ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2014 р.
Справа № 11/Б-1042(377/7-10)

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді
Желік М.Б.

суддів
Кузь В.Л.

Марко Р.І.

розглянувши апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
Бучацькому районі Тернопільської
області, м. Бучач, вул. Шухевича, 1 (вих. №
757/10 від 21.03.2014 року)

на ухвалу Господарського суду
Тернопільської області від 18.03.2014 року

у справі № 11/Б-1042 (377/7-10)

за заявою Бучацької міжрайонної
державної податкової інспекції, м.
Бучач, пл. Волі,1

до боржника Відкритого акціонерного
товариства "Бучацький цукровий завод",
м. Бучач, вул. Тичини,3, Тернопільської
області

про визнання банкрутом

За участю представників сторін: - не
з'явилися;

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

18.03.2014 року Господарським судом
Тернопільської області винесена
ухвала у справі № 11/Б-1042 (377/7-10) (суддя
Сидорук А.М.) за заявою Бучацької
міжрайонної державної податкової
інспекції до боржника Відкритого
акціонерного товариства "Бучацький
цукровий завод" про визнання банкрутом,
відповідно до якої в задоволенні заяви
Управління пенсійного фонду України в
Бучацькому районі про визнання
поточних грошових вимог відносно
боржника в сумі 4 043,82 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
господарського суду Управління
пенсійного фонду України в Бучацькому
районі Тернопільської області подало
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати ухвалу Господарського суду
Тернопільської області від 18.03.2014 року
і прийняти нове рішення, яким визнати
поточні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Бучацькому районі
Тернопільської області до боржника на
суму 4 043,82 грн. у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в
Єдиний державний реєстр запис про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи не внесено, а відтак
боржник не звільняється від сплати
поточних зобов'язань, в тому числі щодо
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій.

22.04.2014 року автоматизованою системою КП
"Документообіг господарських судів"
справу за № 11/Б-1042 (377/7-10) розподілено до
розгляду судді доповідачу - М.Б.Желіку.
Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
24.04.2014 року у склад колегії для розгляду
справи № 11/Б-1042 (377/7-10) введено суддів
Костів Т.С., Кузя В.Л.

У зв'язку з перебуванням у відпустці
члена колегії - судді Костів Т.С.
вносилися зміни до складу колегії по
розгляду справи. Відтак, розгляд справи
здійснювався колегією суддів у складі
головуючого судді Желікa М.Б., суддів
Кузя В.Л., Марка Р.І. Зазначеному складу
колегії суддів відводів не заявляли.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 24.04.2014 року
подані скаржником матеріали визнано
достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 07.05.2014
року.

У судовому засіданні 07.05.2014 року
учасники провадження у справі про
банкрутство участі уповноважених
представників не забезпечили, причин
неявки суду не повідомили, пояснень по
суті апеляційної скарги не надали, хоча
були належним чином повідомленими про
час та місце слухання справи, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
рекомендованого поштового
відправлення.

З урахуванням вимог статті 102
Господарського процесуального кодексу
України щодо строку розгляду
апеляційної скарги на ухвалу місцевого
господарського суду колегія суддів
звертаючи увагу на належне
повідомлення сторін та учасників
провадження у справі про банкрутство
про дату, час та місце проведення
судового засідання, не повідомлення
ними причин неявки в судове засідання
та відсутності клопотань про
відкладення розгляду справи, зважаючи
на достатність матеріалів справи для
розгляду апеляційної скарги по суті
вважає можливим здійснити розгляд
справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, колегія суддів дійшла
висновку, про те, що вимоги апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України в Бучацькому районі
Тернопільської області задоволенню не
підлягають, відтак ухвалу
Господарського суду Тернопільської
області від 18.03.2014 року у справі № 11/Б-1042
(377/7-10) слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Відповідно до частини 2 статті 41
Господарського процесуального кодексу
України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом з
врахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого, як спеціальні норми права,
пeреважають у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
суд за наявними у справі та додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу; апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги (подання) і перевіряє законність
і обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до чинного законодавства
рішення суду є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Зазначена ухвала вказаним вимогам
відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи,
постановою Арбітражного суду
Тернопільської області від 20.03.2001 року
боржника - ВАТ "Бучацький цукровий
завод" визнано банкрутом та відкрито
щодо нього ліквідаційну процедуру.

Відповідно до прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом.

Із врахуванням зазначеного при
розгляді справи слід керуватися
положеннями Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції, що діяла до 19.01.2013 року.

16.01.2014 року до господарського суду
звернулося Управлінням Пенсійного
фонду України в Бучацькому районі
Тернопільської області з заявою про
визнання поточних кредиторських вимог
у сумі - 4043,82 грн. В обґрунтування
поданої заяви заявник зазначив, що
згідно розрахунків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій призначених
відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", за
період з травня 2013 року по жовтень 2013
року боржнику нараховано витрат по
виплаті та доставці пільгових пенсій
на суму 4043,82 грн.

В підтвердження своїх вимог,
скаржником до заяви додано розрахунки
фактичних витрат та доставку пенсій
призначених відповідно до ч.2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Кредитор - юридична або фізична особа,
яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство
(ст. 1 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом").

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Kабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку пенсій
призначених на пільгових умовах, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій зазначеним категоріям осіб,
крім тих, що були безпосередньо зайняті
повний робочий день на підземних
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до 100 -
відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Отже, чинним законодавством Пенсійному
фонду України та його територіальним
управлінням, як органам, наділеним
владними повноваженнями в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, делеговано
повноваження з виплати пільгових
пенсій, які в майбутньому
здійснюватимуться згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Відповідно до пункту 6.1. Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного Фонду
України № 21-1 від 19.12.2003 року, витрати
органів Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", підлягають
відшкодуванню підприємствами та
організаціями з коштів, призначених на
оплату праці.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 статті 2
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування", для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого ст. 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"

Відповідно до пункту 6.8. Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного Фонду
України № 21-1 від 19.12.2003 року,
підприємства та організації
зобов'язані щомісяця до 25-го числа
вносити до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. Суми
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 "Прикінцевих положень" Закону,
сплачуються одночасно із оплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Так, наслідками визнання боржника
банкрутом, визначених, зокрема
приписами ч. 1 ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
є те, що з дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язання щодо сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів),
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності вважається таким, що
настав; припиняється нарахування
неустойки (штрафу, пені), процентів та
інших економічних санкцій по всіх
видах заборгованості банкрута.

Отже, виходячи з приписів вказаних норм
Закону про банкрутство та враховуючи
також норми пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 31 цього ж
закону, законодавцем встановлена
заборона, зокрема, на нарахування
боржнику податків і зборів
(обов'язкових платежів) після визнання
його банкрутом, а отже у нього у зв'язку
із визнанням банкрутом не виникає
жодних зобов'язань (у тому числі з
нарахування та сплати єдиного внеску),
за виключенням тих, що безпосередньо
пов'язані із реалізацією та
здійсненням ліквідаційної процедури
боржника, зокрема, пов'язаних з
утриманням і збереженням майнових
активів банкрута.

Підпунтком "г" пункту 1 частини 1 статті
31 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" передбачено
виключний перелік витрат, пов'язаних з
провадженням у справі про банкрутство
в господарському суді та роботою
ліквідаційної комісії.

Враховуючи зазначене, в ліквідаційній
процедурі в установлений Законом строк
можуть бути заявлені лише ті вимоги
щодо витрат на виплату і доставку
відповідних пенсій, які виникли в
процедурах розпорядження майном та
санації, оскільки після визнання
боржника банкрутом відповідні
зобов'язання не виникають.

Аналогічна позиція висвітлена у
інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 26.12.2013
року № 01-06/1862/2013.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджується із висновками
Господарського суду Тернопільської
області, щодо відмови у визнанні таких
витрат поточними, у зв'язку із чим
заявлені грошові вимоги Управління
пенсійного фонду України в Бучацькому
районі Тернопільської області не
підлягають задоволенню.

Оскільки доводи, викладені в
апеляційній скарзі спростовуються
висновками суду апеляційної інстанції
колегія суддів визнає їх не належною
підставою для зміни чи скасування
оскаржуваного рішення, що передбачені
у ст. 104 Господарського процесуального
кодексу України.

За таких умов діючи в межах повноважень
передбачених ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів вважає, що ухвалу
Господарського суду Тернопільської
області у справі № 11/Б-1042 (377/7-10) від
18.03.2014 року слід залишити без змін,
вимоги апеляційної скарги без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної
скарги Управління пенсійного фонду
України в Бучацькому районі
Тернопільської області, м. Бучач, вул.
Шухевича, 1 (вих. № 757/10 від 21.03.2014 року)
відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду
Тернопільської області від 18.03.2014 року
у справі № 11/Б-1042 (377/7-10) залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в
місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 12.05.2014
року

Головуючий суддя
Желік М.Б.

суддя
Кузь В.Л.

суддя
Марко Р.І.