м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1386/14 23.04.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Регіон Ріелті
Груп»до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Господарник»простягнення 501 803,43
грн.Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Шалденко Є.М. - представник
від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Регіон Ріелті Груп»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Господарник» про стягнення 501 803,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов
укладеного між сторонами договору
безпроцентної позики (поворотної
фінансової допомоги) № 16/01/2014 від 16.01.2014
в частині повернення суми наданої
позики у розмірі 500 000,00 грн. Крім того,
за прострочення виконання грошового
зобов'язання позивач просить стягнути
з відповідача 1 424,66 грн. пені, 50,00 грн.
штрафу, 328,77 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/1386/14
та призначено розгляд справи на 20.02.2014.

Судове засідання, призначене на 20.02.2014,
не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 розгляд справи
призначено на 06.03.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 розгляд справи
відкладено на 12.03.2014.

07.03.2014 до суду надійшла заява
відповідача про розгляд справи без
участі його представника.

В судовому засіданні 12.03.2014 оголошено
перерву до 12.03.2014.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
14.03.2014 у зв'язку із перебуванням судді
Смирнової Ю.М. на лікарняному, справу №
910/1386/14 передано для розгляду судді
Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва суддею Ващенко Т.М. прийнято
справу № 910/1386/14 до провадження та
призначено розгляд справи на 24.04.2014.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
17.03.2014 справу № 910/1386/14 передано на
розгляд судді Смирновій Ю.М. у зв'язку
із її поверненням з лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.03.2014 суддею Смирновою Ю.М.
прийнято справу № 910/1386/14 до
провадження та призначено розгляд
справи на 23.04.2014.

В судове засідання, призначене на 23.03.2014
представник позивача з'явився, позовні
вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився.

Розглянувши подану відповідачем 07.03.2014
заяву про розгляд справи без участі
його представника, суд вважає за
можливе вказану заяву задовольнити.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2014 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Господарник»
(позичальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Регіон
Ріелті Груп» (позикодавець) укладено
договір безпроцентної позики
(поворотної фінансової допомоги) №
16/01/2014 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору за цим
Договором позикодавець передав у
власність позичальнику грошові кошти в
розмірі, установленому договором, а
позичальник зобов'язується повернути
їх позикодавцю.

Згідно з п.п. 2.1 - 2.2 Договору сума позики
за ним становить 500 000,00 грн. За цим
Договором проценти не нараховуються та
не сплачуються.

У відповідності до п. 3.1 Договору
позикодавець перераховує суму позики в
безготівковому порядку на поточний
рахунок позичальника.

Відповідно до п.п. 4.1 - 4.2 Договору
позикодавець надає позичальнику
позику у розмірі 500 000,00 грн. до 23.01.2014
включно. Позичальник повинен 23.01.2014
повернути позикодавцю позику у розмірі
500 000,00 грн. у порядку, встановленому
Договором.

На виконання умов Договору 17.01.2014
позивачем було перераховано на користь
відповідача 500 000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 100470592 від 17.01.2014 та випискою по
рахунку за 17.01.2014, наданою ПАТ «КБ
«Актив-Банк».

За правовою природою укладений між
сторонами Договір є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Положеннями п.п. 5.1 - 5.3 Договору
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути суму позики (або
неповернену її частину в разі
дострокового погашення частини позики)
в останній день строку, встановленого в
п. 4.2 цього Договору, тобто 23.01.2014. Сума
позики підлягає поверненню шляхом її
перерахування на поточний рахунок
позикодавця. Днем повернення позики (її
частини) вважається день зарахування
суми позики (її частини) на поточний
рахунок позикодавця.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та приписів
п.п. 4.2, 5.1 Договору строк виконання
відповідачем зобов'язання з повернення
суми позики настав 23.01.2014.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України та ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, крім
випадку коли право такої відмови
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Однак, з матеріалі справи вбачається,
що відповідачем зобов'язання з
повернення позивачу суми позики
виконано не було, суму коштів у розмірі
500 000,00 грн. у встановлений Договором
строк на рахунок позивача не
перераховано, у зв'язку з чим у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість у розмірі 500
000,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідачем існування наведеної
заборгованості та її розмір не
спростовано, доказів її погашення в
добровільному порядку не надано. Більш
того, у поданих суду поясненнях
відповідач факт невиконання ним умов
Договору щодо повернення суми позики
визнає.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 500 000,00 грн. є
обґрунтованими, документально
підтвердженими та такими, що
підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення
з відповідача 1 424,66 грн. пені, 50,00 грн.
штрафу, 328,77 грн. 3% річних, нарахованих
за прострочення виконання
відповідачем зобов'язання з повернення
суми позики.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Одним із видів господарських санкцій
згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського
кодексу України є штрафні санкції, до
яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України).

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, різновидами якої є штраф та
пеня.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що при
простроченні повернення позики (її
частини) позичальник сплачує штраф у
розмірі 0,01 % від неповерненої суми
позики, а пунктом 6.2 встановлено, що при
простроченні повернення позики (її
частини) позичальник додатково до
штрафу, передбаченого п. 6.1 Договору,
сплачує пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочки.

При цьому, суд відзначає, що можливість
одночасного стягнення пені та штрафу
за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою ст. 231 Господарського
кодексу України. В інших випадках
порушення виконання господарських
зобов'язань чинне законодавство не
встановлює для учасників
господарських відносин обмежень
можливості передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою ст. 627 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Таким чином, чинне законодавство
допускає можливість одночасного
стягнення з учасника господарських
відносин, що порушив господарське
зобов'язання за договором, штрафу та
пені, які не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності

Правова позиція щодо можливості
одночасного стягнення штрафу та пені
наведена у постанові Верховного Суду
України від 27.04.2012 у справі № 06/5026/1052/2011
та п. 2.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№ 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань».

Оскільки судом встановлено факт
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання, а
відповідальність у вигляді неустойки
(пені та штрафу) передбачена Договором,
вимоги позивача про стягнення з
відповідача штрафу у розмірі 50,00 грн. та
пені у розмірі 1 424,66 грн. (нарахованої за
період з 24.01.2014 по 31.01.2014) підлягають
задоволенню за розрахунком позивача,
перевіреним судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3 % річних у розмірі 328,77 грн.
за період з 24.01.2014 по 31.01.2014 також
підлягають задоволенню за розрахунком
позивача, перевіреним судом.

Враховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Господарник» (04107, м.
Київ, вул. Багговутівська, 17-21,
ідентифікаційний код 30971302) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіон Ріелті Груп»
(02090, м. Київ, вул. Сосюри, 6,
ідентифікаційний код 35316423)
заборгованість у розмірі 500 000 (п'ятсот
тисяч) грн. 00 коп., пеню у розмірі 1 424
(одна тисяча чотириста двадцять чотири)
грн. 66 коп., штраф у розмірі 50 (п'ятдесят)
грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 328 (триста
двадцять вісім) грн. 77 коп. та судовий
збір у розмірі 10 036 (десять тисяч
тридцять шість) грн. 07 коп.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 28.04.2014.

Суддя
Ю.М. Смирнова