ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.Справа № 922/1167/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Харків до Приватної фірми
"Гамма-55" м. Харків 3-я особа , яка не
заявляє самостійних вимог на боці
відповідача ОСОБА_3 м. Харків, 3-я
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на боці відповідача Харківська
міська рада м.Харків про стягнення
коштів, розірвання договору за участю
представників:

позивача - ОСОБА_5, дов № 157 від 17.03.2014р.

відповідача - Шителя С.А., дов № б/н від
17.05.2013р.

3-ї особи - ОСОБА_6, дов № 08-11/5990/2-13 від
30.12.2013р.

3-ї особи - ОСОБА_3 - не з'явилась

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся до господарського суду
Харківської області із позовною заявою
до Приватної фірми "Гамма-55" , в якій
просить суд стягнути з відповідача 548
048,45грн., основного боргу за орендними
платежами, інфляційних нарахувань в
сумі 1096,10грн., 3% річних в сумі 30 242,82грн.,
визнати договір суборенди нежитлового
приміщення №1-10 від 01.12.2010 року
розірваним, виселити приватну фірму
"Гамма -55" (61055, вул. Полтавський шлях,27,
кв.2, ) з нежитлового
приміщення загальною площею 169,2 кв.м.,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на укладення між ПФ
"Гамма-55" та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 договору суборенди
нежитлового приміщення №1-10 від 01.12.2010
року , відповідно до якого позивач
передав відповідачеві нежитлове
приміщення загальною площею 169,2 кв.м.,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке
було прийнято відповідачем на підставі
акту прийому передачі приміщення від
16.12.2010 року, проте, як вказує позивач,
відповідачем порушуються умови
договору суборенди №1-10 від 01.12.2010 року,
оскільки з грудня 2010 року плата за
користування майном відповідачем не
вноситься, позивачем 30.11.2012 року на
адресу відповідача було направлено
повідомлення про розірвання договору
суборенди нежитлового приміщення №1-10
від 01.12.2010 року з вимогою про виселення
і про погашення заборгованості по
орендній платі, про те, як вказує
позивач, ані відповіді, ані розрахунку,
ані звільнення приміщення не
відбулось, у зв'язку із чим позивач
звернувся до суду з відповідним
позовом.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 28.03.2014 року
порушено провадження у справі №922/1167/14,
розгляд справи призначено на 17.04.2014
року.

Ухвалою господарського суду від 17.04.2014
року , задоволено клопотання позивача,
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на боці відповідача
ОСОБА_3 , задоволено клопотання
відповідача, залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на боці
відповідача Харківську міську раду
відповідно до вимог ст.27 ГПК України .
Розгляд справи відкладено до
13.05.2014року.

Представник позивача в судовому
засіданні 13.05.2014 року підтримує
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі .

Представник відповідача в судовому
засіданні 13.05.2014 року заперечував проти
заявлених позовних вимог, вказавши на
факт знесення об'єкту суборенди,
визначеного договором суборенди № 1-10
від 01.12.2010 року та відсутності
можливості користування зазначеним
об'єктом.

Харківська міська рада (третя особа на
боці відповідача) 12.05.2014 року через
канцелярію суду надала відзив на
позовну заяву(вх.15053), згідно якої в
позові просить відмовити на підставі
того, що об'єкт нерухомого майна, щодо
якого заявлені позовні вимоги,
перестав існувати як самостійний
об'єкт цивільно-правових відносин та
вибув із володіння позивача на ще у 2011
році, у зв'язку з його знесенням. До
відзиву на позовну заяву зазначена
третя особа додала документальні
докази щодо заявленої позиції у справі.

Представник ФОП ОСОБА_3 (третьої особи
на боці відповідача) в судове засідання
13.05.2014 року не з'явився, відзив на позов
та документи в його обґрунтування не
надав.

Враховуючи те, що норми ст.38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе здійснити розгляд
справи за наявними у справі і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані учасниками
судового процесу докази, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між
ФОП ОСОБА_7 (орендодавцем) та ПФ
«Гамма-55» (орендарем) було укладено
договір оренди № 1-10мж, предметом якого
є передача в оренду нежитлового
приміщення площею 169, 2 кв. метри за
адресою АДРЕСА_1

ФОП ОСОБА_7 на момент укладення
вказаного договору оренди був
власником нежитлової будівлі
(торгівельного павільйону) літ. «О-1»
загальною площею 169, 2 кв. метри за
вказаною адресою згідно витягу про
реєстрацію права власності на
нерухоме майно№20765895 від 31.10.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи між
ФОП ОСОБА_2 (орендарем) та ПФ «Гамма-55»
(суборендарем) було укладено договір
суборенди № 1-10 від 01.12.2010 року, згідно п.
1.1. якого орендар надає, а суборендар
приймає у строкове користування
нежитлове приміщення площею 169, 2 кв.
метри за адресою: АДРЕСА_1

Отже, на момент укладення спірного
договору суборенди відповідач мав
прямі господарсько-правові відносини з
власником орендованого майна з одного
і того ж об'єкту.

На підставі замовлення ОСОБА_7 від
08.02.2011 року № 1000093 співробітниками КП
«Харківське міське БТІ» була проведена
основна інвентаризація об'єктів
нерухомого майна АДРЕСА_1

Під час інвентаризації було
встановлено, що літ. «О-1» та літ. «Л-1»
знесені, а на їх місці заново
побудована та заінвентаризована літ.
«П-1», що відображено в акті поточних
змін від 08.02.2011 року.

В подальшому, на підставі замовлення
ОСОБА_3 №834 від 25.06.2012 року та
на виконання ухвали Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 25.06.2012
року по справі № 2033/4995/2012, КП
«Харківське міське БТІ» була проведена
інвентаризація з виготовленням
технічного паспорту на нежитлову
будівлю літ. «П-1» АДРЕСА_1

На підставі рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 06.07.2012
року по справі № 2033/4995/2012 за ОСОБА_3 було
визнано право власності на нежитлову
будівлю літ. «П-1» загальною площею 490,1
кв. метри АДРЕСА_1

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 35003906
право власності на нежитлову будівлю
літ. «П-1» загальною площею 490,1 кв. метри
АДРЕСА_1 було зареєстровано в реєстрі
за ОСОБА_3 31.07.2012 року (копія додається).

Також судом встановлено, що 01.01.2013 року
між ФОП ОСОБА_3 та ПП «Ритм» було
укладено договір оренди нежитлових
приміщень площею 175, 5 кв. метри за
адресою АДРЕСА_1, того ж дня ПП «Ритм»
передало вищезазначене майно в
суборенду ПФ «ГАММА-55». Ці договори
діяли до 31.05.2013 року, після чого
орендоване майно було повернуто
власнику, претензії сторін відсутні.

01.06.2013 року між ФОП ОСОБА_3 та ПФ
«ГАММА-55» було укладено договір оренди
вищевказаного майна, за яким
відповідач до цього часу користується
нежитловими приміщеннями площею 175, 5
кв. метри за адресою АДРЕСА_1

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу
України предметом договору найму може
бути річ, яка визначена
індивідуальними ознаками і яка
зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні
(неспоживна річ).

Згідно ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу
України право передання майна у найм
має власник речі або особа, якій
належать майнові права.

Відповідно до ч. 2 ст. 767 Цивільного
кодексу України наймодавець
зобов'язаний попередити наймача про
особливі властивості та недоліки речі,
які йому відомі і які можуть бути
небезпечними для життя, здоров'я, майна
наймача або інших осіб або призвести до
пошкодження самої речі під час
користування нею.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором, а наймач
звільняється від плати за весь час,
протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає.

Отже, за приписами цих норм, обов'язок
внесення орендної плати безумовно
пов'язаний з фактичним отриманням
послуги з користування визначеним
договором майном.

Згідно ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу
України договір оренди припиняється в
тому числі у випадку загибелі
(знищення) об'єкту оренди.

Як свідчать матеріали справи,
нежитлової будівлі (торгівельного
павільйону) літ. «О-1» загальною площею
169, 2 кв. метри за адресою АДРЕСА_1, які
були об'єктом суборенди згідно
договору суборенди № 1-10 від 01.12.2010 року,
були знесені (ліквідовані), що
підтверджується актом поточних змін
від 08.02.2011 року.

Таким чином, відповідач не міг
отримувати послугу від позивача щодо
користування визначеним договором
майном, отже не було правових підстав
для сплати орендної плати.

На місці знесених нежитлових будівель
(в тому числі літ. «О-1», власником яких
був ОСОБА_7) була заново побудована та
заінвентаризована будівля літ. «П-1»,
власником якої згідно рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова є ОСОБА_3, а згідно технічного
паспорту цієї будівлі 2010 рік визначено
роком побудови.

Доказів на підтвердження існування
нежитлової будівлі літ. «О-1» після
знесення нежитлових об'єктів за
адресою АДРЕСА_1, позивач не надав.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав державне
мито покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином судові
витрати у даній справі залишаються за
позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 11, 203, 204, 759, 760, 761, 762, 767 Цивільного
кодексу України, ст. 283, 291
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Повне рішення складено 15.05.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк