ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р.
Справа № 911/4479/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1, м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дизайн», Київська
область, Обухівський район, с. Підгірці

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:

1) ОСОБА_2, київська область, м. Бровари

2) ОСОБА_3, м. Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

3) Реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції,
Київська область, м. Обухів

4) ОСОБА_4, Київська область, Обухівський
район, с. Підгірці

5) ОСОБА_5, Київська область, Обухівський
район, с. Підгірці

про визнання недійсним рішення
загальних зборів

секретар судового засідання (помічник
судді) Федько Т.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_6 (довіреність №25
від 25 листопада 2013 року);

від відповідача: Гаро Г.О. (довіреність
б/н від 14 червня 2013 року);

від третіх осіб 1, 2: ОСОБА_8 (довіреність
від 13 травня 2014 року; довіреність від 10
квітня 2012 року);

від третьої особи 3: Дуплик С.І.
(довіреність №216 від 13 травня 2014 року);

від третьої особи 4: ОСОБА_10
(довіреність від 4 січня 2012 року);

від третьої особи 5: ОСОБА_5 (паспорт
серії НОМЕР_1).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дизайн» (далі -
відповідач) за участю третьої особи -
Реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції про
визнання недійсним рішення зборів
учасників від 21 вересня 2011 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що при прийнятті рішення від 21
вересня 2011 року зборами учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дизайн» порушено
права та охоронювані законом інтереси
позивача. Позивач зазначає, що рішення
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дизайн»,
які зафіксовані в протоколі зборів
учасників від 21 вересня 2011 року,
прийняті з порушенням вимог Закону
України «Про господарські товариства»,
а тому є недійсними.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 19 березня 2014
року та призначено справу до розгляду
на 9 квітня 2014 року.

9 квітня 2014 року представником позивача
через канцелярію суду подано заяву про
відвід судді Зайця Д.Г. від розгляду
справи №911/4479/13.

Ухвалою суду від 9 квітня 2014 року заяву
представника позивача про відвід судді
Зайця Д.Г. від розгляду справи №911/4479/13
залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 9 квітня 2014 року
розгляд справи на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України відкладено на 23 квітня 2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 23 квітня 2014 року до участі у
справі в якості третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача залучено ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, та залучено до участі у справі в
якості третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Представник відповідача в усних та
письмових поясненнях, викладених у
відзиві на позовну заяву, проти позову
заперечував.

14 травня 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача та третіх осіб,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Громадянин України ОСОБА_1 відповідно
до статуту ТОВ «Дизайн» є його
учасником.

Відповідно до пункту 4.5.1 статуту
товариства частка статутного капіталу
товариства у розмірі 22,0% належить
ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
учасник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дизайн» - ОСОБА_2,
звернувся до зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дизайн» з
нотаріально посвідченою заявою від 24
березня 2008 року, у якій повідомив про
свій вихід зі складу
учасників-засновників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дизайн».
Частку статутного фонду, належну
ОСОБА_2, останнім було передано
учасникам ТОВ «Дизайн». Крім того,
ОСОБА_2 зазначив, що майнових претензій
до учасників товариства та ТОВ
«Дизайн» не має.

Зазначена заява посвідчена приватним
нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу ОСОБА_11

Відповідно до статті 148 Цивільного
кодексу України учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має право
вийти з товариства, повідомивши
товариство про свій вихід не пізніше
ніж за три місяці до виходу, якщо інший
строк не встановлений статутом.

Згідно з п. «в» ст. 10 Закону України
«Про господарські товариства» учасник
господарського товариства має право
вийти в установленому порядку з
товариства.

Таким чином, вихід учасника з
товариства здійснюється шляхом
подання заяви про вихід, тобто шляхом
вчинення одностороннього правочинну.

Як передбачено п. 28 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№ 13 «Про практику розгляду судами
корпоративних спорів», при вирішенні
спорів, пов'язаних із виходом учасника
з товариства, господарські суди
повинні керуватися тим, що відповідно
до ЦК та Закону про господарські
товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у
будь-який час вийти з товариства
незалежно від згоди інших учасників та
самого товариства. Вихід зі складу
учасників товариства не пов'язується
ні з рішенням зборів учасників, ні з
внесенням змін до установчих
документів товариства. У зв'язку з цим
моментом виходу учасника з товариства
є дата подачі ним заяви про вихід
відповідній посадовій особі
товариства або вручення заяви цим
особам органами зв'язку. Положення
установчих документів, які обмежують
чи забороняють право на вихід учасника
з товариства, є незаконними.

Втім, рішенням загальних зборів
учасників ТОВ «Дизайн» від 21 вересня 2011
року вирішено виключити учасника ТОВ
«Дизайн» ОСОБА_2 з числа учасників
товариства згідно поданої заяви про
вихід від 24 березня 2008 року. Частку
ОСОБА_2 в сумі 2302,00 грн. вирішено
розподілити порівну: в сумі 575,50 грн. між
учасниками, що залишились в ТОВ
«Дизайн», з внесенням змін до статуту
по частках учасників.

За результатами голосування (шляхом
опитування) «за» - 2 учасника (ОСОБА_5,
ОСОБА_4), «проти» - немає, «утримались» - 2
учасника (ОСОБА_3, ОСОБА_1).

Оскаржуване рішення прийнято
більшістю голосів за участю усіх
учасників товариства (крім ОСОБА_2).

Пунктами 11, 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№ 13 «Про практику розгляду судами
корпоративних спорів» визначено, що
акціонери (учасники) господарського
товариства не вправі звертатися до
суду за захистом прав та інтересів
інших акціонерів (учасників)
господарського товариства та самого
товариства поза відносинами
представництва, а також обґрунтовувати
свої вимоги порушенням прав інших
акціонерів (учасників) товариства.

При вирішенні корпоративного спору
господарський суд повинен встановити
наявність в особи, яка звернулася з
позовом, суб'єктивного матеріального
права або законного інтересу, на захист
якого подано позов, а також з'ясувати
питання про наявність чи відсутність
факту їх порушення або оспорювання.

Суди мають враховувати, що для визнання
недійсним рішення загальних зборів
товариства необхідно встановити факт
порушення цим рішенням прав та
законних інтересів учасника
(акціонера) товариства. Якщо за
результатами розгляду справи факт
такого порушення не встановлено,
господарський суд не має підстав для
задоволення позову.

Право на звернення до суду з позовом
про визнання недійсними рішень органів
управління товариства мають лише ті
його акціонери (учасники), які були
акціонерами (учасниками) на дату
прийняття рішення, що оскаржується.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2
вважається таким, що вибув зі складу
учасників товариства з 25 червня 2008 року
і з цього часу його корпоративні права
є припиненими, рішення про його
виключення зі складу учасників
Товариства на підставі поданої ним
заяви не порушує його корпоративні
права.

Крім того, відповідне рішення було
прийнято з метою реалізації права
ОСОБА_2 на вихід з Товариства та
реалізації зустрічного права
Товариства на внесення відповідних
змін до установчих документів.

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», у разі внесення змін до
установчих документів, які пов'язані із
зміною складу засновників (учасників)
юридичної особи, зокрема, подається або
копія рішення про вихід юридичної
особи із складу засновників
(учасників), завірена в установленому
порядку, або нотаріально посвідчена
копія заяви фізичної особи про вихід зі
складу засновників (учасників), або
нотаріально посвідчена копія
документа про перехід частки учасника
у статутному капіталі товариства, або
нотаріально посвідчений документ про
передання права засновника (учасника)
іншій особі, або рішення
уповноваженого органу юридичної особи
про примусове виключення засновника
(учасника) зі складу засновників
(учасників) юридичної особи, якщо це
передбачено законом або установчими
документами юридичної особи.

Оскільки, ОСОБА_2 вийшов зі складу
Товариства і для проведення реєстрації
відповідних змін до установчих
документів, які пов'язані із зміною
складу засновників (учасників)
юридичної особи, достатньо було
надання його нотаріально посвідченої
заяви, внесені відповідачем зміни до
установчих документів, які
оскаржуються ОСОБА_1, не порушують
права і охоронювані законом інтереси
останнього.

Наведені позивачем обставини щодо
порушення порядку проведення та
прийняття спірних рішення та внесення
змін до установчих документів
спростовуються матеріалами справи, а
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки, оскаржуване
рішення є лише юридичним оформленням
волевиявлення ОСОБА_2 про вихід зі
складу учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дизайн»,
отже, не порушує прав та законних
інтересів ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Повне рішення складено - 16 травня 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.