ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року Справа № 922/4552/13

Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

Корсака В.А.- головуючого, Данилової
М.В. (доповідача), Данилової Т.Б.,за
участю представників:позивачаКараван
Р.В. (дов. від 25.06.2013
р.)відповідачаТимченко Ю.О. (дов. від
24.01.2014 р.)третьої особине з'явились (про
час та місце судового засідання
повідомлено належним чином)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуТовариства
з обмеженою відповідальністю
"БКЗ-Інвест"на постановуХарківського
апеляційного господарського суду від
29.01.2014 р.у справі № 922/4552/13
господарського суду Харківської
областіза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"БКЗ-Інвест"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Трайгон Фармінг
Харків"третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачаДержавна інспекція
сільського господарства в Харківській
областіпростягнення 626 717,06 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "БКЗ-Інвест"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трайгон Фармінг
Харків" про стягнення 626 737, 06 грн.
збитків.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 03.12.2013 р. (суддя
Жигалкін І.П.), залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014 р.
(колегія суддів: головуючий Медуниця
О.Є., судді Івакіна В.О., Пелипенко Н.М.), у
справі № 922/4552/13 в задоволенні позовних
вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"БКЗ-Інвест" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 03.12.2013 р. та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014 р., та
прийняти нове рішення про задоволення
позову повністю, посилаючись на
неповне з'ясування судами попередніх
інстанцій обставин справи, які мають
значення для вирішення спору, та
невідповідність висновків судів таким
обставинам, що призвело до порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 14.03.2014 р. касаційну скаргу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 09.04.2014 р.

03.04.2014 р. до Вищого господарського суду
України від Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКЗ-Інвест" надійшли
письмові пояснення у справі, в яких
позивач підтримав доводи та вимоги,
викладені у касаційній скарзі.

07.04.2014 р. до Вищого господарського суду
України від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трайгон Фармінг
Харків" надійшов відзив на касаційну
скаргу ТОВ "БКЗ-Інвест", у якому він
проти доводів скаржника заперечував та
просив оскаржувані судові рішення у
справі № 922/4552/13 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
та присутніх у судовому засіданні
представників сторін, перевіривши
наявні матеріали справи на предмет
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, у червні - серпні 2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "БКЗ-Інвест" та
мешканцями с. Кленове, с. Мерло
Богодухівського району Харківської
області було укладено договори оренди
земель сільськогосподарського
призначення загальною площею 138,1229 га,
державна реєстрація яких була
проведена 17.08.2012 р. та 29.10.2012 р.

Звертаючись до суду з даним позовом,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "БКЗ-Інвест"
посилалось на те, що у серпні - вересні
2012 року Товариством з обмеженою
відповідальністю "Трайгон Фармінг
Харків" без належних правових підстав,
тобто, за відсутності
правовстановлюючих документів, було
самовільно зайнято орендовані ТОВ
"БКЗ-Інвест" земельні ділянки та
здійснено їх засів, внаслідок чого у
лютому 2013 року ТОВ "БКЗ-Інвест"
повідомило прокурора Богодухівського
району про вказаний факт самовільного
зайняття ТОВ "Трайгон Фармінг Харків"
зазначених земельних ділянок.
Відповідна заява позивача була
направлена прокурором за належністю до
Державної інспекції сільського
господарства в Харківській області,
яка листом № 04.01-29/2505 від 25.03.2013 р.
повідомила у відповідь, що ТОВ "Трайгон
Фармінг Харків" від проведення
відповідної перевірки ухилилося. Крім
того, за заявою ТОВ "БКЗ-Інвест" по факту
самовільного зайняття земельних
ділянок ТОВ "Трайгон Фармінг Харків"
Богодухівським РВ ГУ МВС України в
Харківській області були внесенні
відомості про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за №0000418,
розслідування якого триває.

Разом з тим, Товариство з обмеженою
відповідальністю "БКЗ-Інвест" також
зазначало, що 18.08.2012 р. між ним та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Аквітенс"
було укладено договір поставки №
КП-СХ18/08-12, згідно з умовами якого ТОВ
"БКЗ-Інвест" у строк до 31.07.2013 р.
зобов'язалось поставити ТОВ "Компанія
"Аквітенс" сільськогосподарську
продукцію майбутнього врожаю, а саме:
зерно пшениці озимої у кількості 260 тон
за ціною 4 375,00 грн. та рапсу озимого у
кількості 80 тон за ціною 1 800,00 грн. на
загальну суму 818 000,00 грн. Однак,
самовільне зайняття зазначених вище
земельних ділянок Товариством з
обмеженою відповідальністю "Трайгон
Фармінг Харків" позбавило позивача
можливості користуватися ними, що, у
свою чергу, унеможливило й виконання
ним взятого на себе зобов'язання за
договором поставки. У зв'язку з
викладеними обставинами 20.08.2013 р. ТОВ
"Компанія "Аквітенс" звернулося до ТОВ
"БКЗ-Інвест" з претензією про сплату
штрафу у розмірі 409 000,00 грн. за
неналежне виконання зобов'язань за
договором, яка згідно з платіжним
дорученням № 40 від 30.08.2013 р. була
повністю задоволена ТОВ "БКЗ-Інвест".

Таким чином, посилаючись на наведені
вище обставини, Товариство з обмеженою
відповідальністю "БКЗ-Інвест" просило
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трайгон Фармінг
Харків" завдані останнім збитки у
загальному розмірі 626 737,06 грн., з яких: 132
862, 56 грн. - сума упущеної вигоди,
розрахована позивачем з посиланням на
Методику визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу,
затверджену постановою КМУ від 25.07.2007 р.
№ 963; 84 874,50 грн. - реальні втрати,
понесені позивачем внаслідок сплати
ним орендної плати за ті земельні
ділянки, користуватися якими він був
позбавлений можливості внаслідок їх
самовільного зайняття відповідачем; 409
000,00 грн. - реальні втрати, понесені
позивачем у зв'язку зі сплатою штрафу
на користь ТОВ "Компанія "Аквітенс" за
невиконання свого зобов'язання за
договором поставки.

Відповідно до частини 4 статті 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки та орендарем.

Статтею 16 Закону України "Про оренду
землі" встановлено, що укладення
договору оренди земельної ділянки із
земель приватної власності
здійснюється за згодою орендодавця та
особи, яка згідно із законом вправі
набувати право оренди на таку земельну
ділянку.

Право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав (стаття 125
Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 157 Земельного
кодексу України відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування,
громадяни та юридичні особи, які
використовують земельні ділянки, а
також органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, діяльність яких
обмежує права власників і
землекористувачів.

Так, збитками, відповідно до частини 2
статті 22 Цивільного кодексу України, є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

В силу частини 2 статті 224
Господарського кодексу України під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Підставою для покладення обов'язку з
відшкодування збитків є цивільне
правопорушення, що складається з таких
елементів:

- протиправної дії чи бездіяльності
особи;

- заподіяння збитків в результаті такої
дії чи бездіяльності особи;

- причинного зв'язку між протиправною
дією чи бездіяльністю особи та
заподіяними збитками;

- вини боржника.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
заявлену до стягнення суму у розмірі 132
862, 56 грн. Товариство з обмеженою
відповідальністю "БКЗ-Інвест" визначає
саме як упущену вигоду, посилаючись на
здійснення її розрахунку згідно з
Методикою визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженою постановою КМУ від 25.07.2007
№ 963.

В силу статті 623 Цивільного кодексу
України розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором. При визначенні неодержаних
доходів (упущеної вигоди) враховуються
заходи, вжиті кредитором щодо їх
одержання.

За приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 наведеного
Кодексу).

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (стаття 43
Господарського процесуального кодексу
України).

Таким чином, з наведених норм слідує, що
саме по собі посилання Товариства з
обмеженою відповідальністю
"БКЗ-Інвест" при здійсненні розрахунку
суми упущеної вигоди на вищевказану
Методику не звільняє останнього від
обов'язку належними та допустимими
доказами довести, що саме у такому, як
заявлений до стягнення, розмірі він міг
би одержати доходи, якби його право не
було порушене, так само як і не звільняє
суд від обов'язку оцінити подані
позивачем докази за правилами статей 33,
34, 43 Господарського процесуального
кодексу України.

Натомість, відмовляючи у цій частині у
позові лише з тих підстав, що
розрахунок заявленої до стягнення суми
у розмірі 132 862, 56 грн. здійснений ТОВ
"БКЗ-Інвест" з посиланням на Методику,
яка підлягає застосуванню тільки
уповноваженими на те органами
державної влади, а не будь-якими
юридичними особами, суди попередніх
інстанцій залишили поза увагою
вищевикладені приписи норм
процесуального права та в порушення
останніх вирішили спір, попередньо не
з'ясувавши дійсних обставин справи та
не надавши власної правової оцінки
наявним у матеріалах справи доказам.

Поряд з цим, суди попередніх інстанцій
також не навели мотивованих висновків
стосовно обґрунтованості самого
розміру заявленої до стягнення суми,
визначеної Товариством з обмеженою
відповідальністю "БКЗ-Інвест" саме у
якості упущеної вигоди.

Відмовляючи в іншій частині позову,
апеляційний суд послався, зокрема, на
те, що Товариством з обмеженою
відповідальністю "БКЗ-Інвест" до
матеріалів справи не надано належних
та допустимих доказів вини Товариства
з обмеженою відповідальністю "Трайгон
Фармінг Харків", як одного з
обов'язкових елементів складу
цивільного правопорушення.

Однак, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду апеляційної
інстанції з огляду на закріплену
статтею 614 Цивільного кодексу України
презумпцію вини, виходячи з якої саме
на відповідача покладається тягар
доведення відсутності його вини, а не
навпаки, як зазначено судом
апеляційної інстанції, коли позивач
має доводити винуватість останнього.

Таким чином, при встановленні
сукупності умов, наявність яких має
своїм наслідком настання
цивільно-правової відповідальності у
вигляді відшкодування збитків, позивач
має довести протиправність дій
відповідача, факт заподіяння збитків у
їх результаті, обґрунтувавши й розмір
останніх, а також причинний зв'язок між
протиправною дією відповідача та
заподіяними збитками, у той час як на
відповідача покладається обов'язок
доведення відсутності своєї вини як
елементу цивільного правопорушення.

Отже, приймаючи оскаржувані судові
рішення, господарські суди
припустилися порушення норм
процесуального права, внаслідок чого
ними не були у повній мірі з'ясовані
дійсні обставини справи з наданням їм
відповідної правової оцінки, а також
неправильно застосували й норми
матеріального права та залишили поза
увагою положення пункту 1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про судове рішення" № 6 від
23.03.2012 р., згідно з якими рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Враховуючи, що в силу статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України у суду касаційної інстанції
відсутнє право встановлювати або
вважати доведеними обставини справи,
які не були встановлені судами
попередніх інстанцій, так само як і
надавати їм власну юридичну оцінку,
колегія суддів зазначає, що у розумінні
статті 1119 названого Кодексу усі
вищевикладені обставини є підставою
для скасування судових рішень судів
попередніх інстанцій у даній справі і
передачі її на новий розгляд до
місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати вищевикладені
обставини, які стали підставою для
скасування оскаржуваних судових
рішень, і повністю встановивши
фактичні обставини справи з наданням
їм обґрунтованої юридичної оцінки,
вирішити спір з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"БКЗ-Інвест" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014 р. та
рішення господарського суду
Харківської області від 03.12.2013 р. у
справі №922/4552/13 скасувати.

Справу № 922/4552/13 передати на новий
розгляд до господарського суду
Харківської області.

Головуючий суддя
В. Корсак

Судді:
М. Данилова

Т. Данилова