ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.04.2014
Справа № 905/248/14

Господарський суд Донецької області у
складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,
суддів Ю.В.Макаровій, Ю.С.Нестеренко,

при секретарі судового засідання
Поддубній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дніпропетровський
стрілочний завод»

до Приватного акціонерного товариства
«Донецьксталь»-металургійний завод»

про стягнення суми основного боргу в
розмірі 0, 80 грн., пені в розмірі 46161, 97
грн., 3% річних в розмірі 10047, 39 грн.,

за участю представників:

від позивача: Коломієць О.В., за довір.
від 25.01.2011р.,

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Дніпропетровський стрілочний завод»
звернулось до суду з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Донецьксталь»-металургійний завод»
про стягнення заборгованості в розмірі
130650, 61 грн., з яких сума основного боргу
в розмірі 70000, 80 грн., пеня в розмірі 49362,
53 грн., 3% річних в розмірі 11287, 28 грн.

Правовою підставою позову позивач під
час розгляду справи вважає норми
статей 526, 625 Цивільного кодексу
України, статті 193 Господарського
кодексу України. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за договором поставки 01
грудня 2011 року. Зазначив, що
відповідачем не в повному обсязі
сплачена вартість поставленого товару
відповідно до договору. Факт отримання
відповідачем товару підтверджується
накладними та рахунками-фактурами. За
поставлений товар у відповідача перед
позивачем виникла сума боргу у розмірі
70000, 80грн.

Відповідно до пункту 7.2 договору
позивачем нарахована пеня у розмірі
49362, 53 грн.

На підставі статті 625 Цивільного
кодексу України позивачем нараховано
відповідачу за прострочення виконання
грошового зобов'язання 3% річних на суму
11287, 28 грн.

На підставі зазначеного просив
задовольнити позовні вимоги.

13 березня 2014 року через канцелярію суду
від представника відповідача надійшли
заперечення на позов, в яких останній
зазначив, що не заперечує проти факту
поставки продукції та її отримання,
однак вимоги щодо сплати пені та 3%
річних не визнає, у зв'язку з
відсутністю порушень прав та
охоронюваних інтересів позивача.
Позивач не звертався з вимогою про
оплату поставленого товару, як
наслідок нарахування штрафних санкцій,
на думку відповідача, є безпідставними.
Просив відмовити в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
суми штрафних санкцій відмовити.

Ухвалою суду від 13 березня за
клопотанням представників сторін
продовжений процесуальний строк
розгляду справи на 15 днів.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 25 березня 2014
року справу передано на розгляд
судової колегії у складі головуючого
судді Кучерявої О.О., суддів Макаровій
Ю.В., Нестеренко Ю.С.

25 березня 2014 року представником
позивача через канцелярію суду надана
заява про зменшення розміру позовних
вимог, в якій останній просив стягнути
з відповідача суму основного боргу в
розміі 70000, 80 грн., пеню в сумі 46161, 97 грн.,
3% річних в розмірі 1004739 грн.

15 квітня 2014 року представником
позивача через канцелярію суду надана
заявуа про зменшення розміру позовних
вимог у зв'язку із сплатою відповідачем
суми основного боргу в розмірі 70000 грн.

Відповідно до приписів статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі зменшити розмір
позовних вимог.

Підстави для неприйняття заяви про
зменшення позовних вимог у суду
відсутні.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи позовної
заяви та просив задовольнити позовні
вимоги з урахуванням зменшеного
розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином. Заяв про
розгляд справи у його відсутність не
надходило.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявлено, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством
«Дніпропетровський стрілочний завод»
(Постачальник) та Приватним
акціонерним товариством
«Донецьксталь»-металургійний завод»
(Покупець) укладено договір поставки №
/802/СБ (надалі по тексту - договір),
в порядку та за умовами якого,
Постачальник зобов'язується передати,
а Покупець зобов'язується прийняти та
сплатити згідно умовам договору
продукцію виробничо-технічного
призначення (надалі- товар).
Номенклатура, кількість, ціна, строк та
умови поставки товару обумовлюється
сторонами в додатках та/або додаткових
умовах, які є невід'ємними частинами
договору (пункт 1.1 договору).

Умовами договору сторони
визначили предмет договору, ціну
товару та загальну вартість, порядок
розрахунків, умови поставки,
відповідальність сторін та строк дії
договору.

Договір підписано обома сторонами,
доказів відмови від договору до
матеріалів справи не надано, у зв'язку з
чим, за висновками суду вказаний
договір є чинним.

Договір складений та підписаний з
протоколом розбіжностей.

16 березня 2012 року сторонами складений
та підписаний протокол узгодження
розбіжностей до договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору ціна
товару, визначена в додатках та/або
додатковій угоді відповідає рівню
звичайних цін. Сторони повідомлені про
ціни, які склалися на ринку.

Згідно із пункту 3.2 протоколу
узгодження розбіжностей до договору
Покупець проводить оплату товару в
формі 100% передоплати, шляхом прямого
перерахування грошових коштів на
рахунок Постачальника, якщо інше не
обумовлено в додатках та/або
додаткових угодах. Датою оплати товару
вважається дата надходження грошових
коштів на рахунок Постачальника.

Прийомка товару за кількістю
здійснюється на підставі
товаросупровідних документів (рахунку,
специфікації, товаротранспортній
накладній). При прийманні товару на
складі Постачальника Покупець
зобов'язаний для участі в прийомці
товару направити свого представника
(пункт 4.2 договору в редакції протоколу
узгодження розбіжностей).

25 квітня 2013 року сторонами складена та
підписана додаткова угода №6 до
договору, в якій сторони визначили вид,
кількість та ціну товару. Так, загальна
сума товару, що підлягає поставці
складає 3601654, 07 грн.

Відповідно до пункт 2 додаткової уголи
№6 до договору товар поставляється на
умовах EXW склад Постачальника
(Інкотермс 2000 року) протягом 10 днів з
дати 100% передплати. Датою поставки
товару вважається дата відмітки про
його отримання, зазначена в накладній.
Місце поставки товару - м.
Дніпропетровськ.

Згідно із листа наявного в матеріалах
справи, відповідач просив поставити
товар для філіалу «Металургійний
комплекс» ПАТ
«Донецьксталь»-Металургійний завод» у
квітні з/д транспортом. Оплату з/д
тарифів гарантували.

Позивачем виставлені для сплати
відповідачу рахунки від 26 квітня 2013
року №32.104 на суму 1067691, 20 грн. та від 27
квітня 2013 року №34.104 на суму 2559462, 41 грн.

На виконання умов договору позивачем
поставлено відповідачу товар, що
підтверджується накладними від 26
квітня 2013 року №88/23 на суму 1059310, 02 грн.,
від 27 квітня 2013 року №87/23 на суму 1059310, 02
грн. Накладні підписані обома
сторонами без заперечень.

Також, в матеріалах справи містяться
товарно-транспортні накладні про
поставку товару залізничим
транспортом.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, накладна
є первинним обліковим документом в
розумінні вищезазначеного Закону та
підписання покупцем видаткової
накладної підтверджує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, а тому є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриману продукцію.

Супровідним листом від 07 травня 2013 року
позивач в адресу відповідача поштою
направив податкові накладні, виписані
за фактом поставки товару, що
підтверджується витягом з журналу
реєстрації вихідної кореспонденції.

30 квітня 2013 року сторонами підписаний
та скріплений печатками підприємств
акт заліку зустрічних однорідних вимог
до договору від 30 грудня 2011 року №308163
та договору від 01 грудня 2011 року
№, за яким сторони дійшли згоди
щодо припинення зобов'язань в частині
сплати суми 75632, 63 грн. (в тому числі ПДВ)
за договором від 01 грудня 2011 року
№, згідно рахунків №86/23 та №87/23 та
за договором від 30 грудня 2011 року №308163,
згідно рахунку №85695D2.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що в акті зарахування
однорідних зустрічних вимог від 30
квітня 2013 року помилково в графі «сума
рахунку» вказав номери на кладних на
відпуск продукції зі складу. Накладна
№86/23 не має відношення до данного
спору.

З урахуванням часткової сплати,
проведеного заліку зустрічних
однорідним вимог, сума боргу становить
70000, 80 грн.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав, за отриману від
Постачальника продукцію не
розрахувався, у зв'язку з чим у
останнього перед позивачем виникла
заборгованість за поставлену
продукцію в сумі 70000, 80 грн., що
підтверджується матеріалами справи.

В процесі судового розгляду справи,
відповідачем сплачена основна сума
боргу в розмірі 70000 грн. Розмір основної
суми заборгованості, з урахуванням
частковї сплати складає 0,80 грн.

Підставою позовних вимог в даній
справі є факт поставки товару на
підставі договору і до предмету
доказування входить як доказування
факту укладення сторонами письмового
договору у певній формі, так і факту
здійснення поставки у певній кількості
по певній ціні.

Так, факт здійснення позивачем
правочину з поставки відповідачу
товару, та факт здійснення
відповідачем правочину з прийняття
цього товару від позивача
підтверджується накладними та
виставленими рахунками.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й
частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України, відповідно до якої
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Суд вважає, що позовні вимоги про
стягнення суми основного боргу, з
урахуванням зменшення, підлягають
задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені у розмірі
46161, 97 грн. необхідно зазначити
наступне.

Пунктом 7.2 договору (в редакції,
викладеній в протоколі узгодження
розбіжностей) за порушення строків
поставки продукції, обумовлених в
додатках та/або додаткових угодах до
договору, Постачальник сплачує Покупцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми порушеного
зобовязання за кожен день простроки. У
випадку порушення Покупцем строків
оплати, фактично поставленого товару,
Покупець зобовязується сплатити пеню в
розмірі подвійної облікової від суми
порушеного зобовязання за кожень день
прострочення платежу та погасити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфяції та 3% річних.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Водночас частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України
визначено порядок застосування
штрафних санкцій та обмеження щодо
періоду їх нарахування. Зокрема,
частиною 6 зазначеної статті
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши арифметичний
розрахунок пені, суд визнає його не
вірним, оскільки позивачем допущенні
арифметичні помилки в розрахунку. За
розрахунком суду розмір пені за період
з 14 травня 2013 року по 11 листопада 2013
року становить 46126, 23 грн.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми 3% річних
необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3 %
річних за період з 13 травня 2013 року по 26
грудня 2013 року суд визнає його не
вірним, оскільки позивачем допущенні
арифметичні помилки в розрахунку. За
розрахунком суду 3% річних складають
10040, 81 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в
спростування доводів позивача не
містять, відповідачем таких до суду не
надано. За таких обставин та
враховуючи, що відповідач свої
зобов'язання з оплати продукції не
виконав, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України стягуються з відповідача на
користь позивача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір» у
разі зменшення розміру позовних вимог
зайво сплачена сума судового збору
підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський стрілочний завод»
до Приватного акціонерного товариства
«Донецьксталь»-металургійний завод»
про стягнення суми основного боргу в
розмірі 0,80 грн., пені в розмірі 46161, 97
грн., 3% річних в розмірі 10047, 39
грн.задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства
«Донецьксталь»-металургійний завод»
(83062, м. Донецьк, вул. Івана Ткаченко, 122,
) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський стрілочний завод»
(49098, м. Дніпропетровськ, вул.
Білостоцького, 181, п/р 7001 в ПАО КБ
«Приватбанк», МФО 305299, )
основну суму заборгованості в розмірі 0
(нуль) грн.,80 (вісімдесят) коп., 3% річних в
розмірі 10040 (десять тисяч сорок) грн., 81
коп., пеню в сумі 46126 (сорок шість тисяч
сто двадцять шість) грн., 23 грн.

Стягнути Приватного акціонерного
товариства
«Донецьксталь»-металургійний завод»
(83062, м. Донецьк, вул. Івана Ткаченко, 122,
) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський стрілочний завод»
(49098, м. Дніпропетровськ, вул.
Білостоцького, 181, п/р 7001 в ПАО КБ
«Приватбанк», МФО 305299, )
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 2523 (дві тисячі п'ятсот двадцять
три) грн., 35 коп.

Повернути Публічному акціонерному
товариству «Дніпропетровський
стрілочний завод» (49098, м.
Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, 181,
п/р 7001 в ПАО КБ «Приватбанк», МФО
305299, ) з Державного бюджету
судовий збір в сумі 88 (вісімдесят вісім)
грн., 81 коп. сплачений відповідно до
платіжного доручення №5438 від 26 грудня
2013 року.

У судовому засіданні 15 квітня 2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення. Повний
текст рішення складено та підписано 21
квітня 2014 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя
О.О. Кучерява

Суддя
Ю.В. Макарова

Суддя
Ю.С. Нестеренко