ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.14 Справа № 904/1986/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металургтранс", м.
Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Новомосковський Трубний
Завод", м. Новомосковськ,
Дніпропетровська область

про стягнення у розмірі 27237, 53 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Петриченко Н.В. -
представник за дов. № 8593 від 01.10.12

від відповідача: Ремезок А.Ю. -
представник за дов. № 19-8 від 09.01.14

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Металургтранс»
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Інтерпайп Новомосковський трубний
завод» про стягнення 27 327, 53 грн.
основного боргу, пені у розмірі 959, 32
грн., трьох відсотків річних у сумі 319, 52
грн. та інфляційних втрат у розмірі 221, 48
грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором № 52/ин/10 від
01.07.2010 частині повної та своєчасної
оплати отриманих послуг.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 31.03.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 28.04.14.

Ухвалою від 28.04.2014 розгляд справи
відкладено на 15.05.2014.

03.04.2014 через канцелярію господарського
суду від позивача надійшла заява від
02.04.2014 № 6791, в якій він зазначає, що
помилково у прохальній частині рішення
зазначив суму основного боргу у
розмірі 27237, 53 грн., тоді як правильно
25737, 21 грн.

12.05.2014 через канцелярію господарського
суду надійшов відзив на позовну заяву
від 30.04.2014 вих.№ 19-877, в якому відповідач
виконав контррозрахунок пені, трьох
відсотків річних та інфляційних втрат.

У судовому засіданні 12.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2010 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Металургтранс»
(далі - позивач, виконавець) та
Відкритим акціонерним товариством
«Інтерпайп Новомосковський трубний
завод» (далі - відповідач, замовник) був
укладений договір № 52ин/10 (далі -
договір).

У відповідності з даним договором
виконавець зобов'язується надавати
послуги з надання замовнику інформації
з логістики, пов'язаної з залізничними
перевезеннями вантажів замовника
шляхом її збору, аналізу,
систематизації і розміщення в
інформаційних ресурсах мережі
Інтернет в форматі (HTML) (п. 1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору при наданні
послуг за даним договором виконавець
розміщує електронну інформацію в
інформаційних ресурсах мережі
Інтернет в форматі (HTML) з наданням права
доступу (логін, пароль) замовнику.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що
перелік та регламент послуг, які
надаються наведено в додатку № 1, який
являється невід'ємною часиною даного
договору. За згодою сторін у вказаний
регламент встановленим порядком
можуть бути внесені зміни.

Після закінчення календарного місяця
сторони за фактом виконаних робіт
приймають і оформляють зі своєї
сторони акти виконаних робіт протягом
семи банківських днів з моменту їх
отримання від виконавця. У випадку
виникнення розбіжностей за актом
виконаних робіт підписувати його з
зауваженнями (в той же строк) і
письмовим обґрунтуванням розбіжностей
(п. 2.3.5 договору).

Відповідно до п. 2.3.6 договору
оплачувати послуги виконавця у
відповідності з умовами даного
договору.

Згідно п. 3.1 договору розрахунки за
даним договором здійснюються в
національній валюті України.

Фактом, який підтверджує виконання
робіт виконавця, є акт виконаних робіт
підписаний уповноваженими
представниками виконавця та замовника.
Акти виконаних робіт оформляються між
сторонами щомісячно, не пізніше
останнього календарного дня звітного
місяця (п. 3.4 договору).

На підставі підписаних актів виконаних
робіт замовник проводить остаточні
розрахунки з виконавцем шляхом
перерахунку коштів на банківський
рахунок виконавця протягом трьох
банківських днів з моменту виставлення
рахунку виконавцю (п. 3.5 договору).

Строк дії даного договору
встановлюється з моменту підписання і
до 31.12.2011, та, в будь-якому випадку, до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за даним договором (п 8.6
договору).

Пунктом 1 додаткової угоди № 3 від 16.10.2012
до договору сторони дійшли згоди
пролонгувати до 31.12.13 (включно) договір
№ 52ин/10 від 01.07.2010.

На виконання умов договору, позивач
надав, а відповідач прийняв послуги на
загальну суму 25737, 21 грн. за період
жовтень-листопад 2013 року, що
підтверджується актами виконаних
робіт, підписаними обома сторонами та
скріпленими печатками підприємств
(арк. с. 17, 21, 25). Також, позивач виставив
відповідачу рахунки на оплату наданих
послуг на суму 25737, 21 грн. (арк. с. 19, 23, 27),
які були отримані відповідачем,
відповідно до кур'єрських накладних,
копії яких містяться у матеріалах
справи (арк. с. 28-30).

Позивач неодноразово звертався до
відповідача з вимогами про погашення
заборгованості за надані послуги. Дані
вимоги були отримані відповідачем та
залишені без відповіді (арк. с. 31- 37).

Таким чином, несплаченою залишається
вартість наданих послуг у розмірі 25737, 21
грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що
встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК
України).

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання послуг згідно наданих актів
виконаних робіт та не надано доказів їх
оплати на суму 25737, 21 грн., а відтак,
позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу
підлягає задоволенню в розмірі 25737, 21
грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати наданих послуг, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
959, 32 грн.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до п. 4.2 договору за
прострочення оплати рахунків
виконавця в порядку передбаченому
умовами п. 3.5 розділу 3 даного договору,
замовник оплачує пеню, розраховану
виходячи з розміру подвійної облікової
ставки Національного Банку України,
яка діяла в період прострочення, від
простроченої до платежу суми за кожен
день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 ГК України,
застосовуються господарські санкції,
зокрема, штрафні санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
пені, задовольняє дану вимогу повністю
у сумі 959, 32 грн.

Також, за порушення відповідачем
виконання грошового зобов'язання
позивачем нараховано три відсотки
річних у розмірі 221, 48 грн. та
інфляційні втрати у сумі 319, 52 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних та інфляційних
втрат, задовольняє дані вимоги у
повному обсязі, а саме три відсотки
річних у сумі 221, 48 грн. та інфляційні
втрати у розмірі 319, 52 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 1827 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Інтерпайп Новомосковський
трубний завод» (51200, Дніпропетровська
область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова,
115, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургтранс» (4900,
м. Дніпропетровськ, пл. Леніна, 1, ) основний борг у розмірі
25737, 21 грн. (двадцять п'ять тисяч сімсот
тридцять сім грн. 21 к.), пеню у сумі 959, 32
грн. (дев'ятсот п'ятдесят дев'ять грн. 32
к.), три відсотки річних у розмірі 221, 48
грн. (двісті двадцять одна грн. 48 к.),
інфляційні втрати у сумі 319, 52 грн.
(триста дев'ятнадцять грн. 52 к.) та 1827
грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім
грн.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 13.05.2014

Суддя В.І. Ярошенко