КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 910/16841/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Мальченко А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Верхотуров О.О. - дов. №
155/1/23-6015 від 31.12.2013р.

від відповідача: Плясун О.І. - дов. № 294
від 31.12.2013р.

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства
«Київжитлоексплуатація» на рішення
Господарського суду міста Києва від
27.11.2013р. (повний текст підписано 02.12.2013р.)

у справі № 910/16841/13 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Комунального
підприємства «Київжитлоексплуатація»

до Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

про стягнення 156 337, 19 грн.

В судовому засіданні 12.05.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2013р. Комунальне підприємство
«Київжитлоексплуатація» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» про стягнення 156 337, 19
грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором на відшкодування витрат на
утримання, технічне обслуговування та
ремонт внутрішньоквартальних
колекторів № 07/101 К від 01.04.2007р., а саме
щодо повної та своєчасної оплати за
надані послуги, а тому просив суд
стягнути з відповідача 152 999, 96 грн.
заборгованості, 2 782, 29 грн. пені, 554, 94
грн. 3% річних, всього 156 337, 19 грн., та
судовий збір у розмірі 3 126, 75 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.11.2013р. у справі №
910/16841/13 в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, позивач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове,
яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права, рішення
прийнято з неправильним з'ясуванням
фактичних обставин справи, оскільки, на
думку апелянта, судом першої інстанції
не з'ясовано обставини справи, які
мають істотне значення для правильного
та повного розгляду справи.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» передано
на розгляд судді Скрипці І.М.

Розпорядженням В.о. голови Київського
апеляційного господарського суду від
25.12.2013р. для розгляду справи № 910/16841/13
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Скрипка І.М., судді -
Зеленін В.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.12.2013р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 20.02.2014р.

15.01.2014р. представником позивача подано
до суду письмові пояснення по справі з
додатками та клопотання про
витребування доказів від відповідача,
а 18.02.2014р. уточнення до клопотання про
витребування доказів від відповідача.

18.02.2014р. від представника позивача
надійшли додаткові письмові пояснення
по справі з додатками.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 20.02.2014р. у відповідності до
ст. 77 ГПК України оголошено перерву по
справі до 12.03.2014р., а ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
20.02.2014р. за клопотанням представників
сторін продовжено строк розгляду
справи на 15 днів.

12.03.2014р. до початку судового засідання
від представника відповідача надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
останній заперечував проти доводів
позивача, викладених в апеляційній
скарзі, просив її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Розпорядженням Секретаря палати
Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014р., у
зв'язку з участю судді Зеленіна В.О. у
розгляді інших справ сформовано
судову колегію у складі: головуючий
суддя - Скрипка І.М., судді - Мальченко
А.О., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014р.
колегією суддів в зазначено складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 12.03.2014р. у відповідності до
ст. 77 ГПК України оголошено перерву по
справі до 25.03.2014р.

24.03.2014р. представником позивача надано
до суду додаткові письмові пояснення
по справі з додатками, а 25.03.2014р.
додаткові письмові пояснення з
додатком подано представником
відповідача.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 25.03.2014р. у відповідності до
ст. 77 ГПК України оголошено перерву по
справі до 24.04.2014р.

31.03.2014р. представником позивача надано
до суду розрахунок штрафів (пені, 3%
річних), а 18.04.2014р. подано додаткові
пояснення по справі з додатками.

23.04.2014р. від представника позивача до
суду надійшли уточнення до розрахунку
штрафів (пені, 3% річних) та додаткові
пояснення по справі.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 24.04.2014р. у відповідності до
ст. 77 ГПК України оголошено перерву по
справі до 12.05.2014р.

29.04.2014р. представником позивача надано
до суду додаткові письмові пояснення з
додатками.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
12.05.2014р. вимоги апеляційної скарги та
додаткові пояснення по справі
підтримав, просив апеляційну скаргу
задовольнити, оскаржуване рішення
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
12.05.2014р. заперечував проти доводів
позивача, викладених в апеляційній
скарзі, просив її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК
України.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий господарський суд виходив з
того, що у спірний період, за який
позивачем нарахована відповідачеві
заборгованість за договором № 07/101 К
від 01.04.2007р. на відшкодування витрат на
утримання, технічне обслуговування та
ремонт внутрішньоквартальних
колекторів , між сторонами не існувало
договірних відносин, оскільки спірний
договір припинив свою дію 31.03.2013р. у
зв'язку з належним повідомленням
відповідачем позивача про припинення
дії договору.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з такими висновками
місцевого господарського суду, вважає
їх помилковими, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
01.04.2007р. між Комунальним підприємством
«Київжитлоспецексплуатація» (позивач,
власник по договору) та Відкритим
акціонерним товариством «Акціонерна
компанія «Київводоканал», яке в
подальшому було перейменовано на
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»,
(відповідач, користувач по договору)
укладено договір № 07/101 К на
відшкодування витрат на утримання,
технічне обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів,
відповідно до п. 1.1. якого користувач,
інженерні мережі якого прокладені в
колекторах власника, відшкодовує йому
витрати на утримання, технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів,
перелік яких визначено в додатку № 2 до
даного договору.

Згідно п. 2.2.3. договору користувач
зобов'язується проводити своєчасне
виконання розрахунків з власником по
відшкодуванню витрат на технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів в
порядку, визначеному цим договором.

Вартість витрат на утримання, технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів (з
розрахунку на кожні 100 п/м на рік)
погоджена сторонами в Протоколі
погодження вартості утримання,
технічного обслуговування та ремонту
внутрішньоквартальних колекторів
(додаток № 1 до договору) згідно з
розрахунком (додаток № 2 до договору) (п.
5.1. договору).

Пунктом 5.2. договору сторони погодили,
що користувач щомісячно проводить
розрахунки з власником за технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів
протягом 10 банківських днів з моменту
підписання сторонами акту виконаних
робіт за попередній місяць.

Згідно п. 5.5. договору за несвоєчасне
виконання розрахунків з власником
користувач сплачує йому пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу за кожний
прострочений день.

Договір, згідно п. 7.1., набирає чинності
з моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
та діє протягом одного календарного
року.

Відповідно до п. 7.2. договору, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
договору жодна з сторін не заявила
письмово іншій стороні про свій намір
припинити його дію, договір вважається
пролонгованим на кожний наступний
календарний рік.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що календарний рік - це
проміжок часу з 1 січня по 31 грудня ,
який триває 365 або 366 (у високосному
році) календарних днів.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
16.04.2013р. у справі № 21-94а13 та від 06.11.2013р. у
справі № 21-372а13.

Як вбачається з п. п. 7.1., 7.2. спірного
договору № 07/101 К від 01.04.2007р. на
відшкодування витрат на утримання,
технічне обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів,
його було укладено з терміном дії до
31.12.2007р., а за відсутності за місяць до
закінчення терміну його дії письмових
заяв жодної з сторін про свій намір
припинити його дію, спірний договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний календарний рік, тобто до 31
грудня кожного року.

Місцевий господарський суд не звернув
увагу на положення чинного
законодавства та умови укладеного між
сторонами договору, а тому помилково
прийняв до уваги лист відповідача №
506/12 від 28.02.2013р.

За наявними у справі доказами, колегія
суддів дійшла висновку про чинність
договору № 07/101 К від 01.04.2007р. на
відшкодування витрат на утримання,
технічне обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів у
спірний період (квітень - липень 2013р.),
оскільки відповідач належним чином не
повідомив позивача про свій намір
розірвати договір і останній був
пролонгований у відповідності до його
умов та норм чинного законодавства до
31.12.2013р.

Будь-яких інших доказів дострокового
розірвання договору чи визнання його
недійсним матеріали справи не містять.

Вартість витрат по договору за 1 п. м. з
квітня 2007р. затверджено калькуляцією
від 01.02.2007р. (а. с. 11, т. 1).

Додатком № 2 до спірного договору з
19.07.2007р. сторони погодили вартість
відшкодування витрат на утримання,
технічне обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів для
відповідача в розмірі 38 249, 99 грн. за
місяць (а. с. 205, т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору № 07/101 К від
01.04.2007р. позивачем було надано
відповідачу послуги, про що складено
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № ОУ-0000633 від 30.04.2013р. на суму 38
249, 99 грн., № ОУ-0000696 від 31.05.2013р. на суму 38
249, 99 грн., № ОУ-0000974 від 30.06.2013р. на суму 38
249, 99 грн. та № ОУ-0001146 від 31.07.2013р. на суму
38 249, 99 грн., які підписані уповноваженим
представником позивача та скріплені
його печаткою (належним чином завірені
копії наявні в матеріалах справи (а. с.
19-22, т. 1).

Як доказ направлення на адресу
відповідача вказаних актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на підпис, позивачем до матеріалів
справи долучено завірені копії
реєстрів відправлення кореспонденції
та фіскальних чеків (а. с. 23-26, т. 1).

З наданих позивачем суду апеляційної
інстанції та прийнятих судом до уваги
листів Лівобережного поштамту
Київської міської дирекції
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» від
28.04.2014р. щодо надання інформації про
вручення/не вручення рекомендованих
листів на адресу: пр-т А. Нової, 1, 02660, ПАТ
«Київводоканал» та листа Північного
поштамту Київської міської дирекції
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» від
28.03.2014р. щодо надання інформації про
вручення/не вручення рекомендованих
листів на адресу: вул. Лейпцігська, 1-А,
01015, ПАТ «Київводоканал» вбачається, що
рекомендований лист № 459 від
21.05.2013р., яким направлено відповідачу
акт № ОУ-0000633 від 30.04.2013р., вручено
уповноваженій особі відповідача
Грецькій 23.05.2013р., рекомендований лист
№ 619 від 10.06.2013р., яким направлено
відповідачу акт № ОУ-0000696 від 31.05.2013р.,
вручено уповноваженій особі
відповідача Толок 13.06.2013р.,
рекомендований лист № 215 від
12.07.2013р., яким направлено відповідачу
акт № ОУ-0000974 від 30.06.2013р., вручено
уповноваженій особі відповідача Толок
16.07.2013р., рекомендований лист № 631
від 08.08.2013р., яким направлено
відповідачу акт № ОУ-0001146 від 31.07.2013р.,
вручено уповноваженому представнику
відповідача Толок 12.08.2013р.

Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши умови договору,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що позивачем було належним чином
виконано взяті на себе зобов'язання за
договором № 07/101 К від 01.04.2007р. на
відшкодування витрат на утримання,
технічне обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
позивачем умов договору.

06.06.2013р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою за № 155/23-06/43 (а. с.
27, т. 1) на суму 76 625, 73 грн., в якій просив
сплатити заборгованість за
квітень-травень 2013р. в розмірі 76 499, 98
грн. та пеню в розмірі 125, 75 грн.

Згідно реєстру відправлення
кореспонденції (а. с. 28, т. 1) дана вимога
була направлена на адресу відповідача
10.06.2013р. рекомендованим листом №
554, який був вручений
уповноваженій особі відповідача
Червоній 12.06.2013р., що підтверджується
листом Північного поштамту Київської
міської дирекції УДППЗ «Укрпошта» №
33-5-К-325 від 28.03.2014р. щодо надання
інформації про вручення/не вручення
рекомендованих листів на адресу: вул.
Лейпцігська, 1-А, 01015, ПАТ
«Київводоканал» (належним чином
завірена копія наявна в матеріалах
справи (а. с. 111-112, т. 2).

08.07.2013р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою за № 155/23-07/30 (а. с.
29, т. 1) на суму 115 583, 09 грн., з яких 114 749, 97
грн. заборгованість за квітень-червень
2013р. та 833, 12 грн. пеня.

Згідно реєстру відправлення
кореспонденції (а. с. 30, т. 1) дана вимога
була направлена на адресу відповідача
08.07.2013р. рекомендованим листом
№ 015, який вручений
уповноваженій особі відповідача
Грецькій 10.07.2013р., що підтверджується
листом Північного поштамту Київської
міської дирекції УДППЗ «Укрпошта» №
33-5-К-325 від 28.03.2014р. (належним чином
завірена копія наявна в матеріалах
справи (а. с. 111-112, т. 2).

Отже, матеріалами справи
спростовується твердження відповідача
про неотримання ним вимог № 155/23-06/43 від
06.06.2013р. та № 155/23-07/30 від 08.07.2013р. про
сплату заборгованості та актів
здачі-приймання робіт у спірний період.

Однак, всупереч умовам договору,
відповідач отримані акти не підписав,
за надані послуги розрахунок не провів,
що стало підставою для звернення
позивача з даним позовом до суду.

У відповідності до ст. 173
Господарського кодексу України, в силу
господарського зобов'язання, яке
виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником (учасниками)
відносин у сфері господарювання, один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 5.2. договору сторони погодили,
що користувач щомісячно проводить
розрахунки з власником за технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньоквартальних колекторів
протягом 10 банківських днів з моменту
підписання сторонами акту виконаних
робіт за попередній місяць.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Зважаючи на те, що умовами спірного
договору передбачено проведення
розрахунків протягом 10 банківських
днів з моменту підписання сторонами
акту виконаних робіт за попередній
місяць, а відповідачем заперечується
факт отримання актів від позивача (за
наявності в матеріалах справи доказів
їх вручення), настання строку оплати
визначається з врахуванням вимог ч. 2
ст. 530 Цивільного кодексу України - у
семиденний строк від дня пред'явлення
позивачем відповідних вимог.

Оскільки вимогу № 155/23-06/43 від 06.06.2013р.
про сплату боргу в сумі 76 499, 98 грн.
відповідач отримав 12.06.2013р., а вимогу №
155/23-07/30 від 08.07.2013р. про сплату боргу в
сумі 114 749, 97 грн. - 10.07.2013р., семиденний
строк оплати суми боргу 76 499, 98 грн. для
відповідача настав у період з 13.06.2013р.
по 19.06.2013р., а суми боргу 114 749, 97 грн. - з
11.07.2013р. по 17.07.2013р. відповідно.

З огляду на те, що на час звернення
позивача з позовом до суду та на момент
винесення рішення судом першої
інстанції вимога згідно ч. 2 ст. 530 ЦК
України щодо оплати послуг, наданих
позивачем згідно акту № ОУ-0001146 від
31.07.2013р. на суму 38 249, 99 грн., на адресу
відповідача не надсилалась, відповідно
не настав і строк їх оплати.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості за
договором № 07/101 К від
01.04.2007р. на відшкодування витрат на
утримання, технічне обслуговування та
ремонт внутрішньоквартальних
колекторів підлягають задоволенню в
розмірі 114 749, 97 грн. за період
квітень-червень 2013р., в іншій частині
вимог щодо стягнення заборгованості 38
249, 99 грн. за липень 2013р. (152 999, 96 грн. - 114
749, 97 грн.) слід відмовити.

Крім того, у зв'язку з простроченням
відповідачем зобов'язання щодо оплати
наданих послуг, позивачем заявлено
вимоги про стягнення з відповідача 2 782,
29 грн. пені, 554, 94 грн. 3% річних.

Згідно п. 5.5. договору за несвоєчасне
виконання розрахунків з власником
користувач сплачує йому пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу за кожний
прострочений день.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Як зазначено в статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України та ст. ст. 1, 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів, здійснивши перевірку
наданих позивачем розрахунків пені та
3% річних, вважає за необхідне зазначити
наступне.

З аналізу ст. 530 ЦК України вбачається,
що цивільно-правові зобов'язання
можуть бути і без визначеного строку
виконання, або цей строк визначається
моментом пред'явлення вимоги. В такому
випадку кредитор має право вимагати
виконання зобов'язання, а боржник
відповідно виконати зобов'язання в
будь-який час. Загальним правилом
виконання такого зобов'язання є
правило, що боржник має виконати свій
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення кредитором вимоги. Тобто
пред'явлення кредитором вимоги є
тільки початком строку виконання, і
виконання боржником обов'язку в
будь-який день семиденного строку буде
вважатися належним виконанням,
оскільки боржник буде вважатися таким,
що порушив умову про строк виконання, а
кредитор відповідно отримує право
звертатися за захистом свого
порушеного права до суду тільки на
восьмий день після пред'явлення вимоги.
Відлік семиденного строку починається
з наступного дня після пред'явлення
кредитором вимоги за загальним
правилом обчислення строків (ст. 253 ЦК
України).

Оскільки умова застосування
відповідальності у вигляді стягнення
пені та 3% річних у даному випадку
пов'язана з датою отримання
відповідачем відповідної вимоги про
сплату заборгованості та передбаченим
законом семиденним строком для її
добровільного виконання, й відповідно
нарахування пені та 3% річних може
здійснюватись починаючи з восьмого дня
після отримання вимоги.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що семиденний термін оплати
заборгованості для відповідача згідно
вимоги № 155/23-06/43 від 06.06.2013р. на суму 76 499,
98 грн. настав у період з 13.06.2013р. по
19.06.2013р., згідно вимоги № 155/23-07/30 від
08.07.2013р. на суму 114 749, 97 грн. - з 11.07.2013р. по
17.07.2013р., пеня та 3% річних повинні
нараховуватись за період з 20.06.2013р. по
17.07.2013р. на суму заборгованості 76 499, 98
грн. та за період з 18.07.2013р. по 23.08.2013р. на
суму заборгованості 114 749, 97 грн.

Таким чином, беручи до уваги норми
чинного законодавства, здійснивши
власний розрахунок пені та 3% річних з
20.06.2013р. по 17.07.2013р. на суму
заборгованості 76 499, 98 грн. та за період
з 18.07.2013р. по 23.08.2013р. на суму
заборгованості 114 749, 97 грн., за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
«ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.», колегія суддів дійшла
висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені та 3 %
річних підлягають задоволенню в
розмірі 2 415, 52 грн. та 525, 02 грн.
відповідно, в іншій частині вимог щодо
стягнення пені 366, 77 грн. (2 782, 29 грн. - 2 415,
52 грн.) та 3% річних в розмірі 29, 92 грн. (554,
94 грн. - 525, 02 грн.) слід відмовити.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, знайшли своє
часткове підтвердження під час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції.

Зважаючи на вищевикладені обставини
справи в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» з
підстав, викладених в ній, підлягає
частковому задоволенню, а оскаржуване
рішення Господарського суду міста
Києва від 27.11.2013р. у справі № 910/16841/13,
прийняте із невірним застосуванням
норм матеріального права, без
з'ясування усіх обставин, що мають
значення для справи, підлягає
скасуванню, у відповідності до п. 2 ч. 1
ст. 103 Господарського процесуального
кодексу України, з прийняттям нового
рішення про часткове задоволення
позову.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку із частковим задоволенням
позову та апеляційної скарги, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 2 353, 81 грн. судового
збору за подання позовної заяви
пропорційно задоволеній частині
позовних вимог та 1 176, 90 грн. судового
збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 85, 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 27.11.2013р. у справі № 910/16841/13
задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 27.11.2013р. у справі
№ 910/16841/13 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким
позов Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
задовольнити частково.

4. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ,
вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ) на корить Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» (01034, м.
Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А;
ідентифікаційний код 03366500) 114 749, 97 грн.
заборгованості, 2 415, 52 грн. пені, 525, 02
грн. 3% річних, 2 353, 81 грн. судового збору
за подання позову.

5. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ,
вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ) на корить Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» (01034, м.
Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А;
ідентифікаційний код 03366500) 1 176, 90 грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

6. Доручити Господарському суду
міста Києва видати накази.

7. Матеріали справи № 910/16841/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано
16.05.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
Л.Г. Сітайло

А.О. Мальченко