ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р.Справа № 922/977/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання
Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім"
АСКАНІЯ", м. Київ до Публічного
акціонерного товариства "Роганська
картонна фабрика", смт. Рогань про
стягнення 53 992,83 грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім"
АСКАНІЯ", м. Київ (позивач)
звернулося до господарського суду із
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства "Роганська
картонна фабрика",
смт. Рогань (відповідача), в якій
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача 51 688,07 грн. основного
боргу та 2 304,76 грн. пені, посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки №17МА/13 від 01.08.2013 р., а також
просить суд покласти на відповідача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1827,00 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. У своєму
клопотанні вх.№13811 від 23.04.2014 р. просить
суд розглянути справу за відсутності
представника позивача за наявними у
справі документами. Позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, просить суд
позов задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. У листі за
вх.№13615 від 22.04.2014 р. повідомив суду про
те, що після звернення позивача до суду
з даним позовом відповідач повністю
погасив суму основного боргу в розмірі
51 688,07 грн. На підтвердження
оплати основного боргу подав оригінали
платіжних доручень №329 від 04.04.2014 р. та
№461 від 18.04.2014 р. Відповідач також
просить суд розглянути справу за
відсутності представника відповідача
за наявними у справі документами.

Розглянувши клопотання сторін про
розгляд справи по суті за наявними
матеріалами без участі їх
представників, суд вважає за можливе
задовольнити їх як такі, що не
суперечать інтересам сторін та вимогам
чинного законодавства.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, дослідивши
матеріали справи, всебічно та повно
оцінивши надані сторонами докази у їх
сукупності, суд встановив наступне.

01 серпня 2013 року позивачем
(постачальник) та відповідачем
(покупцем) було укладено договір
поставки № 17Ма/13 (далі - договір), за
умовами якого позивач зобов'язався
поставити та передати у власність
покупця пакувальний матеріал (далі -
товар), а відповідач зобов'язався
прийняти та оплати товар у кількості,
за номенклатурою, строками та умовами
поставки відповідно умовам цього
договору на підставі замовлення,
Специфікації та накладних, які є
невід'ємними частинами цього договору.

За умовами п. 2.1. договору асортимент,
кількість та ціна товару кожної
окремої партії визначаються сторонами
у замовленні або Специфікації та
вказується в накладних.

Згідно з п.4.1 договору орієнтовна ціна
договору становить
1 000 000, 00 грн. з ПДВ.

В п.10.1. договору зазначено, що договір
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до 31.07.2014 р.,
але у будь-якому випадку, до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
по даному договору.

Відповідно до статті 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому кожна суттєва для справи
обставина повинна підтверджуватися
належними і допустимими доказами.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Як свідчать надані позивачем та
досліджені судом матеріали справи,
позивач виконав свої договірні
зобов'язання належним чином, поставив
відповідачу товар на загальну суму 51
688,07 грн., що підтверджується
відповідними видатковими накладними:
№ 5707 від 03.10.2013 р. на суму 44 055,00 грн. та №
6130 від 21.10.2013 р. на суму 7 633,07
грн. (а.с. 14, 17), підписаними повноважними
представниками сторін, та
довіреностями на отримання
відповідачем товарно-матеріальних
цінностей (а.с. 15, 18).

Згідно з частиною 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

За умовами п.4.5. договору відповідач
зобов'язався здійснити оплату товару
не пізніше 30 (тридцяти) календарних
днів з дати приймання товару
відповідачем, що вказана у видатковій
накладній.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач товар отримав, але в
порушення умов п.4.5. договору
поставлений товар не оплатив.

Таким чином судом встановлено, що у
відповідача станом на день звернення
позивача до суду з позовом утворилась
заборгованість перед позивачем з
оплати товару за договором поставки в
розмірі 51 688,07 грн.

Як свідчать надані відповідачем до
матеріалів справи докази (платіжні
доручення №329 від 04.04.2014 р. та №461 від
18.04.2014 р.), відповідач після звернення
позивача з позовом до суду повністю
погасив суму основного боргу в розмірі
51 688,07 грн. З огляду на даний факт суд
дійшов висновку про те, що провадження
у справі в цій частині підлягає
припиненню за відсутністю предмету
спору відповідно до вимог п. 1-1 ч. 1 ст. 80
ГПК України.

За приписами ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Позивач нарахував та пред'явив до
стягнення з відповідача пеню в розмірі
2 304,76 грн.

В п. 7.2. договору передбачено, що у
випадку несвоєчасної оплати товару
відповідач зобов'язаний сплатити на
користь позивача пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу, що діяла в період
заборгованості, за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

Перевіривши правильність та
правомірність нарахування позивачем
пені в розмірі 2 304,76 грн., суд дійшов
висновку про те, що розрахунок пені є
вірним, а позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені в розмірі
2 304,76 грн. є правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в частині стягнення пені в
розмірі 2 304,76 грн. В частині позовних
вимог про стягнення з відповідача 51 688,07
грн. основного боргу провадження у
справі слід припинити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат і керуючись ст. 49 ГПК України та
пунктом 4.6. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", суд зазначає, що
оскільки спір доведено до суду саме з
вини відповідача і заборгованість він
погасив вже після звернення позивача
із позовом до суду, судовий збір слід
покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 230, 232 Господарського кодексу
України, ст. ст. 525, 530, 549, 610, 611, 612, 629, 692, 712
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4,
12, 32, 33, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Роганська картонна
фабрика" (вул. Леніна, 57, м. Харків, 62481,
, п/р
№ 4900 в ПАТ "Мегабанк", МФО 334851) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Асканія" (пров. Новопечерський, 5, м.
Київ, 01042, , п/р № 3001
в ПАТ "Банк Національний Кредит", МФО
320702) 2 304,76 грн. пені та 1 827,00 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача 51 688,07 грн.
основного боргу провадження у справі
припинити.

Повне рішення складено 29.04.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко