м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6124/14 14.05.14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автоцентр Київ"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
про стягнення 6 027,85 грн.
Суддя Лиськов М.О.
від позивача: Поливач Є.Ю. (дов
від відповідача: не з'явився
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 14.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.04.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява №
1/140 від 03.04.2014 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автоцентр Київ"
(надалі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Украгропром" (надалі - відповідач)
про стягнення 6 027,85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
справі № 910/6124/14 розгляд справи
призначено на 23.04.2014.

В судове засідання, призначене на
23.04.2014, з'явився представник позивача та
надав документи на виконання вимог
ухвали про порушення провадження у
справі.

В судове засідання, призначене на
23.04.2014, представник відповідача не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи не надіслав, однак через
канцелярію суду 23.04.2014 подав клопотання
про відкладення розгляду справи. Суд,
розглянувши вказане клопотання,
задовольнив його.

У зв'язку з неявкою відповідача розгляд
справи відкладено на 14.05.2014.

В судове засідання, призначене на
14.05.2014, представник позивача з'явився,
та надав клопотання про зменшення
позовних вимог.

Судом розглянуто заяву про зменшення
розміру позовних вимог, клопотання
обґрунтовано тим, що відповідачем було
частково сплачено борг в сумі 1 000 грн.,
а отже позовні вимоги підлягають
зменшенню на підставі ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України. Суд приймає вказану заяву та
подальший розгляд справи буде
здійснюватись з урахуванням вказаної
заяви.

Представник відповідача, в судове
засідання 14.05.2014, не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України"від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
(2.04.2009)"передбачено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2012 між позивачем (надалі -
Виконавець) та відповідачем (далі по
тексту - Замовник) (разом - сторони), було
укладено договір №0112046 про технічне
обслуговування та ремонт
транспортного засобу (належним чином
засвідчена копія договору міститься в
матеріалах справи, надалі - Договір або
Договір послуг).

Відповідно до п.1.1 Виконавець бере на
себе зобов'язання надати Замовнику
послуги з технічного обслуговування
та/або ремонту автомобільного
транспортного засобу чи його складових
частин, у тому числі з використанням
матеріалів, запасних частин спеціально
замовлених Виконавцем, а Замовник бере
на себе зобов'язання прийняти та
оплатити ці послуги, а також вартість
виконаних матеріалів, запасних частин
Виконавця в розмірі, строки та в
порядку, що передбачені умовами цього
Договору.

09.12.2013 на виконання Договору сторонами
було підписано два Акти виконаних
робіт № Т013-39625 на суму 2 192,88 гри. та акт
виконаних робіт №Т013-14246 на суму 3 266,94
грн. Акти підписані сторонами без
зауважень уповноваженими особами.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до
Договору, а саме зміненого п. 4.5.2.
Договору Відповідач повинен був
сплатити вартість виконаних робіт
протягом 10 календарних днів з моменту
закриття наряду-замовлення, що
оформлюється Актом прийому-передачі
виконаних робіт.

Однак, відповідач в порушення умов
договору, не виконав основного
обов'язку за Договором, плату за надані
послуги не вніс, в результаті чого
виникла заборгованість яка, за
розрахунками позивача та неоспореними
відповідачем, складає 4 459,82 грн., що
підтверджується актами
здавання-приймання виконаних робіт
(належним чином засвідчена копія
міститься в матеріалах справи).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не виконав в повному обсязі
свої зобов'язання перед позивачем, про
що свідчить розрахунок та акти
здавання-приймання виконаної роботи
ТО13-14246 від 09.12.2013, ТО13-39625 від 09.12.2013
(належним чином засвідчені копії
міститься в матеріалах справи).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
відсутність в матеріалах справи
будь-яких доказів щодо повної оплати
заборгованості за Договором,
відповідачем до суду не представлено,
суд дійшов висновку, що обґрунтованими
є позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача боргу за
договором про надання послуг №0112046 про
технічне обслуговування та ремонт
транспортного засобу в сумі 4 459,82 грн.

Доказів на підтвердження сплати
заборгованості за період з 01.09.2012 по
26.12.2012 у розмірі 26 477,57 грн. відповідачем
суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем за договором в сумі 4
459,82 грн. належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, строк
оплати послуг, у відповідності до
Договору є таким, що настав, а тому
позовні вимоги в частині стягнення
основного боргу у розмірі 4 459,82 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 111,49 грн. пені в
розмірі подвійної ставки НБУ належної
до сплати суми за кожен день
прострочення, а також 42,88 грн. - штраф у
розмірі 5 % від суми, зазначеної у акті
виконаних робіт, відповідно до п. 7.2
Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
111,49 грн. пені в, а також 42,88 грн. - штраф у
відповідності до п. 7.2 Договору,
оскільки судом встановлено порушення
відповідачем строків виконання
грошового зобов'язання. Позовна заява
містить розрахунок суми пені згідно п.
7.2 Договору, при перевірці якого судом
встановлено, що позивач правильно
здійснив вказаний розрахунок.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
25,73 трьох відсотків річних та 76,04 грн.
індексу інфляції нарахованого на суму
боргу за весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача індексу
інфляції нарахованого на суму боргу та
3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст.
625 Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних та індексу інфляції
нарахованого на суму боргу підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних та індексу інфляції,
нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

Разом з тим вимога про стягнення
грошових коштів в сумі 228,15 грн. жодним
чином не мотивована та не обґрунтована,
а отже не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково в сумі 4 715,96 грн.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору пропорційно розміру
задоволених вимог в сумі 1 742,76 грн.
відповідно до положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Украгропром" (04060, м. Київ, Вулиця
Щусєва, будинок 36; ідентифікаційний
код: 36529168) з будь-якого рахунку
виявленого державним виконавцем під
час виконання користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автоцентр
Київ" (03062, м. Київ, Просп. Перемоги,
будинок 67; ідентифікаційний код 32384972) 4
459 (чотири тисячі чотириста п'ятдесят
дев'ять) грн. 82 коп. - основного боргу, 111
(сто одинадцять) грн. 49 коп. - пені, 42
(сорок дві) грн. 88 коп. - штраф, 25
(двадцять п'ять) грн. 73 коп. - 3 % річних, 76
(сімдесят шість) грн.. 04 коп. - інфляційні
втрати та 1742 (одна тисяча сімсот сорок
два) грн. 76 коп. - суму судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 16.05.2014

Суддя М.О. Лиськов