м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6881/14 15.05.14

За позовом Приватного підприємства
«Юридична компанія «Схід-Евро»

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Діпі Форвардінг»

Про стягнення 34 914,20 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Курінський О.Г. - по
дов. № б/н від 12.05.2014

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Приватного
підприємства «Юридична компанія
«Схід-Евро» про стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю «Діпі
Форвардінг» 32 029,20 грн. основного боргу,
2 885,00 грн. пені за неналежне виконання
взятих на себе останнім зобов'язань
згідно договору на послуги охорони № 7
від 06.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 порушено провадження у
справі № 910/6881/14 та призначено її до
розгляду на 29.04.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/6881/14 від 29.04.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представників сторін та невиконанням
сторонами вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 15.04.2014, розгляд
справи був відкладений на 15.05.2014.

Позивач в судовому засіданні 15.05.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 15.05.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 15.04.2014 та
ухвали від 29.04.2014 не виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення,
оскільки

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
суду було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві, а саме :
м. Київ, вул. В.Житомирська, 20А, офіс 11,
яка згідно витягів з ЄДРПОУ є
місцезнаходженням відповідача та за
адресою: м. Горлівка, вул. Горлівської
девізії, 58.

Відповідач ухвали суду, надіслані за
адресою: м. Київ, вул. В.Житомирська, 20А,
офіс 11, отримав 22.04.2014 та 05.05.2014, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштового відправлення.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Оскільки наявних в матеріалах справи
документів достатньо для її розгляду,
суд вважає, що неявка представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті.

В судовому засіданні 15.05.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

06.08.2013 між Приватним підприємством
«Юридична компанія «Схід-Евро»
(виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Діпі Форвардінг»
(замовник) було укладено договір на
послуги охорони № 7 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник
передає, а виконавець приймає під
охорону об'єкт, якій розташований за
адресою : м. Алчевськ, Луганська
область, вул. Трудовая, 13, відповідно до
умов цього договору та дислокації -
розрахунку (додаток № 1), що є
невід'ємною частиною цього договору.

Під поняттям «Охорона» за даним
договором розуміється діяльність
виконавця по організацій та
практичного здійснення на підставі
даного договору заходів, спрямованих
на забезпечення схоронності та
цілісності визначених замовником
об'єктів, що належать йому будівель,
споруд, та матеріально - технічних
засобів (далі - майна) з метою
недопущення безпосередніх посягань на
майно, припинення несанкціонованого
доступу до майна, для збереження його
фізичного стану і забезпечення
здійснення замовником всіх належних
йому повноважень щодо охорони майна,
яке охороняється, згідно до умов цього
договору.

З метою забезпечення збереження
цінностей на території об'єкту
запроваджується внутрішньо-об'єктовий
(пропускний) режим який передбачає
комплекс заходів щодо встановлення
порядку проходу осіб і проїзду
транспортних засобів на територію
об'єкта і назад, винесення (внесення),
вивезення (ввезення) матеріальних
цінностей.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг
охорони за жовтень 2013 року, в зв'язку з
чим у відповідача виникла
заборгованість в розмірі 32 029,20 грн. та
за несвоєчасне виконання зобов'язань
позивачем нарахована пеня в розмірі 2
885,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погодженні ними. Та умови,які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8.1. укладеної між
стронами угоди, договір вступає в силу
з моменту підписання , а саме з 06.08.2013 та
дає до 04.08.2014.

Відповідно до п. 2.1. договору вартість
години охорони здійснюється за ціною
12,30 грн. за одну годину одним охоронцем.
Сума договору згідно дислокації -
розрахунку становить 377 118,00 грн.

Пунктом 2.2. договору визначено, що
оплата за цим договором здійснюється
замовником у безготівковому порядку в
національній валюті України до 30 числа
поточного місяця, на підставі рахунку
та акту виконаних робіт. які надаються
охороною. Акт виконаних робіт
підписується сторонами в кінці кожного
календарного місяця, а також по
закінченні терміну дії договору.

Позивачем подано акт надання послуг №
ОУ-0000113 від 31.10.2013 на суму 32 029,20 грн.,
який підписано та скріплено печатками
обох сторін.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу
України встановлює, що виконавець
повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України передбачений обов'язок
замовника оплатити надану йому послугу
в розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для
здійснення замовником свого обов'язку
щодо оплати послуг є надання цих
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань за договором вартість
наданих послуг охорони у визначений
договором строк не виконав, в зв'язку з
чим виникла заборгованість перед
позивачем за жовтень 2013 року, яка
складає 32 029,20 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 978 Цивільного
кодексу України за договором охорони
охоронець, який є суб'єктом
підприємницької діяльності,
зобов'язується забезпечити
недоторканність особи чи майна, які
охороняються. Володілець такого майна
або особа, яку охороняють, зобов'язані
виконувати передбачені договором
правила особистої та майнової безпеки
і щомісячно сплачувати охоронцю
встановлену плату.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З урахуванням існування належних
доказів надання позивачем послуг, суд
дійшов висновку про наявність
передбачених чинним законодавством
правових підстав для стягнення з
відповідача їх вартості в розмірі 32
029,20 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначає що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач, в порушення умов
договору, у визначені строки оплату за
надані послуги охорони не провів, а
отже є таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що за
порушення строків виконання
зобов'язання замовником щодо сплати
послуг стягується пеня за кожен день
прострочення від суми невиконаних
зобов'язань у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період
прострочення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлює, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони
визначили відповідальність за
порушення зобов'язання щодо оплати за
надані послуги охорони.

Разом з цим, пунктом 6 статті 232
Господарського кодексу України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Зазначена стаття передбачає строк, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, у разі якщо інше не
встановлено законом або договором, а
строк, протягом якого особа може
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права встановлюється
Цивільним кодексом України.

При укладанні договору сторони
визначили відповідальність за
порушення зобов'язання щодо сплати за
послуги охорони.

В зв'язку з тим, що взяті на себе
зобов'язання по сплаті послуг охорони
відповідач не виконав, він повинен
сплатити позивачу, крім суми основного
боргу, пеню розмір якої, за наступними
розрахунками суду становить 924,02 грн.

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення32029,2001.11.2013 - 20.01.2014816.5000 %0.036
%*924,02

Вимоги позивача в частині стягнення
пені в сумі 1 960,98 грн. обґрунтовані і
підлягають задоволенню та в іншій
частині вимог про стягнення пені позов
задоволенню не підлягає, оскільки пеня
нарахована з порушення норм чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Приватного підприємства
«Юридична компанія «Схід-Евро» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Діпі Форвардінг» (м.
Київ, вул. В.Житомирська, 20А, офіс 11, ) на користь Приватного
підприємства «Юридична компанія
«Схід-Евро» (м. Луганськ, вул. Свердлова,
8, ) 32 029 (тридцять дві
тисячі двадцять дев'ять) грн. 20 коп.
основного боргу, 924 (дев'ятсот двадцять
чотири) грн. 02 коп. пені, 1 724 (одну тисячу
сімсот двадцять чотири) грн. 38 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити
повністю.

Повне рішення складено 19.05.2014.

СуддяВ.В. Сівакова