м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/974/14 23.04.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
"УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС"

до приватного акціонерного товариства
"РЕЦИКЛІНГ-ЦЕНТР"

про стягнення 443.746,72 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Підобід Р.М. - за довіреністю
від 01.08.2013 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Товариство з обмеженою
відповідальністю
"УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС" звернулося до
Господарського суду міста Києва із
позовом до приватного акціонерного
товариства "РЕЦИКЛІНГ-ЦЕНТР" про
стягнення з останнього заборгованості
в сумі 443.746,72 грн.

Суть спору: позовні вимоги мотивовані
тим, що відповідачем порушено грошове
зобов'язання за укладеним між
сторонами спору договором від 01.02.2010 №
10-П/10 на приймання твердих побутових
відходів. Як зазначає позивач,
відповідач надані позивачем послуги
оплатив частково в результаті чого у
відповідача утворилася заборгованість
в сумі 377.987,55 грн, яку позивач просить
суд стягнути з відповідача в повному
обсязі.

Крім того, оскільки відповідачем
порушенні зобов'язання, позивачем
заявлені позовні вимоги про стягнення
з відповідача пені в сумі 53.663,56 грн; 3 %
річних в сумі 11.339,63 грн та інфляційних
втрат в сумі 755,98 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.01.2014 прийнято позовну заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю
"УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС" до розгляду та
порушено провадження у справі № 910/974/14.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014, за клопотанням
повноважного представника позивача,
продовжено строк розгляду спору в
порядку, встановленому ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України.

Винесені судом ухвали у даній справі
надсилалися відповідачеві на адресу
його місцезнаходження, яка відповідає
відомостям, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Таким чином,
враховуючи викладене, відповідач, у
розумінні ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України,
повідомлений судом про дату, час та
місце розгляду справи належним чином.

Відповідач правом наданим ст. 59
Господарського процесуального кодексу
України не скористався, відзиву на
позов від останнього до суду не
надійшло. Таким чином, відповідно до
положень статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Відповідач свого представника в жодне
у судове засідання не направив,
обґрунтованих пояснень з цього приводу
до суду не надходило.

В судовому засіданні 23.04.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного
представника позивача по суті спору та
дослідивши наявні докази у матеріалах
даної справи, Господарський суд міста
Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою
відповідальністю
"УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС", як виконавцем,
(далі - позивач) та відкритим
акціонерним товариством "ГРІНКО-ЦЕНТР",
найменування якого змінено на
"приватне акціонерне товариство
"РЕЦИКЛІНГ-ЦЕНТР", як замовником, (далі -
відповідач) укладено договір від 01
лютого 2010 року № 10-П/10 на приймання
твердих побутових відходів (далі -
Договір).

Згідно предмету Договору позивач
надає, а відповідач отримує послуги з
приймання твердих побутових відходів
(далі - послуги), в обсягах, визначених
Дозволом та Лімітом позивача на
утворення та розміщення відходів на
поточний рік виданих Державним
управління охорони навколишнього
природного середовища в Київській
області (п. 1.1 Договору).

Вид, обсяг наданих послуг та їх
вартість обумовлюється Договором та
специфікацією, яка є невід'ємною
частиною Договору (п. 3.1 Договору).

У відповідності до п. 3.2 Договору
вартість послуг по прийманню твердих
побутових відходів складає 85,00 грн за
тонну.

Як визначено сторонами спору у п. 4.1
Договору, після підписання Договору
його сторонами, відповідач повинен
виконати 50 % попередню оплату вартості
послуг до 25 (двадцять п'ятого) числа
поточного місяця за послуги, які будуть
надаватися в наступному місяці, шляхом
перерахунку грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача.

В подальшому відповідачем виконується
оплата послуг позивача щомісячно, у
вигляді 50 % попередньої оплати вартості
послуг, на наступний місяць, до 25
(двадцять п'ятого) числа, шляхом
перерахунку грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача та 50 %
оплати за фактично надані послуги за
минулий місяць до 10 (десятого) числа.
Акт виконаних робіт за попередній
календарний місяць, повинен бути
переданий відповідачеві на підпис
разом з рахунком-фактурою не пізніше 10
(десятого) числа календарного місяця,
наступного за місяцем, в якому надані
послуги (п. 4.2 Договору).

Згідно п. 4.3 Договору відповідач
зобов'язаний підписати акт виконаних
робіт протягом 3-х (трьох) робочих днів,
або направити на адресу позивача
мотивовану відмову від прийняття
робіт.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що в
разі невиконання відповідачем п. 4.2
Договору, позивач призупиняє роботи по
прийняттю твердих побутових відходів,
а відповідач сплачує позивачеві пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу. Сплата пені не
звільняє відповідача від сплати
виконаних робіт.

Умовами Договору, які визначені
сторонами у п. 10.1 Договору, передбачено,
зокрема, те, що правочин діє в частині
взаєморозрахунків - до повного
виконання зобов'язань.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Оскільки виходячи із змісту
правовідносин, останні є відносинами з
надання послуг, тому, права і обов'язки
сторін визначаються, у тому числі,
положеннями глави 63 Цивільного кодексу
України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Так, позивачем на підставі Договору, на
протязі часу з лютого по грудень 2010
року, надані відповідачеві послуги
загальною вартістю 1.527.443,11 грн, що
підтверджується такими Актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
які підписані з обох сторін спору і
скріпленні відбитками їх печаток: від
28.02.2010 № У-02/017 на суму 7.004,00 грн; від
31.03.2010 № У-03/28 на суму 398.779,20 грн; від
19.04.2010 № У-04/035 на суму 380.611,30 грн; від
30.04.2010 № У-04/041 на суму 43.356,80 грн; від
30.06.2010 № У-06/067 на суму 334.541,56 грн; від
31.07.2010 № У-07/079 на суму 164.255,95 грн; від
31.08.2010 № У-08/093 на суму 44.454,30 грн; від
30.09.2010 № У-09/108 на суму 139.374,40 грн; від
31.10.2010 № У-10/118 на суму 7.062,88 грн; від
31.12.2010 № У-12/153 на суму 8.002,72 грн. Наведені
Акти містяться в матеріалах справи у
вигляді засвідчених копії і оригінали
яких оглянуто судом в судових
засіданнях.

Також, сторонами укладені до Договору
Додаткові угоди і додатки до них, а
саме:

11 червня 2010 року сторонами спору
укладено Додаткову угоду № 1 до
Договору, якою внесено зміни, зокрема,
до п. 3.2 Договору і викладено його у
такій редакції: "вартість послуг по
прийманню твердих побутових відходів
складає 95,00 грн за тонну."

01 вересня 2010 року сторонами спору
укладено Додаткову угоду № 2 до
Договору.

Як вбачається з першого пункту
вказаної вище угоди, в процесі
договірних правовідносин, які склалися
між сторонами на підставі Договору,
додаткових угод і додатків до нього, у
відповідача перед позивачем
утворилася заборгованість у зв'язку із
нездійсненням відповідачем на користь
позивача оплати послуг, а саме в сумі
701.003,11 грн.

Відповідно до умов, які викладені у
другому абзаці п. 1 Додаткової угоди від
01.09.2010 № 2, відповідач підписанням
вказаної Додаткової угоди визнає суму
боргу в розмірі 701.003,11 грн та
зобов'язується сплатити її на користь
позивача протягом 4 (чотирьох)
календарних місяців з моменту
підписання угоди № 2 та у відповідності
до графіку погашення заборгованості,
який є Додатком № 1 до Додаткової угоди
від 01.09.2010 № 2.

Крім того, виходячи з п. 2 Додаткової
угоди від 01.09.2010 № 2 сторони внесли
зміни, зокрема, до п. 3.2 Договору та
викладено його у такій редакції:
"вартість послуг по прийманню твердих
побутових відходів складає 88,00 грн за
тонну."

29 серпня 2011 року сторонами спору
укладено Додаткову угоду № 3 до
Договору, у п. 1 якої визначено таке: в
процесі договірних відносин сторін
вказаної Додаткової угоди за Договором
та додаткових угод і додатків до нього
станом на 1 серпня 2011 року у відповідача
виникла заборгованість по оплаті
відповідачеві вартості послуг з
приймання твердих побутових відходів
за Договором на суму 477.987,55 грн. Із
підписанням Додаткової угоди від 29.08.2011
№ 3 відповідач визнає зазначену суму
боргу в повному обсязі, та за
домовленістю із позивачем
зобов'язується сплатити останньому
суму - 477.987,55 грн протягом 5 (п'яти)
календарних місяців з моменту
підписання Додаткової угоди від 29.08.2011
№ 3, сплачуючи кошти позивачеві
щомісячно у відповідності до графіку
погашення заборгованості, який є
Додатком № 1 до вказаної Додаткової
угоди. Також в матеріалах даної справи
міститься засвідчена копія Акту звірки
взаємних розрахунків, згідно якого
заборгованість відповідача перед
позивачем станом на 01.03.2011 складає
477.987,55 грн (оригінал Акту оглянуто судом
у судових засіданнях).

Спір між сторонами даного судового
процесу виник в результаті порушення
відповідачем його обов'язку за
Договором, який полягає в оплаті
наданих позивачем послуг. Відповідач з
моменту укладення між сторонами
Додаткової угоди від 29.08.2011 № 3 і
графіку погашення заборгованості,
викладеного в Додатку № 1 до вказаної
угоди, послуги на користь позивача
оплатив частково в сумі 100.000,00 грн.

Суд відзначає, жодного підтвердження
щодо факту повного погашення
відповідачем наданих йому позивачем
послуг в сумі 377.987,55 грн, сторонами
спору до суду не подано.

Таким чином, виходячи з вищенаведених
обставин справи, заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
момент вирішення судом спору по суті
складає 377.987,55 грн.

Крім того, враховуючи, що відповідач
порушив правила здійснення
господарської діяльності, позивачем
заявлена позовна вимога про
застосування до відповідача штрафної
санкції у вигляді пені в сумі 53.663,56 грн,
а також відповідальності шляхом
стягнення з відповідача 3 відсотків
річних в сумі 11.339,63 грн та збитків від
інфляції в розмірі 755,98 грн.

Отже, виходячи з викладених вище
обставин та наявних у матеріалах даної
справи доказів, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню частково з
урахуванням такого.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Таким чином, з урахуванням всіх
обставин справи та в їх сукупності,
факт наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем належним
чином доведений, документально
підтверджений і в той же час
відповідачем не спростований, тому, суд
дійшов висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідача основної
заборгованості, яка виникла внаслідок
порушення останнім грошового
зобов'язання за Договором, підлягає
задоволенню в повному обсязі в розмірі
377.987,55 грн.

З огляду на те, що відповідач своїми
діями порушив зобов'язання за
Договором (ст. 610 Цивільного кодексу
України), то він вважається таким, що
прострочив виконання (ст. 612 Цивільного
кодексу України), тому є підстави для
застосування відповідальності,
встановленої договором та законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, оскільки відповідач порушив своє
грошове зобов'язання, заявлена
позивачем вимога про стягнення з
відповідача 3 % річних в сумі 11.339,63 грн є
правомірною та такою, що підлягає
задоволенню в повному обсязі, за
розрахунками позивача, які, у свою
чергу, перевірені і визнані судом
вірними.

Відносно вимоги позивача про стягнення
з відповідача інфляційних втрат за
період часу з 12.12.2012 по 12.12.2013 суд
зазначає, що вказана вимога
задовольняється судом частково,
оскільки розрахунок позивача,
викладений у позові, є арифметично
невірним. Отже, наведена позовна вимога
підлягає задоволенню в сумі 741,55 грн, за
таким розрахунком суду:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляції12.12.2012 - 30.11..551.002741.55378729.10

Розглядаючи спір в частині позовної
вимоги про стягнення з відповідача
пені, суд приходить до висновку, що
вказана вимога задоволенню не
підлягає, з урахуванням такого.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного
кодексу України).

Приписом ст. 612 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Положенням ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

При цьому, у відповідності до положень,
визначених ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Отже, виходячи з наведених вище норм
матеріального права, пеня повинна
нараховуватися у шестимісячний термін,
з першого дня, за строком, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Виходячи з графіку погашення
заборгованості, який наведений у
Додатку № 1 до Додаткової угоди від
29.08.2011 № 3, відповідач зобов'язаний був
погашати заборгованість в сумі 477.987,55
грн таким чином: 31.08.2011 - 77.987,55 грн; 25.09.2011
- 100.000,00 грн; 23.10.2011 - 100.000,00 грн; 25.11.2011 -
100.000,00 грн; 23.12.2011 - 100.000,00 грн.

Таким чином, враховуючи правила,
встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України, та
графік погашення заборгованості,
нарахування пені повинно було
припинитися 23.06.2012, включно, якщо
здійснювати нарахування пені з
останньої дати погашення, тобто 23.12.2011.

Однак, згідно розрахунку викладеного у
позовній заяві, позивач нараховує пеню
у період часу з 12.12.2013 по 12.12.2013, включно,
тобто у той період, коли нарахування
мало бути припинено, а отже, заявлена
позовна вимога про стягнення з
відповідача пені в сумі 53.663,56 грн
задоволенню не підлягає.

Отже, підсумовуючи вищенаведене,
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, а саме в сумі 390.068,73 грн, з
яких: 377.987,55 грн - основна
заборгованість; 11.339,63 грн - 3 % річних та
741,55 грн - втрати від інфляції.

З огляду на те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково,
згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись стаття 33, 34, 43, 44, 49, і статтями
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного
товариства "РЕЦИКЛІНГ-ЦЕНТР" (03026, м.
Київ, Голосіївський район, вул.
Червонопрапорна, буд. 94-А;
ідентифікаційний код 32490946, з будь-якого
його рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю
"УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС" (08637, Київська
обл., Васильківський район, Сільрада
Погребівська, Комплекс будівель та
споруд № 1; ідентифікаційний код 32700507,
на будь-який його рахунок, виявлений
державним виконавцем під час виконання
рішення суду) основну заборгованість в
сумі 377.987,55 (триста сімдесят сім тисяч
дев'ятсот вісімдесят сім) грн 55 коп.; 3 %
річних в сумі 11.339,63 (одинадцять тисяч
триста тридцять дев'ять) грн 63 коп.;
інфляційні втрати в сумі 741,55 (сімсот
сорок одна) грн 55 коп.; витрати по сплаті
судового збору в сумі 7.801,37 (сім тисяч
вісімсот одна) грн 37 коп.

3. В іншій частині позову відмовити
повністю.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28 квітня 2014
року.

Суддя
С.В. Балац