ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Справа № 916/771/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів :

головуючого суддіОвечкіна
В.Е.,суддівЧернова Є.В., Цвігун
В.Л.,розглянув касаційну скаргу
Сухолиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
областіна постановувід 26.02.2014 р.
Одеського апеляційного господарського
суду у справі№916/771/13 господарського
суду Одеської областіза
позовомСухолиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
областідоТОВ
"Перспектива"прозобов'язання звільнити
земельну ділянкуза участю
представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: Бланка І.Б., дов. від 28.04.2014
б/н; Круша І.Б., дов. від 28.04.2014 б/н;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 29.04.2013 (суддя П. Меденцев)
задоволено позов, зобов'язано
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Перспектива"
звільнити земельну ділянку площею 13 га
в селі Сухий Лиман Овідіопольського
району Одеської області шляхом
знесення незавершених будівництвом
будівель під №№ 2, 4, 6, 8, 10, 12, 16, 18, 20, 22, 24,
26, 28, 30 по вулиці Будівельників, під №№
1, 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23 по вулиці
Південній, під №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12,
13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 22 по вулиці Вишневій,
під №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13, 14,15,16 по
вулиці Садовій, під №№2, 4, 6, 8, 10, 12, 14 по
вулиці Північній, під №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8,
9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 18, 20 по вулиці
Теністій, під №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12,
13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20 по вул. Морській;
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перспектива" на
користь Сухолиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області судовий збір у сумі 1147,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 17.10.2013 (судді Л.
Бойко, Т. Величко, С. Таран) рішення
місцевого суду від 29.04.2013 р. скасовано. В
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.12.2013 (судді В. Овечкін, Є.
Чернов, В. Цвігун) постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
17.10.2013 скасовано, справу направлено до
Одеського апеляційного господарського
суду на новий розгляд.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014 (судді В.
Пироговський, Л. Лавриненко, І. Філінюк)
рішення господарського суду Одеської
області від 29.04.2013 скасовано, прийнято
нове, яким в задоволенні позову про
зобов'язання звільнити земельну
ділянку відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою у справі
постановою, Сухолиманська сільська
рада звернулася із касаційною скаргою,
в якій просить скасувати постанову
Одеського апеляційного суду від 26.02.2014
та залишити в силі рішення
господарського суду Одеської області
від 29.04.2013. Вважає, що постанова
апеляційного суду прийнята з
порушенням норм матеріального права,
зокрема ст.ст. 120, 212 ЗК України, ст.417 ЦК
України.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Апеляційним судом встановлено
наступне.

Рішенням виконавчого комітету
Овідіопольської районної ради
народних депутатів Одеської області
від 22.06.1989 р. №296 затверджений акт
вибору земельної ділянки площею 13,0 га
під будівництво житлових будинків і
об'єктів соцкультпобуту в селі Сухий
Лиман.

Згідно із рішенням Овідіопольської
районної ради народних депутатів
Одеської області від 19.07.1990р. за № 318 та
акту від 17.07.1990 р. із землекористування
радгоспу "Авангард" вказана земельна
ділянка вилучена та передана в
користування Уренгойському
ремонтно-будівельному дорожньому
тресту "Уренгойгаздоррембуд" для
будівництва житлових будинків, та
видано державний акт на право
користування землею серії Б № 031751.

Товариство з обмеженою
відповідальністю '"Перспектива"
(відповідач) зареєстровано 07.05.1993 року,
засновниками товариства є
ремонтно-будівельний дорожній трест
"Уренгойгаздоррембуд" та кооператив
"Автодорсервіс".

Ремонтно-будівельний дорожній трест
"Уренгойгаздоррембуд" 23.12.1993 року
реорганізований у відособлений
підрозділ без прав юридичної особи
Виробничого Об'єднання
"Уренгойгазпром" Російського
акціонерного товариства "Газпром".

Відповідно до протоколу загальних
зборів учасників ТОВ "Перспектива" від
08.11.2004 року №6 та Статуту ТОВ
"Перспектива" із змінами (новою
редакцією), що затверджені загальними
зборами учасників товариства 23.09.2005
року (протокол №9), що зареєстровані
державним реєстратором
Овідіопольської районної державної
адміністрації, об'єкти незавершеного
будівництва селища
газовидобувальників у селі Сухий Лиман
Овідіопольського району внесено до
статутного фонду ТОВ "Перспектива".
Засновником ТОВ "Перспектива" є ТОВ
"Газпром добича Уренгой". Факт передачі
вказаних об'єктів будівництва
підтверджується актом
приймання-передачі від 08.11.2004р.

Статутний капітал ТОВ "Перспектива"
утворений за рахунок вкладу учасника в
розмірі 12 744 700 грн., що складає 99% за
рахунок майна незавершених
будівництвом будинків, магазину
змішаної торгівлі (всього 108 одиниць),
прохідної, пожежного резервуару,
огорожі, автодоріг, ліній
електропередач та наріжних мереж
газопостачання, розташовані у с. Сухий
Лиман Овідіопольського району
Одеської області та грошових коштів у
розмірі 9 400,00 грн., та 1% у вигляді 128 640, 00
грн.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 30.05.2012р. зі справи № 5017/461/2012,
яке залишено без змін постановою
Вищого господарського суду України від
26.12.2012р., припинено право постійного
користування Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газпром добича
Уренгой" земельною ділянкою площею 13,0
га в селі Сухий Лиман Овідіопольського
району Одеської області.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 14.01.2013р. зі
справи № 2-489/11, яким позовні вимоги ТОВ
"Перспектива" про визнання за ним права
власності на майновий комплекс селища
газовидобувальників, який
розташований в с. Сухий Лиман
Овідіопольського району Одеської
області, та складається з незавершених
будівництвом будинків (108 будинків), а
також пожежного резервуару, автодоріг,
трансформатору, ліній електропередач
та зовнішньої мережі газопостачання,
розташованих в межах земельної ділянки
площею 16 га, задоволено. Рішенням
апеляційного суду Одеської від 15.03.2013р.
рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області скасовано у
задоволені позову ТОВ "Перспектива" про
визнання права власності на майновий
комплекс селища газовибудувальників у
селі Сухий Лиман Овідіопольського
району Одеської області - відмовлено.
Вказані Рішення переглянуті в
касаційному порядку та Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10.07.2013р., рішення апеляційної
інстанції скасовано, а рішення
Овідіопольського районного суду від
14.01.2013р. залишено в силі. Вказане судове
рішення обґрунтоване висновком
судової будівельно-технічної
експертизи від 07.10. 2012 року № 07-10/12,
проведеної під час розгляду справи №
2-489/11 Овідіопольським районним судом
Одеської області, якою встановлено, що
комплекс об'єктів селища
газовидобувальників у с. Сухий Лиман
Овідіопольського району Одеської
області по вул. Північній відповідає
діючим будівельним нормам у галузі
містобудування, їх розміщення не
суперечить розробленим (діючим)
документам у сфері містобудування.
Розташування та планувальна структура
зазначеного нерухомого майна
відповідає діючим державним
планувальним, пожежним, санітарним та
іншим нормам. Ці об'єкти є єдиним
комплексом об'єктів будівництва,
об'єднаними загальною планувальною
структурою, об'ємно-просторовим
рішенням, інженерно-транспортною
інфраструктурою у межах населеного
пункту.

На земельній ділянці в с. Сухий Лиман
власником якої є Сухолиманська
сільська рада Овідіопольського району
Одеської області розташовано майновий
комплекс селища газовибудувальників в
межах земельної ділянки площею (16 га),
який складається із незавершених
будівництвом житлових будинків (108 км),
пожежною резервуару, автодоріг,
трансформатору, ліній електропередач
та зовнішній мережі газопостачання
право власності на який визнано за ТОВ
"Перспектива" у судовому порядку.

З урахуванням висновків Вищого
господарського суду України,
викладених в постанові від 03.12.2013р. по
даній справі, Одеським апеляційним
господарським судом досліджені
обставини щодо розбіжностей в адресах
будинків, які зазначені у позові
сільської ради по даній справі і
рішенні Овідіопольського районного
суду від 14.01.2013р. зі справи № 2-489/11 та
встановлено, що зазначеним рішенням
Овідіопольського районного суду
визнано право власності на майновий
комплекс незавершених будівництвом
житлових будинків згідно із переліком
вказаним в нотаріально посвідченому
акті прийому-передачі від 08.11.2004р.
укладено ТОВ "Перспектива" та ТОВ
"Трест" Уренгойгазавтодор" наданого
позивачем по справі.

При цьому, за поясненнями
представників Сухолиманської
сільради, відмінності в адресах, які
існують між текстом позову та акту, є
суто технічними і виникли при
друкуванні позову.

Застосовуючи до спірних правовідносин
приписи ст.ст. 120, 212 ЗК України, ст. 377 ЦК
України апеляційний суд дійшов
висновку про те, що, так як на спірній
земельній ділянці розташовано належне
відповідачу нерухоме майно, то, з
моменту набуття права власності на
таке майно, до нього перейшло і право
користування частиною земельної
ділянки на якій воно розміщене. Відтак,
підстав для задоволення позову немає.

З огляду на встановлені апеляційним
судом обставини справи колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України до
особи, яка набула право власності на
жилий будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення. Частиною 5 цієї ж статті
встановлено, що у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду фізичними або юридичними
особами, які не можуть мати у власності
земельних ділянок, до них переходить
право користування земельною ділянкою,
на якій розташований жилий будинок,
будівля або споруда, на умовах оренди.
Аналогічні норми закріплені і у ст. 377
ЦК України.

Апеляційним судом встановлено
правомірне набуття відповідачем права
власності на будівлі, що розташовані на
спірній земельній ділянці. Отже,
відповідно до визначених положень ст.
120 ЗК України, ст. 377 ЦК України до
відповідача перейшло право на земельну
ділянку, що розташована під нерухомим
майном, що йому належить на праві
власності.

Позивач заявив вимогу про звільнення
земельної ділянки шляхом знесення
об'єктів незавершеного будівництва (т.1
арк. 3).

Правові наслідки у вигляді повернення
земельної ділянки передбачені
приписами ст.212 ЗК України.

Так, у цій статті зазначено, що
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Водночас, позивачем не доведено, що
спірну земельну ділянку відповідач
займає самовільно.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновками апеляційного суду про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Колегія суддів також відхиляє доводи
скаржника про необхідність
застосування ст. 417 ЦК України до
спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 417 ЦК України у разі
припинення права користування
земельною ділянкою, на якій була
споруджена будівля (споруда), власник
земельної ділянки та власник цієї
будівлі (споруди) визначають правові
наслідки такого припинення.

У разі недосягнення домовленості між
ними власник земельної ділянки має
право вимагати від власника будівлі
(споруди) її знесення та приведення
земельної ділянки до стану, в якому
вона була до надання її у користування.

Якщо знесення будівлі (споруди), що
розміщена на земельній ділянці,
заборонено законом (житлові будинки,
пам'ятки культурної спадщини тощо) або
є недоцільним у зв'язку з явним
перевищенням вартості будівлі
(споруди) порівняно з вартістю
земельної ділянки, суд може з
урахуванням підстав припинення права
користування земельною ділянкою
постановити рішення про викуп
власником будівлі (споруди) земельної
ділянки, на якій вона розміщена, або про
викуп власником земельної ділянки
будівлі (споруди), або визначити умови
користування земельною ділянкою
власником будівлі (споруди) на новий
строк.

Водночас, апеляційним судом
встановлено, що рішенням
господарського суду Одеської області
від 30.05.2012 р. зі справи № 5017/461/2012,
припинено право постійного
користування товариства з обмеженою
відповідальністю "Газпром добича
Уренгой" земельною ділянкою площею 13,0
га в селі Сухий Лиман Овідіопольського
району Одеської області. Тобто було
припинено право користування не
відповідачу, а одному із його
засновників. Фактично, позивач та
відповідач у відносини з приводу
користування спірною земельною
ділянкою не вступали. Відтак, підстави
для застосування ст. 417 ЦК України
відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскаржувана
постанова винесена з правильним
застосуванням норм матеріального
права та дотриманням вимог
процесуального права. Підстави для її
скасування відсутні. Доводи скаржника
про неправильне застосування
апеляційним судом приписів ст.ст. 120, 212
ЗК України, ст.417 ЦК України є
безпідставними, а відтак, колегією
суддів до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, - Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сухолиманської
сільської ради Овідіопольського
району Одеської області залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014 у справі
№916/771/13 - без змін.

Головуючий, суддяВ. Овечкін Судді:Є.
Чернов В. Цвігун