ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

29.04.2014р.
Справа № 907/292/14

За позовом Державного підприємства
„Брустурянське ЛМГ", с. Лопухово,
Тячівський район

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фаворит - М", с.
Вонігово, Тячівський район

про стягнення суми 46 516,16 грн.

Суддя
В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від позивача: Брюхович М.Й.- представник
за дов. від 02.01.2014р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство
„Брустурянське ЛМГ", с. Лопухово,
Тячівський район (далі - позивач)
звернулося до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фаворит - М", с.
Вонігово, Тячівський район (далі -
відповідач) про стягнення суми 46 516,16
грн..

Через канцелярію суду,
уповноваженим представником позивача,
на виконання вимоги ухвали суду від
03.04.2014р. у справі №907/292/14 надіслано
лист №210 від 15.04.2014р. (вхідний номер
канцелярії суду 02.5.1-14/5059/14 від
22.04.2014р.) (а.с.29-41), яким додатково
долучено до матеріалів справи:

- бухгалтерську довідку від 15.04.2014р. про
підтвердження наявності у відповідача
перед позивачем заборгованості у
заявленій до стягнення
сумі 46 516,16 грн.;

- витяг з ЄДРЮ та ФОП, як доказ у
підтвердження факту перебування
позивача у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців станом на день подання
позову;

- додатково, засвідчені копії з товарно
- транспортних накладних за січень
місяць 2013р. у підтвердження обставини
відпуску позивачем відповідачеві у
періоді січень місяць 2013р.
лісопродукції (техсировини) на
загальну суму 40 877,05грн.;

- доказові матеріали у підтвердження
обставини звернення до відповідача з
відповідними претензіями щодо
необхідності сплати наявної суми
заборгованості;

- засвідчені копії з платіжних
доручень, як доказів у підтвердження
обставини перерахування відповідачем
на користь позивача по періоду з 23.01. по
14.02.2013р. загальної суми 51 546,48грн. в
рахунок часткового виконання
зобов"язання з отриманої від позивача
лісопродукції (техсировини) у періоді
січень - лютий 2013р. (а.с.30-41).

З урахуванням наявності
вищезазначених доказових матеріалів,
представник позивача у даному судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просить суд
задоволити позовні вимоги, з
посиланням на підтвердження таких
позовних вимог наявними у матеріалах
справи документальними доказами. Також
зазначено, що станом на день розгляду
справи у суді, відповідачем не
проведено в добровільному порядку
погашення заявленої позивачем до
стягнення суми основного боргу та такі
докази - відсутні.

Відповідач повторно, при наявності,
письмовий відзив на позов з доказами в
його обґрунтування не подав та свого
уповноваженого представника для
участі в судовому засіданні, при
бажанні, не направив та про наявність
на те причин, суду не повідомлено. Про
час і місце розгляду даної справи, у
даному судовому засіданні, відповідач
належним чином повідомлений судом на
підставі ухвали суду від
16.04.2014р. по справі №907/292/14 про
відкладення розгляду даної справи
на 29.04.2014р., яка надіслана судом на
адресу відповідача, зазначену у
позовній заяві: Тячівський район, с.
Вонігово, вул. Леніна, 182, яка на адресу
суду не поверталась, що засвідчує
обставину її отримання відповідачем.

Дана обставина свідчить про належне
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення судом
певних процесуальних дій по даній
справі. Про причини повторного
неподання до матеріалів справи, при
наявності, письмового відзиву на позов
з доказами в його обгрунтування та
незабезпечення явки уповноваженого
представника для участі в судовому
засіданні, при наявності бажання,
відповідачем суду не повідомлено.

Отже, відповідач мав можливість
скористатись правами,
передбаченими ст.22 ГПК України, що ним
зроблено не було.

Суд також зазначає, що ухвала суду від
03.04.2014р. про порушення провадження у
справі №907/292/14 була надіслана судом
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення на адресу відповідача,
зазначену позивачем у позовній заяві:
Тячівський район, с. Вонігово, вул.
Леніна, 182, що підтверджено
повідомленням про вручення 05.04.2014р.
відповідачеві вищезазначеної
кореспонденції суду (а.с.3).

За вищенаведених обставин, судом вжито
достатніх заходів щодо повідомлення
учасників судового процесу (в тому
числі і відповідача) про вчинення
вищезазначених процесуальних дій по
даній справі, в тому числі щодо
належного повідомлення відповідача
про дане судове засідання, а тому спір
по даній справі у даному судовому
засіданні вирішується, з урахуванням
вимог ч.1 ст.69 ГПК України, на підставі
наявних у справі матеріалів в порядку
ст.75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розгляд справи відкладався
відповідно до вимог ст. 77 ГПК України.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у
справі доказові матеріали та
заслухавши пояснення уповноваженого
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів
справи, сторони мали намір укласти
Договір №31 купівлі - продажу від
25.01.2013р. техсировини (а.с.12 -13).

Надісланий позивачем
відповідачеві, підписаний зі сторони
позивача, примірник даного договору,
відповідачем не було підписано.

За таких обставин сторони не дійшли
згоди щодо укладення даного договору.

Разом з тим, позивачем, по періоду:

- січень місяць 2013р., з урахуванням
наявності наряду №238 на відпуск
лісопродукції (а.с.16), було відпущено
відповідачеві, через
водія експедитора - Маджара, по
факту - техсировину (ялину) в загальній
кількості 142,83 м. куб. на
загальну суму 40 877,05грн., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи товарно - транспортними
накладними: №039752 від 22.01.2013р.
(а.с.39); №039753 від 23.01.2013р. (а.с.40);
№039757 від 25.01.2013р. (а.с.17) та №039762 від
31.01.2013р. (а.с.41);

- лютий місяць 2013р., з урахуванням
наявності наряду №490 на відпуск
лісопродукції (а.с.18), було відпущено
відповідачеві, через
водія експедитора - Маджара,
по факту - техсировину (ялину) в
загальній кількості 152,49 м.
куб. на загальну суму 43 335,95грн., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи товарно - транспортними
накладними: №039767
від 01.02.2013р. (а.с.19); №042684 від 13.02.2013р.
(а.с.20); №042689 від 22.02.2013р.
(а.с.21) та №042690 від 25.02.2013р. (а.с.22).

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Також необхідність виконання взятого
на себе зобов"язання передбачена
вимогами ст.530 Цивільного кодексу
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було самостійно виконано
зобов"язання по оплаті отриманої
техсировини (ялини):

- за товарно - транспортною накладною
№039752 від 22.01.2013р., що підтверджується
платіжним дорученням №1745 від 23.01.2013р.
про сплату суми 11 353,18грн.
(а.с.36);

- за товарно - транспортною накладною
№039753 від 23.01.2013р., що підтверджується
платіжним дорученням №1748 від 25.01.2013р.
про сплату суми 11 000,00грн.
(а.с.36);

- за товарно - транспортною накладною
№039757 від 25.01.2013р., що підтверджується
платіжним дорученням №1758 від 29.01.2013р.
про сплату суми 8 532,00грн.
(а.с.38);

- за товарно - транспортною накладною
№039767 від 01.02.2013р., що підтверджується
платіжним дорученням №1774 від 06.02.2013р.
про сплату суми 10 257,00грн.
(а.с.38) та за товарно - транспортною
накладною №042684 від 13.02.2013р., що
підтверджується платіжним дорученням
№1801 від 14.02.2013р. про сплату суми 10
404,30грн. (а.с.37).

За вищезазначених обставин є сплаченою
відповідачем сума у загальному розмірі
51 546,48грн. від загальної суми 84 213,00грн.
отриманої від позивача техсировини
(ялини) у періоді січень - лютий 2013р..

Суд зазначає, що з наявної у матеріалах
справи бухгалтерської довідки
позивача від 15.04.2014р. за №209 вбачається,
що у відповідача перед позивачем була в
наявності станом на 01.01.2013р.
заборгованість у сумі 16 433,40грн. та
заборгованість позивача перед
відповідачем у сумі 2 583,66грн., яка була
зарахована позивачем по періоду 2013р. у
часткове погашення наявної
заборгованості.

За таких обставин, станом на 01.01.2014р. у
відповідача перед позивачем була в
наявності неоплаченою сума 46 516,16 грн..

Оскільки самостійно відповідачем не
було проведено оплату даної суми, тому
позивач, відповідно до вимог ст.530 ЦК
України, звертався до відповідача з
письмовою претензією №3 від 21.02.2014р.
щодо повернення грошових коштів, а саме
щодо необхідності сплати наявної суми
46 516,16грн. заборгованості та яка (дана
претензія) була залишена відповідачем
без належного реагування.

Суд зазначає, що у матеріалах справи
відсутні докази, які б засвідчували
факт погашення відповідачем перед
позивачем, станом на день вирішення
судом по суті даного спору, наявної
заборгованості у сумі 46 516,16грн..

Оскільки, як було зазначено вище, у
відповідача наявна перед позивачем
заборгованість у сумі 46 516,16грн., тому, з
урахуванням вищезазначених норм ЦК
України та ГК України, позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості у 46 516,16грн., є такими, що
належним чином відповідно до
вимог ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України
обґрунтовані та підтверджені
матеріалами справи та фактичними
обставинами, не спростовані
відповідачем, а тому вказана сума
боргу підлягає до стягнення з
відповідача в примусовому порядку на
користь позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, суд
покладає на відповідача відшкодування
на користь позивача понесених витрат
по оплаті судового збору у сумі 1
827,00грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.
193 Господарського кодексу України, ст.
ст. 525, 526, 530, 610, 625 Цивільного кодексу
України та ст.ст. 4, 22, 33, 43, 44, 49, 69, 75, 77, 82-
85, 115, 116 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „ Фаворит - М"
/ Тячівський район, с. Вонігово, вул.
Леніна, 182, ідентифікаційний код 32922702,
р/р 7121 в філії АТ
„Укрексімбанк", м. Ужгород, МФО 312226/ на
користь Державного підприємства
„Брустурянське лісомисливське
господарство" / Тячівський район, с.
Лопухово, вул. Партизанська, 1,
ідентифікаційний код 32464172,
р/р 2313 в АТ „КомІнвестБанк", м.
Тячів, МФО 312248/ суму 46
516,16грн. боргу та суму 1 827,00грн. у
відшкодування витрат по сплаченому
судовому збору. Видати наказ.

3. Рішення суду набирає законної сили в
порядку встановленому відповідно до
ст.85 ГПК України та може бути оскаржено
в порядку та строки, передбачені
вимогами ст. 93 ГПК України.

Суддя
В.І. Карпинець