ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2014 р. Справа № 926/482/14.

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гефелє Україна"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій за дистриб'юторським
договором № ВВЛ-01 від 02.04.2013 року на
суму 81 765,92 грн.

Суддя Скрипничук Iван Васильович

Представники:

від позивача - не з"явився

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гефелє Україна»,
смт. Куликів Жовківського району
Львівської області, звернулось з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, про стягнення
заборгованості та штрафних санкцій за
дистриб'юторським договором №ВВЛ-01 від
02 квітня 2013 року на суму 81765,92 грн., в
тому числі: 42254,45 грн. - основна
заборгованість, 38872,47 грн. - штрафні
санкції, 683,81 грн. - три відсотки річних.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
на підставі вище зазначеного договору
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було
поставлено товар, проте останній взяті
на себе зобов'язання по оплаті товару
належним чином не виконав.

Провадження у справі порушено ухвалою
господарського суду Чернівецької
області від 26.03.2014 та призначено її до
розгляду на 09.04.2014.

У судовому засіданні позивачем була
подана заява про зменшення розміру
позовних вимог, а саме в частині
нарахування штрафних санкцій, у зв'язку
з тим, що розрахунок пені був
здійснений без врахування Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР, в якому
передбачено, що розмір пені, який може
бути сплачений у разі несвоєчасного
виконання грошових зобов'язань, не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується.

Ухвалою суду від 09.04.2014 розгляд справи
відкладено на 29.04.2014. Одночасно
прийнято до розгляду заяву позивача
про зменшення позовних вимог.

Відповідач повторно свого
представника у засідання суду не
забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, витребовуваний
судом відзив на позов не подав.

На думку суду, обставини справи
свідчать про наявність у ній
матеріалів, достатніх для розгляду
справи та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того,
сторонам були створені належні умови
для надання необхідних доказів (надано
достатньо часу для підготовки до
судового засідання, відкладено розгляд
справи для надання можливості
ознайомитись із матеріалами справи,
надати додаткові докази, тощо).

Суд також зазначає, що згідно ч. 3 ст. 22
ГПК України сторони зобов"язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав та охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об"єктивного дослідження всіх
обставин справи. Будь-яке клопотання,
спрямоване на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані докази, суд вважає, що є всі
правові підстави для задоволення
позову з урахуванням заяви позивача
про зменшення позовних вимог.

Так, 02.04.2013 між ТОВ «Гефелє Україна»
(позивач) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (відповідач)
укладено дистриб'юторський договір №
ВВЛ-01 від 02.04.2013.

На виконання вищевказаного договору з
03.04.2013 по 12.06.2013 відповідачем було
отримано товар на загальну суму 158635,51
грн., що підтверджується відповідними
накладними, які залучені до матеріалів
справи.

Однак, відповідач 03.09.2013 повернув
позивачу частину товару на загальну
суму 116381,06 грн., що не заперечується
останнім.

Пунктами 3.1 та 3.3 договору сторони
погодили порядок оплати за отриманий
товар. Тобто, відтермінування оплати до
30.06.2013 на першу партію товару (всі
відвантаження, які будуть проведенні
до 30.04.2013) та протягом 30 календарних
днів з дня відвантаження товару зі
складу.

Як наслідок, заборгованість за товар на
суму 324,13 грн., яка виникла 14.05.2013, мала
бути погашена до 13.06.2013. Оскільки
відповідач не погасив вказану
заборгованість у строк, встановлений
пунктом 3.3 договору, то він вважається
таким, що прострочив. Отже, момент
простроченого зобов'язання вважається
14.06.2013

Заборгованість за отриманий товар на
суму 41930,32 грн., яка виникла у період з
квітня 2013 року мала б бути погашена до
червня 2013 року. У зв'язку з не оплатою
отриманого товару на вказану суму в
строк, встановлений п. 3.1 договору,
момент виникнення простроченого
зобов'язання вважається 1 липня 2013 року.

Пунктом 7.5. договору передбачено, що
кожна з сторін, яка неналежним чином
виконує свої грошові зобов'язання
(зокрема, несвоєчасно розраховується
за поставлений товар), зобов'язана
сплатити на користь і на вимогу
протилежної сторони штрафні санкції у
розмірі 0,5% за кожен день прострочення
від вартості неоплаченого товару.

Оскільки, Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
передбачено, що максимальний розмір
пені, що може бути сплачений у разі
несвоєчасного виконання грошових
зобов'язань може становити не більше
подвійної облікової ставка
Національного банку України, то
штрафні санкцій розраховувались з
урахуванням цього положення наступним
чином:

санкції у розмірі подвійної облікової
ставка НБУ від заборгованості за
неоплачений товар (324, 13 грн., яка
виникла 14 травня 2013 року та мала бути
погашена до 13 червня 2013 року. Штрафні
санкції нараховувались за період з 14
червня 2013 року до 13 грудня 2013 року і
становлять 21,62 грн.;

санкції у розмірі подвійної облікової
ставка НБУ від заборгованості за
неоплачений товар (41930,32 грн.), яка
виникла у період з 3 квітня до 30 квітня
2013 року та мала бути погашена до 30
червня 2013 року. Штрафні санкції
нараховувались за період з 1 липня 2013
року до 31 грудня 2013 року і становлять
2767,39 грн.

Суд вважає, що загальна сума штрафних
санкцій у вигляді пені, яка підлягає
стягненню з відповідача у зв'язку із
простроченням виконання зобов'язань,
становить 2783,01 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України відповідач
також зобов'язаний сплатити суму боргу,
з урахуванням трьох відсотків річних
від простроченої суми. Три відсотки
річних нараховувались від
заборгованості за неоплачений товар,
починаючи з 01.07.2013 по 13.01.2014 і становлять
683, 81 грн.

Таким чином, суд погодився з вимогами
позивача, з урахуванням заяви про їх
зменшення, що з відповідача підлягає
стягненню заборгованість у сумі 42254,45
грн. внаслідок невиконання грошового
зобов'язання щодо оплати за отриманий
відповідачем товар відповідно до
договору № ВВЛ-01 від 02.04.2013, а також 2783,01
грн. пені та 683,81 грн. 3% річних.

У зв'язку з цим, позивачем повністю
доведені ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.

Судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
82, 84, 49 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1),
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Гефелє Україна»,
смт. Куликів, вул. Шевченка, 73
Жовтківського району Львівської
області (код 36190394), борг у сумі 42254,45 грн.,
2783,01 грн. пені, 683,81 грн. річних та 1020,60
грн. судового збору.

Повне рішення складено 30.04.2014.

Суддя
І.В.Скрипничук