ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 квітня 2014 року Справа № 918/549/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Добролюбової
Т.В.,суддів:Козир Т.П., Кота О.В.,
Мирошниченка С.В., Селіваненка
В.П.,розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний Банк"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 30.01.2014у
справі№918/549/13за позовомПублічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний
Банк"доФізичної особи-підприємця
ОСОБА_7простягнення 197 629, 71 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Перший
Український Міжнародний Банк"
звернулось до господарського суду
Рівненської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості з орендної
плати та комунальних платежів у
розмірі 119 471, 35 грн., неустойки у розмірі
31 200, 00 грн., пені у розмірі 671,42 грн. та
зобов'язання відповідача повернути
орендоване приміщення.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 29.07.2013 позов
задоволено. Постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
18.10.2013, рішення суду першої інстанції
скасоване в частині стягнення
основного боргу у сумі 2000 грн. та в
частині стягнення неустойки у сумі 5800
грн., провадження у справі в частині
вимог щодо повернення приміщення
припинене, в іншій частині рішення
залишене без змін. Постановою Вищого
господарського суду України від 30.01.2014
постанову суду апеляційної інстанції
скасовано в частині стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
Міжнародний Банк" 41 459, 47 грн.
заборгованості за фактичне
користування орендованим приміщенням,
прийнято нове рішення, яким в цій
частині у задоволенні позовних вимог
відмовлено, в решті постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Публічне акціонерне товариство "Перший
Український Міжнародний Банк"
звернулося із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
30.01.2014 у справі №918/549/13, в якій заявник
просить скасувати зазначену постанову,
а постанову апеляційного
господарського суду залишити в силі,
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції положень частини першої
статті 762, частини другої статті 785
Цивільного кодексу України, частини 1
статті 286 Господарського кодексу
України, внаслідок чого ухвалено різні
за змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанови Вищого
господарського суду України від 12.11.2013
у справі №910/4015/13, від 25.12.2012 у справі
№12/75-2167-33/75-4/180, та від 22.09.2010 у справі
№8/5пн, постанови Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 20.03.2012 у справі №40/117 та від
20.11.2012 у справі №12/75-2167-33/75-4/180.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 статті 11116 ГПК України)
матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.
При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як убачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
30.01.2014 у справі №918/549/13, про перегляд
якої просить заявник, суд касаційної
інстанції скасував постанову суду
апеляційної інстанції в частині
стягнення заборгованості з орендної
плати за користування орендованим
приміщенням після розірвання договору
оренди в односторонньому порядку та до
дати опечатування спірного приміщення
з огляду на неправомірність стягнення
судами попередніх інстанцій одночасно
орендної плати за фактичне
користування орендованим приміщенням
та неустойки у розмірі подвійної
орендної плати; крім того, судами
попередніх інстанцій було встановлено
факт опечатування орендованого
приміщення, а, отже, і відсутність з
цього моменту можливості фактичного
використання приміщення відповідачем.

У постанові від 12.11.2013 по справі
№910/4015/13, Вищий господарський суд
України, переглядаючи касаційну скаргу
в частині вимог щодо стягнення
неустойки, визнав обґрунтованими
висновки суду першої інстанції щодо
наявності підстав для стягнення
неустойки за весь час прострочення
повернення майна з оренди, з огляду на
встановлені судами попередніх
інстанцій обставини справи стосовно
порушення відповідачем як орендарем
своїх зобов'язань щодо своєчасного
повернення орендованого приміщення
орендодавцю (позивачу) після
дострокового розірвання договору
оренди.

Приймаючи постанову від 25.12.2012 у справі
№12/75-2167-33/75-4/180, суд касаційної
інстанції, враховуючи межі перегляду
справи у суді касаційної інстанції,
погодився з висновками місцевого
господарського суду щодо стягнення з
відповідача (орендаря) орендної плати
за фактичне користування орендованим
приміщенням, оскільки умовами договору
оренди передбачено, що після
закінчення або дострокового
припинення договору нарахування
орендної плати та інших платежів
припиняється з моменту підписання акту
приймання-передачі орендованих
приміщень позивачеві.

У постанові від 22.09.2010 по справі №8/5пн
Вищий господарський суд України
залишив без змін рішення місцевого
господарського суду, яким, зокрема,
задоволено позов про стягнення
заборгованості з орендної плати,
заявленої за період з моменту
прострочення сплати орендних платежів
та до дати дострокового розірвання
договору оренди, та неустойки за
несвоєчасне повернення орендованого
майна у вигляді подвійної орендної
плати, нарахованої після дострокового
розірвання договору. При цьому суд
касаційної інстанції виходив з
встановлених судом першої інстанції
обставин справи стосовно неналежного
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань щодо здійснення оплати
орендних платежів та обов'язку щодо
вчасного повернення орендованого
приміщення після дострокового
розірвання договору оренди.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Крім того, до кола судових рішень, на
які може бути здійснене посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК
України, належать виключно рішення
суду касаційної інстанції, ухвалені в
порядку розгляду касаційної скарги на
рішення судів попередніх інстанцій, а
тому на постанови Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 20.03.2012 у справі №40/117 та від
20.11.2012 у справі №12/75-2167-33/75-4/180 не може
бути здійснене посилання, оскільки
останні прийнято згідно з розділом ХІІ2
ГПК України, якою встановлено порядок
перегляду судових рішень Верховним
Судом України після їх перегляду в
касаційному порядку.

З огляду на викладене відсутні
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству "Перший Український
Міжнародний Банк" у допуску справи
№918/549/13 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддяТ.Добролюбова Судді:
Т.Козир О.Кот С.Мирошниченко
В.Селіваненко