ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.2014р.
Справа № 905/935/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мельниченко Ю.С., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Шевчук Н.В., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Дочірнього підприємства
«Донецький облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», м. Донецьк

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
«Облдоррембуд», м. Донецьк

про стягнення 9 859грн. 82коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Анфьорова К.С.
представник за довіреністю № 75 від
06.08.2013р.

від відповідача: представник не
з`явився

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 811 Господарського-процесуального
кодексу України.

У судовому засіданні 23.04.2014р. суд
виходив до нарадчої кімнати (каб. 412) для
прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Дочірнє підприємство
«Донецький облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», м. Донецьк, звернувся
до господарського суду Донецької
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Облдоррембуд», м. Донецьк, про
стягнення заборгованості за договором
про надання послуг № 00-003 від 01.04.2010р. у
сумі 18 257 грн. 89 коп., пені у сумі 3 359
грн. 45 коп. та 3% річних у сумі 1 400 грн. 11
коп., разом 23 017грн. 45коп.

До прийняття рішення по суті,
позивач на підставі ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України звернувся до господарського
суду з заявою про зменшення розміру
позовних вимог №01-24/137 від 03.03.2014р., в
якій просив суд стягнути з відповідача
суму боргу у розмірі 9 990грн. 06коп., при
цьому, вимоги щодо стягнення пені у
сумі 3 359 грн. 45 коп. та 3% річних у сумі 1
400 грн. 11 коп. залишились незмінними.

Вподальшому, як вбачається з
матеріалів справи, позивач вдруге
звернувся до суду з заявою про
зменшення та уточнення позовних вимог
№01-24/226 від 04.04.2014р., в якій просив суд
стягнути з відповідача суму боргу у
розмірі 5 100грн., пеню у сумі 3 359грн.
64коп. та 3% річних у сумі 1 400грн. 18коп.,
всього 9 859грн. 82коп.

Суд розглядає справу по суті в обсязі
вимог, остаточно заявлених позивачем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за вказаним
договором щодо оплати виконаних робіт.
Нормативно позовні вимоги обґрунтовує
ст.ст. 95, 257, 264, 525, 526, 530, 625, 837, 854
Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні 23.04.2013р.
представником позивача позов був
підтриманий з урахуванням зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідач про судові засідання
04.03.2014р., 25.03.2014р., 10.04.2014р. та 23.04.2014р. був
повідомлений належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
рекомендованих листів з відміткою про
їх отримання 17.02.2014р., 12.03.2014р. та 31.03.2014р.
та реєстр поштових відправлень
рекомендованої кореспонденції з
повідомленням про вручення від 14.04.2014р.,
однак, у жодне засідання суду
представника не направив, відзив на
позов не надав, вимоги суду не виконав,
про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на достатність наявних в
матеріалах справи документів для
правильного вирішення спору,
враховуючи, що неявка в судове
засідання належним чином
повідомленого відповідача та
ненадання ним відзиву на позовну заяву
не впливає на правову оцінку спірних
правовідносин та не перешкоджає
вирішенню справи, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані суду докази в порядку
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України та вислухавши
представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Макіївським підрядним
спеціалізованим дорожнім
ремонтно-будівельним відокремленим
підрозділом Публічного акціонерного
товариства «Облдоррембуд», яке, як
вбачається з витягів з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців АД №070707 та
АД №070050 є відокремленим підрозділом
юридичної особи Публічне акціонерне
товариство «Облдоррембуд» (далі -
замовник) та філією «Марі`їнський
автодор» Дочірнього підприємства
«Донецький облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (далі - виконавець) був
укладений договір про надання послуг
№00-003 від 01.04.2010р. (далі - договір), за
умовами якого замовник доручив, а
виконавець прийняв на себе
зобов'язання за завданням замовника
протягом визначеного в договорі строку
надавати за плату послуги
дорожньо-будівельної техніки, а
замовник зобов'язався оплачувати
надані послуги.

Відповідно до п. 1.2 договору, обсяг та
характер послуг визначається в заявках
замовника.

Робота за договором, як встановлено п.
1.3 договору, повинна розпочатися у 3-х
денний строк з моменту надходження
авансу на розрахунковий рахунок
виконавця.

Вартість послуг згідно приписів п. 3.1
договору складає 100 000грн.

Як встановлено п. 3.2 договору, здавання
послуг виконавцем та приймання їх
результатів замовником оформлюється
актом здавання-приймання наданих
послуг, який підписується повноважними
представниками сторін протягом 3-х
робочих днів після фактичного надання
послуг.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем у виконання прийнятих на
себе зобов'язань за договором були
надані послуги на загальну суму 87
898грн. 23коп., за наслідком чого, між
сторонами були підписані наступні акти
здачі-приймання робіт (послуг):

акт №83 від 30.04.2010р. на суму 8 779грн.
97коп.; акт від 08.06.2010р. на суму 6 582грн.
46коп.; акт №204 від 20.06.2010р. на суму 25
276грн. 91коп.; акт №211 від 31.08.2010р. на суму
47 258грн. 89коп.;акт №183 від 30.07.2010р. на
суму 7 692грн. 97коп.

Вказані акти були підписані
повноважними представниками сторін
без зауважень, підписи скріплені
печатками підприємств, з огляду на що,
суд дійшов висновку, що послуги за
договором були виконані позивачем
належним чином та прийняті замовником
в повному обсязі.

Матеріалами справи також
встановлюється, що відповідачем в
якості сплати вартості наданих послуг
на користь позивача були перераховані
грошові кошти у загальному розмірі 77
463грн. 81коп., що підтверджується
відповідними платіжними дорученнями
№275 від 20.05.2010р. на суму 8 779грн. 97коп.,
№508 від 13.07.2010р. на суму 6 582грн. 46коп.,
№660 від 16.08.2010р. на суму 5 000грн., №701 від
31.08.2010р. на суму 2 692грн. 97коп., №840 від
24.09.2010р. на суму 15 276грн. 91коп., №848 від
27.09.2010р. на суму 20 000грн., №411 від 29.06.2011р.
на суму 19 000грн., №55 від 19.02.2014р. на суму
131грн. 50коп. та довідкою АТ «Райффазен
Банк Аваль» Маріїнського відділення №1
вх. №Р5-В41/54-225 від 14.04.2014р. про
надходження грошових коштів.

Крім того, зобов'язання відповідача з
оплати вартості робіт за договором про
надання послуг № 00-003 від 01.04.2010р. були
припинені на загальну суму 13
027грн. 39коп. шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог сторін
згідно зі ст. 601 Цивільного
кодексу України, що підтверджується
угодою про залік зустрічних однорідних
вимог від 20.02.2014р., підписаною та
скріпленою печатками сторін.

Решта вартості послуг у сумі 5 100грн.
станом на час розгляду справи
відповідачем сплачена не була, що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків станом на 03.03.2014р.

Претензія позивача №01-24/796 від 29.11.2013р.,
про сплату дебіторської
заборгованості у сумі 18 258грн. 89коп.,
спрямована в адресу відповідача
02.12.2013р., була отримана останнім 10.12.2013р.,
була залишена без відповіді.

Несплата замовником повної вартості
послуг дорожньо-будівельної техніки за
договором про надання послуг № 00-003 від
01.04.2010р., й стала підставою для
звернення позивача до господарського
суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір та
проаналізувавши укладений договір про
надання послуг №00-003 від 01.04.2010р., суд
дійшов висновку, що останній за своєю
правовою природою є договором про
надання послуг.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, остаточного розрахунку за
договором станом на час розгляду
справи, незважаючи на отримання
претензії позивача №01-24/796 від 29.11.2013р.,
відповідачем здійснено не було, що
призвело до порушення відповідачем
зобов'язання за договором як боржником,
що прострочив виконання, у розумінні
ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу
України.

Згідно з ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 525 Цивільного
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав у відповідача
для ухилення від виконання свого
обов'язку за договором стосовно сплати
вартості наданих послуг протягом семи
днів від дня пред'явлення вимоги, тобто
до 17.12.2013р. у сумі 5 100грн.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договором про
надання послуг № 00-003 від 01.04.2010р. у сумі
5 100грн. обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної
заборгованості позивачем також
заявлені вимоги про стягнення з
відповідача 3% річних у сумі 2 325грн.
17коп., оцінюючи правомірність
нарахування яких суд зазначає
наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем на підставі вказаної норми
закону на суму у розмірі 18 258грн. 89коп.,
яка існувала до часткової оплати
відповідачем в процесі розгляду справи
суми боргу у розмірі 131грн. 50коп. та до
підписання сторонами на підставі ст. 601
Цивільного кодексу України угоди про
зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 13 027грн. 39коп. були
нараховані та заявлені до стягнення 3%
річних за період з 29.06.2011р. по 16.01.2014р. у
сумі 1 400грн. 18коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних за
вказаний період, враховуючи, що
граничним строком сплати вартості
робіт є 17.12.2013р., суд дійшов висновку, що
зазначений розрахунок не відповідає
фактичним обставинам справи з огляду
на неправомірне включення позивачем до
періоду нарахування періоду з 29.06.2011р.
по 17.12.2013р. включно.

Фактично розмір 3% річних за період з
18.12.2013р. по 16.01.2014р. складає 43грн.
52коп., у зв'язку з чим, позовні вимоги в
цій частині суд вважає обґрунтованими
та доведеними матеріалами справи, отже,
такими, що підлягають задоволенню, а в
частині стягнення 3% річних у сумі 1
356грн. 66коп. безпідставними та такими,
що задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення пеню за період з 29.06.2011р. по
29.12.2011р. у сумі 3 359грн. 64коп., виходячи з
подвійної облікової ставки
Національного банку України, оцінюючи
правомірність нарахування якої суд
зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Статтею 546 Цивільного
кодексу України передбачено, що
виконання зобов'язань може
забезпечуватися згідно з законом або
договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549
Цивільного кодексу України, згідно з
якими штрафом/пенею визнається
визначена законом або договором
грошова сума, яку боржник повинен
сплатити кредиторові в разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання, зокрема, в разі
прострочення виконання.

Пунктом 4.2 укладеного договору
передбачено, що при затримці платежів
за надані послуги, замовник виплачує
пеню у розмірі 0,1% від суми
заборгованості за кожний день
прострочення.

Розглядаючи вимоги позивача в цій
частині, суд звертає увагу, що
претензія виконавця була спрямована
замовнику 02.12.2013р. та отримана останнім
10.12.2013р., з огляду на наведене, суд
дійшов висновку, що заявлена позивачем
до стягнення пеня у сумі 3 359грн. 64коп.
за період з 29.06.2011р. по 29.12.2011р. є такою,
що не підлягає задоволенню у зв'язку з
тим, що за вказаний період право
позивача, у розумінні ст. 15 Цивільного
кодексу України не було порушено.

Витрати позивача зі сплати судового
збору за подання позовної заяви до суду
за вимогами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись ст.ст. 15, 525, 526, 530, 546, 549, 601, 610,
612, 629, 901 Цивільного кодексу України; ч. 1,
7 ст. 193, ст. 230 Господарського кодексу
України; ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Облдоррембуд» (83001,
м. Донецьк, вул. Університетська, 13,
ідентифікаційний код 05505963) на користь
Дочірнього підприємства «Донецький
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» (83001, м. Донецьк, пр.
Комсомольський, 6А, ідентифікаційний
код 32001618) заборгованість за договором
про надання послуг №00-003 від 01.04.2010р. у
сумі 5 100грн. 89 коп., 3% річних у сумі
43грн. 52коп. та витрати зі сплати
судового збору у сумі 1 452грн. 67коп.

В задоволенні позову Дочірнього
підприємства «Донецький облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» до
Публічного акціонерного товариства
«Облдоррембуд» в частині стягнення 3%
річних у сумі 1 356грн. 66коп. та пені у
сумі 3 359грн. 64коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого
господарського суду подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів.
У разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
тексту рішення.

У судовому засіданні 23.04.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 25.04.2014р.

Суддя
Ю.С. Мельниченко