ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014 року
Справа № 29/5005/952/2012

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Вечірка І.О.
(доповідач)

суддів: Джихур О.В.,
Лисенко О.М.

Секретар: Валяр М.Г.

Представники сторін:

від скаржника: Трубіна Т.В.,
представник, довіреність № 33-21/41263/1 від
20.12.13;

від ліквідатора: Красько І.З.,
представник, довіреність № 978 від 09.10.13;

інші учасники провадження у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце судового засідання
повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк", м. Харків

на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 10.04.2014
року

у справі № 29/5005/952/2012

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укргранкорк",
м. Дніпропетровськ

до боржника Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, м.
Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 10.04.2014
року у справі № 29/5005/952/2012 (суддя
Калиниченко Л.М.) відмовлено Публічному
акціонерному товариству "УкрСиббанк" в
задоволенні пункту 3 скарги за № 26-52-1769
від 04.09.2013 року щодо встановлення
нікчемності та визнання недійсним
договору про утримання матері (виплата
аліментів) від 01.09.2010 року, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Не погодившись з вказаною
ухвалою, кредитор - Публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк"
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.04.2014 року, встановити
нікчемність та визнати недійсним
договір про утримання матері (виплата
аліментів) від 01.09.2010 року, укладений
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Апеляційна скарга мотивована тим,
що:

- відмовляючи у задоволенні вимог
ПАТ "УкрСиббанк", суд першої інстанції
необґрунтовано зазначив, що пункт 3
скарги ПАТ "УкрСиббанк" не підлягає
розгляду у справі про банкрутство
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4;

- судом не взято до уваги, що
відповідно до частини 9 статті 47 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" угоди
громадянина - підприємця, пов'язані з
відчуженням або передачею іншим
способом майна громадянина -
підприємця заінтересованим особам
протягом року до порушення провадження
у справі про банкрутство можуть бути
визнані господарським судом
недійсними за заявою кредиторів;

- під час укладення договору у
ОСОБА_4 не було наміру створення
правових наслідків у вигляді реальної
виплати аліментів, передбачених
договором;

- суд першої інстанції належним
чином не звернув уваги на той факт, що
при розгляді вимог кредиторів,
арбітражний керуючий зобов'язаний був
перевірити обґрунтованість та
законність вимог кредиторів;

- договір про утримання матері (виплата
аліментів) від 01.09.2010 року, на думку
скаржника, не відповідає вимогам
чинного законодавства України та не
може бути прийнятий в обґрунтування
вимог ОСОБА_5 до боржника;

- факт відсутності нотаріального
посвідчення договору про утримання
матері (виплата аліментів) від 01.09.2010
року дає підстави для визнання
вказаного договору нікчемним.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.04.2014 року апеляційну скаргу прийнято
до розгляду, розгляд справи призначено
у судовому засіданні на 06.05.2014 року.

В судовому засіданні 06.05.2014 року
представник скаржника надав пояснення
в обґрунтування доводів апеляційної
скарги.

ОСОБА_5 у відзиві на апеляційну скаргу
просила ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 10.04.2014
року залишити без змін та відмовити у
задоволенні апеляційної скарги.
Посилалась на те, що договір утримання
матері не укладався з метою відчуження
будь-якого майна або з метою іншим
чином передати право власності на
майно, метою його укладення було
надання матеріальної допомоги
непрацездатному члену родини. Також,
ОСОБА_5 звернула увагу, що
господарський суд міг би розглядати
питання про визнання договору
недійсним, як би такий договір було
укладено за один рік до порушення
справи про банкрутство, а в даному
випадку, передбачений законодавством
строк сплив 01.09.2011 року, тобто задовго
до порушення провадження у справі.

В судовому засіданні 06.05.2014 року
оголошувалась перерва до 12.05.2014 року.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
12.05.2014 року продовжено строк розгляду
апеляційної скарги на 15 днів та
оголошено перерву в судовому засіданні
до 15.05.2014 року.

Представник скаржника в засіданнях
суду 12.05.2014 року та 15.05.2014 надав
додаткові пояснення в обґрунтування
доводів апеляційної скарги.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну
скаргу та його представник в судових
засіданнях 06.05.2014 року, 12.05.2014 року та
15.05.2014 року просили відмовити у
задоволенні апеляційної скарги та
залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Інші учасники провадження у справі
наданими їм процесуальними правами не
скористались та не забезпечили явку в
судове засідання своїх повноважних
представників, хоча про час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином.

Беручи до уваги, що неявка інших
учасників провадження у справі не
перешкоджає перегляду справи по суті,
матеріали справи є достатніми для
розгляду апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про розгляд
справи по суті у відсутності вказаних
учасників.

Заслухавши пояснення представників
скаржника та ліквідатора, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту з'ясування та
доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, судова колегія
апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Провадження у справі про банкрутство
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.
Дніпропетровськ порушено ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 02.02.2012 року за заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укргранкорк", м.
Дніпропетровськ за спеціальною
процедурою, передбаченою статтями 47-49
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (т. 1, а. с. 1).

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 23.02.2012
року Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4,
м. Дніпропетровськ визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру у
справі строком на один рік (до 23.02.2013
року), ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого
Колошина Вадима Петровича, м.
Дніпропетровськ, якого зобов'язано
вчинити певні дії (т. 1, а. с. 72-73).

02.03.2012 року в газеті "Голос України" № 41
(5291) опубліковано оголошення про
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури у
справі (т. 1, а. с. 90).

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
01.08.2012 року апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк", м. Харків залишено без
задоволення. Постанову господарського
суду Дніпропетровської області від
23.02.2012 року залишено без змін. Справу
направлено до господарського суду
Дніпропетровської області для
подальшого розгляду (т. 2, а. с. 30-31).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 04.03.2013
року продовжено строк ліквідаційної
процедури та повноважень ліквідатора
до 08.04.2013 року (т. 3, а. с. 38).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 08.04.2013
року продовжено строк ліквідаційної
процедури та повноважень ліквідатора
до 23.08.2013 року. Зобов'язано ліквідатора
в строк до 23.08.2013 року завершити всі
заходи ліквідаційної процедури та
представити на затвердження
господарському суду звіт та
ліквідаційний баланс банкрута (т. 3, а. с.
90).

05.09.2013 року Публічне акціонерне
товариство "УкрСиббанк" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області зі скаргою на дії ліквідатора
№ 26-52-1769 від 04.09.2013 року (т. 5, а. с. 3-6).

16.09.2013 року до господарського суду
Дніпропетровської області від ПАТ
"УкрСиббанк" надійшла скарга на дії
ліквідатора № 26-52-1814 від 13.09.2013 року (т. 5,
а. с. 19-22).

09.10.2013 року від ліквідатора банкрута
арбітражного керуючого Колошина В.П. до
господарського суду надійшло
заперечення на скаргу ПАТ "УкрСиббанк"
на дії ліквідатора ФОП ОСОБА_4 від 04.09.2013
року (т. 5, а. с. 46-47).

09.10.2013 року від ліквідатора банкрута
арбітражного керуючого Колошина В.П. до
господарського суду надійшло
заперечення на скаргу ПАТ "УкрСиббанк"
на дії ліквідатора ФОП ОСОБА_4 від 13.09.2013
року (т. 5, а. с. 42-43).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 09.12.2013
року суддею Примаком С.А. прийнято
справу до свого провадження,
призначено скаргу ПАТ "УкрСиббанк" від
04.09.2013 року; скаргу ПАТ "УкрСиббанк" від
13.09.2013 року; звіт ліквідатора,
ліквідаційний баланс банкрута до
розгляду у судовому засіданні на 24.12.2013
року (т. 5, а. с. 71).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.12.2013
року призначено скаргу ПАТ "УкрСиббанк"
від 04.09.2013 року; скаргу ПАТ "УкрСиббанк"
від 13.09.2013 року,; звіт ліквідатора,
ліквідаційний баланс банкрута до
розгляду у судовому засіданні на 23.01.2014
року (т. 5, а. с. 73-74).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 23.01.2014
року відкладено розгляд скарги ПАТ
"УкрСиббанк" від 04.09.2013 року; скарги ПАТ
"УкрСиббанк" від 13.09.2013 року; звіту
ліквідатора, ліквідаційного балансу
банкрута до розгляду у судовому
засіданні на 06.02.2014 року. Зобов'язано
ПАТ "УкрСиббанк" надати до суду
документальні докази скасування
рішення третейського суду від 30.11.2011
року підписаного третейським суддею
Карчагіним С.В. Зобов'язано ліквідатора
надати до суду документальні докази
того чи видавалися виконавчі документи
на підставі рішення третейського суду
від 30.11.2011 року (т. 5, а. с. 81-82).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2014
року відкладено розгляд скарги ПАТ
"УкрСиббанк" від 04.09.2013 року в частині
пунктів 1, 2; скарги ПАТ "УкрСиббанк" від
13.09.2013 року; звіту ліквідатора,
ліквідаційного балансу банкрута до
розгляду у судовому засіданні на 04.03.2014
року (т. 5, а. с. 96-98).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 12.02.2014
року виправлено допущену в
резолютивній частині ухвали
господарського суду Дніпропетровської
області від 06.02.2014 року описку. Ухвалено
вважати за вірне резолютивну частину
ухвали в наступній редакції: "Відмовити
ПАТ "УкрСиббанк" у задоволенні пункту 3
скарги від 04.09.2013 року. Відкласти
розгляд скарги ПАТ "УкрСиббанк" від
04.09.2013 року в частині пунктів 1, 2; скарги
ПАТ "УкрСиббанк" від 13.09.2013 року; звіту
ліквідатора, ліквідаційного балансу
банкрута до розгляду у судовому
засіданні на 04.03.2014 року" (т. 5, а. с. 139).

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014 року ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2014
року (з урахуванням ухвали
господарського суду
Дніпропетровської області від 12.02.2014
року) в частині відмови Публічному
акціонерному товариству "УкрСиббанк" у
задоволенні пункту 3 скарги від 04.09.2013
року щодо визнання недійсним договору
про утримання матері (виплата
аліментів) від 01.09.2010 року, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасовано. Справу
в цій частині передано для розгляду до
господарського суду Дніпропетровської
області (т. 5, а. с. 169-171).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.03.2014
року суддею Калиниченко Л.М. справу №
29/5005/952/2012 прийнято до свого провадження
в частині розгляду пункту 3 скарги
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" за № 26-52-1769
від 04.09.2013 року. Призначено судове
засідання на 10.04.2014 року. Зобов'язано
Публічне акціонерне товариство
"УкрСиббанк" у строк до 10.04.2014 року
надати до господарського суду
Дніпропетровської області докази
набрання законної сили рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 20.12.2013 року у
справі № 200/17332/13ц (т. 5, а. с. 175).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 10.04.2014
року відмовлено Публічному
акціонерному товариству "УкрСиббанк" в
задоволенні пункту 3 скарги за № 26-52-1769
від 04.09.2013 року щодо встановлення
нікчемності та визнання недійсним
договору про утримання матері (виплата
аліментів) від 01.09.2010 року, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Розглядаючи питання про законність та
обґрунтованість винесеної судом
першої інстанції ухвали від 10.04.2014 року,
колегія суддів апеляційної інстанції
враховує наступне.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та
перехідних положень (Х розділ) Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (надалі -
Закон) (в редакції, що діє з 19.01.2013 року)
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом. Оскільки, провадження у
даній справі було порушено 02.02.2012 року,
то при розгляді справи судом
застосовуються норми Закону в
редакції, що діяла станом на 18.01.2013 року.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Відповідно до статті 41 Закону
відносини, пов'язані з банкрутством
окремих категорій суб'єктів
підприємницької діяльності
регулюються цим Законом з урахуванням
особливостей, передбачених розділом VІ
цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи
02.03.2012 року в газеті "Голос України" № 41
(5291) опубліковано оголошення про
визнання банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури відносно
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідно до частини 2 статті 47 Закону
кредитори, вимоги яких пов'язані із
зобов'язаннями, що виникли внаслідок
заподіяння шкоди життю та здоров'ю
громадян, кредитори, які мають вимоги
щодо стягнення аліментів, а також інші
вимоги особистого характеру, мають
право заявити свої вимоги в процесі
провадження у справі про банкрутство.

26.03.2012 року до господарського суду
надійшла заява громадянки ОСОБА_5 до
боржника на суму 3 000 000,00 грн. В своїй
заяві ОСОБА_5 посилалась на той факт, що
01.09.2010 року між нею та ОСОБА_4 було
укладено договір про утримання матері
(виплата аліментів). Згідно з укладеним
договором ОСОБА_4 зобов'язалась надати
на утримання матері - ОСОБА_5 аліменти у
вигляді одноразової грошової виплати в
розмірі 3 000 000,00 грн. до 01.06.2011 року. В
зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 взятих на
себе зобов'язань, ОСОБА_5 звернулась із
позовом до третейського судді про
стягнення грошових коштів за договором
утримання матері. Рішенням
третейського судді (арбітра) Карчагіна
С.В. у справі № 20/09/11 від 30.11.2011 року
позов ОСОБА_5 задоволено та стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3 000 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 04.04.2012
року заява ОСОБА_5 прийнята до розгляду.
Зобов'язано ліквідатора банкрута в
строк до 04.05.2012 року розглянути вимоги
кредитора ОСОБА_5 і про результати
повідомити господарський суд.

Згідно з листом № 101-АК від 07.05.2012 року
ліквідатор боржника Колошин В.П.
повідомив кредитора ОСОБА_5 про
визнання грошових вимог на суму 3 000 000,00
грн. та включення їх до першої черги
реєстру вимог кредиторів (т. 2, а. с. 50).

Відповідно до постанови Вищого
господарського суду України від 27.03.2013
року (з урахуванням постанови Вищого
господарського суду України від 03.06.2013
року про виправлення описки) визнано
грошові вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до
боржника на суму 628 517,39 грн. основного
боргу із включенням їх до реєстру вимог
кредиторів у третю чергу (т. 3, а. с.
186-189; т. 4, а. с. 11-12).

Грошові вимоги ОСОБА_5, ПАТ "УкрСиббанк"
та інших кредиторів включено до
реєстру вимог кредиторів від 27.08.2013
року (т. 4, а. с. 27-29).

05.09.2013 року до господарського суду
надійшла скарга кредитора - ПАТ
"УкрСиббанк" на дії ліквідатора
Колошина Вадима Петровича від 04.09.2013
року, в якій кредитор просив визнати
дії ліквідатора при проведенні
ліквідаційної процедури
неправомірними та припинити його
повноваження. Крім цього, ПАТ
"УкрСиббанк" просило встановити
нікчемність та визнати недійсним
договір про утримання матері (виплата
аліментів) від 01.09.2010 року, укладений
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Обґрунтовуючи
вимогу про встановлення нікчемності та
визнання недійсним договору про
утримання матері від 01.09.2010 року ПАТ
"УкрСиббанк" посилалось на той факт, що
цей договір укладено до порушення
провадження у справі про банкрутство
із строком оплати до 01.06.2011 року без
наміру створення правових наслідків у
вигляді проведення реальної виплати,
передбаченої договором. Крім цього,
вказаний договір є нікчемним, оскільки
не був посвідчений нотаріально.

Ухвалою від 24.03.2014 року справа прийнята
до провадження суддею
Калиниченко Л.М. в частині розгляду
пункту 3 скарги ПАТ "УкрСиббанк" щодо
визнання недійсним договору про
утримання матері (виплата аліментів)
від 01.09.2010 року, укладеного між ОСОБА_4
та ОСОБА_5.

Ухвалою від 10.04.2014 року господарський
суд відмовив ПАТ "УкрСиббанк" в
задоволенні пункту 3 скарги за № 26-52-1769
від 04.09.2013 року щодо встановлення
нікчемності та визнання недійсним
договору про утримання матері (виплата
аліментів) від 01.09.2010 року, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5. При цьому, в
ухвалі суду зазначено, що пункт 3
вказаної скарги не підлягає розгляду у
справі про банкрутство. Обґрунтовуючи
вказаний висновок господарський суд
зазначив, що даний спір виник з
сімейних правовідносин і підлягає
розгляду у судах загальної юрисдикції.
Крім цього, спірний договір було
укладено 01.09.2010 року, тобто більш ніж за
один рік до порушення провадження у
справі про банкрутство
ФОП ОСОБА_4

Проте, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що такий висновок
суду зроблено без урахування
особливостей провадження у справі про
банкрутство, передбачених Законом.

Предметом договору від 01.09.2010 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
надання утримання матері шляхом
грошової сплати аліментів. Нормами
Сімейного кодексу України передбачено
укладення договору про надання
утримання оному із членів подружжя
(стаття 78 Сімейного кодексу України).
Укладення договору утримання батьків
нормами Сімейного кодексу України
прямо не передбачено. У відповідності
до статті 8 Сімейного кодексу України,
якщо особисті немайнові відносини між
членами сім'ї та родичами, у тому числі
батьками та дітьми, не врегульовані цим
Кодексом, вони регулюються нормами
Цивільного кодексу України, якщо це не
суперечить суті сімейних відносин. У
зв'язку з цим, порядок укладення, зміни
та припинення цього договору
регламентуються відповідними нормами
Цивільного кодексу України. Це ж саме
стосується форми договору та умов його
дійсності.

Як вбачається з матеріалів справи,
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська ухвалою від 20.12.2013
року у справі № 200/17332/13-ц (з урахуванням
ухвали від 17.02.2014 року про виправлення
описки) скасував ухвалене одноособово
третейським суддею (арбітром)
Карчагіним С.В. рішення від 30.11.2011 року у
справі № 20/09/11 про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 грошових коштів за
договором утримання матері (виплата
аліментів) (т. 5, а. с. 237-240). При цьому,
Бабушкінським районним судом
м. Дніпропетровська встановлено факт
укладення договору від 01.09.2010 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та регулювання
ним сімейних правовідносин. Вказаний
договір судом недійсним не визнанався.

З урахуванням наведеного, місцевий
господарський суд обґрунтовано
зазначив про те, що спір, який виник із
сімейних правовідносин підлягає
розгляду в судах загальної юрисдикції.
В зв'язку з цим, господарським судом не
можуть бути взяті до уваги доводи ПАТ
"УкрСиббанк" щодо наявності загально -
цивільних підстав для визнання
договору від 01.09.2010 року недійсним, а
саме щодо недотримання встановленої
законом форми договору та наявності
ознак його фіктивності.

Проте, Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" встановлено
спеціальні підстави для визнання угод,
укладених боржником, недійсними.
Відповідні підстави передбачено
частиною 11 статті 17 та частиною 9 статті
47 Закону.

Так, відповідно до частини 9 статті 47
Закону угоди громадянина-підприємця,
пов'язані з відчуженням або передачею
іншим способом майна
громадянина-підприємця
заінтересованим особам протягом року
до порушення провадження у справі про
банкрутство, можуть бути визнані
господарським судом недійсними за
заявою кредиторів.

Наведена норма Закону передбачає, що
ініціатором оскарження угод за
спеціальною підставою, встановленою
частиною 9 статті 47 Закону, є кредитори,
права та охоронювані інтереси яких
можуть бути порушені відповідними
угодами.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4
будучи фізичною особою - підприємцем
уклала із своєю матір'ю ОСОБА_5 договір
про утримання матері (виплата
аліментів) від 01.09.2010 року.

Умовами пункту 2 зазначеного договору
ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання по
проведенню одноразової грошової
виплати ОСОБА_5 в розмірі 3 000 000,00 грн.
(три мільйони гривень). Згідно з пунктом
3 договору строк виплати встановлено до
01.06.2011 року.

Провадження у справі про банкрутство
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
порушено ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 02.02.2012
року. Таким чином, по договору від 01.09.2010
року передача майна (грошових коштів) з
боку ОСОБА_4 мала бути проведена за 8
місяців до порушення провадження у
справі про банкрутство.

Суд першої інстанції необґрунтовано
послався на неможливість визнання
договору від 01.09.2010 року недійсним,
оскільки він укладений більш як за один
рік до порушення провадження у справі
про банкрутство. Слід зазначити, що
норма частини 9 статті 47 Закону на
відміну від частини 11 статті 17 Закону
не вказує на необхідність укладення
оспорюваної угоди протягом
відповідного строку до дня порушення
провадження у справі про банкрутство.
Мова у вказаній нормі йде про взяття
сторонами на себе обов'язків,
пов'язаних з відчуженням або передачею
іншим способом майна громадянина -
підприємця заінтересованим особам.
Якщо такі обов'язки підлягають
виконанню громадянином - підприємцем
протягом року до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
то існують підстави для визнання угоди
недійсною.

Згідно зі статтею 1 Закону
заінтересованими особами стосовно
боржника являються, зокрема, особи, які
знаходяться у родинних стосунках із
підприємцем (фізичною особою) -
боржником, а саме: подружжя та їх діти,
батьки, брати, сестри, онуки. Таким
чином, ОСОБА_5, з якою укладена
боржником спірна угода, будучи матір'ю
ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону є
заінтересованою особою стосовно
боржника.

Укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір від
01.09.2010 року не містить будь-якого
обґрунтування встановлення розміру
виплат, які мали бути проведені за
договором.

Наслідком укладення оспорюваної угоди
стало визнання ліквідатором вимог
ОСОБА_5 до боржника на суму 3 000 000,00 грн.
(три мільйони гривень) із включенням їх
до першої черги задоволення вимог
кредиторів. Визнання зазначених вимог
ОСОБА_5 істотно впливає на можливість
задоволення вимог ПАТ "УкрСиббанк" та
інших кредиторів у справі про
банкрутство ФОП ОСОБА_4

За наведених обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що ПАТ
"УкрСиббанк" мав правові підстави для
звернення із заявою про визнання
недійсним договору від 01.09.2010 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

З урахуванням викладеного, укладений
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та
громадянкою ОСОБА_5 договір утримання
матері (виплата аліментів) має бути
визнаний господарським судом
недійсним за спеціальними підставами,
встановленими частиною 9 статті 47
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Відповідно до частини 1 статті 236
Цивільного кодексу України нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним є недійсним з моменту його
вчинення.

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'яані з його недійсністю.

Слід зазначити, що в процесі
ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_4
ліквідатором було реалізовано належне
банкруту майно, а саме
чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1,
двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та
легковий автомобіль MAZDA СХ7. При цьому,
зазначене майно було придбано на
прилюдних торгах ОСОБА_5 без оплати
грошових коштів. Відповідно до заяви
про зарахування боргу, поданої ОСОБА_5
ліквідатору в рахунок частини її
грошових вимог зарахована оплата за
об'єкти торгів на суму 1 172 239,00 грн.(т. 4, а.
с. 46-47). При цьому, інші кредитори в
результаті реалізації майна банкрута
будь-яких коштів не отримали. Зазначене
свідчить, що укладення договору від
01.09.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мало
істотні негативні наслідки на
проведення процедури банкрутства ФОП
ОСОБА_4 та порушення прав та законних
інтересів учасників провадження у
справі про банкрутство.

Враховуючи викладене, апеляційна
скарга Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" підлягає
задоволенню, ухвала господарського
суду Дніпропетровської області від
10.04.2014 року має бути скасована.
Необхідно задовольнити вимоги
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк", що містяться в пункті 3
скарги за № 26-52-1769 від 04.09.2013 року та
визнати недійсним договір про
утримання матері (виплата аліментів)
від 01.09.2010 року, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк",
м. Харків задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 10.04.2014
року у справі № 29/5005/952/2012
скасувати.

Вимоги Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" про визнання
недійсним договору від 01.09.2010 року, що
містяться в пункті 3 скарги за № 26-52-1769
від 04.09.2013 року задовольнити.

Визнати недійсним договір про
утримання матері (виплата аліментів)
від 01.09.2010 року, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

Справу № 29/5005/952/2012 повернути до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку у двадцятиденний
строк до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 16.05.2014 року.

Головуючий суддя
І.О. Вечірко

Суддя
О.В. Джихур

Суддя
О.М. Лисенко

Згідно з оригіналом

Помічник судді
О.В. Заболотна

16.05.2014