ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

29 квітня 2014 року
Справа № 913/887/14

Провадження №3/913/887/14

За позовом Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Луганській
області, м. Луганськ,

до відповідача Рубіжнянського
казенного хімічного заводу «Зоря», м.
Рубіжне Луганської області,

про стягнення 36 977 грн. 66 коп.

суддя
Секірський А.В.

секретар судового засідання
Степаненко Ю.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - Ішичкін М.В., довіреність
№4/11 від 06.06.2013;

від відповідача - не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Головне управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Луганській
області (далі - Позивач) звернувся до
господарського суду Луганської
області з позовом про стягнення з
Рубіжнянського казенного хімічного
заводу «Зоря» (далі - Відповідач)
заборгованості у сумі 34 992,00 грн., пені -
1985,66 грн., за договором №1/169 від 01.01.2013
про закупівлю робіт з охорони від
пожеж.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 01.01.2013 між сторонами
укладено договір № 1/169 про закупівлю
робіт з охорони від пожеж. На момент
звернення з позовом відповідач має
заборгованість за договором за травень
- грудень 2013 року за надані послуги в
розмірі 34 992,00 грн. У відповідності з п.7.2
договору, відповідач повинен сплатити
пеню в розмірі 1985,66 грн.

В судовому засіданні позовні вимоги
представником позивача підтримані у
повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на
позовну заяву № 218-394 від 24.04.2014 позовні
вимоги визнав в частині стягнення
основної заборгованості в розмірі 34
992,00 грн. та просив зменшити розмір пені
до 50% у зв'язку з тяжким фінансовим
становищем підприємства.

Розглянувши матеріали справи, надані
докази, вислухавши присутнього в
судовому засіданні представника, суд
встановив такі фактичні обставини.

01.01.2013 між Головним територіальним
управлінням Міністерства надзвичайних
ситуацій у Луганській області та
Рубіжнянським казенним хімічним
заводом «Зоря» укладено договір № 1/169
про закупівлю робіт з охорони від пожеж
(а.с. 11-14).

18.06.2013 була укладена додаткова угода №1
до договору, якою була замінена сторона
«Виконавець» - Головне територіальне
управління - на Головне управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Луганській
області.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач
зобов'язується у 2013 році виконувати
роботи з охорони від пожеж території,
будівлі та споруди відповідача силами
56 державної пожежно-рятувальної
частини по охороні об'єкта головного
управління, а відповідач
зобов'язується прийняти та оплатити
такі послуги.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна
договору визначається сторонами
згідно з погодженим сторонам
кошторисом і складає 104 699,95 грн.

Згідно з додатком №4 (в редакції
додаткової угоди від 01.07.2013) сума
утримання особового складу у кількості
одного чоловіка становить 4661,00 грн.

Але, фактично, у період з травня по
грудень 2013 включно, відповідач
утримував одну особу рядового і
начальницького складу ДПРЧ-56, що
підтверджується актами виконаних
робіт та розрахунками заборгованості
до позовної заяви і сума видатків на
утримання особового складу становить
4374,00 грн. на місяць.

На підставі п. 4.1 договору оплата
здійснюється на підставі Акта
приймання-передачі виконаних робіт не
пізніше 25-го числа поточного місяця без
виставлення рахунків.

Позивач належним чином виконав умови
даного договору, зокрема у період
травень - грудень 2013 року, надавав
послуги за договором, що
підтверджується актами № 15 від 20.05.2013
(а.с.22), № 19 від 21.06.2013 (а.с.23), № 23 від
22.07.2013 (а.с.24), № 27 від 22.08.2013 (а.с.25), № 30
від 20.09.2013 (а.с.26), № 34 від 21.10.2013 (а.с.27), №
38 від 21.11.2013 (а.с.28), № 42 від 20.12.2013 (а.с.29).
Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
виконавцем умов договору.

Відповідач в період з травня по грудень
2013 року свої зобов'язання за договором
не виконав, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість в розмірі 34 992,00 грн., що
підтверджується зазначеними
матеріалами справи та визнається
відповідачем.

Судом встановлено, що 25.12.2013 та 12.03.2014
позивачем на адресу відповідача
направлено претензії № 01-5572/12 та №
01-1250/12, які отримано представником
відповідача, що підтверджується
штампами про отримання (а.с.35-36).

Відповідно до п. 7.2 договору у разі
несвоєчасної оплати замовник сплачує
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діє на момент
прострочення, від несплаченої суми за
кожний календарний день прострочення.
Сплата пені не звільняє винну сторону
від виконання обов'язків за даним
договором.

Згідно з зазначеною умовою договору,
позивачем нараховано та заявлено до
стягнення з відповідача суму пені в
розмірі 1985,66 грн.

Дослідивши обставини справи, надані
матеріали, оцінивши надані сторонами
докази у їх сукупності, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та необхідність часткового
задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов`язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором
або законом. Аналогічна за змістом
норма міститься у п.1 ст. 193
Господарського кодексу України.

За приписами п. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, п.2 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відтак, враховуючи, що факт належного
виконання позивачем своїх договірних
зобов'язань та факт порушення
відповідачем своїх договірних
зобов`язань по оплаті наданих послуг
встановлений судом, суд прийшов до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині стягнення 34 992,00 грн.
основного боргу за період травень -
грудень 2013 року.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача пені в розмірі 1985,66 грн., то
статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання, настають наслідки,
передбачені договором або законом, в
тому числі, сплата неустойки.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу
України також встановлено, що у разі
порушення учасником господарських
відносин правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежне виконання
господарського зобов'язання, він
зобов'язаний сплатити штрафні санкції
у вигляді грошової суми (неустойка,
пеня, штраф).

Відповідно до п. 7.2 договору у разі
несвоєчасної оплати замовник сплачує
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діє на момент
прострочення, від несплаченої суми за
кожний календарний день прострочення.
Сплата пені не звільняє винну сторону
від виконання обов'язків за даним
договором.

Перевіривши розрахунок заявленої суми
пені в розмірі 1985,66 грн., суд дійшов
висновку, що позивачем при нарахуванні
пені було допущено арифметичну
помилку, у зв'язку з чим, до стягнення
підлягає пеня в розмірі 1969,14 грн.

Відповідачем було заявлене клопотання
про зменшення розміру штрафних санкцій
до 50% з посиланням на тяжке фінансове
становище, в обґрунтування зазначеного
клопотання відповідачем надано баланс
станом на 31 грудня 2013 року та
фінансовий звіт за 2013 рік.

Представник позивача проти
задоволення клопотання заперечував.

Розглянувши відповідне клопотання суд
не вбачає підстав для зменшення
розміру пені з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК
України у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

З огляду на те, що відповідачем не
здійснювались виконання зобов'язання
протягом тривалого часу, а також
враховуючи те, що розмір відповідної
неустойки не є надмірно великим
порівняно із основною заборгованістю,
суд не вбачає підстав для задоволення
відповідного клопотання відповідача.

З урахуванням вищевикладеного,
оцінивши подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог, з
віднесенням судових витрат на
відповідача в порядку ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 44, 49, 78, статями
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Рубіжнянського казенного
хімічного заводу «Зоря», 93001, Луганська
область, м. Рубіжне, вул. Заводська, 1,
код 14308351, на користь Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Луганській
області, 91011, м. Луганськ, кв. Алєксєєва,
12а, код 38617137, заборгованість за
договором №1/169 від 01.01.2013 про закупівлю
робіт з охорони від пожеж в сумі 34 992
грн. 00 коп. (тридцять чотири тисячі
дев'ятсот дев'яносто дві гривні 00
копійок), пеню в сумі 1969 грн. 14 коп. (одна
тисяча дев'ятсот шістдесят дев'ять
гривень 14 копійок), а також витрати зі
сплати судового збору в сумі 1827 грн. 00
коп. (одна тисяча вісімсот двадцять сім
гривень 00 копійок), видати наказ
позивачу після набрання рішенням
законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст.
85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та
підписано 05.05.2014.

Суддя
А.В. Секірський