ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Справа № 925/469/14

За позовом прокурора Чигиринського
району в інтересах держави в особі
Чигиринської районної державної
адміністрації

до Медведівської сільської ради

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про визнання незаконним і скасування
рішення, визнання недійсним договору
та зобов'язання повернути земельну
ділянку

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання
Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися.

від першого відповідача: Діскант О.А. -
голова сільської ради.

від другого відповідача: особисто
відповідач ОСОБА_1, ОСОБА_3 -
адвокат;

За участю прокурора - Хабла О.М.

Прокурор Чигиринського району
звернувся до господарського суду
Черкаської області з позовом в
інтересах держави в особі Чигиринської
районної державної адміністрації до
Медведівської сільської ради та до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
вимогами:

про визнання незаконним і скасування
рішення Медведівської сільської ради
Чигиринського району від 10.01.2002р. №20/6
"Про надання земельних ділянок в оренду
гр. ОСОБА_1 і гр. ОСОБА_4 із земель
водного фонду";

про визнання недійсним укладеного між
Медведівською сільською радою
Чигиринського району Черкаської
області та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 договору оренди землі від
05.02.2002р., зареєстрованого у
Медведівській сільській раді 25.06.2002р.
за №95;

про зобов'язання фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 повернути
Медведівській сільській раді
орендовану за договором оренди землі
від 05.02.2002р. земельну ділянку площею 3,9
га, яка знаходиться в адміністративних
межах Медведівської сільської ради в
межах населеного пункту с. Медведівка
Чигиринського району Черкаської
області.

В обґрунтування позову прокурор вказав
на невідповідність спірних рішення та
договору вимогам Земельного та Водного
кодексів України. За твердженням
прокурора передана в оренду за
спірними рішенням і договором земельна
ділянка знаходиться під водним
об'єктом загальнодержавної значення і
відповідно належить до земель
державної власності, тому передача її в
оренду належить до повноважень
Чигиринської районної державної
адміністрації як органу виконавчої
влади, а не до повноважень
Медведівської сільської ради, як
органу місцевого самоврядування.

Ухвалою від 24.03.2014р. господарський суд
Черкаської області прийняв позовну
заяву прокурора до розгляду, порушив
провадження у даній справі і призначив
її до розгляду в судовому засіданні на 9
годину 30 хвилин 10.04.2014р. у приміщенні
господарського суду Черкаської
області.

Ухвалою від 10.04.2014р. господарський суд
Черкаської області у зв'язку з
нез'явленням представника позивача у
судове засідання та неподанням
відповідачами витребуваних хвалою від
24.03.2014р. матеріалів відклав розгляд
справи на 10 годину 24.04.2014р.

Позивач був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
засідань суду, призначених ухвалами
від 24.03.2014р. і від 10.04.2014р., проте його
представник у ці судові засідання не
з'явився. Натомість позивач заявив
письмове клопотання від 01.04.2014р., яким
він проти позову не заперечив і просив
розглядати справу без участі його
представника.

Нез'явлення представника позивача у
судове засідання не перешкоджає
вирішенню спору за наявними у справі
матеріалами, тому господарський суд
задовольнив клопотання позивача про
розгляд справи без участі його
представника.

Відповідачі проти позову заперечили,
оскільки вважають, що спірні рішення і
договір відповідають вимогам чинного
законодавства.

У судовому засіданні, яке відбулося
24.04.2014р. за участю прокурора і
представників обох відповідачів,
прокурор позов підтримав з викладених
у ньому підстав, а представники
відповідачів підтримали заперечення
проти позову, викладені ними у відзивах
на позов.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2002р. Медведівська сільська рада
прийняла рішення №20/6 "Про надання
земельних ділянок в оренду гр. ОСОБА_1 і
гр. ОСОБА_4 із земель водного фонду". Цим
рішенням Медведівська сільська рада
вирішила надати в оренду земельну
ділянку, яка перебуває в комунальній
власності ради, загальним розміром 3.9
га, із них землі водного фонду 3,9 га, в
тому числі: 3,8 га під водою і 0,1 га під
гідроспорудами громадянину ОСОБА_1 і
громадянину ОСОБА_4 терміном на 25 років
для риборозведення та любительської
ловлі.

5 лютого 2002р. Медведівська сільська рад,
як орендодавець, і фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, як орендар,
уклали договір оренди землі (далі -
договір оренди від 05.02.2002р. або спірний
договір), згідно з яким орендодавець
передає орендарю, а останній набуває
право на оренду земельної ділянки
площею 3,9 га, що перебуває у комунальній
власності Медведівської сільської
ради, із них: землі водного фонду 3,9 га, у
тому числі: 3,8 га під водою і 0.1 га під
гідроспорудами.

Того ж дня - 05.02.2002р. договір оренди від
05.02.2002р. був посвідчений приватним
нотаріусом Чигиринського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстровано в реєстрі за №276.

25 червня 2002р. договір оренди від 05.02.2002р.
був зареєстрований Медведівської
сільською радою, про що у книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі вчинено запис за №95.

Відповідно до п. 2.2 договору оренди від
05.02.2002р., останній укладено на строк 25
років.

Згідно з реєстраційної справи договору
оренди від 05.02.2002р. та поясненнями
учасників судового процесу передана в
оренду за цим договором земельна
ділянка зайнята замкнутим водним
об'єктом - ставком площею 3,8 га та
гідроспорудами, завдяки яким цей
ставок створено та існує, площею 0,1 га.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу
України в редакції чинній у 2002р., до
земель водного фонду належать землі,
зайняті:

а) морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водними
об'єктами, болотами, а також островами;

б) прибережними захисними смугами
вздовж морів, річок та навколо водойм;

в) гідротехнічними, іншими
водогосподарськими спорудами та
каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них;

г) береговими смугами водних шляхів.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Земельного
кодексу України громадянам та
юридичним особам органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування із земель водного фонду
можуть передаватися на умовах оренди
земельні ділянки прибережних захисних
смуг, смуг відведення і берегових смуг
водних шляхів, а також озера,
водосховища, інші водойми, болота та
острови для сінокосіння,
рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт
тощо.

Статтею 83 Земельного кодексу України в
редакції, чинній у 2002р., було
встановлено, що землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Стаття 84 Земельного кодексу України в
редакції, чинній у 2002р., передбачала, що
у державній власності перебувають усі
землі України, крім земель комунальної
та приватної власності. Право
державної власності на землю
набувається і реалізується державою в
особі Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласних, Київської та
Севастопольської міських, районних
державних адміністрацій відповідно до
закону. До земель державної власності,
які не можуть передаватись у
комунальну власність, належать,
зокрема: г) землі під водними об'єктами
загальнодержавного значення.

Частина 1 ст. 124 Земельного кодексу
України в редакції, чинній у 2002р.,
передбачала, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Пунктом 12 розділу X "Перехідні
положення Земельного кодексу України в
редакції, чинній у 2002р., було
встановлено, що до розмежування земель
державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Стаття 1 Водного кодексу України в
редакції, чинній у 2002р., термін "водний
об'єкт" визначала як природний або
створений штучно елемент довкілля, в
якому зосереджуються води (море, річка,
озеро, водосховище, ставок, канал,
водоносний горизонт), а термін "води
поверхневі" - як води різних водних
об'єктів, що знаходяться на земній
поверхні.

Згідно з ст. 5 Водного кодексу України в
редакції, чинній у 2002р., до водних
об'єктів загальнодержавного значення
належали:

1) внутрішні морські води та
територіальне море;

2) підземні води, які є джерелом
централізованого водопостачання;

3) поверхневі води (озера, водосховища,
річки, канали), що знаходяться і
використовуються на території більш як
однієї області, а також їх притоки всіх
порядків;

4) водні об'єкти в межах територій
природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення, а також
віднесені до категорії лікувальних;

до водних об'єктів місцевого значення
належали:

1) поверхневі води, що знаходяться і
використовуються в межах однієї
області і які не віднесені до водних
об'єктів загальнодержавного значення;

2) підземні води, які не можуть бути
джерелом централізованого
водопостачання.

Поверхневі води ставка, земельна
ділянка під яким за спірними рішенням і
договором передана в оренду,
знаходяться і використовуються в межах
однієї Черкаської області і не
віднесені до водних об'єктів
загальнодержавного значення, тому
згідно з ст. 5 Водного кодексу України в
редакції, чинній у 2002р., цей ставок є
водним об'єктом місцевого значення.

Відтак, враховуючи, що цей ставок
знаходиться у межах села Медведівка,
земельна ділянка під ним відповідно до
ст. 83 Земельного кодексу України
перебувала у комунальній власності
територіальної громади села
Медведівка, тому саме Медведівській
сільській раді як відповідному органу
місцевого самоврядування в 2002р.
належали повноваження передачі в
оренду земельної ділянки водного фонду
під вказаним ставком.

Крім того, Медведівська сільська рада
як орган місцевого самоврядування в
2002р. до розмежування земель державної і
комунальної власності мала
повноваження розпоряджатися вказаною
у спірних рішенні та договорі
земельною ділянкою на підставі п. 12
розділу X "Перехідні положення
Земельного кодексу України незалежно
від того у якій власності ця земельна
ділянка доті перебувала.

Обґрунтовуючи свої доводи щодо
належності ставка, земельна ділянка
під яким за спірними рішенням і
договором передана в оренду, до земель
загальнодержавного значення, прокурор
вказав на наказ Державного комітету
України по водному господарству від
03.06.1997р. №41 "Про затвердження Переліку
річок та водойм, що віднесені до водних
об'єктів місцевого значення", згідно з
яким вказаний ставок не включений до
переліку водойм, віднесених до водних
об'єктів місцевого значення.

Як зазначено у вказаному наказі
Державного комітету України по водному
господарству від 03.06.1997р. №41 він був
виданий на підставі вимог ст. 5 розділу
І Водного кодексу України та постанови
Кабінету Міністрів України від 08.02.1994р.
№75 "Про затвердження Порядку
справляння плати за спеціальне
використання прісних водних ресурсів і
тимчасових нормативів плати за їх
спеціальне використання" та від 08.02.1997р.
№164 "Про встановлення нормативів плати
за спеціальне використання водних
ресурсів".

Проте ст. 5 розділу І Водного кодексу
України і в цілому цей Кодекс не
містить вимог до будь-яких державних
органів і не уповноважує їх визначати і
затверджувати перелік водойм,
віднесених до водних об'єктів
місцевого значення.

Згадувані у наказі Державного комітету
України по водному господарству від
03.06.1997р. №41 постанови Кабінету
Міністрів України від 08.02.1994р. №75 та від
08.02.1997р. №164 регулюють відносини,
пов'язані з платою за спеціальне
використання прісних водних ресурсів і
не стосуються відносин оренди землі
водного фонду, врегульованих Земельним
та Водним кодексами України та Законом
України "Про оренду землі".

З огляду на ви вище кладене
господарський суд при визначенні
ставка, земельна ділянка під яким за
спірними рішенням і договором передана
в оренду, як водного об'єкту місцевого
значення, керувався критеріями,
встановленими ст. 5 Водного кодексу
України, і не брав при цьому до уваги
наказ Державного комітету України по
водному господарству від 03.06.1997р. №41
"Про затвердження Переліку річок та
водойм, що віднесені до водних об'єктів
місцевого значення", як такий, що не
регулює спірні правовідносини.

За таких обставин позов задоволенню не
підлягає.

Пленум Вищого господарського суду
України у п. 4. 6 своєї постанови від
21.07.2013р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
роз'яснив, що, приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повного або часткового
задоволення позову (скарги) стягує
судовий збір з відповідача (повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
якщо він не звільнений від сплати
судового збору; у разі ж повної або
часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
за винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору та
коли позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

У даному випадку Чигиринська районна
державна адміністрація не звільнена
від сплати судового збору за поданим
прокурором Чигиринського району
позовом, тому саме з неї слід стягнути у
дохід Державного бюджету України 1827
грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову прокурора
Чигиринського району в інтересах
держави в особі Чигиринської районної
державної адміністрації до
Медведівської сільської ради та до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
визнання незаконним і скасування
рішення, визнання недійсним договору
та зобов'язання повернути земельну
ділянку відмовити повністю.

Стягнути з Чигиринської районної
державної адміністрації (вул.
Б.Хмельницького, 26, м. Чигирин,
Черкаська область, 20901,
ідентифікаційний код 04061323) у доход
Державного бюджету України 1827 грн.
судового збору

Це рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду у порядку та
строки, передбачені розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено і підписано
29.04.2014р.

СУДДЯ
М.В. Дорошенко