ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.05.2014
Справа № 905/1163/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мельниченко Ю.С., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Шевчук Н.В., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
вугілля», м. Моспине, Донецька область

до відповідача: Державного
підприємства «Донецька залізниця», м.
Донецьк

про стягнення 148 884грн. 75коп.

за участю представників:

від позивача: Лук'янова Л.Л. - за
довіреністю №2 від 15.01.2014р.

від відповідача: Пронін В.К. - за
довіреністю №71-01/391 від 25.02.2014р.,
Петренко О.Г- представник за
довіреністю №71-01/2991 від 06.10.2011р.; Бєлих
О.О. - представник за довіреністю
№Н-01/3550 від 10.12.2013р.

У судовому засіданні 23.04.2014р. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено перерву до 05.05.2014р.

У судовому засіданні 05.05.2014р. суд
виходив до нарадчої кімнати (каб. 412) для
прийняття рішення.

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 81-1
Господарського-процесуального кодексу
України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Українське
вугілля», м. Моспине,
Донецька область, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Державного підприємства
«Донецька залізниця», м. Донецьк, про
стягнення заборгованості за договором
підряду №Д/РСП-6-122780/ню від 21.12.2012р. у
сумі 146 988грн. та 3% річних 1 896грн. 75коп.,
всього 148 884грн. 75коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за вказаним
договором щодо оплати виконаних робіт.
Нормативно позовні вимоги обґрунтовує
ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України,
ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
№Н31-02/648 від 22.04.2014р. проти позову
заперечив, посилаючись на те, що роботи
позивачем за спірним договором були
виконані з порушенням діючих
будівельних норм, про що свідчить
відсутність технічної документації,
якою, на думку відповідача, мали б
супроводжуватись виконані позивачем
роботи.

У судовому засіданні 05.05.2014р. позивач
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, відповідач заперечив проти
позову та наполягав на вирішені спору
за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази за
приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Донецька
залізниця» (далі - замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Українське вугілля»
(далі - підрядник) був укладений договір
підряду №Д/РСП-6-122780/ню від 21.12.2012р. (далі
- договір), за умовами якого підрядник
зобов'язався відповідно до умов
договору, на свій ризик та за завданням
замовника виконати роботи з
модернізації кран-балки
вантажопід`ємністю 3,2 т згідно з
календарним планом робіт, а замовник
зобов'язався прийняти виконані роботи
та оплатити їх на умовах договору.

Як встановлено п. 2.1 договору, вартість
робіт з модернізації кран-балки
вантажопід`ємністю 3,2 т складає 999
720грн., у т.ч. ПДВ 166 620грн.

Згідно п. 4.1 договору, підрядник
зобов'язується: виконати модернізацію
кран-балки вантажопід`ємністю 3,2 т. в
терміни, що встановлені календарним
планом робіт.

Відповідно до календарного плану робіт
(додаток №1 до договору), термін
виконання робіт погоджений сторонами з
моменту утвердження фінансового плану
ДП «Донецька залізниця» та до 31.12.2012р.

Виконані роботи відповідно до п. 3.2
договору, приймаються замовником з
обов'язковим складанням відповідних
актів здачі-приймання виконаних робіт,
які підписуються представниками
сторін. При наявності в роботі істотних
відступів від договору або інших
істотних недоліків замовник вправі
вимагати розірвання договору з
відшкодуванням збитків (п. 3.3 договору).

Пунктом 5.2 договору передбачено, що для
приймання виконаних робіт підрядник
пред'являє замовнику акти виконаних
робіт. Уповноважений представник
замовника на протязі 7-ми днів
перевіряє реальність акту і підписує
його в частині фактично виконаних
обсягів робіт.

При цьому, згідно умов п. 5.1 договору,
замовник здійснює оплату за фактично
виконані роботи протягом 90 банківських
днів після підписання сторонами актів
виконаних робіт шляхом перерахування
грошових коштів на рахунок підрядника.

Факт виконання позивачем прийнятих на
себе зобов'язань за договором
підтверджується актом приймання
виконаних підрядних робіт (корегування
акту виконаних робіт за грудень 2012р. на
суму 986 211грн. 60коп.) за березень 2013р. від
01.04.2013р. на суму 146 988грн. та довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт/
та витрат/ на суму 146 988грн. з ПДВ.

Даний акт підписаний сторонами без
зауважень, підписи скріплені печатками
підприємств, вказане також не
заперечується відповідачем у відзиві.

Разом з тим, доказів виконання
відповідачем зобов'язань за договором
з оплати виконаних позивачем робіт
матеріали справи не містять.

Таким чином, несплата замовником
вартості робіт, виконаних позивачем за
договором підряду №Д/РСП-6-122780/ню від
21.12.2012р. й стала підставою для звернення
до господарського суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір про стягнення
заборгованості за вказаним договором,
суд виходить з наступного.

За приписами ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Підставою виникнення у сторін
зобов'язань у розумінні ст. 509
Цивільного кодексу України є договір
підряду №Д/РСП-6-122780/ню від 21.12.2012р., який
відповідно до ст. 626
Цивільного кодексу України є
домовленістю сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Проаналізувавши зміст укладеного
сторонами договору підряду
№Д/РСП-6-122780/ню від 21.12.2012р., суд дійшов
висновку, що вказаний договір за своєю
правовою природою є договором підряду
та підпадає під регулювання § 1 Глави 61
Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України, яка міститься у вказаній Главі
Цивільного кодексу України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 525 Цивільного
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зазначені норми
узгоджуються з вимогами ст. 629
Цивільного кодексу України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав у відповідача
для ухилення від виконання свого
обов'язку за договором стосовно оплати
вартості виконаних позивачем робіт
протягом 90 банківських днів після
підписання сторонами актів виконаних
робіт шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок підрядника, як це
визначено п. 5.1 договору.

Разом з тим, з матеріалів справи не
вбачається здійснення відповідачем
розрахунку з позивачем впродовж
вказаного строку до 13.08.2013р. включно.
Вказане призвело до порушення
відповідачем зобов'язання з оплати
робіт як боржником, який прострочив
виконання, у розумінні ст.ст. 610, 612
Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, з огляду на
відсутність доказів оплати
відповідачем робіт за договором
підряду №Д/РСП-6-122780/ню від 21.12.2012р., суд
вважає позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості у сумі 146 988грн.
обґрунтованими та доведеними
матеріалами справи, отже, такими, що
підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов в частині
стягнення з відповідача суми основної
заборгованості, суд зазначає, що
заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позовну заяву стосовно не
складання позивачем певної технічної
документації не приймається судом до
уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за
умовами договору підрядник був
зобов'язаний виконати роботи з
модернізації кран-балки
вантажопід`ємністю 3,2 т, при цьому,
обов'язок складати технічну
документацію умовами договору не
передбачався, крім того, як свідчать
матеріали справи, виконані підрядником
роботи замовником були прийняті без
зауважень, наявні в матеріалах справи
документи, а саме: довідка фахівця вих.
№543 від 21.03.2013р., лист №04/513 від 20.03.2013р.
та лист №2103/13-1 від 21.03.2013р. свідчать про
наявність певних недоліків в роботах,
що виконувались позивачем до
підписання між сторонами та скріплення
печатками підприємств акту виконаних
робіт від 01.04.2013р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

На підставі вказаної статті позивачем
заявлені вимоги про стягнення з
відповідача 3% річних за період з
10.08.2013р. по 13.01.2014р. у сумі 1 896грн. 75коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних за
вказаний період, суд дійшов висновку,
що зазначений розрахунок є
методологічно невірним через
неправомірне включення до періоду
нарахування період з 10.08.2013р. по 13.08.2013р.
Фактично розмір 3% річних за період з
14.08.2013р. по 13.01.2014р. складає 1 836рн. 34коп.,
позовні вимоги в цій частині суд вважає
обґрунтованими та доведеними
матеріалами справи, отже, такими, що
підлягають задоволенню, а в частині
стягнення 3% річних у сумі 60грн. 41коп.
безпідставними, отже, такими, що
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл
господарських витрат зі сплати
судового збору, суд зазначає, що за
вимогами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати позивача зі сплати судового
збору покладаються на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546, 549, 610, 612,
625, 626, 629, 837 Цивільного кодексу України;
ст. 193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Донецька залізниця» (83000, м. Донецьк,
вул. Артема, буд. 68, ідентифікаційний
код 01074957) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське вугілля» (83492, Донецька
область, м. Донецьк, м.
Моспине, вул. Ново-Моспине, буд. 24А,
ідентифікаційний код 37790967)
заборгованість за договором підряду
№Д/РСП-6-122780/ню від 21.12.2012р. у сумі
146 988грн., 3% річних у сумі 1 836грн. 34коп.
та витрати зі сплати судового збору у
сумі 2 976грн. 49коп.

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське вугілля»
до Державного підприємства «Донецька
залізниця» в частині стягнення 3%
річних у сумі 60грн. 41коп. відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське вугілля»
(83492, Донецька область, м. Донецьк, м.
Моспине, вул. Ново-Моспине, буд. 24А,
ідентифікаційний код 37790967) на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 01коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого
господарського суду подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів.
У разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
тексту рішення.

У судовому засіданні 05.05.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 08.05.2014р.

Суддя
Ю.С.
Мельниченко