м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
О К Р Е М А У Х В А Л А
За позовом Фізичної особи підприємця
до "YALCHIN ORMAN URUNLERI INS.SAN.TIC.LTD.STI" юридичної
про стягнення 42 502,60 дол. США
Суддя Курдельчук І.Д.
Представники: не викликалися
Позивач звернувся з позовом про
стягнення 42 502,60 дол. США заборгованості
за Контрактом № 0023/12 від 01.06.2011р.,
посилаючись на порушення відповідачем,
як покупцем, умов щодо оплати.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.11.2013р. було порушено
розгляд справи призначено на 12.11.2013р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.11.2013р. було відкладено
розгляд справи на 26.11.2013р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.11.2013р. відкладено розгляд
справи на 22 квітня 2014 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.11.2013р. відкладено розгляд
справи на 22.04.2014р., викликано для участі
у засіданні усіх представників
учасників процесу, зобов'язано
позивача надати суду належним чином
нотаріально завірені копії перекладу
на турецьку мову ухвал суду від 01.10.2013р.,
12.11.2013р., від 26.11.2013р. та позовної заяви у
чотирьох примірниках у термін до 21.01.2014.
для подальшого оформлення судового
доручення, відповідно до ст.ст. 125,126 ГПК
України; ухвалено направити судове
доручення, відповідно до ст.ст. 125, 126 ГПК
України; зупинено провадження у справі
до виконання судового доручення.
07.03.2014р. від позивача надійшли
документи на виконання вимог ухвали
суду від 26.11.2013р.
12.03.2014р. Господарським судом міста
Києва було направлено до Міністерства
юстиції Туреччини прохання про
вручення за кордоном судових
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.04.2014р. було поновлено
провадження у справі.
Представники відповідача в судове
засідання 22.04.2014р. не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили.
Станом на 22.04.2014р. до суду не надійшли
документи, що підтверджують виконання
прохання про вручення судових
документів відповідачу в Туреччині.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.04.2014р. було відкладено
розгляд справи на 22.10.2014р.; викликано
для участі у засіданні усіх
представників учасників процесу.
Засідання відбудеться у приміщенні
Господарського суду міста Києва за
адресою: м. Київ, вул. Богдана
Хмельницького, 44-Б, в залі судових
засідань № 6 (корпус Б); зобов'язано
позивача надати суду належним чином
нотаріально завірені копії перекладу
на турецьку мову даної ухвали суду від
22.04.2014р. у трьох примірниках протягом
десяти днів з моменту отримання даної
ухвали для подальшого оформлення
судового доручення, відповідно до
ст.ст.125,126 ГПК України; зобов'язано
відповідача: надати письмовий відзив
на позов з наданням доказів, що
підтверджують викладені в ньому
обставини, контррозрахунок;
забезпечити надіслання позивачу копії
відзиву у порядку, передбаченому ст. 59
ГПК України; документи, що
підтверджують проводієздатність за
законодавством Туреччини; ухвалено
направити судове доручення, відповідно
до ст.ст. 125, 126 ГПК України; зупинити
провадження у справі до виконання
судового доручення та копію ухвали
направлено позивачу для виконання.
Копію вищевказаної ухвали було
направлено на адресу позивача та його
повноважного представника.
До матеріалів справи долучено конверт
з судовою кореспонденцією, який
повернуто з адреси позивача (АДРЕСА_1) з
відміткою пошти «за закінченням
терміну зберігання».
Також, до матеріалів справи долучено
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення, з
якого вбачається, що представник
позивача отримав копію ухвали від
22.04.2014р. 30.04.2014р.
Таким чином, відповідно до п. 3. ухвали
суду від 22.04.2014р. позивач зобов'язаний
виконати вимоги щодо надання перекладу
на турецьку мову ухвали суду протягом
десяти днів з моменту даної ухвали,
тобто до 12.05.2014р.
Станом на 16.05.2014р. до суд не надійшли від
позивача документи на виконання вимог
ухвали суду від 22.04.2014р.
Враховуючи викладене, суду стали
відомі обставини, які потребують
реагування, відповідно до ст. 90
Господарського процесуального кодексу
Відповідно до ст. 68 Конституції України
кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції та законів
Відповідно до ч. 2 ст. 45 ГПК України
невиконання вимог ухвал господарських
судів тягне відповідальність,
встановлену цим Кодексом та іншими
Судом встановлено, що відповідач по
справі є нерезидентом і не має
представництв на території України.
Як передбачено статтею 125
Господарського процесуального кодексу
України у разі якщо в процесі розгляду
справи господарському суду необхідно
вручити документи, отримати докази,
провести окремі процесуальні дії на
території іншої держави, господарський
суд може звернутися з відповідним
судовим дорученням до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави (далі - іноземний суд)
у порядку, встановленому цим Кодексом
або міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Порядок передачі судових та
позасудових документів для вручення за
кордоном регулюється Конвенцією про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів у цивільних або
комерційних справах від 15.11.1965, до якої
Україна приєдналася 19.10.2000 прийнявши
відповідний нормативний акт - Закон
України "Про приєднання України до
Конвенції про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах" і
яка набула чинності для України 01.12.2001,
учасником якої є Туреччина, у якої,
відповідно до відомостей, що містяться
у позовній заяві має своє
місцезнаходження "YALCHIN ORMAN URUNLERI
INS.SAN.TIC.LTD.STI", яке є відповідачем у
справі.
Відповідно до статті 3 Конвенції орган
влади чи судовий працівник,
компетентний відповідно до права
запитуючої Держави, направляють
Центральному Органу запитуваної
Держави прохання згідно з формуляром,
що додається до цієї Конвенції, без
потреби легалізації або виконання
інших аналогічних формальностей. До
прохання додається документ, що
підлягає врученню, або його копія.
Прохання і документ надаються в двох
примірниках. Якщо документ має бути
вручений відповідно до частини першої
ст. 5 вказаної Конвенції, то Центральний
Орган може вимагати, щоб документ був
складений або перекладений офіційною
мовою або однією з офіційних мов
запитуваної держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Конвенції про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів у цивільних або
комерційних справах судове рішення не
може бути винесено, поки не буде
встановлено, що: a) документ був
вручений у спосіб, передбачений
внутрішнім правом запитуваної Держави
для вручення документів, складених у
цій країні, особам, які перебувають на
її території, b) документ був дійсно
доставлений особисто відповідачеві
або за його місцем проживання в інший
спосіб, передбачений цією Конвенцією.
Згідно із застереженнями України до ст.
15 Конвенції, викладеними у Законі
України "Про приєднання України до
Конвенції про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах",
суддя незалежно від положень частини
першої статті 15 Конвенції може винести
рішення, навіть якщо не надійшло
жодного підтвердження про вручення або
безпосередню доставку документів, якщо
виконано всі умови, зазначені у частині
другій статті 15 Конвенції, а саме: a)
документ було передано одним із
способів, передбачених цією
Конвенцією, b) з дати направлення
документа сплинув термін, який суддя
визначив як достатній для даної справи
і який становить щонайменше шість
місяців, c) не було отримано будь-якого
підтвердження, незважаючи на всі
розумні зусилля для отримання його
через компетентні органи запитуваної
Держави.

Враховуючи наведене, відповідач
повинен бути повідомлений про час та
місце слухання справи у спосіб,
передбачений Конвенцією про вручення
за кордоном судових та позасудових
документів у цивільних або комерційних
справах.

Взаємодія судів України з судовими
органами інших держав з цього питання,
а також щодо виконання за кордоном
інших процесуальних дій регулюються
Конвенцією з питань цивільного процесу
(Гаага, 1954) і угодами про взаємну
правову допомогу, укладеними Україною
з іншими державами.

Відповідно до Законів України від
19.10.2000 N 2052-III та N 2051-III з 26 листопада 2000
року набрали чинності для України
Конвенція про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах
(Гаага, 1965) і Конвенція про отримання за
кордоном доказів з цивільних і
торгових справ (Гаага, 1970), із заявами та
застереженнями. Цими заявами і
застереженнями передбачено, зокрема,
що названим у конвенціях центральним
органом в Україні є Міністерство
юстиції України, яке складає
підтвердження про вручення документів
і забезпечує передачу документів у
цивільних або комерційних справах
центральному органу юстиції іншої
держави. Особливий порядок надання
правової допомоги встановлено Угодою,
статтею 5 якої передбачено, зокрема, що
у разі надання правової допомоги
компетентні суди та інші органи держав
- учасниць СНД зносяться один з одним
безпосередньо. У разі звернення
господарського суду з приводу надання
правової допомоги документи, викладені
українською або російською мовою,
направляються поштовим зв'язком
безпосередньо до суду, до компетенції
якого належить вирішення
господарських спорів на території
відповідної держави - учасниці СНД, чи
іншого органу цієї держави. При
виконанні доручення про надання
правової допомоги компетентні суди
застосовують законодавство своєї
країни.

Відповідно до Закону України "Про
приєднання України до Конвенції про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів у цивільних або
комерційних справах" Верховна Рада
України постановила приєднатися від
імені України до названої Конвенції із
заявами та застереженнями, згідно з
якими Центральним органом, який має
право отримувати документи від інших
Договірних Сторін, а також складати
підтвердження про вручення, є
Міністерство юстиції України.

Особливості виконання названої
Конвенції визначено розділом VI
Інструкції про порядок виконання
міжнародних договорів з питань надання
правової допомоги в цивільних справах
щодо вручення документів, отримання
доказів та визнання і виконання
судових рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України і
Державної судової адміністрації
України від 27.06.2008 N 1092/5/54.

Так, відповідне доручення про вручення
документів за кордоном складається
судом у формі прохання згідно з
додатком до Інструкції. Доручення щодо
вручення документів за кордоном
надсилаються безпосередньо до
Центрального органу іноземної держави,
визначеного запитуваною державою
згідно зі статтею 2 Конвенції, або через
Міністерство юстиції України.

Конвенцією також визначено, що судове
рішення не може бути винесено, поки не
буде встановлено, що судовий документ
було вручено або доставлено особисто
відповідачеві і це було здійснено в
належний строк, достатній для
здійснення захисту. Разом з тим пунктом
6 Закону України "Про приєднання
України до Конвенції про вручення за
кордоном судових і позасудових
документів у цивільних або комерційних
справах" встановлено, що якщо виконано
всі умови, зазначені у частині другій
статті 15 названої Конвенції, суддя,
незалежно від положень частини першої
статті 15 Конвенції, може винести
рішення, навіть якщо не надійшло
жодного підтвердження про вручення або
безпосередню доставку документів.

Таким чином, у випадку, передбаченому
частиною другою статті 15 Конвенції, суд
може прийняти рішення, якщо з дати
направлення документа сплинув термін,
який суддя визначив як достатній для
даної справи і який становить
щонайменше шість місяців. При цьому,
беручи до уваги рекомендації
Практичного керівництва по
застосуванню Гаагської конвенції про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів до статті 15
Конвенції, розробленого Постійним бюро
Гаазької конференції з міжнародного
приватного права, і яке по суті є
узагальненням практики застосування
зазначеної Конвенції судами держав -
учасниць, у випадку, якщо на момент
розгляду справи, призначеної в межах
процесуальних строків, встановлених
статтею 69 ГПК, сторона-нерезидент не
з'явилась у судове засідання і не
отримано жодного підтвердження про
вручення або безпосередню доставку
документів, суд, з огляду на приписи
частини третьої статті 4 ГПК та статті 3
Закону України "Про міжнародне
приватне право", продовжує строк
вирішення спору з одночасним
відкладенням розгляду справи (стаття 77
ГПК) в межах строків, передбачених
частиною 2 статті 15 Конвенції. Судові
документи можуть направлятися також
філіям, представництвам, іншим
відособленим підрозділам іноземних
підприємств і організацій,
місцезнаходженням яких є територія
України (з повідомленням про вручення
таких документів), а також вручатися
безпосередньо уповноваженому
представникові. При цьому слід мати на
увазі, що коло повноважень
відособленого підрозділу юридичної
особи стосовно здійснення у
господарському суді повноважень
сторони у справі від імені цієї особи
визначається установчими документами
останньої, положенням про відособлений
підрозділ, яке затверджене юридичною
особою, або довіреністю, виданою нею ж у
встановленому порядку керівникові
цього підрозділу. У цьому випадку спір
вирішується в межах процесуальних
строків, встановлених ГПК.

Так, згідно з Конвенцією про вручення
за кордоном судових та позасудових
документів у цивільних або комерційних
справах судове рішення не може бути
винесено, поки не буде встановлено, що
судовий документ було вручено або
доставлено особисто відповідачеві і це
було здійснено в належний строк,
достатній для здійснення захисту.

За загальним правилом, визначені
Господарським процесуальним кодексом
України процесуальні документи
надсилаються сторонам та іншим
учасникам судового процесу у
встановлені для цього строки.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті
129 Конституції України однією з засад
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом.
Зміст даного принципу полягає, зокрема,
у встановленні для сторін рівних
можливостей для здійснення своїх
процесуальних прав і виконання
обов'язків.

В силу статті 22 ГПК України сторони
користуються рівними процесуальними
правами, до яких належить право брати
участь в господарських засіданнях;
подавати докази, брати участь у
дослідженні доказів.

Позивач без поважних причин не виконує
вимоги ухвали суду, тобто не вчиняє дій
з надання оформлених належним чином
перекладених процесуальних
документів.

За приписами ст.4-5 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Невиконання вимог рішень,
ухвал, постанов господарських судів
тягне відповідальність, встановлену
цим Кодексом та іншими законами
України.

Відповідно до ст.115 зазначеного
нормативно-правового акту ухвали
господарського суду є обов'язковими до
виконання.

Всупереч вимогам ст.ст. 4-5, 115
Господарського процесуального кодексу
України, позивач - ФОП ОСОБА_1, код
НОМЕР_1 та представник ОСОБА_2 вказаних
в ухвалі дій не виконують в частині
надання завіреного перекладу
процесуального документу, що в свою
чергу позбавляє можливості суду
надіслати судове доручення для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце засідання суду, а
отже, не забезпечують суду можливості
реалізувати вказані процесуальні
завдання.

Ухилення від вчинення дій щодо надання
витребуваних документів, покладених
господарським судом на сторону у
відповідних судових ухвалах, та
ігнорування вимог суду перешкоджає
розгляду справи по суті з прийняттям
рішення про захист охоронюваних
законом інтересів позивача, свідчить
про явну неповагу до суду.

Наведене є порушенням норм
Господарського процесуального кодексу
України, які зобов'язують суд
забезпечувати сторонам рівність перед
законом і судом (ст. 4 2 ГПК України),
змагальність сторін (ст. 4 3 ГПК України).

Відповідно до статті 382 Кримінального
кодексу України умисне невиконання
особою ухвали суду, що набрала законної
сили, передбачає кримінальну
відповідальність.

В разі подальшого невиконання вимог
суду та нереагування на ухвали суду,
судом буде направлено повідомлення до
правоохоронних органів з метою
порушення кримінальної справи по
відношенню до позивача та його
представника.

На підставі викладеного та керуючись
ст.90 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Надіслати окрему ухвалу ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та
представнику ОСОБА_2 (АДРЕСА_2).

З метою усунення порушень законності
та недоліків:

- зобов'язати Фізичну особу підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
та представника ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) надати
до 30.05.2014р. належним чином нотаріально
завірені копії перекладу на турецьку
мову даної ухвали суду від 22.04.2014р. у
трьох примірниках протягом десяти днів
з моменту отримання даної ухвали для
подальшого оформлення судового
доручення, відповідно до ст.ст.125,126 ГПК
України.

- зобов'язати Фізичну особу підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
та представника ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) вжити
заходи до належного оформлення
документів, що мають бути надіслані з
судовим дорученням для своєчасного
повідомлення відповідача про час і
місце розгляду справи.

Про вжиті заходи інформуйте
господарський суд до 30.05.2014р.

Примітка: Згідно зі ст.1856 КпАП України
передбачена адміністративна
відповідальність за залишення
посадовою особою без розгляду окремої
ухвали суду, а так само за несвоєчасну
відповідь на окрему ухвалу суду.

Суддя
І.Д.Курдельчук