ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.04.14 № 904/2254/14 Суддя Бойко Р.В.,
розглянувши

позовну заявуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Нова лінія дизайну"
доМіністерства енергетики та
вугільної промисловості
Українипровиділ частки із майна, що є у
спільній частковій власності

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нова лінія дизайну"
до Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України про
виділ частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Позовна заява не може бути прийнята до
розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з прохальної частини
позовної заяви заявник просить:

- виділити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Нова лінія дизайну" в
натурі 51/100 будівлі ДП "Придніпровський
завод кольорових металів", а саме:
виробничий корпус під літ. "Б-6" (в т.ч.
прибудову під літ. "Б-1") загальною
площею 5 492,3 кв.м., який знаходиться за
адресою: Дніпропетровська обл., м.
Дніпродзержинськ, просп. Аношкіна,
179-К/761;

- припинити право спільної часткової
власності Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нова лінія дизайну"
на 51/100 будівлі ДП "Придніпровський
завод кольорових металів", а саме:
виробничий корпус під літ. "Б-6" (в т.ч.
прибудову під літ. "Б-1") загальною
площею 5 492,3 кв.м., який знаходиться за
адресою: Дніпропетровська обл., м.
Дніпродзержинськ, просп. Аношкіна,
179-К/761;

- визнати за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нова лінія дизайну"
право особистої приватної власності на
виробничий корпус ДП "Придніпровський
завод кольорових металів" під літ. "Б-6"
(в т.ч. прибудову під літ. "Б-1") загальною
площею 5 492,3 кв.м., який знаходиться за
адресою: Дніпропетровська обл., м.
Дніпродзержинськ, просп. Аношкіна,
179-К/761.

За змістом п. 2.2.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
судовий збір з позовної заяви про
визнання права власності на майно,
витребування або повернення майна (в
тому числі в зв'язку з вимогами,
заснованими на приписах частини п'ятої
статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу
України тощо) визначається з
урахуванням вартості спірного майна,
тобто як зі спору майнового характеру.

Отже, позивачем заявлено три вимоги:
дві немайнового характеру (про виділ в
натурі майна та припинення права
спільної часткової власності), та одна
майнового (про визнання прав
власності).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України
"Про судовий збір" за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру.

Згідно із абз. 1 п. 2.10 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" у
випадках об'єднання в одній заяві вимог
як майнового, так і немайнового
характеру судовий збір згідно з
пунктом 3 статті 6 Закону підлягає
сплаті як за ставками, встановленими
для позовів майнового характеру, так і
за ставками, встановленими для
розгляду позовних заяв зі спорів
немайнового характеру.

Абзацом 1 п. 2.11 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
визначено, що якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

З огляду на викладені положення
вбачається, що за подачу даного позову
до суду позивачем мало бути сплачено
судовий збір по кожній вимозі окремо у
встановлених законодавством розмірах.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру підлягає сплаті
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат; позовної заяви
немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" встановлено у
2014 році мінімальну заробітну плату у
місячному розмірі - 1218 гривень.

Отже, 1 розмір мінімальної заробітної
плати становить - 1 218,00 грн., а тому за
подачу позову в частині немайнових
вимог судовий збір мав бути сплачений
по 1 218,00 грн. за кожну вимогу окремо, а в
частині майнової вимоги (визнання
права власності) - у розмірі 2% від
вартості спірного майна.

Із доданого до матеріалів позову
договору купівлі-продажу будівлі
виробничого корпусу, посвідченого
15.12.2011 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 та зареєстрованого в
реєстрі за №7288, вбачається, що згідно
висновку оцінювача ПП "Автоексперт"
(сертифікат ФДМУ №12107/11 від 21.06.2011 р.)
вартість спірного майна становить 2 327
946,00 грн.

Відтак, враховуючи приписи п. 2.2.1
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" розмір
судового збору за подачу даного позову
в частині визнання права власності на
таке майно має розраховуватися саме
виходячи із визначеної вартості
спірного майна, який, враховуючи
приписи п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір", становить 46 558,92 грн. (2 327
946,00 грн. * 2%).

З огляду на викладене вбачається, що за
подачу даного позову мав бути
сплачений судовий збір у загальному
розмірі 48 994,92 грн. (1 218,00 грн. + 1 218,00 грн. +
46 558,92 грн.).

В той же час, в якості доказу сплати
судового збору за подачу такого позову
заявником надано квитанції №11415933 від
27.01.2014 р. на суму 32 728,34 грн. та №14143.193.1
від 13.02.2014 р. на суму 1 218,00 грн., що разом
становить 33 946,34 грн.

При цьому, суд відзначає, що сплата
позивачем судового збору за звернення
з вимогою про визнання права власності
на спірне майно у розмірі 32 728,34 грн.
зумовлено розрахунком такого розміру
виходячи з визначеної в договорі
купівлі-продажу будівлі виробничого
корпусу, посвідченого 15.12.2011 р.
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
та зареєстрованого в реєстрі за №7288,
ціни продажу такого майна (1 575 517,00 грн.),
а не встановленої його вартості (2 327 946,00
грн.), що не відповідає вимогам вище
зазначених положень.

Таким чином, позивач не виконав вимоги
вказаних норм, оскільки надані суду
квитанції на загальну суму 33 946,34 грн. не
є належним доказом сплати судового
збору, так як за подачу даного позову
заявник повинен був сплатити судовий
збір у загальному розмірі 48 994,92 грн.

При цьому, підстави для порушення
провадження у справі при умові
недоплати судового збору з наступним
спонуканням позивача його доплатити
відсутні з огляду на таке.

З 01.11.2011 р. питання прийняття позовних
заяв в яких недоплачений (несплачений)
судовий збір врегульовано ст. 8 Закону
України "Про судовий збір" на умовах
відстрочки чи розстрочки сплати
судового збору. Наведене питання
вирішується ухвалою суду за наявності
клопотання позивача. В даному випадку,
позивач не просить, а судом не
встановлено обставин для відстрочки чи
розстрочки сплати судового збору у
недоплаченій частині.

Суд відзначає, що підстави для
залишення позову без розгляду згідно
п.5 ч.1 ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України при
умові порушення провадження та
недоплаті позивачем судового збору
відсутні, оскільки за змістом
диспозиції наведеної норми вона
застосовується при умові неподання
позивачем витребуваних господарським
судом матеріалів, необхідних для
вирішення спору (п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського

процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

В контексті ст.ст. 33, 34, 38
Господарського процесуального кодексу
України докази сплати судового збору
не є матеріалами, необхідними для
вирішення спору, оскільки їх наявність
чи відсутність не впливає на вирішення
спору по суті.

Отже, недоплата позивачем судового
збору за відсутності передбачених ст. 8
Закону України "Про судовий збір"
підстав має своїм наслідком
застосування положень ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому, роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 18.09.97 р.
№02-5/289 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України», яким
було передбачена можливість
достягнення недоплаченого судового
збору чи спонукання його доплатити з
залишенням позову без розгляду,
визнано таким, що втратило чинність,
згідно п. 8 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції".

Відповідно до вимог п.п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

За таких обставин, вказана позовна
заява і додані до неї документи
підлягають поверненню заявникові без
розгляду.

Повернення позовної заяви без розгляду
не перешкоджає повторному зверненню з
нею до господарського суду в
загальному порядку, після усунення
вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись п.
4 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї
матеріали повернути заявнику без
розгляду.

Суддя
Р.В. Бойко