ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.2014р.
Справа № 905/1706/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мельниченко Ю.С., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Шевчук Н.В., розглянув
у відкритому судовому справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства «Горлівськтепломережа», м.
Горлівка, Донецька область

до відповідача: Департаменту
житлово-комунального господарства
Горлівської міської ради, м. Горлівка,
Донецька область

про стягнення 82 983грн. 40коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Требік Т.Ю. - представник
за довіреністю №06/4821 від 16.04.2013р.

від відповідача: представник не
з'явився

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.04.2014р. суд
виходив до нарадчої кімнати (каб. 412) для
прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Горлівськтепломережа», м.
Горлівка, Донецька область, звернувся
до господарського суду з позовом до
Департаменту житлово-комунального
господарства Горлівської міської ради,
м. Горлівка, Донецька область, про
стягнення заборгованості за договором
підряду №56 від 21.11.2013р. у сумі
81 238грн. 44коп., пені у сумі 1 417грн.
78коп., 3% річних у сумі 327грн. 18коп.,
всього 82 983грн. 40коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за вказаним
договором щодо оплати виконаних робіт.
Нормативно позовні вимоги обґрунтовує
ст.ст. 11, 104, 509, 526, 530, 599, 625, 629, 837
Цивільного кодексу України; ч. 3 ст. 59, ч.
1 ст. 193 Господарського кодексу України.

У судовому засіданні 23.04.2014р. позивач
підтримав позовні вимоги, просив
розглянути спір по суті.

Відповідач був повідомлений про судові
засідання 08.04.2014р. та 23.04.2014р. належним
чином, про що свідчать повідомлення про
вручення рекомендованих листів з
відміткою про їх отримання 25.03.2014р. та
реєстр рекомендованих листів з
повідомленням про вручення за 10.04.2014р.,
однак, у жодне засідання суду
представника не направив, відзив на
позов не надав, про причини неявки суд
не повідомив.

З огляду на достатність наявних в
матеріалах справи документів для
правильного вирішення спору,
враховуючи, що неявка в судове
засідання належним чином
повідомленого відповідача та
ненадання ним відзиву на позовну заяву
не впливає на правову оцінку спірних
правовідносин та не перешкоджає
вирішенню справи, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази за
приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством
«Горлівськтепломережа» (далі -
підрядник) та Департаментом
житлово-комунального господарства
Горлівської міської ради (далі -
замовник) був укладений договір
підряду №56 від 21.11.2013р. (далі - договір),
за умовами якого замовник доручив, а
підрядник прийняв на себе зобов'язання
з виконання підрядних робіт з
капітального ремонту житлового фонду -
капітальний ремонт системи опалення у
житлових будинках м. Горлівки, вул.
Ярошенка, 43.

Вартість робіт, відповідно до п. 2.1
договору в редакції додаткової угоди
від 26.12.2013р. до договору складає 83 169грн.
88коп. з ПДВ, у тому числі вартість
доручених підряднику робіт становить 81
238грн. 44коп. з ПДВ та витрати на
технагляд у сумі 1 931грн. 44коп. з ПДВ.

Розрахунки, як встановлено п. 2.4
договору, проводяться шляхом часткової
попередньої оплати і оплати замовником
проведених робіт після підписання
сторонами актів приймання виконаних
будівельних робіт. Згідно п. 2.5
договору, остаточний розрахунок
замовник здійснює за фактично виконані
роботи на підставі довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
та витратах й актом приймання
виконаних будівельних робіт (форми
КБ-2в, КБ-3), протягом 14 календарних днів
після підписання сторонами цих
документів.

Згідно приписів п. 2.7 договору, оплата
робіт підряднику здійснюється без
врахування сум на утримання
технагляду.

Термін дії договору, згідно п. 7.2
договору, становить з 01.10.2013р. до
31.12.2013р., а в частині розрахунків - до їх
повного здійснення.

Факт виконання позивачем прийнятих на
себе зобов'язань за договором
підтверджується:

актом приймання виконаних робіт №4866
(форма КБ-2в) від 30.12.2013р. за грудень 2013р.
на суму 41 376грн. 24коп., у т.ч. ПДВ 6 896грн.
04коп.;

актом приймання виконаних робіт №4867
(форма КБ-2в) від 30.12.2013р. за грудень 2013р.
на суму 24 668грн. 74коп., у т.ч. ПДВ 4 111грн.
46коп.;

актом приймання-передачі обладнання
від 30.12.2013р. на суму 15 193грн. 46коп;

довідкою про вартість виконаних робіт
/та затрат/ (форма КБ-3) від 30.12.2013р. за
грудень 2013р. на суму 83 169грн. 88коп., у
т.ч. технагляд замовника 2,5% з ПДВ на
суму 1 931грн. 44коп.

Вказані акти підписані сторонами без
зауважень, підписи скріплені печатками
підприємств.

Таким чином, судом встановлено, що
позивачем за договором підряду №56 від
21.11.2013р. були виконані роботи на
загальну суму 81 238грн. 44коп. Разом з тим,
як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується підписаним сторонами
актом звірки взаємних розрахунків від
25.03.2014р., вартість робіт станом на час
розгляду справи замовником сплачена не
була.

Претензія позивача №04/2229 від 06.02.2014р. на
суму 81 238грн. 44коп., отримана
відповідачем 07.02.2014р., про що свідчить
відповідний штамп підприємства, була
залишена відповідачем без відповіді.

Розглядаючи даний спір та
проаналізувавши укладений сторонами
договір підряду №56 від 21.11.2013р., суд
дійшов висновку, що останній за своєю
правовою природою є договором підряду
та підпадає під регулювання Глави 61
Цивільного кодексу України. За
приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України, яка міститься у вказаній главі
Кодексу, за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 525 Цивільного
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав у відповідача
для ухилення від виконання свого
обов'язку за договором стосовно оплати
вартості фактично виконаних робіт
впродовж 7 календарних днів після
підписання актів приймання виконаних
підрядних робіт від 30.12.2013р., тобто до
07.01.2014р. включно, що призвело до
порушення відповідачем зобов'язання як
боржником, що прострочив виконання, у
розумінні ст.ст. 610, 612 Цивільного
кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договором підряду
№56 від 21.11.2013р. у сумі 81 238грн. 44коп.
обґрунтованими та доведеними
матеріалами справи, отже такими, що
підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості за
договором позивачем були заявлені
вимоги про стягнення з відповідача 3%
річних за період з 20.01.2014р. по 09.03.2014р. за
прострочення оплати вартості
виконаних робіт у сумі 327грн. 18коп.,
оцінюючи правомірність нарахування
яких суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за
вказаний позивачем період, суд дійшов
висновку, що зазначений розрахунок є
арифметично невірним, фактично розмір
3% річних за період з 20.01.2014р. по 09.03.2014р.
складає 320грн. 50коп., з огляду на що
позовні вимоги в цій частині є такими,
що підлягають задоволенню, а в частині
стягнення 3% річних у сумі 6грн. 68коп.
такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення пеню за період з 20.01.2014р. по
09.03.2014р. у сумі 1 417грн. 78коп., виходячи
з подвійної облікової ставки
Національного банку України, оцінюючи
правомірність нарахування якої суд
зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Статтею 546 Цивільного
кодексу України передбачено, що
виконання зобов'язань може
забезпечуватися згідно з законом або
договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549
Цивільного кодексу України, згідно з
якими штрафом/пенею визнається
визначена законом або договором
грошова сума, яку боржник повинен
сплатити кредиторові в разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання, зокрема, в разі
прострочення виконання.

Пунктом 6.1 укладеного договору
передбачено, що за весь період
несвоєчасної оплати виконаних робіт
(зроблених витрат) замовник сплачує
підряднику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
нараховується пеня.

Перевіривши розрахунок пені за період
з 20.01.2014р. по 09.03.2014р., суд дійшов
висновку, що зазначений розрахунок є
арифметично невірним, фактично розмір
пені за вказаний період, виходячи з
розміру подвійної облікової ставки
Національного банку України, складає 1
388грн. 84коп., на підставі чого суд
вважає позовні вимоги в цій частині
обґрунтованими та доведеними
матеріалами справи, отже, такими, що
підлягають задоволенню, а в частині
стягнення пені у сумі 28грн. 94коп.
безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл
господарських витрат зі сплати
судового збору, суд зазначає, що згідно
з вимогами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З огляду на викладені обставини,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530,
ст.ст. 546, 549, 610, 612, 625, 629, 837 Цивільного
кодексу України; ч.1, 7 ст. 193, ст. 230
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 42-47, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту
житлово-комунального господарства
Горлівської міської ради (84646, Донецька
область м. Горлівка, пр. Перемоги, 67,
ідентифікаційний код 03364783) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа» (84601, Донецька
область, м. Горлівка, вул. Академіка
Павлова, 13, ідентифікаційний код 03337007)
заборгованість за договором підряду
№56 від 21.11.2013р. у сумі
81 238грн. 44коп., пеню у сумі 1 388грн. 84коп.,
3% річних у сумі 320грн. 50коп. та витрати
зі сплати судового збору у сумі 1 826грн.
22коп.

У задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа», м. Горлівка,
Донецька область, до Департаменту
житлово-комунального господарства
Горлівської міської ради, м. Горлівка,
Донецька область, в частині стягнення 3%
річних у сумі 6грн. 68коп. та пені у сумі
28грн. 94коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого
господарського суду подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів.
У разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
тексту рішення.

У судовому засіданні 23.04.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 25.04.2014р.

Суддя
Ю.С. Мельниченко