ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2014 р.
Справа № 911/1120/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Рябцевої О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника
Білоцерківського прокурора з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави в особі
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення ГУ ДСНС
України у Київській області, Київська
обл., м. Біла Церква

до комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»,
Київська обл., м. Славутич

про стягнення 7162,46 грн.

за участю представників:

від прокурора: Гуменюк Я.В. (посв. № 023212
від 28.11.2013р.);

від позивача: Ремінська А.О. (дов. № 3 від
16.04.2014р.);

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

заступник Білоцерківського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері (далі - прокурор)
звернувся до господарського суду
Київської області з позовом в
інтересах держави в особі
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення ГУ ДСНС
України у Київській області (далі -
позивач) до комунального підприємства
«Управління житлово-комунального
господарства» (далі - відповідач) про
стягнення 9958,14 грн., з яких 9793,36 грн.
заборгованості за договором № 53 від
01.10.2012 р., 76,41 грн. пені, 70,75 грн.
інфляційних втрат та 17,62 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
посилається на порушення відповідачем
умов договору № 53 від 01.10.2012 р. на
постійне та обов'язкове обслуговування
державною аварійно-рятувальною
службою об'єктів та окремих територій
в частині зобов'язання з оплати наданих
послуг, у зв'язку з чим за ним
утворилась заборгованість перед
позивачем у сумі 9793,36 грн. У зв'язку з
наявністю вказаної заборгованості
прокурором на підставі п. 5.3. договору
нараховано відповідачу 76,41 грн. пені та
на підставі ст. 625 ЦК України - 70,75 грн.
інфляційних втрат та 17,62 грн. 3% річних.

Також, у позовній заяві прокурор
вказує, що відповідно до п. 1.4. Статуту
позивача аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення ГУ ДСНС
України у Київській області за
організаційно-правовою формою є
державною організацією і заснований на
державній власності, а джерелами
фінансування загону згідно з п. 5.4.
Статуту є кошти державного та місцевих
бюджетів на виконання окремих програм.

16.04.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшла телеграма, в якій відповідач
просить суд відкласти розгляд справи у
зв'язку з неможливістю прибуття
представника відповідача.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.04.2014 р. розгляд справи
відкладено на 06.05.2014 р.

05.05.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшла телеграма, в якій відповідач
просить суд відкласти розгляд справи у
зв'язку з відпусткою директора
підприємства та неможливістю прибуття
представника відповідача.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами.

Вказане клопотання відповідача не
підлягає задоволенню, оскільки згідно
з ч.ч. 1-5 ст. 28 ГПК України відповідач не
позбавлений права направити в судове
засідання, крім директора
підприємства, іншого представника,
повноваження якого підтверджуються
довіреністю від імені підприємства,
при цьому відповідачем не надано суду
доказів, які б підтверджували
неможливість прибуття іншого
представника відповідача в судове
засідання.

06.05.2014 р. до господарського суду
Київської області від позивача
надійшов супровідний лист, до якого
додано письмове уточнення по позовним
вимогам, яке за своїм змістом є заявою
про зменшення розміру позовних вимог, в
якому позивач зазначив, що у довідці
про нарахування заборгованості від
28.02.2014 р. було допущено помилку щодо
суми заборгованості відповідача, в
зв'язку з чим відповідно до вірного
розрахунку позивач просить суд
стягнути з відповідача 7162,46 грн., з яких
6997,68 грн. заборгованості, 76,41 грн. пені,
70,75 грн. інфляційних втрат та 17,62 грн. 3%
річних.

Таким чином, господарським судом
розглядаються позовні вимоги про
стягнення з відповідача 7162,46 грн., з
яких 6997,68 грн. заборгованості, 76,41 грн.
пені, 70,75 грн. інфляційних втрат та 17,62
грн. 3% річних.

Представник позивача в судовому
засіданні 17.04.2014 р. підтримав позовні
вимоги з підстав, викладених у позовній
заяві, а в судовому засіданні 06.05.2014 р.
також з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судові
засідання 17.04.2014 р. та 06.05.2014 р. не
з'явився, хоча про час та місце судових
засідань відповідач був повідомлений
належним чином, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
телеграмами відповідача від 16.04.2014 р. та
05.05.2014 р. про відкладення розгляду
справи. Відповідач про причини неявки у
судове засідання 17.04.2014 р. суд не
повідомив, відзив на позов до суду не
надіслав.

Прокурор в судовому засіданні 17.04.2014 р.
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві, а в
судовому засіданні 06.05.2014 р. також з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
прокурора та представника позивача,
суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2012 р. між аварійно-рятувальним
загоном спеціального призначення ГТУ
МНС України у Київській області, який
відповідно до наказу ДСНС України № 318
від 24.05.2013 р. «Про здійснення
організаційно-штатних заходів у
підрозділах Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Київській
області» змінив назву на
аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення ГУ ДСНС
України у Київській області,
(аварійно-рятувальна служба) та
комунальним підприємством «Управління
житлово-комунального господарства»
(об'єкт) було укладено договір № 53 на
постійне обов'язкове обслуговування
державною аварійно-рятувальною
службою об'єктів та окремих територій
(договір ).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом
договору є організація та здійснення
аварійно-рятувальною службою
аварійно-рятувального обслуговування
об'єкта з метою своєчасного реагування
та виконання аварійно-рятувальних
робіт при виникненні на об'єкті
надзвичайної ситуації, а також
профілактичної роботи із запобігання
(профілактики) виникненню надзвичайних
ситуацій техногенного та природного
характерів, спрямовані на поліпшення
техногенної безпеки об'єктів
(територій) та підвищення рівня
підготовленості об'єкта до рятування
людей та ліквідації надзвичайних
ситуацій.

Згідно з п. 3.12. договору об'єкт
зобов'язаний оплачувати відповідно до
умов договору постійне та обов'язкове
обслуговування аварійно-рятувальною
службою об'єкта, у тому числі
відшкодувати витрати, що пов'язані з
ліквідацією надзвичайних ситуацій.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що
вартість функціонування структурних
підрозділів аварійно-рятувальної
служби у режимі постійної готовності
до виконання необхідного комплексу
аварійно-рятувальних робіт в умовах
надзвичайної ситуації або загрози її
виникнення у кількості 2-ох оперативних
одиниць складає 4665,17 грн. на рік з
урахуванням ПДВ. Річна сума договору
розділяється на дванадцять частин і
оплата здійснюється щомісячно рівними
частками і підтверджується щомісячно
актами виконаних робіт. Щомісячна
оплата за кожен з одинадцяти місяців
становить 388,76 грн. з урахуванням ПДВ, за
останній місяць дії договору становить
388,81 грн., з урахуванням ПДВ. Виконання
аварійно-рятувальних робіт чи
аварійно-рятувального обслуговування
об'єкта підтверджується актами
виконаних робіт, які затверджуються до
10-числа місяця.

Плата за обслуговування об'єкта
аварійно-рятувальною службою
здійснюється щомісячним
перерахуванням коштів впродовж 5
банківських днів з моменту отримання
оригінала рахунка чи його факсової
копії до 15-го числа (п. 4.2. договору).

Пунктом 7.1. договору встановлено, що
договір вступає в силу з 01.08.2012 р. Строк
дії договору - один рік, з 01.08.2012 р. по
01.08.2013 р. (п. 7.2. договору).

Відповідно до п. 7.3. договору після
закінчення строку, якщо жодна з сторін
в термін 30 діб до закінчення договору
письмово не повідомить про намір його
розірвання, договір автоматично
пролонгується на кожен наступний рік
на умовах договору.

01.10.2012 р. позивачем та відповідачем було
підписано калькуляцію на постійне та
обов'язкове обслуговування
аварійно-рятувальною службою КП
«Управління житлово-комунального
господарства», що відповідно до п. 8.2.
договору є його невід'ємною частиною.

В період з серпня 2012 р. по квітень 2013 р.
та з червня 2013 р. по лютий 2014 р.
позивачем на виконання умов договору
надано відповідачу передбачені
договором послуги з
аварійно-рятувального обслуговування
на загальну суму 6997,68 грн.

Відповідні акти виконаних робіт за
період з серпня 2012 р. по квітень 2013 р. та
з червня 2013 р. по лютий 2014 р. та рахунки
на оплату були направлені позивачем на
адресу відповідача, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
фіскальними чеками та списками
згрупованих поштових відправлень.

Проте, відповідач надані позивачем в
період з серпня 2012 р. по квітень 2013 р. та
з червня 2013 р. по лютий 2014 р. послуги з
аварійно-рятувального обслуговування
у сумі 6997,68 грн. не оплатив, акти
виконаних робіт за вказаний період у
кількості 16 шт. (акт виконаних робіт №
262 від 30.04.2013 р. складено за період
надання послуг лютий-квітень 2013 р.) не
підписав та не надав позивачу будь-яких
письмових зауважень щодо кількості та
якості наданих послуг.

Таким чином, оскільки відповідач в
порушення умов договору не оплатив
надані позивачем в період з серпня 2012 р.
по квітень 2013 р. та з червня 2013 р. по
лютий 2014 р. послуги, за ним утворилась
заборгованість у сумі 6997,68 грн., які
прокурор просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 4.2.
договору плата за обслуговування
об'єкта аварійно-рятувальною службою
здійснюється щомісячним
перерахуванням коштів впродовж 5
банківських днів з моменту отримання
оригінала рахунка чи його факсової
копії до 15-го числа.

Таким чином, сторони в п. 4.2. договору
встановили, що підставою для
здійснення відповідачем розрахунків
за надані позивачем послуги з
аварійно-рятувального обслуговування
є отримання ним оригінала чи
факсимільної копії рахунка на оплату, а
тому господарський суд дійшов
висновку, що саме по собі непідписання
відповідачем актів виконаних робіт за
період з серпня 2012 р. по квітень 2013 р. та
з червня 2013 р. по лютий 2014 р. не може бути
підставою для односторонньої відмови
відповідача від виконання зобов'язання
щодо оплати наданих послуг.

Згідно з приписами статтей 525, 526
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Отже, оскільки заборгованість
відповідача перед позивачем у сумі 6997,68
грн. за послуги, отримані на підставі
договору № 53 від 01.10.2012 р., на час
прийняття рішення не погашена, розмір
вказаної заборгованості відповідає
фактичним обставинам справи, не
спростований відповідачем, вимога
позивача про стягнення з відповідача
6997,68 грн. заборгованості підлягає
задоволенню.

Прокурором також заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача на
користь позивача 76,41 грн. пені.

Відповідно до п. 5.3. договору за
порушення терміну оплати об'єкт
сплачує аварійно-рятувальній службі
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ. Сплата пені не звільняє
сторону від виконання обов'язків за
даним договором.

Так, прокурор просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 76,41
грн. пені, нарахованої на
заборгованість відповідача за кожен
місяць окремо за загальний період з
серпня 2012 р. по лютий 2014 р.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи розрахунку, пеня нарахована
прокурором на заборгованість
відповідача у сумі 388,76 грн. за кожний
місяць окремо. При цьому, періодом
нарахування пені на кожну окрему
заборгованість є місяць, за який така
заборгованість виникла, наприклад, на
заборгованість відповідача за послуги,
надані позивачем в серпні 2012 р.,
прокурором нараховано пеню за серпень
2012 р.

Однак, оскільки відповідно до умов п. 4.2.
договору плата за обслуговування
здійснюється відповідачем щомісячним
перерахуванням коштів впродовж 5
банківських днів з моменту отримання
оригінала рахунку чи його копії до 15-го
числа, то відповідач вважається таким,
що прострочив виконання зобов'язання з
оплати вартості наданих послуг з 16-го
числа наступного за звітним місяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Таким чином, враховуючи те, що
відповідно до норм чинного
законодавства пеня нараховується у
разі невиконання чи неналежне
виконання зобов'язання та обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання, а
прокурором нараховано пеню на
заборгованість відповідача за кожен
місяць окремо за періоди, в яких
заборгованість у відповідача була
відсутня, то суд дійшов висновку, що
позовна вимога про стягнення 76,41 грн.
пені не підлягає задоволенню.

Крім того, прокурор просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 70,75 грн. інфляційних втрат та
17,62 грн. 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Прокурор просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 70,75
грн. інфляційних втрат та 17,62 грн. 3%
річних на заборгованість відповідача у
сумі 388,76 грн. за кожний місяць окремо.
При цьому, періодом нарахування
інфляційних втрат та 3% річних на кожну
окрему заборгованість є місяць, за який
така заборгованість виникла,
наприклад, на заборгованість
відповідача за послуги, надані
позивачем в серпні 2012 р., прокурором
нараховано інфляційні втрати та 3%
річних за серпень 2012 р.

Таким чином, враховуючи те, що
відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних
та інфляційні втрати нараховуються за
весь час прострочення виконання, а
прокурором нараховано інфляційні
втрати та 3% річних на заборгованість
відповідача за кожен місяць окремо за
періоди, в яких зазначена
заборгованість у відповідача була
відсутня, то суд дійшов висновку, що
позовні вимога про стягнення з
відповідача на користь позивача 70,75
грн. інфляційних втрат та 17,62 грн. 3%
річних не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 р. «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України «Про судовий збір»,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються судом на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог та підлягають стягненню
в доход державного бюджету України.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
«Управління житлово-комунального
господарства» (07100, Київська область, м.
Славутич, вул. Військових
Будівельників, 8, код 31476318) на користь
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Київській
області (09100, Київська обл., м. Біла
Церква, вул. Заводська, 3, код 36055819) 6997,68
грн. (шість тисяч дев'ятсот дев'яносто
сім грн. 68 коп.) заборгованості.

2. В іншій частині позову відмовити.

3. Стягнути з комунального підприємства
«Управління житлово-комунального
господарства» (07100, Київська область, м.
Славутич, вул. Військових
Будівельників, 8, код 31476318) в доход
Державного бюджету України 1784,97 грн.
(одну тисячу сімсот вісімдесят чотири
грн. 97 коп.) судового збору.

4. Стягнути з аварійно-рятувального
загону спеціального призначення
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Київській області (09100, Київська обл., м.
Біла Церква, вул. Заводська, 3, код 36055819)
в доход Державного бюджету України 42,03
грн. (сорок дві грн. 03 коп.) судового
збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Рябцева О.О.

Рішення підписано 12.05.2014 р.