м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5410/14 05.05.14
За позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна»
До Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія»
Про стягнення 10 365,12 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача Куликов О.В.,
довіреність № 391 від 07.10.2011
від відповідача Пономаров А.О.,
довіреність № 0904/14-01 від 09.04.2014
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі
- позивач) подало на розгляд
господарського суду міста Києва позов
до Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» (далі -
відповідач) про стягнення 10 365,12 грн.
Позовні вимоги позивача мотивовані
тим, що позивачем, як страховиком,
відповідно до договору страхування
наземного транспорту № АМ-030968 від
27.01.2012р. було виплачено страхувальнику
страхове відшкодування в розмірі 10 365,12
грн., внаслідок чого, до позивача в
порядку ст. 27 Закону України "Про
страхування" та статті 228
Господарського кодексу України
перейшло право вимоги (регресу) в межах
здійснених фактичних затрат до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за відшкодування шкоди,
оскільки саме з вини особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми
Ухвалою суду від 31.03.2014р. порушено
провадження у справі № 910/5410/14 та
призначено розгляд на 05.05.2014 р.
05.05.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі, вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі не виконав.
Представник відповідача надав
пояснення по справі, повідомив суд про
наявну франшизу у розмірі 1000,00 грн., що
визначена по полісу № АЕ/1775666, проти
позовних вимог позивача заперечив
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги позивача, з урахуванням
франшизи 1000.00 грн.
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2012 р. між ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» (далі - позивач) та ОСОБА_3 як
страхувальником, було укладено договір
страхування № АМ-030968, згідно умов
якого об'єктом страхування є
транспортний засіб марки «Мітсубісі»,
державний номерний знак НОМЕР_1.

01.12.2012р. в м.Борова на вул.. Котовського,
сталася ДТП за участю транспортного
засобу «Мітсубісі», державний номерний
знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та
транспортного засобу «ВАЗ 2101»,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_5

Згідно полісу № АЕ/1775666
цивільно-адміністративна
відповідальність водія автомобіля
«ВАЗ 2101», державний номерний знак
НОМЕР_2, була застрахована СТдВ
«Гарантія».

Відповідно до постанови Борівського
районного суду Харківської області
№ 2005/1778/12 провадження
3/2005/517/12 від 24.12.2012р., встановлено вину
гр. ОСОБА_5 у здійсненні правопорушення,
передбаченому ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 1043/12/12 від 12.12.2012р.
та калькуляції Audatex до нього, розмір
матеріальної шкоди завданої власнику
транспортного засобу «Мітсубісі»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
внаслідок ДТП склав 10 365,12 грн., які були
сплачені позивачем згідно платіжного
доручення № 8855 від 27.12.2012р.

Згідно полісу № АЕ/1775666, розмір ліміту
відповідальності встановлено у
розмірі 50 000,00 грн., а франшизу
встановлено у розмірі 1000,00 грн.

Позивач у своєму позові просив
суд стягнути з відповідача 10 365,12 грн.
боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України
встановлює, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу
України встановлено, що до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено
визначення: „Джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхове
відшкодування - це страхова виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України
„Про страхування" страховик має право
вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27
березня 1992 року "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" суди, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, а між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

05.05.2014р. у судовому засіданні згідно
копії полісу доданого відповідачем до
відзиву, судом було встановлено, що
позивачем при підготовці позову не
було враховано франшизу у розмірі 1000,00
грн. визначену полісом № АЕ/1775666.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку про те, що позивач на підставі
ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України,
ст. 228 Господарського кодексу України
набув право регресу до відповідача
щодо відшкодування останнім понесених
позивачем витрат у вигляді суми
виплаченого страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, про задоволення позовних
вимог частково та з урахування
франшизи у розмірі 1000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» (, адреса: 03067, м. Київ, бул.
І.Лепсе 4) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» (, адреса: 04053 м. Київ, вул. Артема 40) 9
365 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят
дев`ять) грн. 12 коп. - страхового
відшкодування в порядку регресу, 1 644
(одну тисячу шістсот сорок чотити) грн.
30 коп. - судового збору.

3. В іншій частині заявлених
позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

5. Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

(Повний текст рішення складено: 07.05.2014р.)

Суддя
Мельник В.І.