ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.Справа № 922/906/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Приватного "Будівельна
компанія "Ікон", м. Харків до Державне
підприємство "Національна енергетична
компанія "Укренерго" йм.Київ про
стягнення коштів за участю
представників:

Представник позивача: Желанова О.Б. за
дов. б/ від 01.03.14р., Долобовський В.Ю. за
дов. б/н від 01.03.14р.;

Представник відповідача: Буряк О.М.,
Грачов Є.О. без належних чином
повноважень

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та просить
стягнути з відповідача 83047 грн. 87коп., в
тому числі суму основного боргу за
договором у розмірі 81722 грн. 40 коп. , пеню
у розмірі 1076 грн. 94 коп. (тисяч сімдесят
шість грн. 94 коп.) та 3% річних за час
прострочення платежів у розмірі 248 грн.
53 коп., стягнути відповідача на користь
позивача витрати на юридичну допомогу
в розмірі 4200 грн. 00 коп. (чотири тисячі
двісті грн. 00 коп.) та судовий збір в
розмірі 1827 грн. 00 коп. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім гри. 00 копійок.).

Ухвалою господарського суду від 17.03.2014
року порушено провадження у справі
№922/906/14, розгляд справи призначено на
01.04.2014 року.

В судовому засіданні 01.04.2014 року
оголошено перерву до 08.04.2014 року .

Ухвалою господарського суду від 08.04.2014
року , розгляд справи відкладено до
23.04.2014 року .

У зв`язку з хворобою судді Мамалуя О.О.
згідно приписів ч.3 ст. 2-1
Господарського процесуального кодексу
України автоматизованою системою було
призначено для розгляду справи № 922/906/14
суддю Присяжнюка О.О., про що складено
відповідний протокол повторного
розподілу справи між суддями від 23
квітня 2014 року.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2014
року, прийнято заяву (вх.№13793) від 23.04.2014
року про збільшення позовних вимог до
розгляду, здійснено заміну первісного
відповідача - Відокремленого
підрозділу "Північна
електроенергетична система" м. Харків
на належного відповідача- Державне
підприємство "Національна енергетична
компанія "Укренерго" (01032, м.Київ,
вул.Симона Петлюри, 25) на підставі ст.24
ГПК України . Розгляд справи
відкладено до 13.05.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 13.05.2014 року підтримує
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі, через канцелярію
господарського суду (вх.№15089 від 12.05.2014
року) звернувся до суду з клопотанням
щодо долучення до матеріалів справи
документів в підтвердження заявлених
позовних вимог .

В судове засідання 13.05.2014 року з'явились
представники відповідача без належних
чином оформлених повноважень. В
судовому засіданні не заперечували
про наявності заборгованості перед
позивачем.

Враховуючи те, що норми ст.38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе здійснити розгляд
справи за наявними у справі і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом
встановлено наступне.

Між Приватним підприємством
«Будівельна компанія "Ікон"» -
Виконавець (позивач у справі) та
Державним підприємством Національна
енергетична компанія "Укренерго", в ос.
Відокремленого підрозділу "Північна
електроенергетична система" НЕК
"Укренерго" - Замовник (відповідач у
справі) 26 червня 2013 року було укладено
Договір №80-3/2633-13, у відповідності до
умов якого позивач зобов'язався
виконати роботи, зазначені у п. 1.2.
Договору, а відповідач - прийняти і
оплатити зазначені роботи.

Найменування робіт - розробка робочого
проекту: «Реконструкція зовнішніх
мереж водопроводу з влаштуванням
другого вводу в управлінні Північної
ЕС», (інв.№22687), надалі - Робочий проект,
згідно з завданням на проектування
(Додаток № 1 до Договору), надалі -
Роботи (п.1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору, ціна
Договору становить 68102,00 грн., крім того
ПДВ 20% - 13620,40 грн., а разом - 81722,40 грн.

На виконання умов Договору, відповідно
до Завдання на проектування (Додаток №1
до Договору) позивач виконав для
відповідача роботи, що підтверджується
двома Актом № б/н здавання-приймання
виконаних робіт за Договором № 80-3/2633-13
від 26.06.2013 р. від 25.12.2013 року на загальну
суму 81722,40 грн., та Актом № б/н
приймання-передавання розробленого
робочого проекту за Договором № 80-3/2633-13
від 26.06.2013 р., підписаними
вповноваженими представниками сторін

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що
розрахунок за виконані роботи
проводиться протягом 20-ти (двадцяти)
банківських днів на підставі акту
здавання-приймання виконаних робіт,
акту приймання-передавання
розробленого Робочого проекту,
підписаних уповноваженими
представниками Сторін та наданих
Виконавцем протягом 2 (двох) робочих
днів податкових накладних,
зареєстрованих відповідно до пункту
201.10 статті 201 і пункту 11 підрозділу 2
розділу ХХ Податкового кодексу України
в Єдиному реєстрі податкових накладних
у строк, визначений чинним
законодавством.

Однак, як стверджує позивач та
вбачається з матеріалів справи, а також
- визнається відповідачем у Відповіді
на претензію по сплаті заборгованості
за поставлену продукцію та надані
послуги від 13.02.2014 року № 550/01-42 ,
відповідач не розрахувався.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем було направлено на адресу
відповідача претензію №373/01/14 від 31.01.2014
року про сплату заборгованості за
виконані роботи, однак, у відповіді на
зазначену претензію відповідач свої
зобов'язання та заборгованість за
Договором № 80-3/2633-13 від 26.06 2013 р. визнав,
проте претензію залишив без
задоволення.

Таким чином, на момент звернення
позивача до суду заборгованість
відповідача перед Приватним
підприємством «Будівельна компанія
"Ікон"» становить 81722,40 грн.

В обґрунтування своїх заперечень
відповідач посилається на те, що
Північна ЕС є відокремленим
підрозділом державного підприємства
та фінансується за рахунок державних
коштів. У зв`язку із складним
фінансовим становищем у державі
фінансування ДП "НЕК "Укренерго"
зменшено. А отже, прострочення платежу
відповідачем сталося не з вини
підприємства. До того ж, п. 9.1 Договору
передбачено, що Сторони звільняються
від відповідальності за не виконання
або неналежне виконання зобов'язань за
цим Договором у разі виникнення
обставин непереборної сили, які не
існували під час укладання Договору та
виникли поза волею Сторін.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у
відповідності до ст. 617 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи,
пунктом 9.1 Договору передбачено, що
сторони звільняються від
відповідальності за не виконання або
неналежне виконання зобов'язань за цим
Договором у разі виникнення обставин
непереборної сили, які не існували під
час укладання Договору та виникли поза
волею сторін (аварія, катастрофа,
стихійне лихо, епідемія, епізоотія,
війна, тощо).

Однак, суд дійшов висновку, що як
вбачається зі змісту укладеного між
сторонами Договору, складне фінансове
становище у державі та зменшення
фінансування ДП "НЕК "Укренерго" не є
підставою для звільнення від
відповідальності за неналежне
виконання зобов'язань за даним
договором.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам суд виходить з
наступного.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст.. 509 ЦК України).

За умовами Договору № 80-3/2633-13 від 26.06.2013
р. між сторонами склалися
правовідносини підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу
України, за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що вказана сума боргу
відповідачем не оспорюється та
визнається у Відповіді на претензії по
сплаті заборгованості за поставлену
продукцію та надані послуги від 13.02.2014
р. № 550/01-42, відповідач не надав суду
доказів про погашення боргу, а також
враховуючи, що відповідно до ст. 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення боргу в розмірі 81 722,40 грн. є
обґрунтованими, підтверджуються
наданими суду доказами та підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на
порушення відповідачем зобов'язань за
Договором, просить стягнути з нього
станом на день винесення рішення пеню в
розмірі 2583,76 грн. та 3% річних у розмірі
577,65 грн.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Ст.549 Цивільного кодексу України
передбачено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення.

Згідно п.8.3.2 Договору за прострочення
проведення розрахунків відповідач
сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % від
суми заборгованості за кожен
календарний день прострочення, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
що діяла у період, за який
нараховується пеня.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Розрахунок пені перевірено судом та
встановлено, що він відповідає умовам
договору та вимогам чинного
законодавства.

Наведені законодавчі приписи та
встановлені судом фактичні дані щодо
невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань по оплаті виконаних
робіт у розмірі та у строк,
встановлений Договором, дають підстави
для висновку суду про правомірність
позовних вимог щодо стягнення на
користь позивача пені в розмірі 2583,76
грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу, а також три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням процентів річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає у
отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

За таких обставин суд визнав позовні
вимоги позивача в сумі 577,65 грн. - 3%
річних, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог. За
таких обставин, суд вважає за необхідне
покласти судові витрати на відповідача
в повному обсязі.

Звертаючись з позовною заявою, позивач
просив в ній, зокрема, витрати на
юридичну допомогу в розмірі 4200,00 грн.
покласти на відповідача. При цьому
позивач в якості доказів витрат надав
копію Договору про надання юридичних
послуг №28/02/14-1 від 01.03.2014 року,
укладеного з адвокатом ОСОБА_5;
свідоцтво про право зайняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від
27.10.2010 року, виданого Донецькою
обласною КДКА; акт приймання наданих
послуг за Договором №28/02/14-1 про надання
юридичних послуг; оригінал платіжного
доручення №39 від 01.04.2014 року про сплату
4200,00 грн. згідно вказаного Договору.

Вищевказаний Договір був укладений
позивачем з адвокатом ОСОБА_5, який є
адвокатом, згідно свідоцтва про право
зайняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1 від 27.10.2010 року. Відповідно до п.1
вказаного Договору адвокат
зобов'язався підготувати позовну заяву
та матеріалів до неї, подачу позову,
оформлення необхідних процесуальних
документів, необхідних при розгляді
справи в Господарському суді
Харківської області, щодо стягнення
боргів за Договором №80-3/2633-13 від 26.06.2013
року.

Сторони погодили, що оплата послуг
вказаних в п. 1.1 Договору складає 4200,00
грн., які оплачуються протягом тридцяти
робочих днів з моменту підписання
даного Договору, (п.1.2 Договору).

Згідно акту приймання наданих послуг
за Договором №28/02/14-1 про надання
юридичних послуг, Адвокат надав, а
позивач прийняв надані адвокатські
послуги. Загальна вартість
адвокатських послуг, прийнятих заданим
актом склала 4200,00грн.

Оплата позивачем послуг адвоката
підтверджується оригіналом платіжного
доручення №39 від 01.04.2014 року про сплату
4200,00 грн.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність",
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
оплата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, господарський суд враховує, що
розмір відшкодування витрат за послуги
адвоката (4200,00 грн.), є співрозмірним з
переліком послуг (надання
консультаційних, юридичних та
представницьких послуг щодо захисту
інтересів позивача в господарському
суді Харківської області тощо), наданих
адвокатом при зверненні із відповідним
позовом .

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про покладення на відповідача
судових витрат на послуги адвоката у
сумі 4200,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином, суд вважає необхідним
витрати по сплаті судового збору у сумі
1 827,0грн. покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 625, 626, 837
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
22, 32, 33, 35 43, 44, 49, 65 ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
Національна енергетична компанія
"Укренерго"(01032, м.Київ, Шевченківський
район, вулиця Симона Петлюри,буд.25, код
00100227) на користь Приватного
підприємства «Будівельна компанія
"Ікон"» (61072, м. Харків, вул.Енгельса, 33,
, р/р №708, ПАТ "БАНК
"ГРАНТ", МФО: 351607) - суму основної
заборгованості у розмірі 81722,40 грн.,
пеню у розмірі 2583,76 грн., 3% річних у
розмірі 577,65 грн., витрати на оплату
послуг адвоката в розмірі 4200,00 грн. та
1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 14.05.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк