ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

" 13 " травня 2014 року
справа № 927/566/14

За позовом ОСОБА_1 14032, АДРЕСА_1 До
Публічного акціонерного товариства
«Будівельна компанія «Домобудівник»
14011, м. Чернігів, вул. Щорса, 59 - апро
стягнення 10 026 грн. 96 коп.
Суддя
А.С.Сидоренко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 13.05.2014р., на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) заявлено позов
до публічного акціонерного товариства
«Будівельна компанія «Домобудівник»
(надалі - відповідач) про стягнення 6 850,00
грн. заборгованості з виплати
заробітної плати та 3 176,96 грн.
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні.

В судовому засіданні позивачем подане
власне письмове підтвердження про те,
що в провадженні господарського суду
або іншого органу, який діє в межах
своєї компетенції, немає справи з
господарського спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Відповідач відзив на позовну заяву з
документами на підтвердження фактів
(обставин) викладених в ньому не надав,
в судове засідання не з'явився.

Оскільки відповідач повідомлявся
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 161, неявка його
представника не перешкоджає розгляду
справи.

Справа розглядається на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
повноважного представника позивача,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Будівельна компанія «Домобудівник»
зареєстроване рішенням виконавчого
комітету Чернігівської міської ради
від 24.12.1993р. за адресою: м. Чернігів, вул.
Щорса, 59 - а.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 05 листопада
2013 року порушено провадження у справі
№ 927/1361/13 про банкрутство публічного
акціонерного товариства «Будівельна
Компанія «Домобудівник».

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
суд, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство, вирішує усі
майнові спори з вимогами до боржника, у
тому числі спори про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Правова норма аналогічного змісту
міститься і у п. 7 ч. 1 ст. 12
Господарського процесуального кодексу
України.

Як вбачається із витягу з трудової
книжки ОСОБА_2, 01 вересня 2009 року
остання була прийнята на роботу до ПАТ
«Будівельна Компанія «Домобудівник»
на посаду інспектора відділу кадрів
(наказ від 28.08.2009р. № 263-ВК).

26 березня 2014 року ОСОБА_2 була звільнена
з посади за згодою сторін згідно п. 1 ч. 1
ст. 36 Кодексу законів про працю України
(наказ від 24.03.2014р. № 47-ВКа).

Приписом ч. 7 ст. 43 Конституції України
встановлено, що право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 94 Кодексу
законів про працю України, заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Розмір заробітної плати
залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату
праці», працівник має право на оплату
своєї праці відповідно до актів
законодавства і колективного договору
на підставі укладеного трудового
договору. Розмір заробітної плати може
бути нижчим за встановлений трудовим
договором та мінімальний розмір
заробітної плати у разі невиконання
норм виробітку, виготовлення
продукції, що виявилася браком, та з
інших, передбачених чинним
законодавством причин, які мали місце з
вини працівника. Забороняється будь -
яке зниження розмірів оплати праці
залежно від походження, соціального і
майнового стану, расової та
національної належності, статі, мови,
політичних поглядів, релігійних
переконань, членства у професійній
спілці чи іншому об'єднанні громадян,
роду і характеру занять, місця
проживання.

У відповідності з ч. 1 ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно виданої відповідачем довідки
від 01.04.2014р. № 04/37/1 (а.с. 8), станом на
01.04.2014р. заборгованість по виплаті
заробітної плати ОСОБА_1 становить 6850,00
грн. за період роботи з 01.03.2014р. по
26.03.2014р.

Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про
працю України, заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором або нормативним
актом роботодавця, погодженим з
виборним органом первинної
профспілкової організації чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом (а в разі
відсутності таких органів -
представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.
У разі коли день виплати заробітної
плати збігається з вихідним, святковим
або неробочим днем, заробітна плата
виплачується напередодні. Розмір
заробітної плати за першу половину
місяця визначається колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не менше оплати за фактично
відпрацьований час з розрахунку
тарифної ставки (посадового окладу)
працівника. Заробітна плата
працівникам за весь час щорічної
відпустки виплачується не пізніше ніж
за три дні до початку відпустки.

При звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення (ч. 1 ст. 116 Кодексу
законів про працю України).

З урахуванням наведених вище обставин,
суд дійшов висновку про те, що
відповідачем порушено передбачене ст.
ст. 115, 116 Кодексу Законів про працю
України право позивача на своєчасне
отримання заробітної плати, а тому
позовні вимоги щодо стягнення 6 850,00 грн.
заборгованості з виплати заробітної
плати за період з 01.03.2014р. по 26.03.2014р. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача 3 176,96 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 26.03.2014р. по
18.04.2014р.

Згідно ст. 117 Кодексу Законів про працю
України, в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Як було встановлено під час вирішення
даного спору, заробітна плата
позивачеві дійсно не виплачувалась.
Даний факт був визнаний відповідачем,
що підтверджується вказаною вище
довідкою від 01.04.2014р. № 04/37/1, що була
видана товариством.

При вирішенні спору в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
визначенні його розміру, суд враховує
наступне:

відповідно до абз. 2 п. 20 постанови
Пленуму Верховного суду України від
24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», у разі непроведення розрахунку
у зв'язку із виникненням спору про
розмір належних до виплати сум вимоги
про відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Заходи, встановлені ст. 117 Кодексу
Законів про працю України, є
відповідальністю роботодавця перед
працівником в разі несвоєчасного
розрахунку при звільненні.

Підставою для застосування такої
відповідальності судом є не лише сам
факт порушення строків розрахунку при
звільненні, встановлених ст. 116 Кодексу
Законів про працю України, а й вина
власника щодо працівника.

Згідно виданої відповідачем довідки
від 01.04.2014р. № 04/37/1 (а. с. - 9),
середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
при 8-ми годинному робочому дні з
розрахунку двох місяців (січень-лютий
2014р.) становить 186,88 грн. (23,36 грн. за
годину) без відрахування податків.

Отже, розмір середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
ОСОБА_1 за період з 26.03.2014р. по 18.04.2014р. (17
робочих днів) становить 3 176,96 грн. (186,88
грн. х 17 робочих днів = 3 176,96 грн.).

З урахуванням наведених вище обставин,
суд дійшов висновку про те, що позовні
вимоги щодо стягнення 3 176,96 грн.
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 26.03.2014р. по 18.04.2014р. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.
ст. 94, 115 - 117 Кодексу законів про працю
України, ст. 21 Закону України «Про
оплату праці», ст. 10 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ст. ст. 12, 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Будівельна компанія
«Домобудівник», м. Чернігів, вул. Щорса,
59 - а (код 01272976) на користь ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) 6850 грн. 00 коп.
заборгованості з виплати заробітної
плати та 3176 грн. 96 коп. середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Будівельна компанія
«Домобудівник», м. Чернігів, вул. Щорса,
59 - а (код 01272976) в доход Державного
бюджету (Отримувач: УДКСУ у м.
Чернігові, код 38054398, рахунок 3002 в
ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО
853592, код платежу 22030001) 1827 грн. 00 коп.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
А.С.Сидоренко

Рішення підписано 13 травня 2014 року.

Суддя
А.С.Сидоренко