ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" травня 2014 р.
Справа № Б-50/169-10

вх. № 8089/2-50

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання
Романченко Н.С.

за участю:

представника кредитора ПАТ
"Укрсоцбанк" - Поляков В.Г., довіреність
№ 2168 від 15.11.2013 р.

представника кредитора АТ
"Брокбізнесбанк" - Кравець Д.В., дов.
№119/03 від 06.03.2014р.

арбітражного керуючого - Оскаленко Д.П.,
свідоцтво №НОМЕР_2 від 09.04.2013р.

Розглянувши справу

за заявою ФОП ОСОБА_4, м. Харків

до ФОП ОСОБА_4, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Харківської області від 04.11.2010 р. ФОП
ОСОБА_4 визнаний банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором арбітражного керуючого
Оскаленко Д.П., якого було зобов'язано
відповідно до ст.ст. 47-49 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
виконати дії передбачені вказаною
статтю, завершити ліквідаційну
процедуру та надати суду відповідні
документи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15.12.2011 р.
усунено арбітражного керуючого
Оскаленко Д.П. від виконання обов'язків
ліквідатора ФОП ОСОБА_4, призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Бережного О. І.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05.07.2012 р.
задоволено скарги Харківської філії
ПАТ "Брокбізнесбанк" (вх. № 12100 від 05.07.2012
р.) та ПАТ "Банк Кіпру" від 28.03.2012 р. (вх. №
6666 від 28.03.2012 р.); усунено арбітражного
керуючого Бережного О.І. від виконання
обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_4;
призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Корольова
Вадима Вячеславовича (ліцензія серія
НОМЕР_3 від 17.11.2009 р., адреса: АДРЕСА_1).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22.04.2014р.
відкладено слухання звіту ліквідатора
на "12" травня 2014 р. о(об) 12:00.

Ліквідатор в судове засідання не
з'явився, звіту про проведені дії
станом на травень 2014 року не надав,
через канцелярію суду надав додаткові
документи для долучення до матеріалів
справи.

Представники кредиторів в судовому
засіданні зазначили про те, що в
процесі реалізації майна банкрута
попереднім ліквідатором було допущено
низку порушень діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, в тому числі подані до
заяви про порушення провадження у
справі договори, накладні, претензії,
акти, вимоги кредиторів банкрута,
вислухавши пояснення учасників
судового процесу, суд вважає
необхідним зазначити наступне.

Згідно частини 2 статті 41
Господарського процесуального кодексу
України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим Кодексом з
урахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

У відповідності до частини 2 статті 34
ГПК України, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З матеріалів справи вбачається, що
боржник здійснював підприємницьку
діяльність та набув статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи
підприємця серія НОМЕР_4, місце
проведення державної реєстрації -
Виконавчий комітет Харківської
міської ради, дата проведення
державної реєстрації 11.04.2005 року, номер
запису про проведення державної
реєстрації 2 014877, та витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
серія НОМЕР_5 станом на 27.08.2010року.

10 вересня 2010р. ФОП ОСОБА_4 звернувся до
суду з заявою про порушення
провадження у справі про банкрутство в
порядку ст.7,47 Закону про банкрутство.
На підтвердження невиконаних грошових
зобов'язань в сумі 462175,75грн.,
безпосередньо пов'язаних з
підприємницькою діяльністю, та
неможливістю їх виконати надав низку
письмових документів. Постановою суду
від 04.11.2010р. ФОП ОСОБА_4 було визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

З матеріалів справи вбачається, що
ліквідатором розглянуто та визнано
наступні вимоги кредиторів: ПАТ
"Укрсоцбанк" в сумі 793951,26грн., ПАТ
"Кредитпромбанк" в сумі 49849,73грн., ПАТ
"Банк Кіпру" в сумі 470849,73грн., ФОП ОСОБА_7
в сумі 301425,15грн., ФОП ОСОБА_8 в сумі
60750,60грн., ФОП ОСОБА_9 в сумі 100000,00грн., КП
"Харківські теплові мережі" в сумі
3953,78грн. та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"
в сумі 279770,24грн.

Відповідно до матеріалів справи
боржник мав у власності майно:

- нежитлові приміщення №385-1, 385-2, 385-3
загальною площею 32,0 кв. м. в літ. "А-12" що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2, яка
знаходиться під заставою в АБ
«Брокбізнесбанк» згідно іпотечного
договору № 45Ш-70-1 від 05 березня 2008 року,
було реконструйовано та переведено до
нежитлового фонду після чого було
визнано за ОСОБА_4 прав власності на
самовільно реконструйованні недитлові
приміщення №№ 385-1, 385-2, 385-3 загальною
площею 32 кв.м. в літ"А-12" (адреса: АДРЕСА_2
літ."А-12" згідно рішення Фрунзенского
районного суду м.Харкова від 15.05.2008 р.,
оціночною вартістю 89600,00 грн.,

- чотирьохкімнатна квартира загальною
площею 83,6 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_3 та знаходиться під
заставою в АКБ «Укрсоцбанк» згідно
іпотечного договору № 861/27/39-19/8-173 від 23
липня 2008 року та іпотечного договору №
861/2739-19/7-152 від 18 вересня 2008 року,
оціночною вартісю 267500,00 грн.,

- нежитлове приміщення 1-го поверху №
64-1-:-64-3, загальною площею 32,5 кв.м. в літ.
«А-5», що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4, яке знаходиться під заставою
в АБ «АвтоЗАЗбанк» згідно іпотечного
договору № 14/2008-ИП від 24 червня 208 року,
оціночною вартістю 91000,00 грн.

- автомобіль Нunday Еlantra, 2007 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, який
знаходиться під заставою в Банку
«Фінанси та Кредит» згідно договору
застави від 04 червня 2007 р. оціночною
вартістю 48000,00 грн.

На рахунках боржника загальний залишок
грошових коштів складав 20470,42грн.

30 квітня 2011 року попереднім
ліквідатором Оскаленко Д.П. було
проведено аукціон з продажу майна
банкрута, а саме нежитлових приміщень
1-го поверху № 64-1-:64-3, загальною площею
32,5 кв. м. в літ. «А-5», за адресою: АДРЕСА_4;
зазначене майно продано за ціною 35 100,00
грн.

30 квітня 2011 року попереднім
ліквідатором ОСОБА_3 було проведено
аукціон з продажу майна банкрута, а
саме нежитлові приміщення №385-1, 385-2, 385-3
загальною площею 32,0 кв. м. в літ. "А-12" що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2;
зазначене майно продано за ціною 41300,00
грн.

15 червня 2011 року попереднім
ліквідатором ОСОБА_3 було проведено
аукціон з продажу майна банкрута, а
саме квартири АДРЕСА_3 зазначене майно
продано за ціною 78000,00грн.

Також попереднім ліквідатором
Оскаленко Д.П. проведено аукціон з
продажу автомобіля Нunday Еlantra, 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
зазначене майно продано за ціною
37430,00грн.

Відповідно до вимог статті 47 Закону про
банкрутство заява про порушення справи
про банкрутство
громадянина-підприємця може бути
подана в господарський суд
громадянином-підприємцем, який є
боржником, або його кредиторами.

Визнаний судом розмір кредиторських
вимог до боржника стосується не лише
стадії порушення справи про
банкрутство, а має безпосереднє
правове значення в інших судових
процедурах банкрутства, в тому числі на
стадії ліквідаційної процедури.

Положення ст. 53 Цивільного кодексу
України передбачають, що фізична особа,
яка неспроможна задовольнити вимоги
кредиторів, пов'язані із здійсненням
нею підприємницької діяльності, може
бути визнана банкрутом у порядку,
встановленому законом.

Такий порядок передбачений, зокрема,
ст.ст. 47, 48 Закону про банкрутство.

Норми ст. 47 Закону про банкрутство
встановлюють особливості щодо порядку
порушення справи про банкрутство
громадянина-підприємця. Виходячи з
положень цієї статті обов'язковим є
також дотримання загальних умов при
зверненні із заявою про порушення
справи про банкрутство, визначених
нормами ч. 3 ст. 6 Закону про банкрутство:
щодо безспірності кредиторських вимог
до громадянина-підприємця, відносно
якого порушується справа про
банкрутство, розміру цих вимог - не
менше 300 мінімальних розмірів
заробітної плати, та незадоволення цих
вимог більше ніж протягом трьох
місяців після встановленого для їх
погашення строку.

Дотримання вказаних умов (як
спеціальних, так і загальних) є
обов'язковим, відповідно до Закону про
банкрутство, при зверненні із заявою
про порушення справи про банкрутство
громадянина-підприємця, які (умови)
складають предмет спору у відповідній
справі про банкрутство.

Суд вважає необхідним зазначити, що
положеннями абз. 8 ст. 1 Закону про
банкрутство встановлено, що
безспірними вимогами кредиторів є
вимоги кредиторів, визнані боржником,
інші вимоги кредиторів, підтверджені
виконавчими документами чи
розрахунковими документами, за якими
відповідно до законодавства
здійснюється списання коштів з
рахунків боржника.

Саме з цього моменту грошові вимоги
переходять в категорію безспірних.

Норми ст. 107-1 Цивільного кодексу
України визначають підстави списання
Банком грошових коштів з рахунка
клієнта.

За приписами ч. 1 цієї статті банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження.

Без такого розпорядження грошові кошти
можуть бути списані з рахунка клієнта
на підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених договором між
банком і клієнтом (ч. 2 вказаної статті).

Враховуючи те, що списання коштів з
рахунків боржника в безспірному
порядку здійснюється державною
виконавчою службою, то порушення
справи про банкрутство можливе лише
після відкриття останньою виконавчого
провадження та саме з цього моменту
починає свій перебіг визначений в ст. 1
та ч. 3 ст. 6 Закону про банкрутство
трьохмісячний термін.

Таким чином, без порушеного щодо
боржника виконавчого провадження та
без доказів невиконання боржником
своїх зобов'язань щодо безспірних
вимог протягом трьох місяців з моменту
порушення такого провадження відсутні
ознаки його неплатоспроможності.

При цьому необхідно звернути увагу на
те, що наявність загрози
неплатоспроможності боржника, тобто
коли оплата вимог одного або декількох
вимог кредиторів призведе до
неможливості виконання зобов'язань
перед іншими кредиторами (ч. 5 ст. 7
Закону про банкрутство), може мати
місце лише у випадку конкуренції
грошових вимог кредиторів у
виконавчому провадженні. Отже, про
загрозу неплатоспроможності боржника,
яка є підставою для ініціювання справи
про банкрутство, свідчить неможливість
задоволення вимог кредиторів виключно
у виконавчому провадженні.

Таким чином, звертаючись до суду з
відповідною заявою, боржник повинен
надати докази в підтвердження його
неплатоспроможності або загрози
неплатоспроможності. Суб'єкт
господарської діяльності може бути
визнаний банкрутом відповідно до ст. 1
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" тільки в разі
встановлення господарським судом його
неспроможності відновити свою
платоспроможність та задовольнити
визнані вимоги кредиторів не інакше як
через застосування ліквідаційної
процедури.

Крім того, порушення справи про
банкрутство фізичної особи-підприємця
за його заявою нерозривно пов'язано з
доказуванням таким підприємцем
обставин неспроможності відновити
свою платоспроможність та
задовольнити визнані ним вимоги
кредиторів, що має наслідком визнання
його банкрутом та введення
ліквідаційної процедури, внаслідок
чого підприємницька діяльність такого
боржника припиняється.

Отже, в будь-якому випадку на момент
подачі заяви про порушення провадження
у справі про банкрутство боржником
повинні бути надані документи, які
підтверджують наявність ознак
неплатоспроможності або її загрози.
Інакше таке банкрутство має ознаки
фіктивного, тобто ініційованого з
метою невиконання зобов'язань.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, боржник, звертаючись із заявою
про порушення провадження у справі про
банкрутство, на підтвердження
безспірності грошових вимог
кредиторів до боржника в сумі 462175,75грн.,
а саме перед кредитором ФОП ОСОБА_7
(АДРЕСА_5, сума заборгованості -
301425,15грн.) надав копію договору
поставки товару №5/3 від 11.01.2010р. та
накладні №1 від 19.01.2010р. на суму
172210,90грн. та №2 від 27.01.2010р. на суму 129214,25
( т.1, а.с.14-18); перед кредитором ФОП
ОСОБА_10 (АДРЕСА_3, сума заборгованості -
100000,00грн.) надав копію договору на
надання послуг №б/н від 03.07.2008р. та акти
виконаних робіт від 05.09.08р. на суму
40000,00грн. та від 12.11.2008р. на суму 60000грн. (
т.1, а.с.21-23); перед кредитором ФОП ОСОБА_8
(АДРЕСА_6, сума заборгованості -
60750,60грн.) надав договір купівлі-продажу
від 13.01.2009р. та накладну №03/01 від 14.01.2009р.
на суму 60750,60грн. (т. 1, а.с. 26-27).

Всі вищеперелічені документи не є
виконавчими документами відповідно до
переліку виконавчих документів,
визначених Законом України "Про
виконавче провадження". Отже, вимоги
кредиторів, а саме ФОП ОСОБА_7, ФОП
ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_8 не підтверджені
виконавчими документами, а тому не є
безспірними в розумінні положень
Закону про банкрутство.

Таким чином, ФОП ОСОБА_4 на час
звернення до суду з заявою про
порушення справи про банкрутство не
надано належних доказів безспірності
грошових вимог до боржника, оскільки
матеріали справи не містять копій
судових рішень про стягнення
відповідних грошових сум, наказів
судів про їх стягнення, виконавчих
листів, виданих судом, постанов
Державної виконавчої служби про
відкриття виконавчого провадження
стосовно стягнення заборгованості з
ФОП ОСОБА_4

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судове рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Отже, враховуючи, що провадження у
даній справі порушено в порушення
вимог ст.34 ГПК України, дана справа не
може розглядатися далі та провадження
по ній підлягає припиненню.

Пунктом 36 Постанови Пленуму ВГСУ від
18.12.2009 №15 "Про судову практику у справах
про банкрутство" передбачено, що
законом (2343-12) не врегульовано
подальшого перебігу провадження у
справі у випадках, коли у встановленому
законодавством порядку виявлено
безпідставність вимог кредитора
(кредиторів), за заявою якого (яких) було
порушено справу про банкрутство
боржника, або коли порушено
провадження у справі про банкрутство
підприємств, стосовно яких діє
законодавча заборона порушувати
справи про банкрутство. У таких
випадках судам слід припиняти
провадження у справі на підставі
пункту 7 частини першої статті 40 Закону
(2343-12) (за відсутності інших підстав для
такого припинення) та пункту 1-1 частини
першої статті 80 ГПК України (за
відсутністю предмету спору).

Така ж правова позиція Верховного Суду
України викладена в Інформаційному
листі ВГСУ від 27.02.2012р. №01-06/224/2012 "Про
доповнення до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.20112р. №01-06/249 "Про постанови
Верховного Суду України, прийняті за
результатами перегляду судових рішень
господарських судів".

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що провадження у справі
підлягає припиненню на підставі пункту
7 частини першої статті 40 Закону (2343-12)
та пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК
України.

Керуючись ст.80 п.1-1, 86 ГПК України, ст.ст.
22-32, 47-49 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №Б-50/169-10 про
банкрутство ФОП ОСОБА_4 припинити на
підставі пункту 7 частини першої статті
40 Закону (2343-12) та пункту 1-1 частини
першої статті 80 ГПК України.

Ухвалу направити ліквідатору,
кредиторам, банкруту, Управлінню з
питань банкрутства у Харківській
області, Орджонікідзевському ВДВС
ХМУЮ, державному реєстратору,
Індустріальній ОДПІ м. Харкова.

Суддя
Савченко А.А.