ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 р. Справа № 909/467/13

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Малєєвої О.В.
при секретарі судового засідання
Мартиненко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
поштова адреса - АДРЕСА_2,

до відповідача: комунального
підприємства "Коломийський
центральний
продовольчий ринок", вул. Стуса, 32, м.
Коломия, Івано-Франківська область, 78200,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Коломийської
міської ради Івано-Франківської
області, проспект М.Грушевського,1, м.
Коломия, Івано-Франківська область, 78200,

про внесення змін до договору оренди
торговельного місця №? 57 від 30.04.2012,

за зустрічним позовом: комунального
підприємства "Коломийський
центральний
продовольчий ринок", вул. Стуса, 32, м.
Коломия, Івано-Франківська область, 78200,

до відповідача: підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, поштова адреса - АДРЕСА_2,

про зобов'язання звільнити торгове
місце,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_2
від 27.02.1998, представник ОСОБА_2,
договір про надання правової допомоги
№002-гп/13 від 18.03.2013, посвідчення НОМЕР_3
від 24.03.2013,

від відповідача : представник Сліпко
В.М., довіреність від 12.03.2014, директор
Риндич А.В., контракт №01/14 від 31.03.2014,

від третьої особи Коломийської
міської ради: представник не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_1 звернувся з
позовом до КП "Коломийський
центральний продовольчий ринок" про
внесення змін до договору оренди
торговельного місця №? 57 від 30.04.2012. КП
"Коломийський центральний
продовольчий ринок" подало зустрічний
позов про зобов'язання звільнити
торгове місце.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 13.06.2013,
залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 22.10.2013, було
відмовлено в задоволенні первісного
позову, задоволено зустрічний позов.

Постановою Вищого господарського суду
України від 20.03.2014 постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 22.10.2013 та
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 13.06.2013
скасовано, а справу скеровано на новий
розгляд до господарського суду
Івано-Франківської області.

Згідно ст.77 ГПК України в судовому
засіданні 25.04.2014 оголошувалась перерва
до 28.04.2014.

Заявлені позовні вимоги по первісному
позову мотивовані тим, що між КП
"Коломийський центральний
продовольчий ринок", як орендодавцем,
та підприємцем ОСОБА_1, як орендарем,
30.04.2012 було укладено договір оренди
торговельного місця №? 57 строком на 12
місяців - з 01.05.2012 до 30.04.2013. Зазначає, що
з метою приведення у відповідність
договору до вимог ч. 1 ст. 17 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", за якими термін
дії договору оренди не може бути меншим
ніж п'ять років, якщо орендар не
пропонує менший термін, він звернувся
до відповідача з пропозицією внести
зміни в даний договір щодо строку його
дії до 30.04.2017, з якою відповідач не
погодився. Саме ці положення закону
вважає підставою внесення змін до
договору згідно ст.651 ЦК України, так як
в силу ст. 11 ЦК України цивільні права
та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. Вказує на те, що орендар
не пропонував меншого ніж п'ять років
строку дії договору, а тому в силу
вказаних приписів закону має бути
встановлено п'ятирічний строк його дії.
Посилається на правові позиції ВГСУ
при вирішенні аналогічного спору, які
містяться в постанові від 21.01.2013 у
справі №5011-1/5571-2012. Заперечує обов'язок
позивача згідно ст.188 ГК України
направляти проект змін до договору
іншій стороні і вказує на право особи
звертатись з вимогою про розірвання
договору безпосередньо до суду.
Відповідно до ст. 207 та ст.654 ЦК України
вважає, що зміни до договору в даному
випадку мають вчинятись в письмовій
формі. Просить внести зміни до
вказаного договору, виклавши п. 16 у
наступній редакції: "Договір укладено
строком на 60 місяців та діє з 01 травня
2012 року до 30 квітня 2017 року".

Відповідач вказані позовні вимоги не
визнав, посилаючись на те, що позивач,
направляючи повідомлення-пропозицію
про внесення змін в договір оренди, не
долучив до неї додаткової угоди з
відповідними умовами, а тому згідно
ст.188 ГК України, ст.654 ЦК України не
дотримався вимог щодо форми внесення
змін в договір. Вважає, що вимога
позивача про внесення змін в договір не
підпадає під вимоги ч.2 ст.651 ЦК України,
оскільки у договорі оренди передбачено
право ініціювати внесення змін до
договору лише в разі погіршення стану
об'єкту оренди внаслідок невиконання
або неналежного виконання орендарем
умов договору. Обґрунтовує правову
позицію про те, що торгове місце не є
індивідуально визначеним майном і не
може бути об'єктом оренди згідно Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", і що укладення
договору оренди торгового місця
строком на 1 рік відповідає Правилам
торгівлі на ринках. З наведених підстав
просить в задоволенні первісного
позову відмовити.

Третя особа підтримала позицію
відповідача і вказала, що Правила
торгівлі на ринках м. Коломиї,
затверджені рішенням Коломийської
міської ради від 19.04.2012 №1025-17/2, є
спеціальним нормативним актом у сфері
оренди торговельних місць і що торгове
місце не може бути об'єктом оренди
державного та комунального майна за
визначенням ст.4 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна".

Зустрічний позов мотивований
припиненням терміну дії вказаного
договору оренди 30.04.2012 і невиконанням
підприємцем ОСОБА_1 обов'язків щодо
своєчасного звільнення та повернення
орендованого торговельного місця
відповідно до п.18 договору та вимог ч.1
ст.785 ЦК України.

В судовому засіданні учасники процесу
дали аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши зібрані у справі
докази, оцінивши їх відповідно до
приписів ст. 43 ГПК України, суд
встановив наступне.

Між КП "Коломийський центральний
продовольчий ринок", як орендодавцем,
та підприємцем ОСОБА_1, як орендарем,
30.04.2012 було укладено договір оренди
торговельного місця (надалі "договір").
Згідно п.1 договору предметом договору
є торговельне місце №?57 загальною
площею 6,0 кв.м, що розташоване на
території комунального підприємства
торгові ряди "Нові галі" та надається
орендодавцем у тимчасове користування
орендареві для провадження
торговельної діяльності. Як
передбачено п.16 договору, договір
укладено строком на 12 місяців та діє з
01.05.2012 до 30.04.2013 включно. В п.3 договору
обумовлено право орендаря ініціювати
внесення змін до договору в разі
погіршення стану об'єкта оренди
внаслідок невиконання або неналежного
виконання орендарем умов договору; в
свою чергу, в п.5 договору визначено
право орендаря ініціювати внесення
змін до договору в разі погіршення
стану об'єкта оренди внаслідок
невиконання або неналежного виконання
орендодавцем умов договору.

Відповідно до п.6 договору орендар
зобов'язаний у разі припинення
договору повернути орендодавцеві
об'єкт оренди у належному стані, не
гіршому ніж на момент передачі його в
оренду, з урахуванням фізичного зносу.
В п.18 договору передбачено, що по
закінченні терміну дії цього договору
орендар зобов'язаний звільнити торгове
місце та передати його орендодавцю в
належному санітарно-технічному стані.
Орендар вправі звернутись до
орендодавця з пропозицією щодо
пролонгації договору.

Додатковою угодою від 31.08.2012 в договір
вносились зміни стосовно розміру
орендної плати.

Згідно повідомлення-пропозиції від
01.04.2013 позивач звернувся до
відповідача, де вказав, що він має намір
продовжити строк дії договору. При
цьому зазначив, що відповідно до змін,
внесених Законом України "Про внесення
змін до деяких законів України щодо
спрощення умов ведення бізнесу в
Україні від 15.12.2009 №1759-УІ до ч.1 ст. 17
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" від 10.04.1999 №1759-УІ
було внесено зміни, відповідно до яких
термін дії договору оренди не може бути
меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не
пропонує менший термін. В зв'язку з
викладеним запропонував підписати
додаткову угоду, в якій встановити
строк дії договору до 30.04.2017.

На дану пропозицію відповідачем була
надана відповідь №362 від 10.04.2013, якою
відмовлено у внесенні змін в договір з
посиланням на те, що договір оренди
було укладено після 15.12.2009 і що сторони
погодили менший строк, ніж визначено в
ч.1 ст.17 вказаного закону.

01.05.2013 за вих. № 366 орендодавець
направив орендарю повідомлення про
закінчення 30.04.2012 строку дії договору і
запропонував звільнити торгове місце
та передати його адміністрації ринку.
Згідно акту № 5 від 01.05.2013, складеному за
участю правників КП "Коломийський
центральний продовольчий ринок" та
ряду підприємців, орендар відмовився
від отримання повідомлення про
звільнення торгового місця та передачі
його адміністрації ринку.

03.05.2013 КП "Коломийський центральний
продовольчий ринок" за участю своїх
працівників та ряду інших підприємців
було складено акт №6 від 03.05.2013 про те,
що ОСОБА_1, незважаючи на попередження
щодо закінчення дії договору та
передачі торгового місця згідно акту
прийому-передачі, продовжує
здійснювати торгівельну діяльність та
відмовляється передати його
адміністрації ринку.

При вирішенні даного спору суд
виходить з того, що згідно ч.1, ч.2 ст.651 ЦК
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом; договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Позивач як підставу внесення змін в
договір вказує невідповідність умови
договору щодо строку його дії вимогам
ч.1 ст. 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" (із
змінами, внесеними згідно із Законом N
1759-VI від 15.12.2009). Дана норма закону
передбачає, що термін договору оренди
визначається за погодженням сторін і
не може бути меншим, ніж п'ять років,
якщо орендар не пропонує менший термін.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України до
загальних вимог, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, є
те, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ч.1
ст.628 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України, є
підставою недійсності правочину. При
цьому згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Оскільки положення ч.1 ст. 17 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", на які посилається
позивач, були чинними на час укладення
договору, то невідповідність умов
договору вказаним вимогам закону
можуть бути підставою для визнання
договору недійсним, а не для внесення
змін в договір з посиланням на ч.2 ст.651
ЦК України. Можливість внесення змін в
договір відповідно до ч.2 ст.651 ЦК
України, в тому числі у випадках,
встановлених законом, пов'язується з
обставинами, які виникли після
укладення договору. Наприклад, в разі
зміни правового регулювання
правовідносин і необхідності
приведення укладених договорів у
відповідність до вимог закону. Так, у
Законі України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо спрощення
умов ведення бізнесу в Україні" №1759-УІ
від 15.12.2009, яким було внесено вказані
зміни до ч.1 ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", в п.5 прикінцевих положень,
передбачено, що термін договорів
оренди державного та комунального
майна для суб'єктів малого
підприємництва, укладених до
набрання чинності цим Законом,
вважати продовженим до п'яти років з
дня укладення, якщо орендар не пропонує
менший термін.

У зазначеній позивачем справі
№5011-1/5571-2012 (постанова ВГСУ від 21.01.2013)
було заявлено позов про внесення змін в
договір оренди від 17.04.2008, який
укладений до набрання чинності Законом
№1759-УІ від 15.12.2009, і позовні вимоги
мотивовані необхідністю приведення
умов договору у відповідність до п.5
прикінцевих положень даного закону. А
тому правова ситуація при вирішенні
даного спору не є аналогічною.

Оскільки п.5 прикінцевих положень
Закону №1759-УІ від 15.12.2009 не поширюється
на спірні правовідносини, а положення
ч.1 ст. 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" не
регулюють питання внесення змін в
договір оренди майна, то слід вважати,
що позивачем не наведено правових
підстав внесення змін в договір згідно
ч.2 ст.651 ЦК України.

За таких обставин первісний позов
задоволенню не підлягає.

Щодо зустрічного позову суд виходить з
того, що згідно з ст.ст. 11, 509, 526 ЦК
України зобов'язання виникають з
договору і повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.
Аналогічні положення містяться в ст.ст.
173, 175, 193 ГК України. За приписами ст. 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Оскільки строк дії договору закінчився
30.04.2013 і договір в установленому
порядку пролонгований не був, то
відповідно до п.6, п.18 договору у
орендаря виник обов'язок звільнити
торгове місце та передати його
орендодавцю. Даний обов'язок
підприємець ОСОБА_1 на час подання
зустрічного позову не виконав.

Тому зустрічний позов підлягає
задоволенню.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 8, 124 Конституції
України, ст. ст. 43, 49, ст. 82 - ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову
підприємця ОСОБА_1 до комунального
підприємства "Коломийський
центральний продовольчий ринок" про
внесення змін до договору оренди
торговельного місця №? 57 від 30.04.2012.

Задовольнити зустрічний позов
комунального підприємства
"Коломийський центральний
продовольчий ринок" до підприємця
ОСОБА_1 про зобов'язання звільнити
торгове місце.

Зобов'язати підприємця ОСОБА_1
повернути торговельне місце НОМЕР_4
площею 6,0 кв.м, що знаходиться на
території комунального підприємства
"Коломийський центральний
продовольчий ринок" (торгові ряди "Нові
галі") по вул.Стуса,32 в м. Коломия
Івано-Франківської області, яке
підприємець ОСОБА_1 отримав згідно
договору оренди торговельного місця
від 30.04.2012 шляхом звільнення даного
торговельного місяця та його передачі
комунальному підприємству
"Коломийський центральний
продовольчий ринок".

Стягнути з підприємця ОСОБА_1 в користь
комунального підприємства
"Коломийський центральний
продовольчий ринок" 1147 (одну тисячу сто
сорок сім) грн сплаченого судового
збору.

Наказ видати стягувачеві після
набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.04.14

Суддя
Малєєва О. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Малєєва О. В. 29.04.14