РІШЕННЯ

"14" квітня 2014 р.Справа № 9/60-1470(14/36-701)

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Гевка В.Л.

Розглянув справу

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2,
АДРЕСА_1

до відповідача Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3, АДРЕСА_2

про стягнення заборгованості в сумі 23
250 грн. 09 коп., з яких: 21 600 грн. - вартість
неповернутого орендованого
обладнання; 1 187 грн. 20 коп. - інфляційні;
237 грн. 89 коп. - 3% річних; 225 грн. -
неустойка.

За участю представників:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

Представникам позивача та відповідача
в попередніх судових засіданнях
роз'яснено права та обов'язки учасників
судового процесу у відповідності до
приписів ст.ст. 20, 22, 78, 81-1 ГПК України.

Сторони, в порядку ст.77 ГПК України, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином у
встановленому законом порядку.

Судом в порядку ст.81-1 ГПК України
фіксація (звукозапис) судового процесу
технічними засобами не здійснювалася
через відсутність відповідного
клопотання.

Суть справи: Позивач - Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (далі по тексту
також - позивач або СПД ФО ОСОБА_2 або
ОСОБА_2.) звернувся до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 АДРЕСА_2 (далі по тексту
також - відповідач або СПД ФО ОСОБА_3 або
ОСОБА_3.) про стягнення заборгованості
в сумі 23 250 грн. 09 коп., з яких: 21 600 грн. -
вартість неповернутого орендованого
обладнання; 1 187 грн. 20 коп. - інфляційні;
237 грн. 89 коп. - 3% річних; 225 грн. -
неустойка.

Позов обґрунтовується
оригіналами та належним чином
завіреними копіями: договору оренди
обладнання №28 від 14.06.2008р.; акту
приймання-передачі від 15.06.2008р.;
договору постачання товару №28 від
15.06.2008р.; вимоги №1 від 19.11.2009р.;
квитанції про відправлення від 24.11.2009р.;
свідоцтва про реєстрацію СПД - ФО
ОСОБА_2; свідоцтва про реєстрацію СПД -
ФО ОСОБА_3; та іншими матеріалами.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 02.06.2010р. у
справі №14/36-701 позов згідно п. 5 ст. 81 ГПК
України, залишено без розгляду.

21.06.2010р. суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_2
подано апеляційну скаргу від 21.06.2010р.
(вх. 6539(н) від 21.06.2010р.), за наслідками
розгляду якої 17.08.2010р. Львівським
апеляційним господарським судом
прийнято постанову, згідно якої
апеляційну скаргу задоволено, а ухвалу
господарського суду Тернопільської
області від 02.06.2010 р. у справі №14/36-701
скасовано. Справу передано на розгляд
господарському суду Тернопільської
області.

У зв'язку з тим, що суддя Руденко О.В.,
який розглядав справу, на час
повернення матеріалів справи
знаходився у щорічній основній
відпустці, виникла необхідність
передати матеріали справи №14/36-701 на
розгляд суду у іншому складі.

Розпорядженням голови господарського
суду Тернопільської області від
10.09.2010р. справу № 14/36-701 передано на
розгляд судді Гевку В.Л.

Ухвалою господарського суду від
10.09.2010р. справу прийнято до провадження
та її розгляд призначено на 21.09.2010р.
Судове засідання відкладалося в
порядку ст. 77 ГПК України на 05.10.2010р., на
19.10.2010р. та на 01.11.2010р., а також
оголошувалась перерва до 25.10.2010р.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 01.11.2010р.
№9/60-1470(14/36-701) у відповідності до ст.ст.
4-3, 41, 43, п. 1 ч.2 ст. 79, 86 ГПК України
провадження у справі зупинено та
призначено комплексну судову технічну
експертизу та судову почеркознавчу
експертизу по договору оренди
обладнання №28 від 14 червня 2008р.;
договору постачання товару №28 від 15
червня 2008р. та акту приймання-передачі
від 15.06.2008р. на розгляд якої поставлено
наступні питання:

- Ким, ОСОБА_3, чи іншою особою
виконано підпис в договорі оренди
обладнання №28 від 14 червня 2008р.?

- Ким, ОСОБА_3, чи іншою особою
виконано підпис в договорі постачання
товару №28 від 15 червня 2008р.?

- Ким, ОСОБА_3, чи іншою особою виконано
підпис на акті приймання-передачі від
15.06.2008р.

- Чи відповідає відтиск печатки
на договорі оренди обладнання №28 від 14
червня 2008р., відтиску печатки СПД ФО
ОСОБА_3

- Чи відповідає відтиск печатки на
договорі постачання товару №28 від 15
червня 2008р., відтиску печатки СПД ФО
ОСОБА_3

- Чи відповідає відтиск печатки на
акті приймання-передачі від 15.06.2008р.,
відтиску печатки СПД ФО ОСОБА_3

Проведення експертизи доручено
Тернопільському відділенню Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, м. Тернопіль, вул. Січових
Стрільців, 4.

14.06.2011р. на адресу господарського
суду супровідним листом №22/6-626 від
10.06.2011р. надійшов Висновок експерта №1503
від 30.05.2011р. судово-почеркознавчої
експертизи, в якому експерт, старший
науковий співробітник ОСОБА_5 у
всивновках зазначив:

- Встановити, ким - ОСОБА_3 чи іншою
особою виконано підпис в договорі
оренди обладнання №28 від 14.06.2008р., в
договорі постачання товару №28 від
15.06.2008 року та на акті
приймання-передачі від 15.06.2008р. за
підсумками результатів порівняльного
дослідження не видається можливим з
причин, вказаних у дослідницькій
частині висновку.

- Відтиски печатки на договорі
постачання товару №28 від 15.06.2008 року,
договорі оренди обладнання №28 від
14.06.2008р. та на акті приймання-передачі
від 15.06.2008р. нанесено печаткою СПД ФО
ОСОБА_3.

Ознайомившись з висновком експертизи,
представник відповідача в клопотаннях
від 26.06.2011р. та від 04.07.2011р. просив
призначити по справі повторну судову
почеркознавчу експертизу для
встановлення ідентичності підписів
вчинених на договорі постачання товару
№28 від 15.06.2008 року, договорі оренди
обладнання №28 від 14.06.2008р. та на акті
приймання-передачі від 15.06.2008р., а також
просив доручити її проведення іншому
судовому експерту.

З огляду на вищезазначене, відповідач
просив суд, крім раніше поставлених
запитань поставити на вирішення
експертизи наступні питання:

1. Чи відповідають підписи вчинені
в договорі оренди обладнання №28 від 14
червня 2008 року, на акті
приймання-передачі від 15.06.2008р. до
даного договору, та на договорі
постачання товару №28 від 15.06.2008 року,
які були укладені між СПД ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 від імені СПД ФО ОСОБА_3,
підписам ОСОБА_3 чи іншій особі?

2. Чи заповнювались всі реквізити в
договорі оренди обладнання №28 від 14
червня 2008 року, акту приймання-передачі
від 15.06.2008р. до даного договору, та на
договорі постачання товару №28 від
15.06.2008 року, які були укладені між СПД
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією чи різними
особами?

3. Чи відповідають записи в
вищезазначених договорах періоду
давності їх заповнення, а саме чи
дійсно дані договори заповнювались 14
та 15 червня 2008 року, а не в інший період
часу?

При цьому, з метою належного проведення
судової експертизи суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_3, окрім, наданих для
дослідження раніше зразків, додатково
надано, також, більшу кількість вільних
взірців підпису ОСОБА_3 на 10 сторінках;
б) вільні взірці почерку на 4-х
сторінках; в) оригінали розрахунку до
Фонду соціального страхування за 9-ть
місяців 2008 року; розрахунок страхових
внесків за вересень 2008 року; Звіт до
фонду соціального страхування за 9-ть
місяців 2008 року.

З огляду на вищезазначене, відповідно
до ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення
питань, що виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань ухвалою
господарського суду Тернопільської
області від 11.07.2011р. №9/60-1470(14/36-701) за
клопотанням відповідача призначено
повторну судову почеркознавчу та
технічну експертизу по договору оренди
обладнання №28 від 14 червня 2008р.;
договору постачання товару №28 від 15
червня 2008р. та акті приймання-передачі
від 15.06.2008р.

Проте, 22.07.2011р. Тернопільським
відділенням КНДІСЕ листом №22/5-782/950 від
22.07.2011р. дану справу повернуто до
господарського суду без виконання
повторної експертизи та зазначено, про
необхідність внесення змін в ухвалу та
призначення у даній справі додаткової
експертизи, оскільки на вирішення
повторної експертизи поставлено
питання, котрі не ставились перед
експертом у попередній ухвалі.

Ухвалою суду від 25 липня 2011 року,
враховуючи клопотання експерта, судом
призначено додаткову експертизу та
матеріали справи відповідно до
супровідного листа від 25.07.2011р.
направлені Тернопільському відділенню
Київського науково - дослідного
інституту судових експертиз для
проведення додаткової комплексної
судової технічної експертизи та
судової почеркознавчої експертизи по
договору оренди обладнання №28 від 14
червня 2008р.; договору постачання товару
№28 від 15 червня 2008р. та акту
приймання-передачі від 15.06.2008р. на
розгляд якої поставлено наступні
питання:

-Ким, ОСОБА_3, чи іншою особою виконано
підпис у договорі оренди обладнання №28
від 14 червня 2008р.?

-Ким, ОСОБА_3, чи іншою особою виконано
підпис у договорі постачання товару №28
від 15.06.2008р.?

-Ким, ОСОБА_3, чи іншою особою виконано
підпис на акті приймання-передачі від
15.06.2008р.?

-Чи відповідають підписи вчинені в
договорі оренди обладнання №28 від 14
червня 2008 року, на акті
приймання-передачі від 15.06.2008р. до
даного договору, та на договорі
постачання товару №28 від 15.06.2008 року,
які були укладені між СПД ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 від імені СПД ФО ОСОБА_3,
підписам ОСОБА_3 чи іншій особі?

-Чи заповнювались всі реквізити в
договорі оренди обладнання №28 від 14
червня 2008 року, акту приймання-передачі
від 15.06.2008р. до даного договору, та на
договорі постачання товару №28 від
15.06.2008 року, які були укладені між СПД
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією чи різними
особами?

-Чи відповідають записи в
вищезазначених договорах періоду
давності їх заповнення, а саме чи
дійсно дані договори заповнювались 14
та 15 червня 2008 року, а не в інший період
часу?

-У якій послідовності у часі
відбувались наступні дії: нанесення
відтиску печатки; виконання підпису
ОСОБА_3 у договорі оренди обладнання №28
від 14 червня 2008р., у договорі постачання
товару №28 від 15.06.2008р., у акті
приймання-передачі від 15.06.2008р.?

14 серпня 2012р. матеріали справи
№9/60-1470(14/36-701) повернулись в
господарський суд Тернопільської
області відповідно до супровідного
листа від 14.08.2012р. №22/6-899 підписаного
завідувачем ТВ КНДІСЕ Бутрином В.В.,
одночасно, згідно якого додано й
висновок судової почеркознавчої та
технічної експертизи №1002 від 16.07.2012р.

Відповідно до висновку експерта №1002
від 16.07.2012р. у висновках дано відповідь:

- Підписи в договорі оренди обладнання
№ 28 від 14 червня 2008 року, договорі
постачання товару № 28 від 15 червня 2008
року та в акті приймання-передачі від 15
червня 2008 року виконано не ОСОБА_3, а
іншою особою.

- Рукописний текст у графі «ПОКУПЕЦЬ»
на другому аркуші договору постачання
товару № 28 від 15 червня 2008 року та на
п'ятому (останньому) аркуші договору
оренди обладнання № 28 від 14 травня 2008
року після слова «ОРЕНДАР» виконано
однією особою.

Рукописний текст на першому аркуші
договору постачання товару № 28 від 15
червня 2008 року, на першому аркуші
договору оренди обладнання № 28 від 14
травня 2008 року та в акті
приймання-передачі від 15 червня 2008 року
виконано однією особою, але не тією, що
рукописний текст на останніх аркушах
досліджуваних договорів.

Жоден з вказаних записів не виконаний
ОСОБА_3.

- Питання встановлення давності
виконання записів у досліджуваних
документах не вирішувалося, а
встановити давність нанесення
відтисків печаток СПД-ФО ОСОБА_3 не
видається можливим з причин, вказаних
у дослідницькій частині висновку.

- У договорі оренди обладнання № 28 від 14
червня 2008 року, у договорі постачання
товару № 28 від 15 червня 2008 року, у акті
приймання-передачі від 15 червня 2008 року
підписи від імені ОСОБА_3 виконані
після друкованого тексту. Встановити,
коли нанесено відтиски печатки (до чи
після підписів та тексту) не видається
можливим з причин, вказаних у
дослідницькій частині висновку.

23.10.2012р. суд ухвалою поновив
провадження у справі та розгляд справи
призначив на 30.10.2012р. на 15 год. 50 хв.

Строк вирішення спору у справі
№9/60-1470(14/36-701) встановлено по 31.10.2012р.

Згідно ч. 3 ст. 69 ГПК України у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

Суд, ухвалою від 23.10.2012р. за письмовим
клопотанням від 23.10.2012р. представника
відповідача, в порядку ст. 69 ГПК
України продовжив строк розгляду спору
на п'ятнадцять днів.

30.10.2012р. відповідачем подано суду
клопотання від 29.10.2012р. (вх. №16517 (н) від
30.10.2012р.). Згідно якого, беручи до уваги
висновок експертизи, яким встановлено
факт не підписання відповідачем
спірних договорів та акту, з метою
встановлення осіб, які здійснили
підробку вищезазначених документів
від імені відповідача, в тому числі
незаконне використання печатки, для
встановлення дійсних обставин
підробки документів, які в судовому
порядку встановлені бути не можуть,
просив зупинити провадження у справі
та матеріали справи направити у слідчі
органи.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 30.10.2012р.
№9/60-1470(14/36-701) у відповідності до ст.ст.
79, 86, 87 ГПК України провадження у справі
зупинено, матеріали справи
№9/60-1470(14/36-701) направлено в
Тернопільське МВ УМВС України в
Тернопільській області, бульвар Т.Г.
Шевченка, 10. м. Тернопіль для
проведення слідчих дій.

При цьому суд неодноразово запитами
звертався у правоохоронні органи з
клопотаннями про надання відомостей
про стан проведення слідчих дій, про їх
прискорення та повернення матеріалів
справи до суду для її поновлення та
завершенням розглядом справи. Зокрема,
надсилались запити від 08.04.2013р. № 572/2013,
від 12.08.2013р. №1277/2013, від 09.01.2014р. №21/2014,
від 11.02.2014р. № 186/2014, від 11.02.2014р. № 190/2014,
від 11.02.2014р. № 191/2014.

18.02.2014р. матеріали справи №9/60-1470(14/36-701)
повернулись в господарський суд
Тернопільської області відповідно до
супровідного листа від 18.02.2014р. №24/10-3903
підписаного старшим слідчим СВ
Тернопільського МВ УМВС України в
Тернопільській області ст. лейтенантом
міліції А.В. Куликовським.

Із змісту п. 3,11 ч. 1 ст. 65 ГПК України з
метою забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя вчиняє в необхідних
випадках серед іншого такі дії по
підготовці справи до розгляду: -
викликає представників сторін (якщо
сторони знаходяться у тому ж
населеному пункті, що й господарський
суд) для уточнення обставин справи і
з'ясовує, які матеріали може бути
подано додатково; вчиняє інші дії,
спрямовані на забезпечення
правильного і своєчасного розгляду
справи.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
положеннями п. 3,11 ч.1 ст. 65 ГПК України,
беручи до уваги положення ст. 69 ГПК
України та стислі строки розгляду
справи, які залишились з урахуванням її
попереднього розгляду та зупинення
провадження у справі, суд з метою
підготовки справи до розгляду, без
поновлення провадження у справі
призначав судові засідання на 18.03.2014р.
на 14 год. 20 хв. та на 01.04.2014р. на 14 год. 20
хв.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України
господарський суд поновлює
провадження у справі після усунення
обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою від 01.04.2014р. суд поновив
провадження у справі та в судовому
засіданні перейшов до розгляду справи.

Судове засідання відкладалося в
порядку ст. 77 ГПК України на 14.04.2014р. о 16
год. 00 хв. у зв'язку із необхідністю
надання оцінки поданим поясненням та
доказам.

Згідно ст. 52 ГПК України перебіг усіх
незакінчених процесуальних строків
зупиняється із зупиненням провадження
у справі. З дня поновлення провадження
перебіг процесуальних строків
продовжується.

Таким чином, з врахуванням
неодноразового зупинення провадження
у справі та його поновлення, а також
продовження строку розгляду справи
судом на 15-ть днів, останнім днем строку
розгляду справи в силу ст.ст. 52,69,79 ГПК
України є 16.04.2014р.

Позивач явку уповноваженого
представника в судове засідання
14.04.2014р. не забезпечив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином в порядку ст. 77 ГПК
України.

Разом цим, у поданих письмових
поясненнях від 17.03.2014р. (вх. №6628 від
17.03.2014р.) та від 26.03.2014р. (вх. №7166 від
27.03.2014р.) позовні вимоги підтримує в
повній мірі, у свою чергу вважає
заперечення відповідача голослівними,
надуманими та такими, що не
підтвердженні належними доказами.

При цьому, позивач у позові зазначає, що
у 2008 році між СПД ФО ОСОБА_2 та СПД ФО
ОСОБА_3, був укладений договір оренди
обладнання № 28 від 14 червня 2008 року
згідно якого Позивач надав в строкове
платне користування кавовий апарат
"Rancilio classe 8 DE 1 gr" вартістю 16 000 грн. та
кавомолку "Rancilio MD 40" вартістю 5 600 грн. -
разом обладнання на загальну суму 21 600
грн.

Відповідач прийняла обладнання, про що
свідчить відбиток печатки та її підпис
на Акті приймання-передачі від 15 червня
2008 року.

Згідно п. 4.1 Договору термін оренди
складав 12 місяців з моменту прийняття
орендарем предмета оренди, але у
відповідності до умов п. 4.2 Договору у
зв'язку із відсутністю письмових
повідомлень сторін про намір його
розірвати, дія договору автоматично
продовжувалась на той самий термін.

У відповідності до п. 2.1 та розділу 6
Договору предмет оренди повинен був
використовуватись для приготування
кави, поставленої виключно
орендодавцем, тобто, позивачем. П.п. 6.2
та 6.3 Договору встановлено обов'язок
відповідача придбавати розхідні
матеріали та каву для предмета оренди
виключно у позивача, підтвердженням
виконання цих умов є договір
постачання товару, а також, платіжні
доручення про сплату вартості
поставленої позивачем кави.

15 червня 2008 року між позивачем та
відповідачем був укладений Договір
постачання товару № 28, згідно умов
якого позивач зобов'язувався
систематично постачати відповідачу
товар (каву), а відповідач
зобов'язувався щомісячно придбавати та
оплачувати каву в загальній кількості
не менше ніж 4 кілограми. Згідно п. 1.3
Договору постачання товару, сторони
дійшли згоди стосовно того, що
підставою для виписки постачальником
накладної, а отже і здійснення поставки
партії товару є заявка, яка подається
продавцю в письмовій формі або усно за
телефоном.

Згідно вимог ч. 1 ст. 773 Цивільного
кодексу України наймач зобов'язаний
користуватися річчю відповідно до її
призначення та умов договору. Оскільки
з червня 2009 року відповідач припинив
подавати позивачу заявки на купівлю
товару, а отже і припинив його купівлю
взагалі, він перестав використовувати
орендоване обладнання за призначенням,
встановленим у п.2.1. договору оренди
обладнання.

Згідно вимог ч. 2 ст. 773 Цивільного
кодексу України якщо наймач
користується річчю, переданою йому у
найм, не за її призначенням або з
порушенням умов договору найму,
наймодавець має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

Згідно п.9.1. договору оренди обладнання,
у разі невиконання умов р. 6
(приготування кави, поставленої
виключно орендодавцем за договором),
відповідач зобов'язувався протягом
двох днів повернути предмет оренди
разом з тарою, упаковкою і технічною
документацією (комплектно) за актом
приймання-передачі.

В порушення вказаного пункту договору
та вимог ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу
України відповідач орендоване
обладнання у вказаний термін не
повернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків зокрема є
договори та інші правочини. Згідно ст.
526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу.

19 листопада 2009 року позивач надіслав на
адресу відповідача вимогу № 1 про
розірвання договору оренди обладнання
та повернення орендованого обладнання
в семиденний термін з моменту
пред'явлення вимоги. Проте, на момент
подання позовної заяви до суду
орендоване обладнання відповідачем не
повернуто, відповіді на вимогу не
направлено.

Невиконанням відповідачем
зобов'язання щодо повернення
орендованого майна позивачеві, як його
власнику, завдано майнової шкоди в
розмірі вартості цього майна. Згідно
ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Ст. 612 ЦК України
встановлює, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом і
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Згідно доданого до позовної заяви
розрахунку позовних вимог, відповідач
повинен сплатити на користь позивача 1
187 грн. 20 коп. інфляційних нарахувань та
237 грн. 89 коп. 3 % річних.

Крім того, згідно п. 10.2.7 договору та ч. 2
ст. 785 Цивільного кодексу України, у
випадку невиконання орендарем
обов'язку щодо повернення предмета
оренди він зобов'язаний сплатити
неустойку у розмірі подвійної плати за
користування предметом оренди за час
прострочення. Згідно п. 5.1 договору
розмір орендної плати складає 25 грн. на
місяць. Розмір неустойки, згідно
доданого розрахунку становить 225 грн.

Таким чином позивач вважає, що до
стягнення з відповідача на користь
позивача належать кошти у сумі 23 250
грн. 09 коп.

На підставі викладеного та керуючись
умовами договору оренди обладнання та
договору постачання товару, позивач -
СПД ФО ОСОБА_2 вважає, що відповідач -
СПД ФО ОСОБА_3 зобов'язана сплатити йому
21 600 грн. - вартість неповернутого
орендованого обладнання; 1 187 грн. 20 коп.
- інфляційні; 237 грн. 89 коп. - 3% річних; 225
грн. - неустойки, а також витрати по
сплаті державного мита та
інформаційно-технічних послуг.

Додатково у поданих пізніше поясненнях
від 15.10.2010р. (вх. № 18065 від 19.10.2010р.)
позивач зазначає, що відповідно до п.2.1
договору предмет оренди повинен
використовуватися для приготування
кави, поставленою виключно позивачем.
Для цього, сторони (СПД ФО ОСОБА_2.і
підприємець ОСОБА_3.) 15.06.2008р. уклали
договір постачання товару № 28.

З невідомих для позивача причин, без
будь-яких пояснень, підприємець ОСОБА_3
каву в позивача не замовляла, орендну
плату за обладнання в розмірі та
порядку передбаченому в розділі 5
договору оренди обладнання, не вносила.

Зі змісту ч. 1 та ч.2 ст. 773 ЦК України
вбачається, що наймач зобов'язаний
користуватися річчю відповідно до її
призначення та умов договору. Якщо
наймач користується річчю, переданою
йому у найм, не за її призначенням або з
порушенням умов договору найму,
наймодавець має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

В зв'язку з неналежним виконанням
підприємцем ОСОБА_3 умов договору №28,
позивач, 24.11.2009р. надіслав на її адресу
претензію про припинення дії договору
та повернення позивачу, обладнання в
порядку передбаченому п.8.1.8 та розділом
9 даного договору або сплати його
повної вартості в розмірі 21 600,00 грн.

Проте дана претензія була залишена без
відповіді та задоволення, в зв'язку з
чим, позивач був змушений звертатися до
суду за захистом своїх порушених прав
та інтересів.

Позивач вважає належними доказами на
підтвердження своїх позовних вимог
підписані між сторонами договори
оренди обладнання № 28 від 14.06.2008р. та
постачання товару № 28 від 15.06.2008р., акт
приймання-передачі від 15.06.2008р.

Вищенаведені договори та акт
приймання-передачі підписані
сторонами та скріплені їхніми
печатками, є чинними, в судовому
порядку недійсними не визнавалися.

Відповідач свої зобов'язання по
замовленню кави згідно договору №
28 від 15.06.2008р. не виконував, орендну
плату за обладнання не вносив, а
тому подати суду виписку з банку не
має можливості.

Щодо подання суду картки обліку
основних засобів (кавоварки) та акту
введення в експлуатацію (форма 03-1), то
позивач вважає, що вони не є
обов'язковими для ведення
бухгалтерського обліку
фізособи-підприємця. Позивач
перебуває на спрощеній системі
оподаткування.

Доказом того, що позивач є власником
кавоварки Rancilio 8 пл.- 1 gг (Ранчілія 8 пл. - 1
gг ) та кавомолки Rancilio МD 40 (Ранчілія МD 40)
є договір купівлі-продажу та технічні
паспорти.

З врахуванням вищенаведеного, позивач
вважає, що дії підприємця ОСОБА_3 щодо
не повернення йому спірного обладнання
є неправомірними та такими, що
суперечать умовам договору №28 від
14.06.2008р. та чинному законодавству, а
тому просить, суд, задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.

Також, позивач у поданих поясненнях від
17.03.2014р. (вх. № 6628 від 17.03.2014р.), від
26.03.2014р. (вх. № 7166 від 27.03.2014р.) після
ознайомлення із матеріалами справи з
приводу поновлення провадження у
справі зазначав наступне.

19.04.2010р. було прийнято позовну заяву ФОП
ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості в розмірі 23 250,09 грн.

У відповідності до ч. 1 ст.69 ГПК України
спір має бути вирішено господарським
судом у строк не більше двох місяців
від дня одержання позовної заяви.

На сьогоднішній день, а це вже 4 роки,
справа ще досі розглядається в суді
першої інстанції.

Позивач вважає, що через небажання
підприємця ОСОБА_3 віддавати заявлений
борг, вона усіма способами затягує
розгляд справи по суті та безпідставно
звинувачує позивача в шахрайських
діях, а саме в укладенні на її думку
фіктивних спірних договорів.

Відповідач роками не сплачує і
продовжує не сплачувати за товар та
послуги, якими він давно скористався.
Таке недобросовісне ставлення
відповідача до своїх зобов'язань перед
позивачем, негативно відображається на
веденні позивачем підприємницької
діяльності.

Натомість, відповідач безкінечно подає
до суду різного роду клопотання,
зокрема про проведення судових
експертиз, які дублюють одні і ті ж
питання, проте відповіді у висновках
різні, хоча експерт одна й та сама
особа.

А тому позивач вважає, що вони не можуть
бути належними доказами в розумінні
ст.ст.32,34 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Всі твердження відповідача є
голослівними, надуманими та такими, що
не підтвердженні жодними належними
доказами.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 34 ГПК України).

Позивач вважає належними доказами на
підтвердження своїх позовних вимог
підписані між сторонами договори
оренди обладнання № 28 від 14.06.2008р. та
постачання товару № 28 від 15.06.2008р., акт
приймання-передачі від 15.06.2008р.

Вищенаведені договори та акт
приймання-передачі підписані
сторонами та скріплені їхніми
печатками, є чинними, в судовому
порядку недійсними не визнавалися.

Відповідач посилається на те, що вона
нібито не могла підписати дані
договори та акт, оскільки в цей період
перебувала в декретній відпустці по
догляду за дитиною, проте вона не може
спростувати факт укладення договорів,
їх підписання та скріплення печаткою,
так як печатка підприємця на договорах
лише підтверджує повноваження особи,
що підписала договори.

Крім того, Цивільний кодекс України та
Закон України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» не містять такого
поняття, як зупинення підприємницької
діяльності на деякий строк з будь-яких
причин.

Відповідно до Закону, у разі прийняття
фізособою-підприємцем рішення про
припинення підприємницької діяльності
проводиться процедура державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізособи-підприємця.

Проте, доказів припинення
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3
на момент укладення спірних договорів
відповідачем не представлено.

Громадянин-підприємець відповідає за
своїми зобов'язаннями усім своїм
майном, на яке відповідно до закону
може бути звернено стягнення (ч.2, ст.128
ГК України).

Фізична особа-підприємець відповідає
за зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення. Фізична особа-підприємець,
яка перебуває у шлюбі, відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
особистим майном і часткою у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка належатиме їй при поділі цього
майна (ст.52 ЦК України).

Відповідач заперечує факт укладання
спірних договорів, але позивач звертає
увагу суду на те, що не позивач печатку
відповідача не на вулиці знайшов. А
тому вважає всі твердження відповідача
голослівними, надуманими та такими, що
не підтвердженні жодними належними
доказами в розумінні ст.ст.32,34 ГПК
України.

Крім того, позивач стверджує, що на
сьогоднішній день усі «забаганки»
відповідача, стосовно затягування
усіма способами розгляду справи по
суті, судом виконано. Зокрема,
задоволені клопотання відповідача про
проведення судових експертиз, про
направлення матеріалів справи в
Тернопільське МВ УМВС України в
Тернопільській області для проведення
слідчих дій для встановлення факту
проставлення печатки особисто ФОП
ОСОБА_3

На сьогоднішній день, ОСОБА_3 вирішила
оскаржувати постанову про закриття
кримінального провадження, яка була
винесена ще 12.02.2013р. Завтра вона надумає
оскаржувати якісь слідчі дії чи ще
щось.

Саме такі дії ФОП ОСОБА_3 свідчать про
навмисне затягування розгляду справи
по суті (а це вже 4 роки) та
недобросовісне ставлення до виконання
своїх зобов'язань і небажанням
віддавати заявлений борг.

Крім того, позивач зазначає, що
оскарження відповідачем вищезгаданої
постанови не стосується господарської
справи №9/60-1470 (14/36-701). Якщо і будуть
встановленні якісь факти, які можуть
стосуватися даної справи, відповідач
не позбавлена права скористатися ст. 112
ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, позивач
просить суд розглянути справу по суті
та задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання з належно підтвердженими
повноваженнями не з'явився, додаткових
клопотань, пояснень, заперечень не
надав, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним чином
в порядку ст. 77 ГПК України.

Разом з цим у наданому суду відзиві на
позов від 11.05.2010 року та у судових
засіданнях його представник і
безпосередньо відповідач - підприємець
стверджували, що спірних договору
оренди обладнання №28 від 14.06.2008р. та
договору постачання товару №28 від
15.06.2008р. СПД - ФО ОСОБА_3 з позивачем не
укладала, а також зазначали, що як в
договорах так і в акті
приймання-передачі від 15.06.2008р. стоїть
не її підпис. При цьому не розуміє, яким
чином її підписом та печаткою
засвідчені дані договори.

Також, акцентує увагу на тому, що
жодного документообігу за даним
договором з СПД ОСОБА_2 не
здійснювалось, а доказів дії договору
позивачем не надано.

Зокрема, ОСОБА_3 стверджує, що на момент
укладання договору, вона перебувала в
декретній відпустці по догляду за
дитиною (дата народження 21.03.2008р.) до
досягнення нею 3-х річного віку. Жодних
доручень укладати договори від її
імені нікому не надавала, а тому вважає,
що позивач безпідставно вимагає
відшкодування вартості обладнання та
сплати неустойки та інфляційних
нарахувань.

Одночасно, відповідач повідомив, що в
дійсності обладнання (інша кавоварка)
було придбано ОСОБА_3 самостійно у
іншого суб'єкта, а не позивача у справі,
а на постачання товару нею укладено
договір з СПД ОСОБА_9.

Поряд з тим, відповідачем представлено
суду Висновок від 18.10.2010р., з якого
вбачається, що службовою перевіркою
проведеною по факту несанкціонованого
використання особистої печатки СПД ФО
ОСОБА_3 при підписанні договорів оренди
та постачання товару №28 від 15.06.2008 року
укладеного з СПД ФО ОСОБА_2, було
встановлено, що підписи на даних
договорах не належать ОСОБА_3, а
відтиски печаток схожі з печаткою
ОСОБА_3 Разом з тим, у Висновку
зазначено, що в ході проведеної
перевірки, ОСОБА_3 було отримано
пояснення у своїх працівників, які
працювали в червні 2008 року.

Так, з опитаних працівників - ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 ніхто
від імені відповідача не укладав
жодних договорів із СПД ФО ОСОБА_2, не
підписував від її імені і не
засвідчував жодних договорів печаткою
відповідача від її імені, та не бачили
хто б це міг зробити. Копії довідок про
трудові відносини із вищезазначеними
особами долучено до матеріалів справи.

Одночасно, після ознайомлення із
матеріалами справи після їх повернення
із слідчих органів відповідач подав
суду відзив від 18.03.2014р. (вх. № 6656 від
18.03.2014р.) у якому зазначає, що
ознайомившись 06.03.2014 року з постановою
про закриття кримінального
провадження, яка була винесена слідчим
СВ Тернопільського МВ УМВС України в
Тернопільській області Куликовським
А.В. від 12.02.2013 року по наслідках
звернення господарським судом
Тернопільської області у
господарській справі №- 9/60-1470(36-701) за
позовом СПД ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
оренди обладнання №28 від 14.06.2008 року в
сумі 21 600,00 гривень, а також сплати
неустойки та інфляційних нарахувань в
сумі 1 650,09 гривень, повідомляє, що
відповідач вважає, що слідчий
Куликовський А.В. в порушення вимог КПК
України впродовж тривалого часу
затягував розгляд даного звернення
господарського суду, винісши постанову
про закриття кримінального
провадження 12.02.2013 року, надіслав
відповідь до господарського суду
тільки 18.02.2014 року, а також всупереч
вимогам ч.5 ст.284 КПК України на адресу
відповідача СПД ФО ОСОБА_3 копії даної
постанови надіслано не було.

Після ознайомлення 06.03.2014 року з даною
постановою слідчого Куликовського А.В.,
13 березня 2014 року дана постанова про
закриття кримінального провадження
СПД ФО ОСОБА_3 була оскаржена до
Тернопільського міськрайонного суду.
Розгляд даної скарги поки що не
призначено.

З огляду на це, відповідач вважає, що
відновлення провадження у
господарській справі № 9/60-1470(36-701) в
даний час не може бути відновлено,
оскільки не усунуті всі обставини, що
зумовили його зупинення у
відповідності до вимог ст. 79 ГПК
України.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. 79 та 90 ГПК України
відповідач просив суд на період
здійснення розгляду його скарги в
Тернопільському міськрайонному суді
та прийняття обґрунтованого рішення
по даній скарзі, не відновлювати
провадження у господарській справі
№-9/60-1470(36-701) за позовом СПД ОСОБА_2 до
СПД ФО ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором оренди
обладнання №-28 від 14.06.2008 року.

Проте, суд розглянувши зазначене
клопотання, зважаючи на тривалий
розгляд даної справи, приписи ст. 69,79
ГПК України, відсутність доказів
розгляду скарги відповідача судом
відмовив у задоволенні його
клопотання, поновивши 01.04.2014р.
провадження у справі та перейшовши до
її безпосереднього розгляду у судових
засіданнях.

Враховуючи зазначені обставини, беручи
до уваги строки розгляду справи
визначені ст. 69 ГПК України, у тому
числі з врахуванням їх продовження
судом, а також те, що явка представників
сторін не визнавалась судом
обов'язковою, брати участь у судовому
засіданні є правом сторони,
передбаченим ст. 22 ГПК України, доказів
у справі є достатньо для вирішення
спору по суті, суд розглядає спір без
участі представників сторін за
наявними в справі матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
обґрунтування позовних вимог позивача
заперечення на них відповідача,
оцінивши представлені докази у
сукупності, господарський суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення. При цьому
суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України та п. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Із змісту ст.ст. 1,2 ГПК України правом
на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема,
юридичні особи, фізичні особи -
підприємці, а суд, шляхом вчинення
провадження у справі здійснює захист
осіб, права та охоронювані законом
інтереси яких порушені або
оспорюються.

За загальними положеннями цивільного
законодавства зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є також дії осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також дії, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Із змістом зазначеної норми
кореспондуються і приписи статті 174 ГК
України.

Відповідно до статті 628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 14 червня 2008 року
між Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_2
(далі по тексту також - Орендодавець) та
приватним підприємцем - фізичною
особою ОСОБА_3 (далі по тексту також -
відповідач, Орендар) укладено Договір
оренди обладнання № 28 (далі по тексту
також - Договір оренди), за умовами
якого відповідач прийняла в строкове
платне користування майно, а саме:
кавовий апарат "Rancilio classe 8 DE 1 gr" 1 шт. та
кавомолку "Rancilio MD 40" 1 шт. (п. 1.1. Договору
оренди).

Згідно п.п. 1.1.2. Договору оренди
вартість Предмета оренди становить 21600
грн.

Стан Предмета оренди на момент
передачі в оренду: нове, придатне для
використання згідно п. 2 цього Договору.

Відповідно до п. 2 (2.1.) Договору оренди
Предмет оренди повинен
використовуватися для приготування
кави, поставленої виключно особою, що
виступає Орендодавцем за цим
Договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору оренди
Предмет оренди повинен бути переданий
Орендодавцем та прийнятий Орендарем
протягом 2-х днів з моменту підписання
Даного Договору. Передача Предмета
оренди тягне за собою виникнення в
Орендаря права власності на предмет
оренди.

Доставку Предмета оренди Орендодавцю
за вказаною останнім адресою, його
монтаж і введення в експлуатацію
здійснює за свій рахунок Орендодавець.
Місцезнаходження Предмета оренди за
договором: АДРЕСА_3. Орендар при
доставці Предмета оренди зобов'язаний
перевірити його якість, комплектність
та відповідність умовам Договору в
присутності Орендодавця (п.п. 3.2.,3.3.,3.4.
Договору Оренди).

П. 3.5. Договору оренди передбачено, що
передача предмета оренди здійснюється
шляхом складання відповідного Акту
приймання-передачі (Додаток №1 до
даного Договору), що підтверджує його
якість, комплектність та справність.
Акт приймання-передачі підписується
уповноваженими представниками Сторін
і скріплюється печатками Сторін.

У відповідності до п. 2.1 та розділу 6
Договору предмет оренди повинен був
використовуватись для приготування
кави, поставленої виключно
орендодавцем, тобто, позивачем. П.п. 6.2
та 6.3 Договору встановлено обов'язок
відповідача придбавати розхідні
матеріали та каву для предмета оренди
виключно у позивача, підтвердженням
виконання цих умов є договір
постачання товару а також платіжні
доручення про сплату вартості
поставленої позивачем кави.

Розмір орендної плати за предмет
оренди складає 25 грн. на місяць. Орендна
плата сплачується Орендарем у
національній валюті України (гривнях)
згідно виставлених Орендодавцем
рахунків в безготівковому порядку
щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа
поточного місяця на розрахунковий
рахунок Орендодавця. Розмір орендних
платежів може коригуватись в
залежності від змін у законодавстві (в
тому числі податковому), що стосується
орендної діяльності (р. 5 Договору).

Згідно п. 4.1. Договору оренди термін
оренди складає 12 місяців з моменту
прийняття Орендарем Предмета оренди.

Після закінчення строку Договору
Орендар має переважне право поновлення
його на новий строк. У цьому разі, якщо
жодна сторона за один місяць до
закінчення терміну дії цього Договору
письмово не повідомить про намір його
розірвати, дія цього Договору
автоматично продовжується на той самий
термін. За згодою сторін термін оренди
може бути зменшений (п.п. 4.2., 4.3. Договору
оренди).

В разі невиконання особливих умов
даного Договору (розділ 6), орендар
зобов'язаний протягом 2-х днів
повернути Предмет оренди Орендодавцю
разом з тарою, упаковкою та технічною
документацією (комплектно) за Актом
приймання-передачі (п.9.1. договору).

Крім того, 15.06.2008р. суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_2, з однієї сторони та
приватний підприємець ОСОБА_3, з іншої
сторони, уклали Договір постачання
товару №28 (далі по тексту також -
Договір постачання чи поставки), згідно
умов якого Постачальник зобов'язується
систематично постачати і передавати у
власність Покупцю певний товар, а
Покупець зобов'язується приймати цей
Товар та своєчасно здійснювати його
оплату на умовах цього Договору.
Предметом постачання є кава (надалі
Товар), асортимент якої визначається у
Додатку №1 до цього Договору, що є його
невід'ємною частиною. (п.п.1.1., 1.2.
договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору поставки
предметом постачання є кава (надалі
Товар), асортимент, якої визначається у
Додатку № 1 до цього Договору, що є його
невід'ємною частиною.

Ціна, вартість і розгорнутий
асортимент Товару вказуються в
накладній, яка є невід'ємною частиною
Договору. Така накладна виписується
згідно Заявки, яка передається
Продавцю в письмовій формі або усно (за
телефоном). Поставка партії Товару
здійснюється Постачальником протягом
одного дня з моменту отримання заявки
(п.п. 1.3., 1.4. Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту
його підписання Сторонами і діє до
остаточного виконання сторонами
зобов'язань за ним, але в будь-якому
випадку до 14 червня 2009р. (п. 9.1. Договору
поставки).

Як вбачається за вказаними Договорами
між сторонами виникли правовідносини
із Договорів оренди та Договору
поставки, які за умовами Договорів
взаємно пов'язані між собою.

Згідно ст.759 ЦК України за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

І змісту ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 283 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності. У
користування за договором оренди
передається індивідуально визначене
майно виробничо-технічного
призначення (або цілісний майновий
комплекс), що не втрачає у процесі
використання своєї споживчої якості
(не споживна річ).

Відповідно до ч 1, 2 ст. 712 ЦК України з
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Як стверджує позивач, він свої
зобов'язання за Договорами виконав
належним чином та передав відповідачу
відповідне обладнання, а відповідач
прийняла обладнання, про що свідчить
відбиток печатки та її підпис на Акті
приймання-передачі від 15 червня 2008
року.

При цьому, позивач вважає, що
відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань за Договорами не
здійснював купівлі товару - кави у
позивача таким чином відповідач не
використовував орендоване обладнання
за призначенням, встановленим у п.2. та
п. 6 Договору оренди обладнання.

Разом з цим, відповідач в заперечення
позовних вимог стверджує, що будь-яких
Договорів з позивачем не укладав, а
підписи та печатки як на Договорах так
і на Акті зі сторони СПД ФО ОСОБА_3.є
підробленими .

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами:

- письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів;

- поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Учасники судового процесу мають право
пропонувати господарському суду
питання, які мають бути роз'яснені
судовим експертом. Остаточне коло цих
питань встановлюється господарським
судом в ухвалі.

Проведення судової експертизи
доручається державним спеціалізованим
установам чи безпосередньо особам, які
відповідають вимогам, встановленим
Законом України "Про судову
експертизу". Особа, яка проводить
судову експертизу (далі - судовий
експерт) користується правами і несе
обов'язки, зазначені у статті 31 цього
Кодексу.

Сторони і прокурор, який бере участь в
судовому процесі, мають право до
початку проведення судової експертизи
заявити відвід судовому експерту в
порядку та з підстав, зазначених у
частинах п'ятій і шостій статті 31 цього
Кодексу.

Згідно ст. 42 ГПК України висновок
судового експерта повинен містити
докладний опис проведених досліджень,
зроблені в результаті їх висновки і
обґрунтовані відповіді на поставлені
господарським судом питання. Висновок
подається господарському суду в
письмовій формі, і копія його
надсилається сторонам.

Якщо під час проведення судової
експертизи встановлюються обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору, з приводу яких
судовому експерту не були поставлені
питання, у висновку він викладає свої
міркування і щодо цих обставин.

У випадках недостатньої ясності чи
неповноти висновку судового експерта
господарський суд може призначити
додаткову судову експертизу.

При необхідності господарський суд
може призначити повторну судову
експертизу і доручити її проведення
іншому судовому експерту.

Висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу.

Відхилення господарським судом
висновку судового експерта повинно
бути мотивованим у рішенні.

З огляду на зазначені обставини, суд
ухвалами від 01.11.2010р., від 11.07.2011р., від
25.07.2011р. призначав у справі комплексні
судові почеркознавчі та технічні
експертизи у тому числі повторну та
додаткову.

Із змісту висновку №1503 від 30.05.2011р.
судово-почеркознавчої експертизи,
експертом за результатами дослідження
зазначено, що встановити, ким - ОСОБА_3
чи іншою особою виконано підпис в
договорі оренди обладнання №28 від
14.06.2008р., в договорі постачання товару
№28 від 15.06.2008 року та на акті
приймання-передачі від 15.06.2008р. за
підсумками результатів порівняльного
дослідження не видається можливим.

Разом з цим у вказаному висновку
експерта дано відповідь про те, що
відтиски печатки на договорі
постачання товару №28 від 15.06.2008 року,
договорі оренди обладнання №28 від
14.06.2008р. та на акті приймання-передачі
від 15.06.2008р. нанесено печаткою СПД ФО
ОСОБА_3

У свою чергу, виходячи зі змісту
висновку експерта №1002 від 16.07.2012р.,
підписи в договорі оренди обладнання
№28 від 14 червня 2008 року, договорі
постачання товару №28 від 15 червня 2008
року та в акті приймання передачі від 15
червня 2008 року виконано не ОСОБА_3, а
іншою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

У силу припису статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.

Згідно статті 241 ЦК України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ЦК
України правочин вважається схваленим
зокрема у разі, якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії, що свідчать
про прийняття його до виконання.
Наступне схвалення правочину особою,
яку представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину.

При цьому норми даної статті не
обмежують дії, що можуть свідчити про
схвалення правочину, певним вичерпним
колом обставин. Визначальним у
вчиненні дій щодо схвалення правочину,
вчиненого з перевищенням повноважень,
є зміст таких дій, оскільки вони мають
свідчити про прийняття правочину до
виконання.

Схвалення правочину можливе у різних
формах, зокрема, якщо особа, яку
представляють, прямо заявила про це в
письмовій формі, або ж шляхом вчинення
конклюдентних дій, які свідчать про
прийняття до виконання правочину.

Аналогічна правова позиція
відображена і Вищим господарським
судом України у постанові від 12.01.2011р. №
15/147.

Із змісту зазначених вище висновків
експертів вбачається, що ними зроблено
висновки про те, що вказані Договори
оренди та поставки відповідачка - ФОП
ОСОБА_3 не підписувала, разом з цим на
вказаних Договорах як і Акті
приймання-передачі печатка
проставлена ФОП ОСОБА_3

Згідно п. 3.4.1 Інструкції про порядок
видачі міністерствам та іншим
центральним органам ви конавчої влади,
підприємствам, установам,
організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на
право відкриття та функціонування
штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, а також
порядок видачі дозволів на оформлення
замовлень на виготовлення печаток і
штампів , затвердженої Наказом МВС
України від 11.01.1999 року № 17та
зареєстрованої в Мінюсті України 28.04.1999
року за № 264/3557 (була чинною станом на
14-15.06.2008р. на дату підписання між
сторонами Договорів а також Акту
приймання-передачі) відповіда льність
і контроль за дотриманням порядку
зберігання печаток, штампів, а також
законністю користування ними
покладається на керівників
підприємств, установ і організацій,
господар ських об єднань, суб'єктів
господарської діяльності. Печатки і
штампи повинні зберігатися в сейфах
або металевих шафах.

При цьому під час судового розгляду
даної справи відповідач стверджував,
що його печаткою незаконно
скористалась інша невідома особа про
що надавав суду висновок від 18.10.2010р.
службової перевірки по факту
несанкціонованого використання
особистої печатки СПД ФО ОСОБА_3 при
підписанні договорів оренди та
постачання товарів № 28 від 15.06.2008р.
укладеного з СПД ФО ОСОБА_2

Із змісту зазначеного висновку,
проведеною службовою перевіркою
встановити осіб, які здійснили
підписання та засвідчення відтиском
печатки договору оренди обладнання
(кавоварки та кавомолки) № 28 від 14
червня 2008 року та договору постачання
товару № 28 від 15 червня 2008 року, які
були укладенні від імені СПД ФО ОСОБА_3
між нею та СПД ФО ОСОБА_2, не
представилось можливим.

Оцінивши вказаний висновок суд
розцінює його критично як доказ з
огляду на те, що він складений в
односторонньому порядку виключно
працівниками відповідача - СПД ФО
ОСОБА_3, яка, на думку суду, є
зацікавленою особою у таких висновках
при розгляді зазначеної справи
№9/60-1470(14/36-701), зокрема, у встановлені
фактів, які заперечують укладення нею
Договорів оренди та поставки, що є
предметом розгляду судом.

Одночасно, суд враховує ту обставину,
що за результатами перевірки
компетентними правоохоронними
органами факту несанкціонованого
використання особистої печатки СПД ФО
ОСОБА_3 при підписанні Договорів оренди
та постачання товарів № 28 від 15.06.2008р., а
також акту приймання-передачі від
15.06.2008р. такий факт правоохоронними
органами не підтверджено.

Зокрема, судом з метою підтвердження
даних відомостей ухвалою від 30.10.2012р.
№9/60-1470(14/36-701) у відповідності до ст.ст.
79, 86, 87 ГПК України провадження у справі
зупинялось та матеріали справи
№9/60-1470(14/36-701) направлялись у
Тернопільське МВ УМВС України в
Тернопільській області, бульвар Т.Г.
Шевченка, 10. м. Тернопіль для
проведення слідчих дій.

18.02.2014р., не неодноразові вимоги суду,
матеріали справи №9/60-1470(14/36-701)
повернулись в господарський суд
Тернопільської області відповідно до
супровідного листа від 18.02.2014р. №24/10-3903
підписаного старшим слідчим СВ
Тернопільського МВ УМВС України в
Тернопільській області ст. лейтенантом
міліції А.В. Куликовським.

При цьому за наслідками розгляду
ухвали суду від 30.10.2012р. №9/60-1470(14/36-701)
слідчим СВ Тернопільського МВ УМВС
України в Тернопільській області
Куликовським А.В. було винесено
Постанову про закриття кримінального
провадження від 12.02.2013 року.

Із змісту постанови старший слідчий СВ
Тернопільского МВ УМВС України в
Тернопільській області старший
лейтенант міліції Куликовський А.В.
розглянувши матеріали досудового
розслідування, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000249 від 05 грудня 2012 року, за
ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст.
358, - постановив кримінальне
провадження закрити у зв'язку з
відсутністю події злочину.

Ознайомившись із даною постановою,
відповідач не погоджуючись із
висновками слідчого, оскаржив її до
Тернопільського міськрайонного суду.

Проте, суду станом на час розгляду
справи, не подано відповідачем доказів
того, що дана скарга прийнята судом до
провадження як і про те, що судом
скасовано Постанову про закриття
кримінального провадження від 12.02.2013
року. та при новому слідстві
встановлено факт незаконного
використання печатки без відома
відповідачки іншими особами у своїх
цілях.

При цьому у випадку, якщо таке буде мати
місце в майбутньому то даний факт може
стати підставою для звернення
відповідача у суд на підставі р. ХІІІ
ГПК України. Проте, таке лише звернення
відповідача у суд, ще не є доказом
незаконності та недійсності Постанови
про закриття кримінального
провадження від 12.02.2013 року.

В силу зазначеного, суд вважає не
доведеним належними доказами
відповідачем того факту, що печаткою
відповідачки СПД ФО ОСОБА_3
скористались невідомій їй особи без на
те її відома.

А тому, на думку суду, відтиск мокрої
печатки на Договорі оренди обладнання
№ 28 від 14.06.2008р. Договорі постачання
товару № 28 від 15.06.2008р. та в Акті
приймання-передачі від 15.06.2008р. може
свідчити про те, що підприємець своїми
діями схвалював підписання договорів
та акту приймання - передачі.

Аналогічна правова позиція щодо
використання печатки (штампу) та
наслідків такої дії відображена і
Вищим господарським судом України у
постановах від 13.01.2011р. № 38/371, від
12.01.2011р. № 15/147.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає,
недоведеним відповідачем того факту,
що договори оренди обладнання є
неукладеним з підстав його не
підписання уповноваженими особами від
імені підприємця.

Отже, за вказаними Договорами у сторін
в силу закону та Договорів виникли
зобов'язання пов'язані із ними. У тому
числі і ті, що пов'язані з виконанням
договорів, порядком їх припинення,
розірвання та відповідальністю за їх
невиконання.

Так, згідно до п. 3.5. Договору оренди
передача Предмета оренди здійснюється
шляхом складання відповідного Акту
приймання-передачі (Додаток № 1 до
даного Договору), що підтверджує його
якість, комплектність та справність.
Акт приймання-передачі підписується
уповноваженими представниками Сторін
і скріплюється печатками Сторін.

При цьому як вбачається із поданого
позивачем Акту приймання-передачі від
15 червня 2008р. у ньому міститься
посилання на те, що його укладено на
виконання Договору оренди обладнання
№ 28 від 15 червня 2008р. Таке, зазначено як
у преамбулі Акту де вказано, що Акт є
Додатком № 1 до Договору оренди
обладнання № 28 від 15 червня 2008р. так і
безпосередньо у змісті Акту приймання -
передачі де зазначено, що за цим Актом
Орендодавець ПП ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2
передає, а Орендар ПП ОСОБА_3 в особі
ОСОБА_3, приймає згідно Договору оренди
обладнання № 28 від 15 червня 2008р.
перелічене в Акті майно.

Разом з цим, предметом розгляду у
справі є Договір оренди обладнання № 28
від 14 червня 2008р.

Слід зазначити, що сторонами у своїх
поясненнях і запереченнях не дано суду
відповіді на питання чи є вказана дата
Договору оренди відображена у Акті або
помилкою або таким чином відображено
дату іншого Договору оренди, що не є
предметом розгляду даної справи?

Разом з цим, із змісту майна, яке
передано за Актом:1. Кавоварка "Рancilio" 8
кл. 1 gr", 2.Кавомолка "Рancilio MD 40" воно
відповідає тому, що відображено у п.п.
1.1.1. Договору оренди "Предмет оренди".

Враховуючи зазначене у сукупності з
поясненнями представників сторін та
безпосередньо сторін - підприємців в
частині того, що інших правовідносин
крім як за вказаними Договорами між
ними не виникало (відповідачем взагалі
заперечується факт будь-яких
правовідносин між сторонами) суд
приходить до висновку, що вказаний Акт
приймання-передачі від 15.06.2008р.
укладався саме на виконання Договору
оренди обладнання № 28 від 14 червня 2008р.

Відповідно до п. 2 (2.1.) Договору оренди
Предмет оренди повинен
використовуватися для приготування
кави, поставленої виключно особою, що
виступає Орендодавцем за цим
Договором.

Згідно п. 6.1. Договору оренди Орендар
зобов'язується використовувати для
Предмета оренди розхідні матеріали та
товари - каву поставлену йому виключно
особою, що виступає Орендодавцем за цим
Договором (далі - розхідні матеріали).

Придбання розхідних матеріалів
повинно здійснюватися виключно в
особи, що виступає Орендодавцем за цим
договором (п. 6.2. Договору).

Підтвердженням виконання умов Розділу
6 є договір постачання товару,
укладений між Орендарем та
Орендодавцем, а також платіжні
доручення про сплату вартості кави,
поставленої виключно особою, що
виступає Орендодавцем за цим договором
(п. 6.3. Договору).

Згідно п. 6.5. Договору оренди орендар не
має права укладати договори (контракти,
угоди), у тому числі про спільну
діяльність, пов'язані з будь-яким
використанням Предмета оренди іншою
юридичною чи фізичною особою, а у разі
необхідності, укладання таких
договорів здійснювати лише з дозволу
Орендодавця.

У свою чергу із змісту п.п. 8.1.1. Орендар
зобов'язаний використовувати Предмет
оренди за його цільовим призначенням
та у відповідності до п. 2 даного
Договору.

Орендар зобов'язаний використовувати
Предмет Оренди виключно для реалізації
кави, придбаної у особи, що виступає
Орендодавцем за цим Договором.

Із змісту п. 5 Договору поставки
Постачальник зобов'язується
поставляти покупцю Товар в асортименті
та кількості згідно поданих заявок, за
ціною і в термін узгоджені Сторонами. У
свою чергу, Покупець зобов'язується
приймати від Постачальника замовлений
Товар і проводити оплату за кожну
партію Товару в термін, передбачений п.
4.3. даного Договору.

Згідно п. 6.1. Договору поставки Покупець
здійснює закупку кави для Обладнання,
що є предметом оренди згідно
укладеного між сторонами Договору
суборенди (піднайму) обладнання
виключно в особи, що виступає
постачальником за цим договором.

Відповідно до п. 6.2. Договору поставки в
період дії цього Договору Покупець
зобов'язується щомісячно придбавати
каву в загальній кількості не менше,
ніж 14 кілограм.

При цьому згідно п. 4.1 Договору термін
оренди складав 12 місяців з моменту
прийняття орендарем предмета оренди,
але у відповідності до умов п. 4.2
Договору у зв'язку із відсутністю
письмових повідомлень сторін за один
місяць до закінчення Договору оренди
про намір його розірвати, дія договору
автоматично продовжувалась на той
самий термін.

Позивачем стверджується та зазначене
не спростоване відповідачем, що
сторонами не повідомлялось про
розірвання Договору оренди обладнання
№ 28 від 14.06.2008р. та такий є чинним на
момент звернення позивача з вимогами у
суд.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

При цьому як стверджує позивач та
зазначене не спростовано відповідачем
відповідач в порушення своїх
зобов'язань за Договорами не
здійснював як замовлень так і купівлі
кави у відповідача.

Так, у своїх поясненнях позивач
зазначає, що з невідомих для позивача
причин, без будь-яких пояснень,
підприємець ОСОБА_3 каву в позивача не
замовляла, орендну плату за обладнання
в розмірі та порядку передбаченому в
розділі 5 договору оренди обладнання,
не вносила.

Зазначене не спростовано відповідачем
так як ним взагалі заперечується
правовідносини за Договорами.

Таким чином, суд вважає доведеним
позивачем та не спростованим
відповідачем факт невиконання
відповідачем особливих умов Договору
оренди та Договору поставки.

Враховуючи чинність Договору оренди
та Договору поставки у позивача, на
думку суду, виникло право вимагати у
відповідача виконати свої зобов'язання
за Договором належним чином, зокрема, і
в частині купівлі відповідачем у
позивача кави як це передбачено
умовами Договорів. Проте, у судовому
порядку таких позовних вимог позивачем
не заявлялось.

Також, невиконання умов Договорів зі
сторони відповідача дає право позивачу
застосувати ті заходи
відповідальності, які передбачені
договором та законом за невиконання
особливих умов Договорів.

Згідно ст. 611 ЦК України У разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 6.6. Договору оренди у
разі порушення Орендарем особливих
умов Орендодавець має право ініціювати
дострокове розірвання цього Договору.

Згідно п.п. 7.1.2. Договору оренди
Орендодавець має право виступати з
ініціативою щодо внесення змін до
цього Договору або його розірвання в
разі: використання Орендарем Предмета
оренди всупереч договору або його
призначенню, передання Предмета оренди
в користування іншій особі; якщо
Орендар недбалою поведінкою створює
загрозу пошкодження Предмета оренди,
не виконує обов'язки, передбачені п. 8.1.
Договору.

Відповідно до п. 9.1. Договору оренди в
разі невиконання особливих умов даного
Договору (розділ6), орендар зобов'язаний
протягом 2-ти днів повернути Предмет
оренди Орендодавцю разом з тарою,
упаковкою та технічною документацією
(комплектно) за Актом
приймання-передачі. Орендар повертає
Предмет оренди аналогічно порядку,
встановленому цим Договором при
передачі Предмета оренди Орендарю.
Предмет оренди вважається поверненим
Орендодавцю з моменту підписання
сторонами відповідного акта
приймання-передачі. Обов'язок по
складанню акта приймання-передачі
покладається на сторону, яка передає
Предмет оренди іншій стороні Договору.

Згідно п.п. 10.2.5. Договору оренди у
випадку пошкодження (втрати, псування,
тощо ) Предмета оренди, виходу з ладу
внаслідок порушення правил його
експлуатації чи інших навмисних дій
Орендаря або осіб, яким він довірив
управління Предметом оренди, Орендар
відшкодовує Орендодавцю повну
вартість Предмета Оренди або ж, за
згодою Орендаря, проводить за власні
кошти відновлювальний ремонт.

Відповідно до п. 13.3. Договору оренди за
ініціативою однієї із сторін цей
Договір може бути розірвано рішенням
суду або господарського суду у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Згідно п. 7.1. Договору поставки за
порушення умов даного Договору винна
сторона відшкодовує спричинені цим
збитки, у тому числі неотриманий
прибуток у порядку, передбаченому
чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6.3. Договору поставки у
разі порушення Покупцем особливих умов
Постачальник має право ініціювати
дострокове розірвання цього Договору.

Згідно із п. 9.3. Договору поставки зміни,
доповнення та додаткові угоди до цього
Договору, його пролонгація або
дострокове розірвання будуть дійсні
при умові, якщо вони здійснені в
письмовій формі і підписані
уповноваженими на це представниками
сторін.

Отже, за змістом вказаних положень
Договорів у випадку невиконання
особливих умов Договору оренди та
Договору поставки у позивача виникло
право ініціювати дострокове
розірвання Договору оренди та
стягнення збитків у встановленому
законом та Договором порядку.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі
зміни договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. У
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили. Сторони не
мають права вимагати повернення того,
що було виконане ними за зобов'язанням
до моменту зміни або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договір
змінений або розірваний у зв'язку з
істотним порушенням договору однією із
сторін, друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих зміною
або розірванням договору.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна або
розірвання договору вчиняється в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Із змісту ч.1,2 ст. 773 ЦК України наймач
зобов'язаний користуватися річчю
відповідно до її призначення та умов
договору. Якщо наймач користується
річчю, переданою йому у найм, не за її
призначенням або з порушенням умов
договору найму, наймодавець має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

При цьому Договором оренди не
передбачено права позивача розривати
Договір оренди у односторонньому
порядку тобто припиняти його дію лише
за одноосібною волею позивача.

Слід зазначити, що із змісту Договору
одностороння відмова від договору
передбачена лише у випадку порушення
сплати Орендодавцем орендної плати п.
13.5. Договору, що кореспондується і з
приписами ст. 782 ЦК України.

Проте, зазначене не є підставою
позовних вимог позивача а ними є
невиконання відповідачем особливих
умов Договору - відсутність купівлі
відповідачем товару (кави) у позивача
за Договором поставки.

За змістом укладеного між сторонами
Договору оренди у випадку невиконання
особливих умов Договору передбачено
право відповідача лише ініціювати
розірвання Договору оренди одночасно з
правом вимагати повернення предмету
оренди Орендарем Орендодавцю (п.п.6.6,
8.1.8., 7.1.2.9.1. (Договору оренди).

Як вбачається із вимоги позивача № 1
від 19.11.2009р. (надіслано відповідачеві
згідно повідомлення про вручення від
24.11.2009р. та вручено 2711.2009р.) позивач
звертався до відповідача з вимогою про
те, що він вважає, що Договір оренди є
розірваним в силу невиконання
відповідачем особливих умов Договору
та вимагав повернути йому відповідне
обладнання в порядку передбаченому п.
8.1.8. та розділу 9 Договору оренди.

Проте, у суду відсутні відомості про те,
що сторони дійшли згоди про розірвання
Договору оренди, зокрема, що вони
оформили таке розірвання письмово
додатковою угодою чи у іншій формі.

Не подано суду зі сторони позивача і
доказів того, що в порядку п. 13.3.
Договору оренди ним ініціювалось
звернення до суду про розірвання
договору і що таке рішення судом
прийняте.

У свою чергу, в межах даної справи
позивачем не заявлялось вимоги про
розірвання Договору оренди як і вимог
про повернення йому орендованого
товару в порядку передбаченому п. 8.1.8.
та розділу 9 Договору оренди.

Предметом позову позивача у заяві
визначив стягнення вартості
орендованого товару у розмірі 21 600грн.,
яку у мотивувальній частині позову він
обґрунтовує як шкоду (збитки), які
завдано йому унаслідок порушення
відповідачем особливих умов Договорів
оренди та постачання. На вказані збитки
позивачем також нараховані 1 187 грн. 20
коп. інфляційних втрат, 237 грн. 89 коп. 3%
річних, 225 грн. неустойки.

При цьому суд має за необхідне
зазначити, що статтею 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема, і відшкодування збитків.

Згідно статті 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором. Збитки визначаються з
урахуванням ринкових цін, що існували
на день добровільного задоволення
боржником вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Суд може задовольнити вимогу про
відшкодування збитків, беручи до уваги
ринкові ціни, що існували на день
ухвалення рішення. При визначенні
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як у випадку невиконання договору, так
і за зобов'язанням, що виникає
внаслідок заподіяння шкоди, чинне
законодавство виходить з принципу вини
контрагента або особи, яка завдала
шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України). Крім
застосування принципу вини при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди необхідно виходити з того, що
шкода підлягає відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду, і самою шкодою (п. 2
Роз'яснення ВГСУ від 01.04.1994р. № 02-5/215 "Про
деякі питання практики вирішення
спорів пов'язаних з відшкодуванням
шкоди" (із змінами та доповненнями).

Виходячи з вищевикладеного,
обов'язковою передумовою задоволення
позовних вимог щодо відшкодування
збитків є встановлення в діях
відповідача складу цивільного
правопорушення, складовими частинами
якого є: наявність збитків; причинний
зв'язок між діями відповідача та
заподіянням збитків позивачеві;
протиправність поведінки відповідача
як заподіювача збитків; вина
відповідача. Відсутність будь-якої з
зазначених ознак виключає настання
цивільно-правової відповідальності
відповідача у вигляді покладення на
нього обов'язку з відшкодування
збитків. При цьому саме на кредитора
покладається обов'язок доведення факту
протиправної поведінки, наявності
збитків і їх розміру та
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою й понесеними
збитками.

(Аналогічна наведеній правова позиція
щодо наслідку відсутності будь-якої з
ознак збитків викладена у постановах
ВГСУ від 25.01.2011р. № 2/125-10, від 29.09.2010р. №
15/109-09, від 25.05.2010р. № 16/99-09-2418, Постанові
Верховного Суду України від 22 січня 2013
р. у справі № 3-72 гс 12, Інф. Лист. ВГСУ від
16.07.2013 № 01-20/943/1083/13 ).

Проте, слід зазначити, що у поданому
позові як і додаткових поясненнях
наведених пізніше позивач не
обґрунтовує у чому ж полягають ці
складові цивільного правопорушення у
діях відповідача і чи містяться усі
його складові у правопорушення
вчиненому відповідачем у зв'язку з
невиконанням ним умов Договору. Таке, у
повному обсязі належне обґрунтування
позовних вимог у позові та поясненнях
позивача відсутні.

При цьому суд має за необхідне
зазначити, що із змісту особливих умов
Договору оренди вбачається, що для
відповідача існувала заборона
використовувати розхідні матеріали та
товари - каву поставлені іншими ніж
позивач особами. Проте, з поданих
позивачем доказів не вбачається
доведеним суду, що таке вчинялося
відповідачем.

Щодо порушення періодичності купівлі
кави то таке за Договором поставки є
підставою для розірвання саме Договору
поставки, що також не заявлялось
позивачем.

Не доведено позивачем суду і
можливості застосування ним п. 10.2.5.
Договору оренди, який передбачає,
відшкодування вартості Орендованого
майна, але лише у випадку пошкодження
(втрати, псування тощо предмета оренди,
виходу з ладу внаслідок порушення
правил його експлуатації чи інших
навмисних дій орендаря або осіб яким
він довірив управління Предметом
оренди.

Проте, Позивачем не надано доказів
того, що таке псування взагалі
відбулось та що воно відбулось саме з
вини відповідача. Вказане також не було
підставою, якою обґрунтовується позов.

Таким чином, має місце подання позову
позивачем щодо стягнення збитків за
Договором у розмірі вартості
орендованого товару без їх належного
обґрунтування в частині їх складу а
також без дотримання позивачем
процедури розірвання Договору у
встановленому законом та Договором
порядку.

Враховуючи зазначене у сукупності, суд
вважає, не обґрунтованими належним
чином позивачем своїх позовних вимог в
частині стягнення збитків, і
відповідно наявності підстав для
задоволення позову судом в цій частині.
Не підлягають задоволенню відповідно і
позовні вимоги щодо стягнення
інфляційних втрат, 3% річних та
неустойки нарахованих на розмір шкоди
(збитків).

Разом з цим, суд має за необхідне
зазначити, що позивач не позбавлений
права після усунення недоліків даного
позову звернутись повторно у суд з
позовними вимогами про розірвання
Договорів, повернення йому
орендованого майна та стягнення з
відповідача збитків, якщо він вважає,
що такі завдані йому відповідачем та
для цього у нього є усі юридичні
підстави.

Із змісту пункту 4 частини третьої
статті 129 Конституції України та статей
33, 34 Господарського процесуального
кодексу України діє принцип
змагальності сторін у господарському
процесі, відповідно до якого кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, у
сукупності, розглянувши матеріали
справи, подані сторонами докази,
пояснення представників сторін, суд
вважає, що вимоги позивача не
підлягають до задоволення. А тому, суд у
позові позивачу відмовляє повністю.

Відповідно до ч 1,2 статті 49 ГПК України
у редакції станом на день звернення
позивача з позовом у суд 14.04.2010р.
державне мито покладається: у спорах,
що виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї державне мито
незалежно від результатів вирішення
спору.

Державне мито, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати державного мита.

Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати державного мита.

Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються:

при задоволенні позову - на
відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у позові судом,
державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, на підставі ст.49 ГПК
України, покладається на позивача у
справі.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу, протягом
десяти днів з дня підписання повного
тексту рішення, через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено та
підписано 07.05.2014р.

Суддя
В.Л. Гевко