м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5288/14 12.05.14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДПЗКУ-МТС"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Монолітбудкомплект"
про стягнення 30 682,95 грн.
Суддя Грєхова О. А.
Представники сторін:
від позивача: Мартиненко О. О.-
представник за довіреністю
від відповідача: не з'явилися
Заявлено позов про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Монолітбудкомплект"
заборгованості за Договором №
КО-ДП-40/2013 від 05.09.2013 про надання послуг
в розмірі 30 682,95 грн., в тому числі 27 300,00
грн. основного боргу, 1 195,96 грн. пені, 275,99
грн. 3% річних, 1 911,00 грн. 7% від суми
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення вимог чинного
законодавства України та умов Договору
не виконав свої зобов'язання перед
позивачем по оплаті наданих позивачем
послуг, внаслідок чого у відповідача
виникла заборгованість.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 порушено провадження
по справі № 910/5288/14, розгляд справи
призначено на 12.05.2014.
03.04.2014 через канцелярію суду від
позивача по справі надійшла заява про
зміну підстав позову та збільшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість за
Договорами: № КО-ДП-40/2013 від 05.09.2013
(договір 1) та № КО-ДП-40/2013 від 10.09.2013 в
розмірі 43 099,09 грн., в тому числі по
договору 1: 30 682,95 грн. (27 300,00 грн.
основного боргу, 1 195,96 грн. пені, 275,99 грн.
3% річних, 1 911,00 грн. 7% від штрафу) та по
договору 2: 12 416,14 грн. (11 000,00 грн.
основного боргу, 524,99 грн. пені, 121,15 грн.
3% річних, 770,00 грн. 7% штрафу).
Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
Право позивача на зміну предмета або
підстави позову може бути реалізоване
лише до початку розгляду господарським
судом справи по суті та лише у суді
першої інстанції шляхом подання до
суду відповідної письмової зави, яка за
формою і змістом має узгоджуватися із
статтею 54 ГПК з доданням до неї
документів, зазначених у статті 57
названого Кодексу. Під предметом
позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу. Відтак зміна
предмета позову означає зміну вимоги, з
якою позивач звернувся до відповідача,
а зміна підстав позову - це зміна
обставин, на яких ґрунтується вимога
позивача. Одночасна зміна і предмета, і
підстав позову не допускається (п. 3.12
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
Відповідно до ч. 6 п. 3.12. Постанови
Пленуму ВГСУ «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у разі подання
позивачем заяви, направленої на
одночасну зміну предмета і підстав
позову, господарський суд повинен
відмовити в задоволенні такої заяви і,
приєднавши її до матеріалів справи та
зазначивши про цю відмову в описовій
частині рішення (або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи),
розглянути по суті раніше заявлені
позовні вимоги, якщо позивач не
відмовляється від позову. Позивач при
цьому не позбавлений права звернутися
з новим позовом у загальному порядку.
Дослідивши подану позивачем заяву суд
встановив, що заява про зміну підстав
позову та збільшення розміру позовних
вимог направлена на одночасну зміну
предмета і підстав позову, а відтак
господарський суд відмовляє в
задоволенні такої заяви та розглядає
по суті раніше заявлені позовні вимоги.
В судове засідання 12.05.2014 представник
позивача з'явився, через канцелярію
суду подав документи на виконання
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі та підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
Представник відповідача відзив на
позов не надав, явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, про час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином. Ухвала суду, позовна заява
надсилались відповідачу на юридичну
адресу підприємства згідно відомостей
з єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.
У відповідності з положеннями п. 3.9.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про
порушення провадження у справі
надсилається за повідомленням сторони
господарському суду поштовою адресою.
У разі не надання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності за такою адресою,
вважається ухвала про порушення
провадження у справі вручена їх
Ухвала суду про порушення провадження
у справі відповідачем отримано 07.04.2014,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Провадження у справі порушено ухвалою
суду від 28.03.2014, у зв'язку з чим у
відповідача було достатньо часу для
підготовки до судового розгляду
справи, подання суду відзиву на позов,
доказів в обґрунтування своєї позиції,
в разі їх наявності.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання, враховуючи,
що матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
суд вважає, що неявка у судове
засідання 12.05.2014 представника
відповідача не є перешкодою для
прийняття рішення у даній справі.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протокол судового засідання,
який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.05.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.09.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДПЗКУ-МТС" (далі -
виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Монолітбудкомплект"
(далі - замовник) укладено договір №
КО-ДП-40/2013 про надання послуг (далі -
договір).

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір № КО-ДП-40/2013 від
05.09.2013 є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 3 статті 180 Господарського
кодексу України передбачено, що при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Пунктом 1.1 за даним договором
виконавець зобов'язується, в порядку та
на умовах даного договору, на території
сільськогосподарських угідь замовника
надати останньому послуги по збиранню
врожаю сільськогосподарських культур
на пальному замовника, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
надані послуги.

Вартість послуг по збиранню врожаю за 1
зібраний гектар зазначається в п. 1.2
договору. Вартість послуг на 1 зібраний
гектар та/або обсяг надання послуг
можуть бути змінені за домовленість
сторін, по що вони укладають відповідну
додаткову угоду (п. 3.1 договору).

Як вбачається з п. 1.2 договору загальна
вартість надання послуг за збирання
кукурудзи за один комбайн становить
90000,00 грн. в т. ч. ПДВ.

Пунктом 3.4 договору визначено, що
оплата наданих послуг здійснюється
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок виконавця на
підставі актів передачі-приймання
наданих послуг в строк не пізніше ніж
через 5 робочих днів з дати підписання
відповідного акту.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до 31
грудня 2013 року, а в частині розрахунків
- до повного виконання сторонами взятих
на себе зобов'язань.

Судом встановлено, що на виконання
взятих на себе зобов'язань за договором
позивач надав відповідачу обумовлені
договором послуги на суму 27300,00 грн., що
підтверджується двосторонньо
підписаним актом здачі-приймання робіт
(надання послуг) № 8610 від 08.11.2013.

З урахуванням приписів статті 530 ЦК
України та п. 3.4 договору на момент
розгляду справи судом строк виконання
відповідного грошового зобов'язання по
оплаті наданих послуг настав.

Проте, відповідач свого обов'язку щодо
оплати наданих послуг не виконав.

Матеріалами справи підтверджено, що
внаслідок неналежного виконання
зобов'язань по оплаті наданих послуг за
ТОВ "Монолітбудкомплект" перед ТОВ
"ДПЗКУ-МТС" утворилась заборгованість
в розмірі 27300,00 грн.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу
України цивільні обов'язки виконуються
в межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення
(ч. 2 ст. 612 ЦК України).

В ч. 1 ст. 614 ЦК України визначено, що
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
При цьому відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідачем не надано до суду жодних
доказів на спростування своєї вини в
невиконанні зобов'язання з оплати
наданих позивачем послуг згідно з
договором.

Факт наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем належним
чином доведений, документально
підтверджений, у зв'язку з чим, суд
вважає заявлені вимоги про стягнення з
відповідача 27300,00 грн. обґрунтованими, а
отже такими, що підлягають задоволенню.

Також, за прострочення виконання
зобов'язання по оплаті вартості
виконаних робіт позивачем заявлено до
стягнення з відповідача 1 195,96 грн. пені
нарахованої за період з 18.11.2013 по 20.03.2014
та 1 911,00 грн. штрафу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов визначених
змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватись, зокрема, неустойкою.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Статтею 230 ГК України також
передбачено, що порушення зобов'язання
є підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим кодексом (неустойка, штраф, пеня),
іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до п. 5.2 договору за
прострочення оплати наданих послуг
замовник сплачує виконавцю пню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості, за кожний день
прострочення оплати, а у випадку
непогашення заборгованості протягом
більш ніж 30 календарних днів з моменту
виникнення такої заборгованості,
замовник зобов'язаний додатково, крім
пені, сплатити на користь виконавця
штраф в розмірі 7% від суми
заборгованості.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу
наданий позивачем, суд встановив, що
позивач здійснив нарахування пені та
штрафу відповідно до умов договору та у
відповідності з вимогами чинного
законодавства України.

Таким чином стягненню з відповідача
підлягає пеня у розмірі 1 195,96 грн. та
штраф у розмірі 1 911,00 грн. за
розрахунком позивача.

Позивач також заявив до стягнення з
відповідача 275,99 грн. 3% річних
нарахованих у період з 05.04.2012 по 28.01.2014.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунки позовних вимог
про стягнення 3 % річних суд встановив,
що вимоги є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню у заявленому
розмірі 275,99 грн.

Суми, які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються відповідно до статті 49
ГПК України на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Монолітбудкомплект"
(01004, м. Київ, вулиця Крутий узвіз, 6/2
літера А, , з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання судового
рішення) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДПЗКУ-МТС"
(01024, м. Київ, вулиця Лютеранська, 15, літ.
А, н/п 17, ) 27300,00 грн.
(двадцять сім тисяч триста гривень 00
коп.) основного боргу, 1 195,96 грн. (одну
тисячу сто дев'яносто п'ять гривень 96
коп.) пені, 1 911,00 грн. (одну тисячу
дев'ятсот одинадцять гривень 00 коп.)
штрафу, 275,99 грн. (двісті сімдесят п'ять
гривень 99 коп.) 3% річних та 1 827,00 грн.
(одну тисячу вісімсот двадцять сім
гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.05.2014

Суддя
О.А. Грєхова