ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

24 квітня 2014 року
Справа № 913/817/14

Провадження № 6/913/817/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит", м. Ровеньки
Луганської області

до відповідача Державного
підприємства "Донбасантрацит", м.
Красний Луч Луганської області

про стягнення 107 057 грн. 16 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Чех Т.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - Бондаренко В.А.,
довіреність №ББУ/РА131/ВП/14 від 10.01.2014;

від відповідача - Богуш Р.В.,
довіреність №1-1/2624 від 23.12.2013.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
заборгованості за надані послуги у
сумі 107 057 грн. 16 коп. за договором №
212-278ра з надання послуг зі зважування і
дозування вагонів від 01.03.2012.

Відповідач за відзивом на позовну
заяву від 09.04.2014 проти позову заперечує
та, зокрема, зазначає, що між сторонами
був укладений договір № 278-ра від
01.03.2012, за умовами якого позивач
зобов'язався надати послуги із
зважування залізничних вагонів, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити надані послуги на умовах
договору. При цьому, акти
приймання-передачі виконаних послуг
від 30.04.2012, 31.05.2012, 31.03.2013 були частково
оплачені на підставі виставлених
рахунків на суму 46 737 грн. 65 коп., у
зв'язку з чим залишилась
заборгованість в сумі 60 319 грн. 51 коп.

Позивач надав до суду заперечення на
відзив з відповідними додатками до них,
за якими зазначив, що платежі в сумі 46 737
грн. 65 коп. за платіжними дорученнями,
вказаними відповідачем, не
підтверджують виконання зобов'язання
за договором та не містять посилань на
відповідні акти та рахунки.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає наступне.

01.03.2012 між сторонами у справі був
укладений договір № 212-278ра, згідно
якого позивач прийняв на себе
зобов'язання по виконанню послуг
зважування залізних вагонів з вантажем
на залізничних вагах, а відповідач, в
свою чергу, зобов'язався оплатити
надані послуги.

Додатковою угодою від 29.12.2012 сторони
продовжили строк дії договору до 31.01.2013.

На виконання умов договору позивач
надав, а відповідач прийняв відповідні
послуги та між сторонами було
підписано акти приймання-передачі від
30.04.2012 на суму 49 127, 57 грн., від 31.05.2012 на
суму 51 192, 00 грн., від 31.01.2012 на суму 6 737
грн. 65 грн., а усього на загальну суму 107
057 грн. 16 коп. Також на вказану суму
позивач виставив відповідачу рахунки
№ 28 від 31.04.2012, № 39 від 30.05.2012, № 1 від
31.01.2013.

Відповідачем оплата наданих послуг за
вказаними актами здійснена не була, у
зв'язку з чим залишилась
заборгованість в сумі 107 057 грн. 16 коп.

Оскільки відповідачем оплата в
добровільному порядку здійснена не
була, позивач звернувся до суду із
даним позовом.

В обґрунтування вимог за позовом,
позивач посилається на ст. ст. 610, 612 ЦК
України та інші.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, вказаних у відзиві та
наведених вище.

Оцінивши матеріали справи та доводи
сторін у їх сукупності, суд прийшов до
наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

01 березня 2012 року між ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит» (Виконавець, позивач
у справі) та ДП «Донбасантрацит»
(Замовник, відповідач у справі) був
укладений договір № 212-278ра про надання
послуг зі зважування та дозування
вагонів.

Згідно п. 1 договору виконавець
зобов'язується надавати послуги із
зважування та дозування залізничних
вагонів з вантажем на залізничних
вагах виконавця на станції Брауновка.

Замовник зобов'язується оплатити
надані послуги на умовах договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом.

Так, в даному випадку, сторони досягли
згоди щодо договору про надання певних
послуг.

Згідно п. 3 договору сторони узгодили,
що вартість визначається згідно
калькуляції (додаток № 1, 2).

Замовник щомісячно, протягом п'яти
робочих днів після підписання обома
сторонами акта приймання-передачі
наданих послуг здійснює оплату послуг
шляхом перерахування грошових коштів.

Згідно п. 7.1 договору сторони визначили,
що договір укладається з 1 березня 2012
року до 30 червня 2012 року включно.

Додатковою угодою від 20.04.2012 сторони
змінили реквізити.

Додатковою угодою від 29.06.2012 сторони
дійшли згоди, що договір укладається з 1
березня 2012 року до 01 серпня 2012 року
включно.

Додатковою угодою від 30.07.2012 строк дії
договору продовжено до 31 грудня 2012 року
включно.

Додатковою угодою від 29.12.2012 строк дії
договору продовжено до 31 січня 2013
включно.

На виконання умов договору, позивачем
було надано, а відповідачем прийнято
відповідні послуги та підписано акти
приймання-передачі послуг від 30.04.2012 на
суму 49 127, 57 грн., від 31.05.2012 на суму 51 192, 00
грн., від 31.01.2012 на суму 6 737 грн. 65 грн., а
усього на загальну суму 107 057 грн. 16 коп.
Вказані акти підписані представниками
сторін без доповнень та зауважень.

Відповідач зазначає, що частково
оплатив послуги за вказаними актами в
сумі 46 737, 65 грн. і в якості доказів надав
до справи:

- платіжне доручення № 723 від 07.05.2012 на
суму 20 000, 00 грн. із призначення платежу:
згідно договору № 211-6ра від 30.12.11 - 3 127, 00;
договору № 212-278ра від 01.03.12, в тому числі
ПДВ - 3 333, 33;

- платіжне доручення № 1177 від 12.06.2012 на
суму 20 000, 00 грн. із призначення платежу:
згідно договору № 212-278ра від 01.03.12, в
тому числі ПДВ - 3 333, 33;

- платіжне доручення № 312 від 04.02.2012 на
суму 10 000, 00 грн. із призначення платежу:
згідно договору № 212-278ра від 01.03.12, в
тому числі ПДВ - 1 666, 67.

Як свідчать матеріали справи, позивач
надавав відповідачу відповідні
рахунки, про що, в тому числі, зазначено
у відзиві на позовну заяву.

Але при здійсненні оплат відповідач не
вказував в якості оплати за якими саме
актами або рахунками проводилася
відповідна оплата.

В судовому засіданні представники
сторін повідомили, що між сторонами
існували довготривалі правовідносини
з надання вказаних послуг за цим
договором та повідомили про наявність
рішення у справі № 913/3273/13, за яким була
стягнута заборгованість з відповідача
на користь позивача за спірним
договором, але за іншими актами
виконаних робіт.

Так, при дослідженні тексту рішення в
рамках справи № 913/3273/13 від 30.01.2014
встановлено, що судом розглядався спір
щодо стягнення заборгованості за
договором про надання послуг по
зважуванню та дозуванню вагонів №
212-278ра від 01.03.2012, тобто за тим же самим
договором, що є підставами для
заявлених позовних вимог в рамках
даної справи. У зазначеному рішення
суду вже було взято до уваги та
враховано оплату, здійснену
відповідачем за платіжним дорученням
№ 1177 від 12.06.2012 на суму 20 000, 00 грн. та за
платіжним дорученням № 312 від 04.02.2012 на
суму 10 000, 00 грн. в рахунок погашення
заборгованості за іншими актами
приймання-передачі ніж в зазначених у
цьому позові.

Представники сторін підтвердили
вказаний факт.

Вказане свідчить про те, що між
сторонами існували довготривалі
правовідносини, а відповідач при
здійсненні оплат чітко не вказував на
підставі якого рахунку або акту
здійснюються оплати та, в даному
випадку, останній не спростував доводи
позивача про те, що оплатив в повному
обсязі певні послуги, надані
відповідно до вказаних актів.

В той же час, як було вказано вище,
за платіжним дорученням № 723 від 07.05.2012
відповідач перерахував позивачу кошти
в сумі 20 000, 00 грн. із призначення
платежу - згідно договору № 211-6ра від
30.12.11 - 3 127,00; договору № 212-278ра від 01.03.12,
в тому числі ПДВ - 3 333, 33. Виходячи із
вказаного призначення платежу можна
зробити висновок, що фактично на оплату
за спірним договором відповідач
перерахував кошти в сумі 13 539 грн. 67 коп.
(20 000,00 - 3 127,00 - 3 333, 33) та не вказав згідно
якого рахунку чи акту перераховані
вказані кошти, у зв'язку з чим вказане
платіжне доручення не може свідчити
про належне виконання зобов'язань та
оплату робіт, виконаних за актами
приймання-передачі від 30.04.2012 на суму 49
127, 57 грн., від 31.05.2012 на суму 51 192, 00 грн.,
від 31.01.2012 на суму 6 737 грн. 65 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Статтею 530 ЦК України згаданого
кодексу передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

В даному випадку, позивач виступає як
кредитор, а відповідач - як боржник,
який в повному обсязі не виконав
зобов'язання з оплати наданих послуг.

Приймаючи до уваги викладене, а також
фактичні обставини справи слід
зазначити, що позивачем належним чином
були виконані відповідні зобов'язання,
які відповідачем в повному обсязі не
оплачені.

Відповідач належних доказів оплати
наданих послуг в повному обсязі не
надав, позовні вимоги в частині
наявності боргу за договором № 12-278ра
від 01.03.2012 визнав частково.

Тобто, на момент звернення позивача до
суду, у останнього виникло право вимоги
з відповідача суми заборгованості за
надані послуги в розмірі 107 057 грн. 16
коп., у зв'язку з чим позовні вимоги слід
задовольнити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
зі сплати судового збору в сумі 2 141 грн.
15 коп. у повному обсязі слід покласти на
відповідача як на сторону, яка порушила
вимоги чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 22, 49, 78, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Донбасантрацит», м. Красний Луч
Луганської області, вул. Косіора, буд. 10,
, на користь:

- Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит», м. Ровеньки
Луганської області, вул. Комуністична,
буд. 6, , борг в сумі 107 057
грн. 16 коп., витрати зі сплати судового
збору в сумі 2 141 грн. 15 коп., видати наказ
позивачу після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського
процесуального кодексу України
рішення може бути оскаржено до
апеляційної інстанції протягом
десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та
підписання рішення - 28.04.2014.

Суддя Т.А. Василенко