ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

28 квітня 2014 року
Справа № 913/886/14

Провадження № 6/913/886/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Луганської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», м. Луганськ

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м. Попасна
Луганської області

про стягнення 34 521 грн. 05 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Чех Т.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - Васильченко О.П.,
довіреність № б/н від 17.01.12;

від відповідача - представник не
прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
№ 011/01-09-2/47 від 06.02.2013 в сумі 34 521 грн. 05
коп., в тому числі: заборгованість за
кредитом в сумі 32 171 грн. 48 коп.,
заборгованість по сплаті відсотків в
сумі 1 990 грн. 06 коп., пеня за несвоєчасну
сплату кредиту та відсотків в сумі 359
грн. 51 коп.

Позивачем на виконання вимог суду за
клопотанням від 28.04.2014 надані додаткові
докази по справі, які судом прийняті до
розгляду та долучені до матеріалів
справи.

Крім того, позивачем наданий
розрахунок заборгованості за
кредитним договором №011/0109-2/47 від
06.02.2013, за яким позивач фактично зменшує
розмір ціни позову, яка становить 34 470
грн. 67 коп., в тому числі: заборгованість
за кредитом - 32 171 грн. 48 коп.,
(прострочена 8 174 грн. 82 коп.), відсотки
за користування кредитом - 1 990 грн. 06
коп., пеня за несвоєчасну сплату
кредиту - 274 грн. 24 коп., пеня за
несвоєчасну сплату відсотків - 34 грн. 89
коп.

Відповідно до ст. 22 ГПК України
зменшення або збільшення ціни позову є
правом позивача, у зв'язку з чим суд
приймає вказаний розрахунок до
розгляду.

Відповідач відзив на позовну заяву
суду не надав, явку повноважного та
компетентного представника у судові
засідання двічі не забезпечив, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце їх проведення за належною
адресою, а саме: АДРЕСА_1, про що, в тому
числі, свідчать і відмітки органу
поштового зв'язку на повідомленнях про
вручення рекомендованих поштових
відправлень, а саме ухвал суду від
02.04.2014 і 14.04.2014. Тобто, відповідач мав
реальну можливість скористатися своїм
правом на участь в судовому засіданні
та надати відповідні заперечення або
пояснення.

При цьому, відповідно до пункту 2.6.15
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 № 28 на звороті у лівому нижньому
куті оригіналу процесуального
документа, який виготовляється судом
та залишається у справі,
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправлення
документа, що містить вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив, та може
містити відмітку про отримання копії
процесуального документа
уповноваженим представником адресата.

Так, вказана відмітка підтверджує
належне відправлення копій
процесуального документа сторонам та
іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Про це Вищим господарським судом
України зазначалося і в інформаційних
листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N
01-8/675 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N
01-8/164 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2007 році"
(пункт 23).

Враховуючи, що в ухвалі суду від 14.04.2014
явка сторін не була визнана
обов'язковою, суд вважає за можливе
розглянути дану справу за умови
присутності лише представника
позивача. При цьому, слід зазначити, що
відповідно до ст. 22 ГПК України участь в
судовому засіданні є правом
відповідача, який таким правом не
скористався.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Суд розглядає справу по суті за умови
присутності лише представника
позивача.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач зазначає, що 06.02.2013 між ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» (банк за
договором, позивач у справі) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
(позичальник за договором, відповідач у
справі) був укладений кредитний
договір № 011/01-09-2/47 з додатками та
додатковими угодами до нього.

На виконання умов договору позивач
надав відповідачу споживчий кредит у
сумі 40 000 грн. 00 коп. строком до 05
лютого 2015 року із сплатою 24 % річних.
Позичальник зобов'язався використати
кошти за цільовим призначенням та
повернути банку кредит, проценти та
виконати інші зобов'язання,
передбачені договором.

Грошові кошти були перераховані банком
відповідно до п. 4.1 кредитного договору
шляхом перерахування на поточний
рахунок позичальника відповідно до
платіжного доручення № від
18.02.2013.

Проте відповідачем умови договору
дотримувалися неналежним чином та не
дотримувався графік погашення кредиту
та сплати відсотків, у зв'язку з чим
станом на 10.01.2014 утворилась
заборгованість по кредиту в сумі 32 171
грн. 48 коп., в тому числі: прострочена в
сумі 8 174 грн. 82 коп., заборгованість за
процентами в сумі 1 990 грн. 06 коп. та за
порушення строків сплати кредиту та
процентів нарахована пеня в сумі 359 грн.
51 коп. В той же час, згідно розрахунку,
наданому суду представником позивача в
судовому засіданні, пеня за
несвоєчасну сплату кредиту становить
274 грн. 24 коп., пеня за несвоєчасну
сплату процентів становить 34 грн. 89 коп.

Відповідно до статті 11 договору
позивач має право достроково вимагати
погашення заборгованості позичальника
за кредитом, включаючи відсотки за
користування кредитом та штрафні
санкції, у випадку невиконання
позичальником умов договору, в тому
числі, і щодо своєчасного повернення
кредиту та сплати відсотків.

З метою отримання заборгованості за
кредитним договором, позивач направив
відповідачу вимогу про дострокове
виконання зобов'язань за договором від
12.01.2014, яка останнім залишена буз
відповіді та задоволення.

Оскільки сума заборгованості за
кредитом відповідачем у добровільному
порядку сплачена не була, позивач
звернувся до суду із даним позовом, в
обґрунтування якого посилається на ст.
ст. 611, 1049, 1050 ЦК України та інші.

Встановивши фактичні обставини справи,
оцінивши доводи сторін та надані ними
докази, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як було наведено вище, між сторонами у
справі укладено кредитний договір від
06 лютого 2013 року № 011/01-09-2/47, додатковий
договір до нього від 06.07.2012 та додатки.

Згідно п. 1.1 договору позивач
зобов'язується надати відповідачу
кредит в формі невідновлювальної
кредитної лінії в сумі 40 000 грн. 00 коп.,
а позичальник зобов'язується отримати
кредит, використати його за цільовим
призначенням, повернути кредит банку,
сплатити проценти та комісії, а також
виконати інші зобов'язання,
передбачені договором.

Згідно п. 1.2 договору кінцевий термін
погашення кредиту - 05 лютого 2015 року.

Також між сторонами були підписані
відповідні додатки до договору.

Згідно п. 2.1 договору процентна ставка
становить 24 % річних.

Відповідно до п. 2.4 договору
нарахування процентів за кредит
здійснюється не рідше одного разу на
місяць за весь час користування
кредитом.

Відповідно до статті 6 договору
позичальник зобов'язується здійснити
погашення кредиту та процентів згідно
узгодженого графіку, який є додатком до
договору.

На виконання умов договору позивач
надав відповідачу кредитні кошти в
сумі 40 000 грн. 00 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1 від 14.02.2013, заявою позичальника від
15.02.2013, розпорядженням банку № 967 від
15.02.2013, випискою з рахунку відповідача.

Відповідно до умов договору відповідач
зобов'язаний використати кредит на
зазначені в договорі цілі, і
забезпечити повернення одержаного
кредиту та сплату нарахованих
процентів на умовах, передбачених
договором.

Сторони узгодили, що кредит надається
на умовах строковості, повернення та
плати за користування.

Згідно п. 6 договору позичальник
зобов'язується використати кредит на
зазначені в договорі цілі і
забезпечити повернення в узгоджені
строки та здійснити сплату відсотків
за користування кредитом.

За розрахунком позивача, станом на
10.01.2014 за відповідачем утворилась
прострочена заборгованість за
кредитом в сумі 8 174 грн. 82 коп.,
заборгованість по сплаті процентів за
період з 30.10.2013 в сумі 1 990 грн. 06 коп.

Відповідачем вказані доводи позивача
не спростовані, доказів погашення
заборгованості не надано.

Відповідно до п. 11.2 договору
встановлено, що позивач має право
достроково вимагати погашення
заборгованості позичальника за
кредитом включаючи відсотки за
користування кредитом та штрафні
санкції, у випадку невиконання
позичальником умов договору в тому
числі і щодо своєчасного повернення
кредиту та сплати відсотків.

Відповідач вказану суму не спростував,
власний розрахунок суми
заборгованості не надав.

Так, у зв'язку із неналежним виконанням
зобов'язань за кредитним договором, у
відповідача станом на 10.01.2014 утворилась
заборгованість за кредитом в сумі 32 171
грн. 48 коп., в тому числі, прострочена
заборгованість в сумі 8 174 грн. 82 коп., а
також заборгованість за процентами в
сумі 1 990 грн. 06 коп.

З метою отримання заборгованості за
кредитним договором, позивач 28.01.2014
направив відповідачу вимогу від 22.01.2011
про дострокове погашення кредиту, яка
останнім залишена без задоволення. При
цьому, позивач повідомив відповідача
про необхідність дострокового
повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до п. 16.3 договору, за
порушення строків повернення кредиту
та сплати відсотків позивальник
сплачує пеню від суми простроченого
платежу в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожен день
прострочення.

На підставі вказаного, з урахуванням
того, що відповідачем не дотримувалися
строки та суми сплати кредиту та
процентів позивачем нарахована пеня за
порушення строків повернення кредиту
за період з 14.07.2013 по 09.01.2014 в сумі 274 грн.
24 та пеня за несвоєчасне погашення
процентів за період з 01.08.2013 по 09.01.2014 в
сумі 34 грн. 89 коп. (згідно розрахунку,
наданого до суду 28.04.2014.).

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші), чи утриматися від
виконання певних дій, а інша сторона
має право вимагати виконання такого
обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні
відносини здійснюються на підставі
кредитного договору, що укладається
між кредитором і позичальником у
письмовій формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
ст. 193 Господарського кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших правових
актів, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідач доказів належного
виконання умов кредитного договору не
надав, доказів оплати заборгованості
за кредитами та процентами суду також
не представив.

Наслідки порушення договору
позичальником передбачені ч. 2 ст. 1050, ч.
2 ст. 1054 ЦК України, відповідно до яких,
якщо договором передбачений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частки
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, які належать йому згідно ст.
1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Дострокове
повернення позичальником всієї
заборгованості за Кредитним договором
є способом цивільно-правової
відповідальності боржника, яка
передбачена ст. 1050 ЦК України.

В даному випадку, у позивача виникло
право дострокової вимоги повернення
всієї суми кредиту.

Відповідачем доказів оплати
заборгованості за кредитним договором
не надано, доводи позивача не оспорені.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості за
кредитом та процентами є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України).

Виходячи із наведеного, позовні вимоги
в частині стягнення пені також є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За таких обставин, позов слід
задовольнити в сумі боргу - 32 171 грн. 48
коп., заборгованості за процентами - 1
990 грн. 06 коп., пені за прострочення
сплати кредиту - 274 грн. 24 коп., пені за
прострочення сплати процентів - 34 грн. 89
коп. В решті вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати слід покласти на відповідача у
справі в повному обсязі як на сторону,
що порушила норми діючого
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 на користь:

- Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», м. Київ, вул.
Лєскова, буд. 9, код 14305909, в особі
Луганської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», м. Луганськ,
вул. Совєтская, буд. 61, код 24197094,
заборгованість за кредитом в сумі 32 171
грн. 48 коп., заборгованість за
процентами в сумі 1 990 грн. 06 коп., пеню
за прострочення сплати кредиту в сумі
274 грн. 24 коп., пеню за прострочення
сплати процентів в сумі 34 грн. 89 коп.,
витрати зі сплати судового збору в сумі
1 827 грн. 00 коп., видати наказ позивачу
після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог щодо пені
відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського
процесуального кодексу України
рішення може бути оскаржено до
апеляційної інстанції протягом
десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та
підписання рішення - 05.05.2014.

Суддя Т.А. Василенко