ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р.
Справа № 911/277/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Антонової В.М.,
розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного
товариства «ЕРДЕ БАНК»до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ФОЗЗІ-ФУД»про стягнення 4 139,23 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:Проценко Т.Т. (довіреність
№7176 від 31.12.2013);від
відповідача:Мишакова Ю.А. (довіреність
№3160 від 23.07.2013).секретар судового
засідання: Жиленко Е.В.

Обставини справи:

31.01.2014 Публічне акціонерне товариство
«ЕРДЕ БАНК» (далі-позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовною заявою №7339 від
25.01.2014 (вх. 287/14) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ФОЗЗІ-ФУД» (далі-відповідач) про
стягнення 4 139,23 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
№317/і на інкасацію коштів від 14.12.2010, а
саме щодо здійснення повної та
своєчасної оплати за надані послуги, в
результаті чого, просить суд стягнути з
відповідача 3 714,05 грн. основного боргу,
277,72 грн. пені та 147,46 грн. відсотків
річних.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 31.01.2014 порушено провадження
по справі та призначено її до розгляду
на 27.02.2014.

27.02.2014 до початку судового засідання,
через канцелярію господарського суду
Київської області від представника
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи б/н, б/д (вх.
№3476/14).

У судовому засіданні 27.02.2014
господарським судом, на підставі п. 1 ч. 1
ст. 77 ГПК України, було відкладено
розгляд справи на 20.03.2014.

20.03.2014 до початку судового засідання,
через канцелярію господарського суду
Київської області представник
відповідача подав відзив на позов б/н
від 20.03.2014 (вх. №4993/14), в якому просить
суд відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

20.03.2014, в судовому засіданні,
представник відповідача подав
клопотання про продовження розгляду
спору на п'ятнадцять днів б/н від 20.03.2014
(вх. №5006/14).

В судовому засідання 20.03.2014
господарським судом було оголошено
перерву на 15.04.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 20.03.2014 було продовжено
строк вирішення спору у справі №911/277/14
на п'ятнадцять днів з 02.04.2014 по 16.04.2014.

27.03.2014 представник відповідача подав
клопотання про доручення документів до
матеріалів справи б/н від 26.03.2014 (вх.
№5611/14 від 27.03.2014).

14.04.2014, через канцелярію господарського
суду Київської області, представник
позивача подав заперечення на відзив
б/н від 14.04.2014 (вх.№6836/14).

У судове засідання 15.04.2014 представники
сторін по справі з'явилися. Представник
позивача позовні вимоги підтримав,
вважає їх правомірними, обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні 15.04.2014
заперечував проти задоволення
позовних вимог, вважає їх
необґрунтованими, незаконними та
такими, що не підлягають задоволенню з
підстав, викладених у відзиві на
позовну заяву.

У судовому засіданні 15.04.2014
господарським судом Київської області
в порядку вимог ст. 85 ГПК України було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення і доводи
представників сторін, дослідивши та
оцінивши представлені докази в їх
сукупності, суд встановив:

14.12.2010 між Публічним акціонерним
товариством «ЕРДЕ БАНК» (виконавець за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (замовник
за договором, відповідач у справі) було
укладено договір №317/і на інкасацію
коштів (далі-договір №317/і), відповідно
до п.1.1 договору №317/і виконавець
власними силами і засобами в зазначені
дні та години проводить інкасацію
коштів у замовника за адресою: м. Київ,
проспект Григоренка, 23 щоденно з 12.00-12.30.

Пунктом 1.2. зазначено, що виконавець
доставляє готівку до власної каси,
здійснює перерахування інкасової
виручки і забезпечує їх переказ до 12
години, наступного після інкасації
робочого дня, на поточний рахунок
замовника №5601, відкритий в АТ
«Сведбанк» (публічне), МФО 300164, Інд. Код
32294926, а замовник зобов'язується
оплачувати надані послуги у визначених
договором розмірах і термінах (строках)
та виконати інші свої зобов'язання,
визначені договором, в повному обсязі.

Відповідно до п. п. 4.1.1. п.4.1 договору
№317/і розмір винагороди виконавцю за
послуги, що надаються замовнику,
визначається договірним тарифом, який
встановлюється по інкасації коштів - у
розмірі 0,055% від суми про інкасованої
виручки, але не менше 1 300,00 грн. за
місяць з одного пункту інкасації.

Згідно п. п. 4.1.2. п.4.1 договору №317/і
зазначено, що за обмін банкнот на
розмінну монету - 18 грн. 50 коп. за кожну
тисячу монет та 1 % від суми за обмін
банкноти дрібних номіналів.

Виконавець зобов'язується надавати
замовнику до 5 числа місяця наступного
за звітним рахунок-фактуру із
зазначенням суми грошових коштів, що
підлягають сплаті замовником за
звітний місяць та в двох примірниках
акт про надані послуги за звітний
місяць (п.4.2. договору №317/і).

Пунктом 4.3. договору №317/і зазначено, що
замовник зобов'язаний здійснювати
оплату наданого виконавцем
рахунку-фактури до 20 числа включно,
місяця що слідує за звітним, шляхом
перерахування суми коштів на рахунках
виконавця, зазначений у
рахунку-фактури.

Відповідно до п.6.1 договору №317/і
договір укладено строком на 12 місяців і
набирає чинності з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками сторін. У випадку
неотримання за 30 днів до дати
закінчення строку дії договору однієї
із сторін повідомлення про припинення
строку дії договору, договір
вважається продовженим на тих же
умовах на наступні 12 місяців.

Сторони мають право достроково
припинити дію договору, попередивши
про такі наміри іншу сторону за 10
календарних днів (п.6.2. договору №317/і).

Як вбачається з матеріалів справи,
листом №20/07-22 від 20 липня 2012 року
директор ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» Морозов Д.Б.
звернувся до ПАТ «ЕРДЕ БАНК» з
проханням припинити інкасацію
магазину розташованого за адресою м.
Київ, пр. Григоренка, 23 з 01 серпня 2012
року та розірвати договір №317/і.

Також листом №20/07-22 від 20 липня 2012 року
директор ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» Морозов Д.Б.
звернувся до ПАТ «ЕРДЕ БАНК» з
проханням прийняти з 01 серпня 2012 року
на інкасацію магазин розташований за
адресою м. Київ, пр. Григоренка, 23 та
включити його до договору №159/і на
інкасацію коштів від 25.10.2009.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інакше не
встановлено договором або законом.

Пунктом 6.2. договору №317/і зазначено, що
сторони мають право достроково
припинити дію договору, попередивши
про такі наміри іншу сторону за 10
календарних днів.

Таким чином, господарський суд
приходить до висновку, що договір №317/і
на інкасацію коштів від 14.12.2010 припинив
свою дію.

25.10.2009 між Публічним акціонерним
товариством «ЕРДЕ БАНК» (виконавець за
договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (замовник
за договором, відповідач у справі) було
укладено договір №159/і на інкасацію
коштів (далі-договір №159/і), відповідно
до п.1.1. договору №159/і виконавець
власними силами і засобами в зазначені
дні та години проводить інкасацію
коштів у замовника за адресами: м. Київ,
був. Чоколівський, 28, щоденно з 15.40-16.20; м.
Бориспіль, Київський шлях, 76, щоденно з
18.00-19.00; м. Київ, вул. Малиновського, 5,
щоденно з 18.30-19.30; м. Київ, вул. Підлісна,
1, щоденно з 17.00-17.30; м. Київ, вул. Порика,
5а, щоденно з 16.30-17.00; м. Київ, вул.
Північна, 6, щоденно з 18.00-19.00; м. Київ,
вул. Чорнобильська, 3, щоденно з 16.00-17.00;
м. Київ, вул. Щербакова, 56, щоденно
16.30-17.30.

Відповідно до п.6.1. договору №159/і
договір укладено строком на 12 місяців і
набирає чинності з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками сторін. У випадку
неотримання за 30 днів до дати
закінчення строку дії договору однією
з сторін повідомлення про припинення
строку дії договору, договір
вважається продовженим на тих же
умовах на наступні 12 місяців.

01 серпня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «ЕРДЕ БАНК»
(виконавець за договором, позивач у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (замовник
за договором, відповідач у справі) було
укладено договір про внесення змін та
доповнень № 6 до договору №159/і на
інкасацію коштів від 25 жовтня 2009 року
(далі-договір №6).

Відповідно до п. 1. договору № 6, пункт 1.1.
договору №159/і на інкасацію коштів від
25.10.2009, було викладено в наступній
редакції: м. Київ, був. Чоколівський, 28,
щоденно з 15.40-16.20; м. Бориспіль,
Київський шлях, 76, щоденно з 18.00-19.00; м.
Київ, вул. Малиновського, 5, щоденно з
18.30-19.30; м. Київ, вул. Підлісна, 1, щоденно
з 17.00-17.30; м. Київ, вул. Порика, 5а, щоденно
з 16.30-17.00; м. Київ, вул. Північна, 6,
щоденно з 18.00-19.00; м. Київ, вул.
Чорнобильська, 3, щоденно з 16.00-17.00; м.
Київ, вул. Щербакова, 56, щоденно 16.30-17.30;
м. Київ, вул. Срібнокільська, 3, щоденно з
13.00-12.30; м. Київ, вул. Якутська, 8, щоденно
11.00-12.00; м. Київ, вул. Закревського 62/2,
щоденно 16.00-16.30; м. Київ, вул. Харківська
шосе, 144-Б, щоденно 11.30-12.30; м. Київ, вул.
Бережанська, 22, щоденно 11.15-11.45; м. Київ,
Дарницький бульвар, 8, щоденно 18.00-19.00; м.
Київ, вул. Маршала Конева, 7, щоденно
18.20-19.20; м. Київ, пр.-т Маяковського, 75/2,
щоденно 16.00-16.30; м. Київ, проспект
Григоренка 23, щоденно 12.00-12.30.

Пунктом 6 договору № 6 зазначено, що
договір набирає чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками сторін та діє протягом
терміну дії договору №159/і на інкасацію
коштів від 25 жовтня 2009 року.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст.
175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Господарським судом встановлено, що на
виконання договору №317/і позивачем
було виконано роботи в серпні 2012 року
на суму 2 889,05 грн. та вересні 2012 року на
суму 825,00 грн. про, що свідчать
рахунок-фактура №62 від 19 червня 2013 року
на суму 2 889,05 грн. та рахунок-фактура №63
від 19 червня 2013 року на суму 825,00 грн.

Також з явочної картки №500 на серпень
2012 року та явочної картки №500 на
вересень 2012 року вбачається, що послуги
з інкасації надавалися відповідачеві
за адресою м. Київ, пр-т. Григоренка, 23.

Дослідивши умови договору та подані
сторонами документи, господарський суд
встановив, що позивачем було належним
чином виконано взяті на себе
зобов'язання за договором щодо надання
послуг з інкасації.

Проте, відповідач виконав свій
обов'язок щодо оплати за надані послуги
за серпень 2012 року та вересень 2012 року
не виконав.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки відповідачем не надано суду
доказів на підтвердження виконання ним
своїх зобов'язань за договором № 317/і
щодо оплати наданих послуг, оцінюючи
наявні в матеріалах справи документи,
виходячи з вищевикладених обставин
справи, господарський суд вважає, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу у
розмірі 3 714,05 грн. підлягає задоволенню
в повному розмірі.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем свого
обов'язку за договором № 317/і позивач
просить суд стягнути з відповідача 277,72
грн. пені, що нарахована за послуги
інкасації за серпень 2012 року з 21.09.2012 по
21.03.2013 та за послуги інкасації за
вересень місяць з 21.20.2012 по 21.04.2013.

Відповідно до статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання,
як це передбачено статтею 218
Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Як зазначено в статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 4.3. договору №159/і зазначено, що
замовник зобов'язаний здійснювати
оплату наданого виконавцем
рахунку-фактури до 20 числа включно,
місяця що слідує за звітним, шляхом
перерахування суми коштів на рахунках
виконавця, зазначений у
рахунку-фактури.

З п. 4.3. договору №159/і слідує, що
відповідач здійснює оплату наданих
послуг тільки на підставі
рахунку-фактури та перераховує кошти
на рахунок, який вказаний у
рахунку-фактурі.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач відправив для оплати
рахунки-фактури 20.06.2013 року, які були
отримані відповідачам 25.06.2013 року про,
що свідчить поштове повідомлення.

Враховуючи зазначене, у період з 21.09.2012
по 21.03.2013 та за період з 21.10.2012 по 21.04.2013
(період за який нараховується пеня)
відповідач не міг здійснити оплату
наданих, оскільки позивачем не було
виконано умови договору щодо
виставлення рахунків-фактур в яких
зазначено вартість наданих послуг.

Таким чином, позовна вимога про
стягнення пені в розмірі 277,72 грн. є
безпідставною та такою, що не підлягає
задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором №317/і позивачем заявлено до
стягнення 147,46 грн. 3% річних.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3 % річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок відсотків річних за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
«ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.», господарський суд
встановив, що позивачем невірно
зазначено період нарахуванні
відсотків річних.

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір відсотків
річнихЗагальна сума
відсотків2889.0526.06.2013 - 23.01.20142123
%50.34825.0026.06.2013 - 23.01.20142123 %14.38
Всього:64.72Таким чином, позов в частині
стягнення 3% річних підлягає
задоволенню в сумі 64, 72 грн. за період з
25.06.2013 по 23.01.2014.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності
керуючись, законом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, виходячи з
вищевикладених обставин,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, а саме у сумі 3 778,77 грн., з яких
3 714, 05 грн. основного боргу та 64,72 грн. 3%
річних. В частині стягнення, а саме 215,75
грн. пені та 82,74 грн. 3% річних суд
відмовляє.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняється
уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб - у правах,
пов'язаних із здійсненням тимчасової
адміністрації та ліквідації банку.

Пунктом 4.5. постанови Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» від 21.02.2013 №7
зазначено, що у випадках коли позивач
звільнений від сплати судового збору:
якщо позов залишено без
задоволення-судовий збір не
стягується; у разі задоволення позову
повністю або частково судовий збір
стягується з відповідача (повністю або
пропорційно задоволеним вимогам) в
доход Державного бюджету.

Також ч. 3 ст. 49 ГПК України передбачено,
що судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, стягується з відповідача в
доход бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги
задоволено частково, судовий збір
відповідно до ч. 3 ст. 49 ГПК України
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, а саме в розмірі - 1
667,86 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (08132,
Київська обл., Києво-Святошинський
район, місто Вишневе, вулиця
Промислова, будинок 5, ідентифікаційний
код: 32294926) на користь Публічного
акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК»
(04070, м. Київ, вулиця П.
Сагайдачного/Ігорівська, будинок 10/5
Літера А, ідентифікаційний код: 34817907) 3
714 (три тисячі сімсот чотирнадцять) грн.
05 коп. основного боргу та 64 (шістдесят
чотири) грн. 72 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (08132,
Київська обл., Києво-Святошинський
район, місто Вишневе, вулиця
Промислова, будинок 5, ідентифікаційний
код: 32294926) в доход Державного бюджету
України 1 667 (одну тисячу шістсот
шістдесят сім) грн. 86 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати накази після набрання рішення
законної сили.

Рішення господарського суду Київської
області набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
В.М. Антонова

Повне рішення складено 25.04.2014 року