ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Справа № 912/747/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії:

головуючого:Черкащенка
М.М.,суддів:Жукової Л.В., Студенця В.І.
(доповідач),за участю представників
сторін позивача - Литвин Н.П.;
відповідача - не з'явився; розглянувши
касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Украгровибухпром"на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду
від10.12.2013у справі № 912/747/13за
позовомПриватного акціонерного
товариства
"Украгровибухпром"доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Єврощебінь"простягнення 95 926, 09 грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство
"Украгровибухпром" (далі -
ПАТ "Украгровибухпром")
звернулось до Господарського суду
Кіровоградської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Єврощебінь" (далі -
ТОВ "Єврощебінь") про
стягнення основного боргу 93 505, 20 грн.,
інфляційних втрат 2 497, 54
грн.

Ухвалою Господарського суду
Кіровоградської області від 20.05.2013
порушено провадження у справі № 912/747/13
за позовом ПАТ "Украгровибухпром" до
ТОВ "Єврощебінь" про стягнення
95 926, 09 грн.

До прийняття рішення по суті
спору позивач подав письмові уточнення
позовних вимог, в яких просив вважати
заявлену в позовній заяві до стягнення
суму інфляційних втрат, сумою 3% річних,
яка з врахуванням п. 5.4 договору складає
2 420, 89 грн.

Рішенням Господарського суду
Кіровоградської області (суддя
Коротченко Л.С.) від 30.07.2013 позов
задоволено частково. Суд стягнув з ТОВ
"Єврощебінь" на користь ПАТ
"Украгровибухпром" заборгованість в
сумі 95 810, 81 грн., з яких 93 505, 20 грн. -
основний борг, 2 305, 61 грн. - 3% річних. В
решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
(колегія суддів: головуючий суддя
Дмитренко А.К., судді Прокопенко А.Є.,
Крутовських В.І.) від 10.12.2013 рішення
Господарського суду Кіровоградської
області від 30.07.2013 частково скасовано,
резолютивну частину викладено в іншій
редакції, згідно з якою у позові
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013, ПАТ
"Украгровибухпром" подало касаційну
скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та залишити в силі рішення
Господарського суду Кіровоградської
області від 30.07.2013.

Касаційна скарга мотивована тим,
що судом апеляційної інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
досліджено фактичні обставини справи.

Ухвалою Вищого господарського
суду України від 23.04.2014 касаційну
скаргу прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 14.05.2014.

На адресу суду 13.05.2014 від ТОВ
"Єврощебінь" надійшов відзив на
касаційну скаргу, в якому товариство
просило постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.12.2013 залишити без змін, а касаційну
скаргу ПАТ
"Украгровибухпром" - без задоволення.
Окрім того, відповідач просив
здійснювати розгляд касаційної скарги
без його представника.

Колегія суддів, розглянувши
наявні матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування норм
матеріального і процесуального права
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами
предметом спору у даній справі є
стягнення основної заборгованості в
розмірі 93 505, 09 грн. та 2 420, 89 грн. 3% річних
за прострочення оплати виконаних ПАТ
"Украгровибухпром" робіт за договором
№ 112 від 24.02.2012.

Частково задовольняючи позов ПАТ
"Украгровибухпром", місцевий
господарський суд виходив із того, що
всупереч вимог ст. 33 ГПК України
відповідачем не було надано доказів
визнання в судовому порядку договору №
112 від 24.02.2012 неукладеним або недійсним.
Окрім того, акт № 33 від 12.05.2012
підписаний замовником без будь-яких
зауважень, але при цьому ним повністю
неоплечений.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
частково рішення місцевого
господарського суду та відмовляючи у
позові повністю, керувався тим, що
договір № 112 від 24.02.2012 не може
вважатися доказом у даній у справі,
оскільки є неукладеним через
неузгодженість сторонами його
істотних умов, а саме ціни та строків
виконання робіт. Також акт виконаних
робіт (ф. 25) від 12.05.2012 № 33 судом не
прийнято в якості доказу, оскільки він
не відповідає вимогам, встановленим
для первинного документу Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні".

Разом з тим, колегія суддів вважає такі
висновки суду апеляційної інстанції
передчасними та необґрунтованими.

Як встановлено місцевим господарським
судом між ТОВ "Єврощебінь" (замовник) та
ПАТ "Украгровибухпром" (підрядник)
24.02.2012 укладено договір підряду № 112 на
проведення вибухових робіт, за умовами
якого за дорученням замовника
підрядник зобов'язався на власний
ризик виконати певну роботу, а замовник
зобов'язався прийняти та оплатити її (п.
1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору замовник
доручає, а підрядник приймає на себе
зобов'язання по виконанню комплексу
організаційних і технічних заходів,
пов'язаних з підготовкою і проведенням
вибухів.

Місце проведення вибухових робіт:
Новоукраїнський (Горіхівський) кар'єр
(п. 1.3 договору).

У п. 1.5 сторонами погоджено орієнтовний
обсяг вибухових робіт по даному
договору, що складає 540 тис. м. куб. в
твердому тілі.

Згідно з п. 2.10 договору виконані
підрядником роботи оформляються актом
виконаних робіт за формою № 25. У
будь-якому випадку акт виконаних робіт
є рахунком і основою для розрахунку, у
разі якщо підрядником не виставлено
рахунку-фактури та/або платіжної
вимоги-доручення.

Акт виконаних робіт за формою № 25
складається за кожен вибух окремо (п. 2.11
договору).

Відповідно до п. 5.1 договору вартість та
витрати по виконанню вибухових робіт
визначаються сторонами із розрахунку
за 1 кубічний метр в твердому тілі, які
оформлюються протоколами погодження
ціни по кожному вибуху окремо та
становлять невід'ємну частину даного
договору.

Підставою для розрахунків являється
акт виконаних робіт (ф. 25) (п. 5.3
договору).

Згідно з п. 5.4 договору розрахунки за
даним договором здійснюються в
наступному порядку:

а) 60% вартості робіт з врахуванням
положень п. 5.1. даного договору -
попередня оплата, на підставі
виставленого підрядником рахунку -
фактури, яку замовник зобов'язаний
сплатити за 5 банківських днів до
виконання ВР;

б) 40% вартості робіт з врахуванням
положень п. 5.1. даного договору - на
протязі 10 банківських днів після
підписання акту виконаних робіт.

Місцевим господарським судом
встановлено, що на виконання умов
договору позивачем виконано робіт на
загальну суму 429 505, 20 грн., а
відповідачем оплачено з них лише 336 000, 00
грн., що підтверджується відповідними
актами та платіжними дорученнями.

Виконання робіт за договором
підтверджується копіями паспортів
вибуху, книгою обліку вибухових
матеріалів, відповідними заявками
відповідача на проведення вибухів.

ПАТ "Украгровибухпром" зокрема
виконано роботи згідно акту № 33 від
12.05.2012 на суму 123 984, 00 грн.

Судом встановлено, що дані роботи
оплачені ТОВ "Єврощебінь" частково на
суму 30 478, 80 грн., в решті суми 93 505, 20
грн. відповідачем не надано доказів її
оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення (ч. 1
ст. 843 ЦК України).

Згідно із ст. 846 ЦК України строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені
строки виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

Статтею 853 ЦК України передбачено, що
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Отже, виходячи із змісту наведеної
норми, прийняттю підлягає не будь-яка
робота, а лише та, яка виконана
відповідно до договору підряду.
Замовник приймає результат, який
відповідає умовам зафіксованим у
договорі, наряді-замовленні, а у
випадку наявності істотних недоліків
та відступів від умов договору
замовник може відмовитись прийняти
роботу.

Сторонами у п. 2.12 договору погоджено, що
замовник зобов'язаний прийняти
виконані підрядником вибухові роботи
шляхом оформлення та підписання
відповідних актів (ф. 25) не пізніше 2-х
діб після проведення вибухових робіт. У
випадку мотивованої відмови замовника
прийняти виконані роботи, сторонами
складається акт з переліком претензій
замовника.

Як встановлено місцевим господарським
судом акт № 33 від 12.05.2012 складений за
встановленою договором формою № 25,
містить підписи та печатки обох сторін,
при цьому передбачений договором акт з
переліком претензій замовника до
виконаних підрядником вибухових робіт
в матеріалах справи відсутній.

З врахуванням п. 5.4 договору судом
встановлено, що граничний строк оплати
вартості виконаних позивачем та
прийнятих відповідачем робіт
закінчився 25.05.2012, а ТОВ "Єврощебінь"
не було здійснено оплати вартості
решти виконаних робіт, і тому позов ПАТ
"Украгровибухпром" було визнано
обґрунтованим в частині стягнення суми
основної заборгованості в розмірі 93 505,
20 грн. та в частині стягнення 2 305, 61 грн.
3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

У п. 2.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
№ 11 від 29.05.2013 зазначено, що визначення
договору як неукладеного може мати
місце на стадії укладення договору, а
не за наслідками виконання його
сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону.

Оскільки, як встановлено місцевим
господарським судом, спірний договір
був прийнятий до виконання, то судом
апеляційної інстанції необґрунтовано
зроблено висновок про те, що договір №
112 від 24.02.2012 є неукладеним та не може
вважатися доказом у даній у справі.

Також судом апеляційної інстанції
помилково не прийнято як доказ у даній
справі акт виконаних робіт (ф. 25) від
12.05.2012 № 33 з посиланням на те, що він не
відповідає вимогам, встановленим для
первинного документу Законом України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Згідно преамбули Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" він визначає
правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні.

Стаття 9 згаданого Закону визначає
первинні облікові документи як
підставу для бухгалтерського обліку
господарських операцій, а також вимоги
для їх реквізитів.

Разом з тим, предметом спору у даній
справі є невиконання ТОВ "Єврощебінь"
зобов'язань щодо оплати виконаних
позивачем та прийнятих відповідачем
робіт за договором підряду.

Акт виконаних робіт (ф. 25) від 12.05.2012 № 33,
як встановлено місцевим господарським
судом, складений відповідно та на
виконання умов договору № 112 на
проведення вибухових робіт від 24.02.2012.

Відносини, які виникають з договору
підряду, врегульовано зокрема главою 61
ЦК України. Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" відносини підряду
не регулюються.

Відповідно до ст. 111-7 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Згідно з п. 6 ст. 111-9 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити в силі одне із раніше
прийнятих рішень або постанов.

З урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені
місцевим господарським судом на
підставі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів в їх сукупності, висновки суду
відповідають цим обставинам і їм дана
належна юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому рішення
Господарського суду Кіровоградської
області від 30.07.2013 підлягає залишенню в
силі, а постанова Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.12.2013 - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9 - 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Украгровибухпром" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.12.2013 скасувати, а рішення
Господарського суду Кіровоградської
області від 30.07.2013 у справі № 912/747/13
залишити в силі.

Головуючий - суддя
Черкащенко М.М.

Судді:
Жукова Л.В.

Студенець В.І.