ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.04.14 Справа № 904/1129/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"ІНГОССТРАХ", м.
Дніпропетровськ

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ДНІПРОІНМЕД",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 3 823, 73 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Чернишов О.В. -
представник за дов. б/н від 30.05.2011

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія «Інгосстрах»
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Дніпроінмед" про стягнення шкоди у
порядку регресу 3 823, 73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на положення Закону
України "Про страхування", згідно з
якими до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Ухвалою господарського суду від 25.02.14
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 17.03.14.

17.03.14 відповідач надав до суду відзив на
позовну заяву, в якому просить в
задоволенні позовних вимог відмовити,
обґрунтовуючи свою позицію тим, що ДТП
між автомобілями ВАЗ НОМЕР_1 та КІА
НОМЕР_2 не є страховим випадком, так як
водій автомобіля ВАЗ НОМЕР_1 ОСОБА_2 на
час скоєння ДТП не мав права керування
зазначеним транспортним засобом. Також
в даному відзиві відповідач просить
надіслати запит до Деснянського
районного суду м. Києва, щодо
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
фактом керування транспортним засобом
без посвідчення водія.

В судовому засіданні 17.03.14 представники
сторін подали клопотання про
продовження строку розгляду справи на
п'ятнадцять днів.

Ухвалою від 17.03.2014 задоволено
клопотання сторін про продовження
строку розгляду справи, строк розгляду
справи продовжено на п'ятнадцять днів
та розгляд справи відкладено на 28.04.2014.

На виконання умов ухвали суду від
17.03.2014, було надіслано запит від 19.03.2014
до Деснянського районного суду м. Києва
щодо притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 126 кодексу України про
адміністративні правопорушення
(фактом керування транспортним засобом
без посвідчення водія) та запит до ВДАІ
Деснянського РУ ГУ МВС України в м.
Києві щодо отримання копії протоколів
АА 098, 099 та інформації щодо
притягнення ОСОБА_2 до
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 126 кодексу України
про адміністративні правопорушення.

03.04.2014 через канцелярію господарського
суду від Деснянського районного суду
м. Києва супровідним листом від
27.03.2014 було надіслано копію постанови
суду від 30.03.2012 по справі про
адміністративне правопорушення №
3-1616/12 відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

11.04.2014 через канцелярію господарського
суду від позивача надійшли заперечення
на відзив від 09.04.2014 № 09/04-14(05), в якому
він не погоджується з твердженнями
відповідача, викладеними у відзиві на
позов, з огляду на наступне.

Статтею 126 КУпАП передбачається
відповідальність не тільки за
керування транспортним засобом особою,
яка не має відповідних документів на
право керування таким транспортним
засобом, а також за непред'явлення
документів для перевірки. Тобто, не
виключений той факт, що ОСОБА_2
експлуатував забезпечений
транспортний засіб на законних
підставах, але не пред'явив документи
на право керувати ним. Також,
відповідачем не надано доказів
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 126 КУпАП.

Представник відповідача у судове
засідання нез'явився причини неявки
суду не повідомив.

У судовому засіданні 28.04.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.04.2008 між Закритим акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Інгосстрах» (далі - позивач, страховик)
та ОСОБА_4 (далі - страхувальник) був
укладений договір страхування
наземного транспорту № К2НCAL24112770 (далі -
договір).

Відповідно до п. 4.1 договору цей договір
укладено між страховиком і
страхувальником відповідно до «Правил
страхування наземного транспорту
(крім залізничного)», затверджених ЗАТ
«СК «ІНГОССТРАХ» від 17.01.2005 та
зареєстрованих Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України 09.06.2005, реєстраційний номер 0650503
(надалі - правила страхування)

Згідно з умовами правил, страховик
зобов'язується у разі настання
страхового випадку здійснити страхове
відшкодування страхувальнику або
вигодонабувачеві, а страхувальник
зобов'язується своєчасно сплачувати
страхові платежі та виконувати інші
умови правил страхування (п. 4.2
договору).

Згідно з п. 4.3 договору якість надання
послуг за цим договором відповідає
вимогам Закону України «Про
страхування» та іншим нормативним
актам.

Об'єктом страхування за даним
договором є майнові інтереси, пов'язані
з володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом -
автомобілем KIA Ceed, д/н. НОМЕР_2, 2008 року
випуску (п. 5.1 договору).

Пунктом 6 договору передбачено, що
розмір страхової суми складає 130940 грн.

Відповідно до п. 7 договору франшиза у
разі пошкодження застрахованого ТЗ
внаслідок ДТП за його участю складає 05,
% від страхової суми, зазначено в п. 6
цього договору.

Відповідно п. 10.1 договору при бажанні
страхувальника продовжити строк дії
договору, страхові платежі сплачуються
в наступних роках за цим же графіком - у
вказаний в цьому пункті день вказаного
місяця але наступного року. Сплачуємий
період починається з наступного дня
закінчення строку оплати останнього
платежу.

Згідно з п. 10.2 договору страхові
платежі здійснюються за реквізитами:
рахунок № 0686, МФО 305299 у
ПриватБанку, код ЗКПО 33248430.

Вищезазначений договір був
пролонгований до 28.04.2012 на підставі п. 9
договору відповідно до меморіального
ордеру від 05.08.2011 № @2PL512038 (арк. с. 13)

Пунктом 13.1.3 договору встановлено, що
страховик зобов'язаний при настанні
страхового випадку здійснити виплату
страхового відшкодування у строки та в
порядку, передбачені Правилами
страхування та розділом 15 цього
договору. Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхового відшкодування
шляхом сплати страхувальнику пені в
розмірі 0,01% від належної до сплати суми
за кожен день прострочення.

Страхувальник зобов'язаний повідомити
страхового агента про настання
страхового випадку у строку та порядку,
передбачені Правилами страхування та
цим договором (п. 13.2.6 договору).

Відповідно до п. 15.1.5 договору протягом
48 годин (виключаючи вихідні та святкові
дні) з моменту коли йому стало відомо
про настання такої події, сповістити
про це страховика в особі страхового
агента в письмовій формі.

Згідно з п. 15.5 договору розмір завданих
збитків визначається після огляду ТЗ
та на підставі експертної оцінки
розміру збитку (кошторису вартості
відновлювального ремонту) з
урахуванням документів, наданих
страхувальником (вигодонабувачем), а
також документів і відомостей,
зібраних страховим агентом самостійно.

Страховик при одержанні від
страхувальника заяви про виплату
страхового відшкодування та усіх
документів, передбачених у п. 15.2. цього
договору, довідки ДАІ про учасників та
обставини ДТП (яку запитує, сплачує і
одержує страховик) і одержання акта
автотоварознавчої експертизи (яку
замовляє, сплачує і одержує страховик)
повинен прийняти рішення про виплату
або відмову у виплаті страхового
відшкодування, яке оформлюється
страховим актом протягом 30 (тридцяти)
робочих днів (п. 15.7 договору).

Відповідно до п. 15.12 договору страхове
відшкодування, що виплачується,
зменшується на розмір безумовної
франшизи - за кожним страховим
випадком.

01.03.2012 по пр. Маяковського у м. Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП) за участю автомобіля KIA Ceed,
д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та
автомобіля ВАЗ 21053, д/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль KIA Ceed був
пошкоджений.

Відповідно до постанови Деснянського
районного суду м. Києва від 30.03.2012 у
справі № 3-1616 ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП і застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340 грн. (арк. с. 21).

Згідно Звіту № 15-2012 про оцінку
автомобіля KIA Ceed, держномер НОМЕР_2 від
22.03.2012, складеного ТОВ «ЕАК «Довіра»
(сертифікат державного майна України №
9520/10 від 13.04.2010, свідоцтво № 0162 від
23.03.2010), матеріальний збиток складає 4988,
43 грн. (арк. с. 22-31), що також
підтверджується ремонтною
калькуляцією № 15-2012 від 22.03.2012 (арк. с.
33-35).

Згідно з розрахунком страхованого
відшкодування, здійсненого у
страховому акті № И-1477 від 19.04.2012,
сума страхованого відшкодування
становить 4333, 73 грн. (арк. с. 45-46 ).

На виконання умов договору позивач,
відповідно до страхового акту № И-1477
від 19.04.2014 (арк. с. 45-46) та заяви ОСОБА_4
(арк. с. 14), виплатив страхове
відшкодування шляхом перерахування
коштів ОСОБА_4 на рахунок НОМЕР_3 в ПАТ
КБ «Приватбанк» у розмірі 4333, 73 грн.
страхове відшкодування за договором №
К2НCAL24112770 від 29.04.2011 (арк. с. 47).

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
винної у ДТП особи - ОСОБА_2
застрахована в Приватному
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Дніпроінмед" (далі -
відповідач), що підтверджується
полісом № АА/4232687. Відповідно цього
полісу, страхова сума (ліміт
відповідальності) за шкоду заподіяну
майну 50 000 грн., при цьому франшиза
встановлена у розмірі 1000 грн. (арк. с. 118).

У зв'язку з цим, 14.09.2012 позивач
звернувся до відповідача з регресною
вимогою № 11-09/02-06 про відшкодування
шкоди на суму 4333, 73 грн. (арк. с. 49-50), яка
була отримана відповідачем (арк. с. 52).
До вказаної заяви були додані усі
необхідні документи для здійснення
такої виплати.

Відповідач отримавши вказану заяву,
грошові кошти не сплатив, будь-якої
відповіді на адресу позивача з цього
приводу не надав.

Оскільки відповідальність власника
транспортного засобу, яким керував
винуватець ДТП, застрахована
відповідачем за полісом № АА/4232687
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Дніпроінмед",
позивач звернувся з позовом до
відповідача про стягнення суми
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 3823, 73 грн.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), яка
кореспондується з положеннями ст. 27
Закону України "Про страхування", до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки, а тому до страховика, який
виплатив страхове відшкодування,
переходить право вимоги, яке
страхувальник має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини 1 статті 1191
Цивільного кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу
України та статтею 27 Закону України
"Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
"Про страхування" договір страхування
набирає чинності з моменту внесення
першого страхового платежу, якщо інше
не передбачено договором страхування.

Статтями 1166 та 1188 ЦК України
передбачено, що майнова шкода завдана
неправомірними діями майну особи
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала, та в разі
завдання шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 статті 1187 ЦК України шкода
завдана джерелом підвищеної небезпеки
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Вина особи, яка керувала автомобілем
марки ВАЗ 21053 реєстраційний номер
НОМЕР_1, встановлена у судовому порядку.

Таким чином, позивач, після виплати
застрахованій ним особі страхового
відшкодування, має право звернутися з
відповідною вимогою стягнення
сплаченого страхового відшкодування в
порядку регресу саме до страховика за
наявності певних підстав.

Правила відшкодування шкоди
заподіяної третій особі встановлені
ст. 22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (далі - Закон),
згідно п. 22.1 якої при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Порядок виплати страхового
відшкодування визначений ст. 37 Закону,
зокрема, у п. 37.4 ст. 37 Закону
встановлено, що страховик має право
здійснювати виплату страхового
відшкодування безпосередньо
потерпілим або погодженим з ними
підприємствам, установам та
організаціям, що надають послуги з
ремонту пошкодженого майна, лікування
потерпілих та інші послуги, пов'язані з
відшкодуванням збитків. Страховик
здійснює компенсацію витрат
страхувальника або особи,
відповідальність якої застрахована, у
разі, коли такі витрати здійснюються за
згодою страховика. Якщо страхувальник
або особа, відповідальність якої
застрахована, здійснили такі витрати
без попереднього погодження із
страховиком, страховик має право
відмовити у компенсації таких витрат
або зменшити їх розмір з урахуванням
вимог законодавства України про
порядок відшкодування такої шкоди.

Приписами вказаної правової норми
встановлено, що страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, зокрема, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у п.. 33.1.2 п.33.1 ст. 33 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів". Тобто зазначена стаття
передбачає наявність у страховика
права не пред'явлення регресного
позову, а не відсутність цього права.

Пунктом 1 статті 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що розмір
франшизи при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2 відсотки від
страхової суми, в межах якого
відшкодовується збиток, заподіяний
майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Позивач звертаючись до суду с позовом
про стягнення з відповідача суми у
розмірі 3823, 73 грн. врахував наявність
франшизи за полісом № АА/4232687 у розмірі
510 грн., але як свідчить наявна в
матеріалах справи копія полісу №
АА/4232687, франшиза складає 1000 грн. Таким
чином, позивач не врахував наявність
франшизи у розмірі 1000 грн. за вказаним
вище полісом відповідача № АА/4232687 (арк.
с. 118)

Отже, розмір регресного відшкодування,
який має бути сплачений відповідачем
позивачу становить 3333, 73 грн., тобто за
виключенням франшизи, встановленої
полісом № АА/4232687 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Щодо твердження відповідача про те, що
ДТП між автомобілями ВАЗ НОМЕР_1 та КІА
НОМЕР_2 не є страховим випадком, так як
водій автомобіля ВАЗ НОМЕР_1 ОСОБА_2 на
час скоєння ДТП не мав права керування
зазначеним транспортним засобом, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На виконання вимог ухвали суду від
17.03.2014, було надіслано запит від 19.03.2014
до Деснянського районного суду м. Києва
щодо притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 126 кодексу України про
адміністративні правопорушення
(фактом керування транспортним засобом
без посвідчення водія).

03.04.2014 через канцелярію господарського
суду від Деснянського районного суду
м. Києва супровідним листом від
27.03.2014 на запит господарського суду
було надіслано копію постанови суду
від 30.03.2012 по справі про
адміністративне правопорушення
№ 3-1616/12 відносно ОСОБА_2 за ст. 124
КУпАП. Жодних доказів щодо притягнення
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності за ст. 126 кодексу
України про адміністративні
правопорушення (фактом керування
транспортним засобом без посвідчення
водія) господарського суду не надано
(арк. с. 129-130).

Враховуючи викладене, надані до справи
докази, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню у розмірі 3333, 73
грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по сплаті судового збору
стягуються з відповідача на користь
позивача пропорційно задоволеним
вимогам, а саме, у розмірі 1592, 88 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Дніпроінмед" (49005, м. Дніпропетровськ,
вул. Сімферопольська, 21, кім. 307, ) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 32, офіс 402, ) страхове відшкодування у розмірі
3333, 73 грн. (три тисячі триста тридцять
три грн. 73 к.) та 1592, 88 грн. (одна тисяча
п'ятсот дев'яносто дві грн. 88 к.) витрат
по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 30.04.2014

Суддя В.І. Ярошенко