ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.05.14 № 910/8066/14. Суддя Дупляк О.М.,
розглянувши

позовну заяву Закритого акціонерного
товариства «Завод комунального
транспорту»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські
автобусні заводи»

про визнання недійсним рішення,
застосування наслідків недійсності
правочину, скасування державної
реєстрації права власності, визнання
права власності

В С Т А Н О В И Л А:

Закрите акціонерне товариство «Завод
комунального транспорту» звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівський
автобусний завод» про визнання
недійсним рішення, застосування
наслідків недійсності правочину,
скасування державної реєстрації права
власності, визнання права власності.

Подана Закритим акціонерним
товариством «Завод комунального
транспорту» позовна заява про визнання
недійсним рішення, застосування
наслідків недійсності правочину,
скасування державної реєстрації права
власності, визнання права власності не
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

Згідно з п. 2.21 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором. Відповідні документи
подаються до господарського суду
тільки в оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

З матеріалів позовної заяви № ПЗ 214 від
19.02.2014 вбачається, що позивачем на
підтвердження сплати судового збору
подано незавірену копію платіжного
доручення № 38 від 26.02.2014 на суму 73 080,00
грн.

Внаслідок вказаного позовна заява і
додані до неї документи підлягають
поверненню без розгляду на підставі п.
4 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки позивачем не подано доказів
сплати судового збору.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів ст.
ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального
кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 270 від
05.03.2009, розрахунковий документ -
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) видається відправникові з
додержанням вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» і підтверджує факт надання
послуги відділенням зв'язку.

Таким чином, належним доказом
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів є опис вкладень в поштовий
конверт та документ, що підтверджує
надання поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо).

Разом з тим, позивачем в якості доказу
відправлення відповідачу поштової
кореспонденції подано не завірені
копії опису вкладення та фіскального
чеку № 7751 від 24.04.2014, що є порушенням
норм ГПК України.

Крім того, з наданої позивачем
незавіреної копії опису вкладення у
цінний лист 754 не вбачається дати
поштового відправлення на поштовому
штемпелі, проставленому на описі
вкладення.

Далі, суд звертає увагу на те, що
позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівський
автобусний завод», подавши через
відділ діловодства суду позовну заяву
№ ПЗ 214 від 19.02.2014. Проте, з наданого
опису вкладення у цінний лист
вбачається, що відповідачу позивачем
направлено позовну заяву № 3КТ.

В п. 3.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» визначено, що у разі
коли до позовної заяви додано докази
надсилання відповідачеві копії лише
самої заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з пунктом 6 частини першої
статті 63 ГПК.

З наданого позивачем опису вкладення у
цінний лист вбачається, що Закритим
акціонерним товариством «Завод
комунального транспорту» надіслано
позовну заяву 3КТ з додатками на 38 арк.,
проте при цьому, не вказано перелік
таких додатків.

Таким чином, в суду відсутня можливість
встановити факт направлення
відповідачу позовної заяви та доданих
до неї документів.

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Враховуючи викладене, позовна заява
підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1
ст. 63 ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимог ст.
ст. 56, 57 Господарського процесуального
кодексу України, враховуючи, що приписи
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України носять імперативний
характер, суд дійшов висновку, що
викладені обставини є підставою для
повернення позовної заяви відповідно
до ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи
повернути заявникові без розгляду.

Суддя О.М. Дупляк