ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
Справа № 915/463/14

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Кондратовій О.В..,

з участю представників сторін:

від позивача: Кравченко А.М.,
довіреність № 548 від 02.04.14;

віл відповідача:Шитюк В.М., довіреність
№ 03/513 від 11.04.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 915/463/14

за позовом: Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом", 01032, м. Київ, вул.
Вєтрова, 3, в особі ВП "Южно-Українська
АЕС", 55001, Миколаївська
обл.,м.Южноукраїнськ, промзона, а/с №20

до відповідача: Комунального
підприємства "Теплопостачання та
водо-каналізаційне господарство", 55000,
м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів,8

про стягнення заборгованості у
розмірі 159783,22 грн.,-

В С Т А Н
О В И В:

Державне підприємство "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська
АЕС" звернулось до господарського суду
з позовом до Комунального підприємства
"Теплопостачання та водо-каналізаційне
господарство" про стягнення 146627,00 грн.
основного боргу, 542,30 грн. 3 % річних, 10263,88
грн. штрафу та 2350,03 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані
порушенням відповідачем грошового
зобов'язання за договором № 06-05/ПУ-32204
від 02.01.2013 року про надання послуг з
очистки господарсько-побутових
стічних вод в частині оплати за надані
позивачем послуги з очистки
господарсько-побутових стічних вод.

У судовому засіданні 12.05.2014 року
позивач заявлені позовні вимоги
підтримав з підстав зазначених у
позові.

Відповідач у судовому засіданні
та у відзиві на позовну заяву не
погодився з вимогами в частині
нарахування та стягнення 7 % штрафу в
сумі 10263,88 грн. та пені в сумі 2350,03 грн.
за порушення умов договору,
обґрунтовуючи тим, що заборгованість
за надані послуги з очистки
господарсько-побутових стічних вод за
договором виникла через
невідповідність затверджених
виконавчим комітетом Южноукраїнської
міської ради тарифів для населення їх
фактичній собівартості та відсутністю
відповідних дотацій з боку органів
місцевого самоврядування та держави,
тому нарахування штрафних санкцій є
безпідставним та призведе до
збільшення без того існуючої
заборгованості. Крім того, відповідач в
порядку ст. 83 Господарського
процесуального кодексу просив суд
зменшити розмір неустойки (штрафу та
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання, та
зазначив, що п.5.3 договору не
передбачено одночасне стягнення пені
та штрафу.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення позивача та
відповідача, суд встановив наступне:

02.01.2013р. між державним
підприємством «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі ВП «Южно-Українська АЕС» та
комунальним підприємством
«Теплопостачання та
водо-каналізаційне господарство» був
укладений договір № 06-05/ПУ-32204 про
надання послуг з очистки
господарсько-побутових стічних вод.

Відповідно до п. 1.1. договору
позивач зобов'язався прийняти від
відповідача на очистку
господарсько-побутові стічні води в
потрібних йому обсягах, а відповідач
зобов'язався оплачувати за очистку
господарсько-побутових стічних вод за
встановленими тарифами в кількості та
обсягах, передбачених цим договором.

Розділом другим було визначено
вартість послуг. Так, у відповідності
до п. 2.1 договору обсяг водовідведення
за звітний період, встановлений з 1 по 31
(30) число поточного місяця, дорівнює
обсягу водопостачання.

Пунктом 2.2 договору було
визначено, що розрахунки за
водовідведення здійснюються за
діючими на день оплати тарифами.
Порядок встановлення і застосовування
тарифів регулюється уповноваженими
органами відповідно з вимогами чинного
законодавства. При зміні тарифів
розрахунки проводяться за новими
тарифами з дня їх введення.
Постачальник письмово повідомляє
абонента про зміну тарифів.
Повідомлення являється невід'ємною
частиною договору.

Орієнтовно вартість
водовідведення по договору складає 4 705
408,50 грн. з урахуванням ПДВ 20% - 784 234,75
грн.

Відповідно до п. 3.1 договору
оплата за фактичний обсяг
водовідведення здійснюється
відповідачем щомісячно шляхом
перерахування платіжними дорученнями
сум протягом 30 календарних днів.

Відповідач, у відповідності до
п.4.2.4, зобов'язався щомісячно в
передостанній робочий день місяця,
разом з позивачем складати акт про
обсяг водовідведення за звітний
період. Зазначений акт є підставою для
здійснення розрахунків між сторонами
та є доказом виконання договірних
зобов'язань щодо надання послуг
відповідачу з водовідведення.

На виконання умов договору та
відповідно до акту № АК.03104ц.0350 «О
расходе питьевой воды КП «ТВКХ» и
сбросе стоков за декабрь 2013г.»
позивачем було надано послуг по
водовідведенню на суму 146627,00 грн.

На підставі акту № АК.03104ц.0350 «О
расходе питьевой воды КП «ТВКХ»
позивач направив відповідачу рахунок
№РС, 13-3435 від 31.12.2013 р. на суму 146 627, 00 гри.
для оплати наданих послуг по
водовідведенню за грудень 2013 року.

Всупереч згаданим умовам
договору відповідач свої грошові
зобов'язання з оплати передбачених
договором № 06-05/ПУ-32204 від 02.01.2013 року
послуг з очистки
господарсько-побутових стічних вод не
здійснив.

Станом на 25.01.2014 р. сторонами
складений двохсторонній акт звірки
розрахунків, яким відповідачем
підтверджена заборгованість по оплаті
послуг по водовідведенню по договору
за № 06-05/ ПУ-32204 від 02.01.2013 р. за грудень
місяць 2013 року.

Таким чином, станом на момент
розгляду справи сума заборгованості
відповідача перед ДП НАЕК "Енергоатом",
з оплати послуг, виконаних позивачем за
договором про надання послуг на
водовідведення від 02.01.2013 року за
грудень 2013 року складає 146627,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 901 ЦК
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу,
яка споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

У зв'язку з тим, що відповідачем не
було дотримано вищезазначених умов про
надання послуг, позивач 16.01.2014р.
направив відповідачу претензійний
лист та рахунок № 1 для оплати вартості
неоплачених послуг на суму 3375,00 грн.
Проте, зазначена вимога залишилась без
належного реагування, заборгованість
залишилась відповідачем несплаченою.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 542,30 грн. 3 % річних за період
з 15.02.2014р.по 31.03.2014р., 10263,88 грн. штрафу та
2350,03 грн. пені, нарахованої за період з
15.02.2014р. по 31.03.2014р.

Дана вимога основана на умовах
укладеного сторонами договору (п.5.3), у
відповідності до якого за порушення
строків оплати водовідведення
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі 0,1% від вартості спожитих
послуг по водовідведенню за кожний
день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, а за прострочення більше ніж 30
днів - штраф у розмірі 7% вказаної
вартості.

Статтею 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання,на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України визначено, що штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання, частиною 3 ст.
549 Цивільного кодексу України
визначено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 4 та частиною 6 ст. 231
Господарського кодексу України
передбачено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Вказана правова позиція
підтверджується судовою практикою
(Постанова Верховного суду України від
09.04.2012 р. Справа №3-88гс11).

Судом відхиляється заперечення
відповідача про зменшення нарахованих
до стягнення штрафних санкцій, а саме
пені до 1000,00 грн. та штрафу у розмірі 2000
грн., з огляду на таке:

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право суду зменшувати
розмір неустойки тільки у виняткових
випадках.

Як встановлено судом, відповідно
до постанови відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Миколаївській області від
25.04.2014 року у зведеному виконавчому
провадженні накладений арешт на кошти
ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП
«Южно-Українська АЕС» в межах 20 332 721, 54
грн. Накладення арешту на грошові кошти
завдало майнової шкоди інтересам
державного підприємства ДП НАЕК
«Енергоатом», яке включено до Переліку
об'єктів, що мають стратегічне значення
(постанова КМ України «Про
затвердження переліку об'єктів, які
мають стратегічне значення для
економіки і безпеки держави»).
Накладення арешту на грошові кошти
призвело до усунення значного обсягу
обігових коштів від участі в
реалізації виробничих та фінансових
завдань призводить до негативних
наслідків для підприємства, до
основних завдань якого віднесено
забезпечення ядерної безпеки в
державі.

Оцінивши вказані обставини та
беручи до уваги скрутне фінансове
становище позивача, суд не вбачає
підстав для зменшення нарахованих до
стягнення розміру неустойки та пені в
порядку ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України.

Таким чином, підлягають задоволенню
повністю й вимоги в частині стягнення з
Комунального підприємства
"Теплопостачання та водо-каналізаційне
господарство" грошових коштів у сумі
542,30 грн. 3 % річних за період з 15.02.2014р. по
31.03.2014р., 10263,88 грн. штрафу та 2350,03 грн.
пені, нарахованої за період з 15.02.2014р. по
31.03.2014р.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Будь - яких доказів того, що
відповідач належним чином і в повному
обсязі виконав свої зобов'язання за
договором, відповідач, у порушення
приписів ст. 33 ГПК України, суду не
надав, тобто не довів безпідставність
позовних вимог, тоді як надані
позивачем докази, як зазначалось вище,
навпаки, підтверджують неналежне
виконання відповідачем вимог договору,
а відтак і обґрунтованість позовних
вимог.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані чинним законодавством,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального
підприємства "Теплопостачання та
водо-каналізаційне господарство", 55000,
м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 8,
ідентифікаційний код 31948866, на користь
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом", 01032, м. Київ, вул. Вєтрова, 3,
в особі ВП "Южно-Українська АЕС", 55001,
Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ,
промзона, а/с №20, ідентифікаційний код
20915546, 146 627,00 грн. (сто сорок шість тисяч
шістсот двадцять сім грн. 00 коп.)
основного боргу, грошових коштів у сумі
542,30 грн. (п'ятсот сорок дві грн.30 коп. ) 3 %
річних за період з 15.02.2014р.по 31.03.2014р., 10
263,88 грн. (десять тисяч двісті шістдесят
три грн. 88 коп.) штрафу, 2 350,03 грн. (дві
тисячі триста п'ятдесят грн. 03 коп. )
пені, нарахованої за період з 15.02.2014р. по
31.03.2014р. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 3 195,66 грн. (три тисячі
сто дев'яносто п'ять грн. 66 коп.).

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
С.М.Коваль

Рішення підписано 13.05.2014 року.