м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4019/14 12.05.14
За позовомПриватного підприємства
«Прогресфарм»доСпоживчого товариства
«Діамед»простягнення 316 528,06 грн.Суддя
Представники сторін:
від позивача:Станков С.С. від
відповідача:Шевельова А.С.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство «Прогресфарм»
(надалі - «Підприємство») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Споживчого товариства
«Діамед» (надалі - «Товариство») про
стягнення 316 528,06 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем у повному обсязі виконано
обов'язок з поставки товару на
виконання умов договору поставки №71/12
від 30.01.2012 р., а відповідач належним
чином зобов'язання по оплаті
поставленого товару не виконав, у
зв'язку з чим виникла заборгованість у
розмірі 316 528,06 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.03.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено розгляд справи
09.04.2014 р. представником відповідача
надано відзив на позовну заяву, в якому
відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував повністю з огляду на
те, що товар за видатковими накладними,
що містяться в матеріалах справи, було
отримано не представником Товариства,
оскільки довіреності на отримання
матеріальних цінностей були виписані
невстановленою особою.
В судовому засіданні 09.04.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 12.05.2014 р.
В судове засідання представник
позивача з'явився, на виконання вимог
ухвали суду надав документи та
пояснення стосовно суті спору, позовні
вимоги підтримав повністю.
Представник відповідача в судове
засідання з'явилася, вимоги ухвали суду
виконала, надала клопотання про
призначення у справі судової
експертизи з метою встановлення
тотожності підписів на довіреностях на
отримання матеріальних цінностей,
доданих до позовної заяви.
Судом в задоволенні клопотання
відповідача про проведення судової
експертизи відмовлено з огляду на
недоведеність відповідачем існування
необхідності проведення такої
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2012 р. між Підприємством
(постачальник) та Товариством
(покупець) було укладено договір
поставки №71/12 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та оплатити
лікарські засоби, вироби медичного
призначення, біодобавки, інші
продовольчі та непродовольчі товари на
умовах, викладених у цьому договорі.

Пунктом 5.3 Договору умови оплати,
згідно яких покупець зобов'язується
здійснити оплату в повному обсязі за
поставлену продукцію, здійснюється
покупцем у нижчезазначеному порядку,
якщо інше не обумовлено в
специфікаціях до цього договору: з
відстрочкою платежу 30 банківських днів
з дати отримання продукції на складі
Товариства за адресою: м. Київ, вул.
Григоровича-Барського, 5.

Додатковою угодою №1 від 19.02.2013 р. до
Договору сторони вирішили викласти
умови розрахунків в наступній
редакції: «Умови оплати, згідно яких
покупець зобов'язується здійснити
оплату в повному обсязі за поставлену
продукцію, здійснюються покупцем у
нижчезазначеному порядку, якщо інше не
обумовлено в специфікаціях до цього
договору: протягом 45 календарних днів з
моменту надання звіту про реалізацію
партії продукції. Покупець надає з 5 по
10 число місяця звіт з продажів
продукції за попередній місяць у
письмовому вигляді, шляхом надсилання
звіту поштовим зв'язком Укрпошти з
описом вкладення та повідомленням про
отримання, або за допомогою
електронного документообігу на e-mail
продавця. У випадку не надсилання
покупцем звіту у визначений строк
продукція вважається реалізованою
третім особам у повному обсязі. При
цьому, сторони домовились про те, що в
разі систематичного дотримання
покупцем умов оплати, постачальник
надає знижку на оговорені в
специфікації позиції продукції. Розмір
знижки на оговорені в специфікації
позиції продукції може досягати рівня
5%».

На виконання умов Договору позивачем
поставлялася, а відповідачем
приймалася продукція, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи видатковими накладними та
довіреностями.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання
по оплаті товару, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 316 528,06 грн.

Укладений сторонами договір є
договором поставки, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Із матеріалів справи вбачається, що у
період з 30.10.2013 р. по 13.01.2014 р. на
виконання умов Договору позивачем було
поставлено, а відповідачем прийнято
товар згідно наступних видаткових
накладних: №ПП-028970 від 09.01.2014 р., №ПП-028801
від 09.01.2014 р., №ПП-029145 від 13.01.2014 р.,
№ПП-028599 від 08.01.2014 р., №ПП-029146 від 13.01.2014
р., №ПП-025812 від 05.12.2013 р., №ПП-025676 від
05.12.2013 р., №ПП-025809 від 05.12.2013 р., №ПП-025813
від 05.12.2013 р., №ПП-026276 від 10.12.2013 р.,
№ПП-026277 від 10.12.2013 р., №ПП-026057 від 09.12.2013
р., №ПП-025945 від 09.12.2013 р., №ПП-026058 від
09.12.2013 р., №ПП-026274 від 10.12.2013 р., №ПП-026411
від 11.12.2013 р., №ПП-026545 від 12.12.2013 р.,
№ПП-026554 від 12.12.2013 р., №ПП-026714 від 17.12.2013
р., №ПП-027149 від 18.12.2013 р., №ПП-027289 від
19.12.2013 р., №ПП-027503 від 20.12.2013 р., №ПП-028273
від 27.12.2013 р., №ПП-028112 від 25.12.2013 р.,
№ПП-028116 від 25.12.2013 р., №ПП-027846 від 24.12.2013
р., №ПП-023135 від 02.11.2013 р., №ПП-23132 від
02.11.2013 р., №ПП-023042 від 04.11.2013 р., №ПП-022733
від 05.11.2013 р., №ПП-023304 від 05.11.2013 р.,
№ПП-023418 від 06.11.2013 р., №ПП-023413 від 06.11.2013
р., №ПП-023495 від 06.11.2013 р., №ПП-023502 від
07.11.2013 р., №ПП-023501 від 07.11.2013 р., №ПП-023629
від 11.11.2013 р., №ПП-023597 від 11.11.2013 р.,
№ПП-023623 від 08.11.2013 р., №ПП-023789 від 12.11.2013
р., №ПП-023788 від 12.12.2013 р., №ПП-023915 від
13.11.2013 р., №ПП-024378 від 19.11.2013 р., №ПП-023951
від 13.11.2013 р., №ПП-023950 від 13.11.2013 р.,
№ПП-024094 від 15.11.2013 р., №ПП-024148 від 15.11.2013
р., №ПП-024144 від 15.11.2013 р., №ПП-024249 від
18.11.2013 р., №ПП-024250 від 18.11.2013 р., №ПП-024268
від 18.11.2013 р., №ПП-024271 від 18.11.2013 р.,
№ПП-024499 від 20.11.2013 р., №ПП-024507 від 20.11.2013
р., №ПП-024683 від 25.11.2013 р., №ПП-024682 від
25.11.2013 р., №ПП-024857 від 26.11.2013 р., №ПП-024859
від 26.11.2013 р., №ПП-24818 від 26.11.2013 р.,
№ПП-024813 від 26.11.2013 р., №ПП-025333 від 29.11.2013
р., №ПП-022831 від 30.10.2013 р., №ПП-022833 від
30.10.2013 р., №ПП-022923 від 30.10.2013 р., №ПП-022956
від 31.11.2013 р., №ПП-022595 від 31.10.2013 р. та
№ПП-022960 від 31.10.2013 р. на загальну суму 252
887,70 грн.

Твердження відповідача про те, що товар
за вказаними видатковими накладними
ним не отримувався судом відхиляється
як необґрунтоване з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
України» визначено, що первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Вимоги до первинного документа
встановленні ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України», якою передбачено,
що первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, вказаний Закон передбачає
обов'язковим реквізитом первинного
документа підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Вирішуючи питання щодо доведеності
позивачем факту отримання
відповідачем товару на загальну суму 252
887,70 грн. за видатковими накладними за
період з 30.10.2013 р. по 13.01.2014 р. суд
виходить з наступного.

Інструкцією про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженою наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.1996 р. №99
встановлено, що сировина, матеріали,
паливо, запчастини, інвентар, худоба,
насіння, добрива, інструмент, товари,
основні засоби та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безплатно
тільки за довіреністю одержувачів.
Довіреність видається довіреній особі
під розписку та реєструється у журналі
реєстрації довіреностей.

За таких обставин, оформлені
відповідним чином довіреності в силу
приписів ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України є
допустимими доказами отримання товару.

На підтвердження факту отримання
відповідачем товару позивачем надані
довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей за
накладними №ПП-025812 від 05.12.2013 р.,
№ПП-025676 від 05.12.2013 р., №ПП-025809 від 05.12.2013
р., №ПП-025813 від 05.12.2013 р., №ПП-026276 від
10.12.2013 р., №ПП-026277 від 10.12.2013 р., №ПП-026057
від 09.12.2013 р., №ПП-025945 від 09.12.2013 р.,
№ПП-026058 від 09.12.2013 р., №ПП-026274 від 10.12.2013
р., №ПП-026411 від 11.12.2013 р., №ПП-026545 від
12.12.2013 р., №ПП-026554 від 12.12.2013 р., №ПП-026714
від 17.12.2013 р., №ПП-027149 від 18.12.2013 р.,
№ПП-027289 від 19.12.2013 р., №ПП-027503 від 20.12.2013
р., №ПП-028273 від 27.12.2013 р., №ПП-028112 від
25.12.2013 р., №ПП-028116 від 25.12.2013 р., №ПП-027846
від 24.12.2013 р., №ПП-023135 від 02.11.2013 р.,
№ПП-23132 від 02.11.2013 р., №ПП-023042 від 04.11.2013
р., №ПП-022733 від 05.11.2013 р., №ПП-023304 від
05.11.2013 р., №ПП-023418 від 06.11.2013 р., №ПП-023413
від 06.11.2013 р., №ПП-023495 від 06.11.2013 р.,
№ПП-023502 від 07.11.2013 р., №ПП-023501 від 07.11.2013
р., №ПП-023629 від 11.11.2013 р., №ПП-023597 від
11.11.2013 р., №ПП-023623 від 08.11.2013 р., №ПП-023789
від 12.11.2013 р., №ПП-023788 від 12.12.2013 р.,
№ПП-023915 від 13.11.2013 р., №ПП-024378 від 19.11.2013
р., №ПП-023951 від 13.11.2013 р., №ПП-023950 від
13.11.2013 р., №ПП-024094 від 15.11.2013 р., №ПП-024148
від 15.11.2013 р., №ПП-024144 від 15.11.2013 р.,
№ПП-024249 від 18.11.2013 р., №ПП-024250 від 18.11.2013
р., №ПП-024268 від 18.11.2013 р., №ПП-024271 від
18.11.2013 р., №ПП-024499 від 20.11.2013 р., №ПП-024507
від 20.11.2013 р., №ПП-024683 від 25.11.2013 р.,
№ПП-024682 від 25.11.2013 р., №ПП-024857 від 26.11.2013
р., №ПП-024859 від 26.11.2013 р., №ПП-24818 від
26.11.2013 р., №ПП-024813 від 26.11.2013 р., №ПП-025333
від 29.11.2013 р., №ПП-022831 від 30.10.2013 р.,
№ПП-022833 від 30.10.2013 р., №ПП-022923 від 30.10.2013
р., №ПП-022956 від 31.11.2013 р., №ПП-022595 від
31.10.2013 р. та №ПП-022960 від 31.10.2013 р., видані
на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Отже,
наявні документи є допустимими
доказами в розумінні ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, що засвідчують факт отримання
товару відповідачем.

Твердження відповідача про те, що
вказані довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей з його
сторони підписана не уповноваженою
особою, суд вважає необґрунтованими та
розцінює це як намір уникнення від
виконання зобов'язання.

Зокрема, дані довіреності завірені
печаткою Товариства, що є зовнішнім
реквізитом відповідача та засвідчує
легітимність підпису перед третіми
особами. При цьому відповідач не
посилається на незаконне використання
його печатки чи наявність службового
розслідування за фактом незаконного
використання печатки, і докази
звернення відповідача до
правоохоронних органів стосовно цих же
обставин відсутні.

Крім того, видаткові накладні №ПП-028970
від 09.01.2014 р., №ПП-028801 від 09.01.2014 р.,
№ПП-029145 від 13.01.2014 р., №ПП-028599 від 08.01.2014
р., №ПП-029146 від 13.01.2014 р. також
вважаються належними доказами
отримання відповідачем товару,
оскільки навіть за відсутності в
матеріалах справи довіреностей на
отримання товарно-матеріальних
цінностей за такими накладними,
містять підпис уповноваженої особи -
отримувача, який скріплений печаткою
Товариства, що в розумінні приписів ст.
207 Цивільного кодексу України свідчить
про легітимність такого підпису перед
позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Додатковою угодою №1 від 19.02.2013 р. до
Договору сторони вирішили викласти
умови розрахунків в наступній
редакції: «Умови оплати, згідно яких
покупець зобов'язується здійснити
оплату в повному обсязі за поставлену
продукцію, здійснюються покупцем у
нижчезазначеному порядку, якщо інше не
обумовлено в специфікаціях до цього
договору: протягом 45 календарних днів з
моменту надання звіту про реалізацію
партії продукції. Покупець надає з 5 по
10 число місяця звіт з продажів
продукції за попередній місяць у
письмовому вигляді, шляхом надсилання
звіту поштовим зв'язком Укрпошти з
описом вкладення та повідомленням про
отримання, або за допомогою
електронного документообігу на e-mail
продавця. У випадку не надсилання
покупцем звіту у визначений строк
продукція вважається реалізованою
третім особам у повному обсязі».

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та
Додаткової угоди №1 від 19.02.2013 р. до
Договору, заборгованість відповідача
за поставлений у період з 30.10.2013 р. по
13.01.2014 р. товар становить 252 887,70 грн., а
строк виконання грошового зобов'язання
на момент розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 252 887,70 грн. за поставлений
товар. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Товариством обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
Підприємства про стягнення з
Товариства заборгованості у розмірі 252
887,70 грн. є правомірними та
обґрунтованими, а тому задовольняються
судом в цій частині.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі 63
640,36 грн. задоволенню не підлягають,
оскільки позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів в
розумінні приписів ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України на підтвердження факту
здійснення поставки відповідачу
товару на вказану суму. Крім того,
надані позивачем через канцелярію
письмові пояснення, до яких додано
копії видаткових накладних №ПП-013045,
№ПП-013044, №ПП-012896, №ПП-013049 та №ПП-013315 не
приймалися судом до уваги під час
обрахування суми спірної
заборгованості, оскільки з пояснень
представника позивача такі видаткові
накладні є повністю оплаченими.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
підприємства «Прогресфарм»
задовольнити частково.

2. Стягнути з Споживчого товариства
«Діамед» (03134, м. Київ, вул.
Григоровича-Барського, 5;
ідентифікаційний код 30176704) на користь
Приватного підприємства «Прогресфарм»
(67668, Одеська обл., Біляївський р-н, с.
Великий дальник, вул. Південна, 59;
ідентифікаційний код 33137689)
заборгованість у розмірі 252 887 (двісті
п'ятдесят одна тисяча вісімсот
вісімдесят сім) грн. 70 коп. та судовий
збір у розмірі 1 459 (одна тисяча
чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 67 коп.
Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 16.05.2014 р.

Суддя
В.П. Босий