РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2014 р.
Справа № 10/334

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Олексюк Г.Є.

суддів
Гудак А.В.

суддів
Сініцина Л.М.

при секретарі судового засідання
Юрчук Ю.М.

розглянувши апеляційну скаргу
позивача СПД ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Рівненської
області від 21.01.14 р.

у справі № 10/334 (суддя Горплюк А.М. )

позивач Суб'єкт підприємницької
діяльності фізична особа ОСОБА_1

відповідач Об'єднання власників
гаражів "Джерело"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Великожитинська сільська
рада

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Колективне
сільськогосподарське підприємство
"Зірка"

про заборону здійснювати будь-яку
діяльність

за участю представників сторін:

позивача - ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_5 адвокат,
договір про надання правової допомоги
б/н від 03.02.14р.

відповідача - не з'явився

третьої особи 1 - не з'явився

третьої особи 2 - не з'явився

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 21.01.14р. у справі
№ 10/334(суддя Горплюк А. М.) відмовлено в
задоволенні позову Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 до Об'єднання власників
гаражів "Джерело", за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Великожитинської сільської
ради; Колективного
сільськогосподарського підприємства
"Зірка' про заборону здійснювати
будь-яку діяльність.

Скасовано заходи забезпечення позову,
вжиті згідно ухвали господарського
суду Рівненської області від 28.11.2005р.

Відмовляючи в задоволенні позову з
огляду на положення ст.ст. 1, 2
Господарського кодексу України,
ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 32, 33, 34, ч.1 ст.43, ч.1 ст.49, ст.68
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд дійшов
висновку про необґрунтованість позову,
виходячи з:

- постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 31.08.2009р. у
справі №14/86, залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 20.01.2010р., якою встановлено
преюдиційний факт того, що договір
оренди земельної ділянки у АДРЕСА_1,
укладений 30.07.2003 року між
Великожитинською сільською радою та
підприємцем ОСОБА_1 був припинений;

- земельна ділянка в урочищі "Джерело"
АДРЕСА_1 суб'єкту підприємницької
діяльності фізичній особі ОСОБА_1 не
належить, а тому не є предметом даного
спору.

Не погоджуючись з даним рішенням,
позивач звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою.

З посиланням на положення договору
оренди від 01.10.98р., укладеного між КСП
"Зірка" та ФОП ОСОБА_1, предметом якого є
земельна ділянка, що знаходиться в
с.Бармаки, Рівненського району, урочище
"Джерело", загальною площею 2,06 га.
звертає увагу, що зазначена земельна
ділянка є тотожною заасфальтованій
території площею 20 600.кв.м., що належить
йому на праві власності.

Також звертає увагу на те, що
відповідач чинить перешкоди у
користуванні власністю шляхом
організації охорони стоянки та
збирання коштів за здійснення охорони.
В той же час у відповідача відсутня
ліцензія на здійснення охорони
земельної ділянки, що підтверджено
Статутом ОВГ "Джерело", приписом
прокуратури Рівненського району від
01.09.06р. та іншими матеріалами справи.

Просить скасувати рішення
господарського суду Рівненської
області від 21.01.14р. у справі № 10/334 та
прийняти нове рішення, яким захистити
право власності Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 шляхом заборони
Громадській організації Об’єднання
власників гаражів "Джерело"
здійснювати будь-яку господарську
діяльність на території, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і
належить Суб'єкту підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1.

Відзивів на апеляційну скаргу не
надійшло, що відповідно до ч.3 ст. 96 ГПК
України не перешкоджає перегляду
рішення місцевого господарського суду.

Апелянт та його представник вимоги
апеляційної скарги підтримали, з
підстав викладених в ній. Просять суд
скасувати рішення місцевого
господарського суду, а позов
задовольнити повністю

Представник відповідача заперечив
проти вимог апеляційної скарги, з
підстав викладених у відзиві на
апеляційну скаргу. Вважає рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим. Просить суд залишити
рішення Господарського суду
Рівненської області без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача
Великожитинської сільської ради
підтримала позицію відповідача. Вважає
рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим. Просить суд залишити
рішення Господарського суду
Рівненської області без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи КСП " Зірка "
в судове засідання не з»явився,
відповідно до спеціального витягу з
ЄДР юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців діяльність КСП
«Зірка « припинена за рішенням
засновників, про що 23 липня 2012 року
внесено запис 2002718.

В судовому засіданні 24.04.14р. у справі
№10/334 представник відповідача заявив
клопотання про отримання копії
апеляційної скарги та всіх
процесуальних документів, а також
подав клопотання про зупинення
розгляду апеляційної скарги у зв'язку
із неможливістю її розгляду до
набрання законної сили рішення
пов'язаної з нею справи, яка
знаходиться в провадженні
Рівненського окружного
адміністративного суду.

Колегією суддів Рівненського
апеляційного господарського суду була
оголошена перерва в судовому засідання
строком до 28.04.14р., у зв'язку з поданим
відповідачем клопотанням.

В судове засідання від 28.04.14р. з'явився
представник позивача. Відповідач та
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача(Великожитинська сільська
рада) не забезпечили явку повноважних
представників в судове засідання, хоча
про час та місце судового засідання
були повідомленні.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки сторони належним чином
повідомлені про час та місце
апеляційного перегляду справи,
враховуючи обмеженість строків
вирішення спору, явка сторін
обов'язковою не визнавалась, судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу у відсутність представників
сторін.

Колегія суддів, заслухавши думку
апелянта та його представника з
приводу заявленого клопотання
,розглянувши клопотання відповідача
про зупинення розгляду справи, прийшла
до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 статті 79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

За змістом названої норми, для
вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарському
суду слід з'ясувати: як пов'язана
справа, яка розглядається
господарським судом, зі справою, що
розглядається іншим судом; чим
обумовлюється неможливість розгляду
справи.

При цьому, пов'язаність даної справи
полягає у тому, що рішення іншого суду,
який розглядає справу, встановлює
обставини, що впливають на збирання та
оцінку доказів у даній справі , зокрема,
факти, що мають преюдиціальне значення
. Ці обставини повинні бути такими, що
мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі .

Відмовляючи в зупиненні провадження у
даній справі, колегія суддів дійшла
висновку, що розгляд справи № 817/2464/13-а
Рівненським окружним адміністративним
судом не пов'язаний з справою, що
слухається в апеляційному
господарському суді, а отже і відсутні
підстави для зупинення провадження в
даній справі. Крім того , колегія суддів
звертає увагу , що таке зупинення
тільки призведе до затягування
розгляду справи , що слухається
Рівненському апеляційному
господарському суді.

У відповідності до статті 101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. У
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Заслухавши пояснення сторін,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту з'ясування та
доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, дослідивши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права при винесенні оскарженого
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає , виходячи з наступного.

Колегією суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
встановлено, а матеріалами справи
підтверджено, що відповідно до рішення
районної Ради народних депутатів № 87
від 30.04.1996р. Колективному
сільськогосподарському підприємству
"Зірка" (далі - КСП "Зірка") виділено
землі площею 2165,8 га в межах згідно з
планом, в тому числі на території
Великожитинської сільської ради - 2149,6
га, Новоукраїнської сільської ради - 16,2
га для сільськогосподарського
використання.

Право власності КСП "Зірка" на вказані
землі підтверджується Державним актом
на право колективної власності на
землю серії РВ № 00019 (т. 1 а.с. 12-14).

Як вбачається з матеріалів справи,
01.10.1998р. між КСП "Зірка" (орендодавець) та
суб'єктом підприємницької діяльності
фізичною особою ОСОБА_1 (орендар)
укладено договір оренди (т. 1 а.с. 15-17),
предметом якого є земельна ділянка, що
знаходиться в с. Бармаки Рівненського
району урочище "Джерело", загальною
площею 2,06 га.

Згідно п. 1.1. договору предмет оренди
передається орендарю в користування
строком на 10 років для використання під
автомобільну стоянку.

Факт передачі земельної ділянки, що є
предметом договору оренди
підтверджується актом від 01.10.1998р. (т. 1
а.с. 18-19).

28.12.2001р. Великожитинською сільською
радою прийнято рішення № 186 "Про
вилучення та передачу земельних
ділянок постійного користування та
земель загального користування
колективної власності КСП "Зірка" (т. 1
а.с. 151), згідно якої земельну ділянку
під автостоянкою "Джерело" віднесено до
земель запасу Великожитинської
сільської ради.

У зв'язку із прийняттям нового
Земельного Кодексу України, 30.07.2003р. між
Великожитинською сільською радою та
ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди
земельної ділянки в урочищі "Джерело" с.
Бармаки Рівненського району загальною
площею 2,06 га.

Договір від 30.07.2003р. затверджений
рішенням Великожитинської сільської
ради № 88 від 30.07.2003р.

Рішенням загальних зборів осіб, які
мають право на майнові паї в КПС "Зірка"
від 30.12.2004р., виділено ФОП ОСОБА_1 на
належні йому майнові паї на суму 48260
грн. 00 коп. майно, яке складається з:
асфальтового покриття на площі 2,06 га,
приміщення прохідної сторожової,
приміщення для зберігання твердого
палива, приміщення санвузла розміром
6х3 м., металевих воріт прохідної,
часткової огорожі території металевою
сіткою.

Рішенням Рівненського районного суду
Рівненського області від 12.04.2005р. (т. 1
а.с. 35) за ОСОБА_1 визнано право
власності на майно, придбане в рахунок
майнових паїв співвласників, що
знаходиться на земельній ділянці
площею 2,06 га, на якій розташована
автостоянка "Джерело" в с. Бармаки
Великожитинської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області, що складається з асфальтового
покриття на площі 2,06 га, приміщення
прохідної сторожової, приміщення для
зберігання твердого палива, приміщення
санвузла розміром 6х3 м., металевих
воріт прохідної, часткової огорожі
території металевою сіткою, а також
обладнання зовнішнього
електроосвітлення території
автостоянки "Джерело".

На виконання вище означеного рішення
суду комунальним підприємством
"Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації" зареєстровано право
власності на зазначене майно за ФОП
ОСОБА_1

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 02.09.2008р. у
справі № 14/86 визнано право власності
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 на земельну
ділянку площею 2,06 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

31.08.2009р. постановою Львівського
апеляційного господарського суду, що
залишена без змін постановою Вищого
господарського суду України від
20.01.2010р., рішення господарського суду
Рівненської області від 02.09.2008р. у
справі № 14/86 скасовано та прийнято нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 31.08.2009р. у
справі №14/86, залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 20.01.2010р., встановлено
преюдиційний факт того, що договір
оренди земельної ділянки у АДРЕСА_1,
укладений 30.07.2003р. між Великожитинською
сільською радою та ФОП ОСОБА_1 був
припинений.

Так, суд апеляційної інстанції вказав,
що 08.02.2005р. Великожитинська сільська
рада рішенням № 204 скасувала своє
рішення № 88 від 30.07.2003 року щодо згоди
на передачу земельної ділянки площею
2,06 га в урочищі "Джерело" підприємцю
ОСОБА_1 та затвердження договору
оренди, що мало своїм наслідком
припинення вказаного договору оренди.

Окрім того, рішенням господарського
суду Рівненської області від 14.03.2005р. по
справі №10/258, яке залишене без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.09.2005р.
відмовлено в задоволенні позову
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 до об'єднання
власників гаражів "Джерело" про
усунення перешкод в здійсненні
підприємницької діяльності на
орендованій земельній ділянці площею
2,06 га в користуванні майном та
відшкодуванні матеріальної шкоди.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що
земельна ділянка перейшла до земель
запасу Великожитинської сільської
ради, а суб'єкт підприємницької
діяльності фізична особа ОСОБА_1 не
набув права на оренду спірної
земельної ділянки, на якій розміщені
гаражі, а відтак відсутні підстави її
використання для здійснення
підприємницької діяльності.

У відповідності до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені судовим рішення
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарський спір) під
час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Таким чином, правильним є висновок
суду першої інстанції про те, що під
час розгляду справи №10/334 не потребує
доведенню встановлений у постановах
Львівського апеляційного
господарського суду від 14.09.2005р. у
справі №10/258 та від 31.08.2009р. у справі
№14/86 факт того, що земельна ділянка в
урочищі "Джерело" АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 не
передавалась у власність чи
користування в установленому чинним
законодавством порядку та
обліковується як земля запасу
Великожитинської сільської ради.

При цьому, із матеріалів справи
вбачається, що позивачу на праві
власності належить лише асфальтове
покриття та приміщення санвузла,
приміщення для зберігання твердого
палива та приміщення прохідної, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується витягами про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (т. 1 а.с. 20, 25, 30), а не земельна
ділянка площею 2,06 га за тією ж адресою.

Звертаючись із даним позовом до суду
ФОП ОСОБА_1 просить заборонити
громадській організації - Об’єднанню
власників гаражів "Джерело"
здійснювати будь-яку діяльність на
території, що належить позивачу та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції правильно вказав,
що позивачем не конкретизовано саме
поняття "територія" та чітко не
зазначено, де саме він просить
заборонити відповідачу здійснювати
діяльність: чи на земельній ділянці,
площею 2,06 га у АДРЕСА_1; чи на
асфальтовому покритті на площі 2,06 га; у
приміщенні прохідної сторожової, у
приміщенні для зберігання твердого
палива, у приміщенні санвузла розміром
6х3 м., у межах металевих воріт прохідної
та часткової огорожі території
металевою сіткою, з використанням
обладнання зовнішнього
електроосвітлення території
автостоянки "Джерело".

У контексті викладеного, місцевий
господарський суд врахував, що поняття
"територія" не є тотожним поняттю
"земельна ділянка".

Так, в Земельному кодексі України
використовуються обидва поняття:
"земельна ділянка" та "територія".

Визначення поняття "земельної ділянки"
дано в ст. 79 Земельного кодексу України
- частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

Тлумачення поняття "території"
Земельний кодекс не містить, проте його
визначення міститься в ст. 1 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" від 17.02.2011р. №3038-VI - частина
земної поверхні з повітряним простором
та розташованими під нею надрами у
визначених межах (кордонах), що має
певне географічне положення, природні
та створені в результаті діяльності
людей умови і ресурси.

Аналізуючи викладене, суд враховує, що
земельна ділянка в урочищі "Джерело"
АДРЕСА_1 суб'єкту підприємницької
діяльності фізичній особі ОСОБА_1 не
належить, а тому не є предметом даного
спору.

Натомість, вирішуючи спір про заборону
відповідачу здійснювати діяльність на
території асфальтового покриття та у
приміщеннях належних позивачу, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду бере
до уваги наступне.

За приписами ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ГПК України
господарський суду порушує справи за
позовними заявами підприємств, та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права та інтересу у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання; право звернутися до суду
за їх захистом відповідно до
встановлених способів захисту
цивільних прав та інтересів судом.

Під час розгляду будь-якого спору судам
необхідно встановлювати на захист яких
прав подано позов та ким і яким чином
вони порушені.

Таким чином, розглядаючи спір,
господарський суд повинен встановити
об'єктивну наявність порушення чи
оспорювання цивільного права позивача
та відповідність обраного ним способу
захисту порушеного права способам,
визначеним законодавством, а за
наслідками прийняття рішення про
задоволення позову повинно
відбуватися реальне поновлення чи
захист порушених прав позивача.

Звертаючись до господарського суду як
з позовом, так і з апеляційною скаргою
,ФОП ОСОБА_1 вказує, що відповідач без
будь-яких правових підстав заволодів
орендованою ним земельною ділянкою
площею 2,06 га під автостоянкою "Джерело",
а також належним йому майном, що
знаходиться на ній, силою
відсторонивши його від роботи.

Проте, звернувшись до суду з вимогою
про заборону Об’єднанню власників
гаражів "Джерело" здійснювати будь-яку
діяльність на території, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тобто,
обравши саме такий спосіб захисту,
позивач повинен довести вчинення
відповідачем дій, що перешкоджають
йому володіти чи користуватися
належним майном.

Однак, у порушення приписів ст.ст. 32, 33, 34
ГПК України, позивачем не подано, а
матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів того, що
Об’єднанням власників гаражів
"Джерело" було порушено чи оспорено
права і охоронювані законом інтереси
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 щодо володіння
чи користування належного йому майном.

В силу ст.ст. 33, 38, 43 ,47 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
коли кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
суд, оцінивши подані по справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, повинен
прийняти рішення за результатами
обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає,
що судом першої інстанції в порядку
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
всебічно, повно і об'єктивно досліджено
матеріали справи та вірно
застосовані норми процесуального і
матеріального права, у зв'язку з чим
відсутні правові підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування чи зміни рішення
господарського суду Рівненської
області від 21 січня 2014 року у справі №
10/334.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги в зв»язку з відмовою в її
задоволенні на підставі ст. 49 ГПК
України покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49.99,101,103,105 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Рівненської області від 21 січня 2014 року
у справі №10/334 залишити без змін, а
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Олексюк Г.Є.

Суддя
Гудак А.В.

Суддя
Сініцина Л.М.