ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.04.2014 Справа № 920/270/14

За позовом: Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумитеплоенерго",

м. Суми

про стягнення 1 621 110 грн. 09 коп.

СУДДЯ ЗРАЖЕВСЬКИЙ Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Левченко О.Є.

від відповідача: Пилипенко О.В. за
довіреністю № 1 від 02.01.2014р.

За участю секретаря судового засідання
Кас'яна А.О.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача за порушення
договору постачання природного газу №
06/10-2390 ТЕ-29 від 20.12.2010р. 1621110,09 грн., що
складає 1084830,16 грн. пені та 536279,93 грн. три
відсотки річних за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань, а також
судові витрати, пов'язані з розглядом
даної справи.

Відповідач у відзиві зазначає, що
позовні вимоги не визнає, вважає, що
штрафні санкції не можуть бути
стягнуті, так як згідно ст. 614
Господарського кодексу України особа
несе відповідальність лише при
наявності вини, яка в даному випадку
відсутня, оскільки між сторонами
проведений взаєморозрахунок
заборгованості за договорами № 28-517-ГУ,
№ 518/517з-ГУ від 05.12.2012 р.

Позивач у запереченні № 31/10 від 04.04.2014
наполягає на задоволенні позовних
вимог та пояснює - для того, щоб
відбулась новація, сторони повинні
обумовити в своїй угоді припинення
зобов'язання, що діяло, і заміну його
новим зобов'язанням. Оскільки нове
зобов'язання скасовує старе, то новація
припиняє всі додаткові зобов'язання, що
забезпечують виконання колишнього
зобов'язання, якщо сторони не
обумовили, що ті породжують свою дію.
Однак, має місце не новація, а проста
заміна якоїсь умови договору, то
додаткові зобов'язання свою дію
зберігають.

Відповідач у додаткових поясненнях №
1150 від 22.04.2014р. вважає, що слід відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог,
оскільки строк виконання нового
зобов'язання пов'язаний з моментом
перерахування територіальним органом
Казначейства грошових коштів з
державного бюджету, а тому
прострочення оплати на умовах
договору про організацію
взаєморозрахунків відповідачем не
допущено.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, дослідивши
наявні докази, які мають суттєве
значення для вирішення спору по суті,
господарський суд визнає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з огляду на наступне:

Позивач - Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду з позовною заявою
про стягнення з відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумитеплоенерго"
1084830 грн. 16 коп. пені, 536279 грн. 93 коп. - 3%
річних за несвоєчасні розрахунки,
нараховані на підставі того, що
відповідач порушив умови договору на
постачання природного газу № 06/10-2390
ТЕ-29 від 20.12.2010р. за яким позивач
зобов'язувався передати відповідачу
протягом січня - серпня 2011 року
природний газ, а відповідач (покупець)
повинен був прийняти його та оплатити.

24.07.2012р між позивачем та відповідачем
було підписано договір № 28-517-ГУ та
договір № 518/517з-ГУ від 05.12.2012 р.,
предметом укладення яких є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до ст. 23
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та постанови
Кабінету Міністрів України від 11
червня 2012р. № 517 «Про затвердження
Порядку та умов надання у 2012 році
субвенції з державного бюджету
Місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами влади чи місцевого
самоврядування».

Відповідно до умов вказаних договорів
сторони дійшли згоди погасити
заборгованість відповідача перед
позивачем за спірним договором у
загальному розмірі 14 613 298 грн. 67 коп.
(1000000+13613298,67) за рахунок коштів
субвенції з державного бюджету.

Пунктами 10.2 договору № 28-517-ГУ та 12.2
договору № 518/517з-ГУ сторони
зобов'язалися не вчиняти до проведення
взаєморозрахунків дій з погашення
заборгованості відповідно до договору
№ 06/10-2390 ТЕ-29 від 20.12.2010р. про постачання
природного газу, згідно п. 15 та п. 17
відповідних договорів сторони
засвідчили, що після виконання
договору вони не мають одна до одної
жодної претензії.

Згідно виписки з рахунку відповідача
за 10 грудня 2012 року, платіжного
доручення № 20 від 10.12.2012 року грошові
кошти на підставі договору № 518/517з-ГУ
про організацію взаєморозрахунків у
розмірі 13613298,67 грн. сплачені
відповідачем на користь дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України".

Згідно виписки з рахунку за 14 серпня 2012
року, платіжного доручення № 8 від
06.08.2012року грошові кошти на підставі
договору № 28-517-ГУ про організацію
взаєморозрахунків у розмірі 1000000,00 грн.
сплачені відповідачем на користь
позивача.

Відповідно до п. 2 ст. 604 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація).

Таким чином сторони у справі
відповідно до вимог ст. 604 Цивільного
кодексу України замінили первісне
зобов'язання про оплату природного
газу на умовах договору поставки
природного газу новим зобов'язанням
про оплату відповідачем на користь
позивача обсягів газу вартістю 1000 000,00
грн. та 13 613 298,67 грн. за рахунок коштів
субвенції з державного бюджету,
припинивши первісне зобов'язання у цій
частині.

Укладення договорів про проведення
взаєморозрахунків за рахунок
субвенцій з державного бюджету в силу
вимог чинного законодавства є
диспозитивним правом його учасників.
Тому посилання позивача щодо
відсутності у нього волевиявлення на
заміну первісного зобов'язання новим є
безпідставними. Про припинення
первісного зобов'язання свідчить також
факт погодження сторонами у п.п. 2 п. 11
договору про взаєморозрахунки
обов'язку не вчиняти до проведення
взаєморозрахунків дій з погашення
заборгованості відповідно до договору.

Строк виконання нового зобов'язання
пов'язаний з моментом перерахування
територіальним органом Казначейства
грошових коштів з державного бюджету.

Згідно з п. 1 ст. 218 ГК України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) с грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Таким чином, для покладення на боржника
відповідальності у вигляді неустойки
необхідною та достатньою є наявність
двох умов: протиправної поведінки
(порушення господарського
зобов'язання) та вини боржника.

Виходячи з того, що зобов'язання з
оплати природного газу в заявленому
розмірі на умовах спірного договору
постачання природного газу сторонами
припинено за домовленістю сторін, а
тому прострочення оплати на умовах
договору про організацію
взаєморозрахунків відповідачем не
допущено.

З огляду на викладене, господарський
суд відмовляє у задоволенні позовних
вимог.

Тому, керуючись ст. ст. 33-35, 43, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог -
ВІДМОВИТИ.

Повне рішення підписано 28.04.2014 р.

Суддя Ю.О. Зражевський