як вбачається з платіжного доручення №
176 від 17.02.2014 року позивач, керуючись
вищевказаними нормами законодавства
сплатив судовий збір за подання позову
у даній справі на загальну суму 4 293,43
грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України "Про судовий збір",
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Приймаючи до уваги те, що 18.03.2014 року
позивачем зменшено позовні вимоги до 9
671,05 грн., відповідно до частини статті 7
Закону України "Про судовий збір",
позивачу підлягає поверненню з
Державного бюджету України 2 466.42 грн. (4
293,43 грн. - 1 827,00 грн.)

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати з судового збору покладаються
на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Аверс" (01013, м. Київ,
вул. Деревообробна, буд 5, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газопостачальна
компанія "Промгаз України" (01014, м. Київ,
вул. Верхня, будинок 3-5, ) 6 137 (шість тисяч сто
тридцять сім) грн. 75 коп. пені, 1 362 (одну
тисячу триста шістдесят дві) грн. 42 коп.
три проценти річних, 2 170 (дві
тисячі сто сімдесят) грн. 88 коп..
інфляційних втрат, 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Газопостачальна
компанія "Промгаз України" (01014, м. Київ,
вул. Верхня, будинок 3-5, )
з Державного бюджету України 2 466 (дві
тисячі чотириста шістдесят шість) грн.
42 коп. судового збору як такий, що
внесений у більшому розмірі, ніж
передбачено законом, перерахований за
платіжним дорученням № 176 від 17.02.2014
року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 22.04.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк