ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" травня 2014 р.Справа № 916/540/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ"

до відповідача Державного
підприємства"Одеська залізниця"

про стягнення 10785,43 грн.

Суддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Слюсар М.М.,
довіреність №13 від 02.01.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ", звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до відповідача
Державного підприємства "Одеська
залізниця" про стягнення вартості
недостачі вантажу у розмірі 10785,43грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.01.14р.(№916/45/14) позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю „ДТЕК
СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" з доданими до неї
документами повернуто без розгляду; та
зобов'язано Головне управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області повернути
товариству з обмеженою
відповідальністю „ДТЕК
СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" 1720грн. 50коп. -
судового збору, сплаченого за
платіжним дорученням № 24200 від 26.12.2013р.,
в порядку п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 06.02.2014р. (№916/45/14
апеляційну скаргу задоволено, ухвалу
господарського суду Одеської області
від 10.01.2014р. по матеріалам №916/45/14
скасовано, позовні матеріали
направлено до господарського суду
Одеської області для подальшого
розгляду, та відповідно до п. 4.8
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. „Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
зобов'язано господарський суд Одеської
області здійснити розподіл судового
збору за подачу ТОВ"ДТЕК
СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" апеляційної скарги
за результатами розгляду справи згідно
із загальними правилами статті 49 ГПК
України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 20.02.14р. порушено
провадження у справі №916/540/14.

13.03.2014р. відповідач надав клопотання
(вх.ГСОО№2-1031/14 від 13.03.2014р.), відповідно
до якого, у зв'язку з необхідністю
витребувати додатково документи із
структурних підрозділів Одеської
залізниці та неможливістю виконати у
повному обсязі вимоги ухвали суду
просить суд відкласти розгляд справи
призначений о 10 год. 30 хв. 14.03.2014р. на
іншу дати та продовжити строк розгляду
справи.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.03.2014р. надане клопотання
судом задоволено частково, а саме в
частині відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 11.04.2014р., за клопотанням
Державного підприємства "Одеська
залізниця"(вх.ГСОО№2-1031/14 від 13.03.2014р.)
строк вирішення спору по справі було
продовжено до 03.05.2014р. в порядку ст.69
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідач надав відзив на позовну
заяву (вх.ГСОО№9036/14 від 10.04.2014р.),
відповідно до якого проти позову
заперечує у повному обсязі з наступних
підстав: відповідно до залізничної
накладної №48505242 та комерційних актів
АА№010781/478, АА№010779/477, АА№010783/480,
АА№010782/479 від 05.07.2013р. завантаження у н/в
№61020004, №52589017, №60457769, №5318167 проводилося
на підприємстві вантажовідправника,
засобами і силами відправника вантажу,
ним же було визначено масу вантажу
перед відправленням вагонів, без
участі представника залізниці. Вагони
№60457769, №61020004, №52589017, №5318167 з вантажем
прибули на Одеську залізницю у
справному стані з відсутніми ознаками
втрати вантажу на Одеській залізниці.
Також, на думку відповідача, позивач
проігнорував вимоги ст. 114 Статуту
залізниць України та значно завищив
загальну суму недостачі вантажу.

Позивач у судовому засіданні 11.04.2014р.
позовні вимоги підтримав та просив суд
позов задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив:

У відповідності з Контрактом №3-СА/2011
від 14.11.2011р. та специфікацією №118 від
14.05.2013р. Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" 02.07.2013р., за
залізничною накладною №48505242, ТОВ
„ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" (Відправник)
передало Донецькій залізниці
(Перевізник) на станції Довжанська для
перевезення ТОВ "ТІС" (Одержувач)
антрациту "АС" в н/вагоні №60457769 вантаж
антрациту „АС" у кількості 70000кг, №61020004
вантаж антрациту „АС" у кількості
70000кг, №52589017 вантаж антрациту „АС" у
кількості 70000кг, №5318167 вантаж антрациту
„АС" у кількості 70000кг.

В накладній №48505242, яка відповідно
статті 6 Статуту залізниць України є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажу, що
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи -
одержувача, зазначено: "Антрацит.
Експорт. Завантажений нижче бортів. У
вологому стані. Вантаж ущільнений та
маркірований вапном. Маса вантажу
визначена відправником на вагонних
вагах (150 т)".

Залізницею вантаж антрациту "АС" в
н/вагонах №61020004, №52589017, №53168167, №60457769,
за накладною №48505242 прийнятий до
перевезення відповідно п. 28 Правил
приймання вантажу до перевезення,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000р. №644,
шляхом візуального огляду вагона,
вантажу, його маркування (у т.ч.
захисного) - без зауважень.

Згідно з комерційним актом АА№010779/477
від 05.07.2013р., під час перевезення,
попутною станцією
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці здійснено
комісійне переважування н/вагону
№61020004, в результаті якого виявилось -
брутто 89000кг, тара по документу 23660кг,
нетто - 65340кг, що менш ваги зазначеної в
документі на 4660кг.

Навантаження нижче бортів на 20-40 см,
марковане вапном. Маються поглиблення
по ходу поїзда над 1-2, 6 - 7 люками
довжиною - 2,0м, по ширині вагона,
глибиною - 0,4 м. В місцях поглиблень
маркування відсутнє. Протікання
вантажу немає. Невистачаючий вантаж в
вагоні міститися міг.

Згідно з комерційним актом АА№010783/480
від 05.07.2013р., під час перевезення,
попутною станцією
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці здійснено
комісійне переважування н/вагону
№52589017, в результаті якого виявилось -
брутто 88300кг, тара по документу 23200кг,
нетто - 65100кг, що менш ваги зазначеної в
документі на 4900кг.

Навантаження нижче бортів на 20-40 см,
марковане вапном. Маються поглиблення
по ходу поїзда над 1-2, 6 - 7 люками
довжиною - 2,0м, по ширині вагона,
глибиною - 0,4 м. В місцях поглиблень
маркування відсутнє. Протікання
вантажу немає. Невистачаючий вантаж в
вагоні міститися міг.

Згідно з комерційним актом АА№010782/479
від 05.07.2013р., під час перевезення,
попутною станцією
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці здійснено
комісійне переважування н/вагону
№53168167, в результаті якого виявилось -
брутто 88400кг, тара по документу 23400кг,
нетто - 65000кг, що менш ваги зазначеної в
документі на 5000кг.

Навантаження нижче бортів на 20-40 см,
марковане вапном. Маються поглиблення
по ходу поїзда над 1-2, 6 - 7 люками
довжиною - 2,0м, по ширині вагона,
глибиною - 0,4 м. В місцях поглиблень
маркування відсутнє. Протікання
вантажу немає. Невистачаючий вантаж в
вагоні міститися міг.

Згідно з комерційним актом АА№010781/478
від 05.07.2013р., під час перевезення,
попутною станцією
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці здійснено
комісійне переважування н/вагону
№60457769, в результаті якого виявилось -
брутто 89000кг, тара по документу 23400кг,
нетто - 65600кг, що менш ваги зазначеної в
документі на 4400кг.

Навантаження нижче бортів на 20-40 см,
марковане вапном. Маються поглиблення
по ходу поїзда над 1-2, 6 - 7 люками
довжиною - 2,0м, по ширині вагона,
глибиною - 0,4 м. В місцях поглиблень
маркування відсутнє. Протікання
вантажу немає. Невистачаючий вантаж в
вагоні міститися міг.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що на станції відправлення,
після візуального огляду залізницею
напіввагонів №61020004, №52589017, №60457769,
№53168167, вантаж був прийнятий без
зауважень, просипання вантажу не було
виявлено, про наявність поглиблення на
поверхні вантажу та про наявність
щілин у вагоні залізницею не було
значено та не було зафіксовано у
загальному порядку. Крім того,
зауважень з боку залізниці до станів
вагонів та вантажу не було і на
попутних станціях залізниці. Проте,
наявність поглиблень на поверхні
вантажу та відсутність маркування в
місцях поглиблень (зафіксоване 05.07.2013р.)
свідчить про втрату/розкрадання
вантажу (прийнятого залізницею 02.07.2013р.)
саме під час перевезення. При цьому,
недостача маси вантажу, за яку
відшкодовуються збитки, в усіх
випадках обчислюється з урахуванням
граничного розходження визначення
маси вантажу і природної втрати
вантажу під час перевезення.

Вартість 1000кг (1тн) антрациту, що
перевозився у н/вагонах №61020004, №52589017,
№60457769, №53168167 за накладною №48505242
становить 101,00долар США (Специфікація №
118 від 14.05.2013р. до Контракту №3-СА/2011 від
14.11.2011р.). На 26.12.2013р. НБУ встановлено
офіційний курс української гривні до
долара США який прирівнює 100USD - 799,3000грн.

Згідно з розрахунком, наданим
позивачем вартість недостачі вантажу,
з урахуванням суми норм природної
втрати і граничного розходження
визначення маси нетто антрациту у на
піввагоні №61020004 складає 2631,78грн., у
напіввагоні №52589017 складає 2825,53грн., у
напіввагоні №53168167 складає 2906,25грн., у
напіввагоні №60457769 складає 2421,87грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
звернувся до суду з даною позовною
заявою до відповідача Державного
підприємства "Одеська залізниця" про
стягнення вартості недостачі
антрациту у розмірі 10785,43грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
залізничний транспорт" законодавство
про залізничний транспорт загального
користування складається з Закону
України "Про транспорт", цього закону,
Статуту залізниць України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України та інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти здійснюється
за договором перевезення. Загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного
кодексу України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Частиною 2 ст. 306 ГК України визначено,
що суб'єктами відносин перевезення
вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і
багажу окремими видами транспорту, а
також відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюється договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно ст. 6 Статуту Залізниць України
накладна - є основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до Статуту та
Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею, накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Згідно залізничної накладної №48505242
маса вантажу у напіввагоні №60457769
становила 70000кг, №61020004 становила 70000кг,
№52589017 становила 70000кг, №53168167 становила
70000кг.

За приписами ст.23 Статуту залізниць
України та Правил перевезення
вантажів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України №644
від 21.11.2000р., відправники повинні надати
станції відправлення на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). Одночасно накладна є
договором застави вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
разом з дорожньою відомістю
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення, де
видається одержувачу. Квитанція про
приймання вантажу до перевезення
видається відправнику.

При цьому, згідно ст. 37 Статуту
залізниць України, п.5 Правил приймання
вантажів до перевезення та п.1.3 Правил
оформлення перевізних документів,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 21.11.2000 №644, маса вантажу
визначається відправником. Усі
відомості, передбачені формою бланка
перевізного документа, повинні бути
внесені відправником до відповідних
граф. Статтею 52 Статуту залізниць
України визначено, що на станціях
призначення залізниця зобов'язана
перевірити масу, кількість місць і стан
вантажу у разі: прибуття вантажу у
пошкодженому вагоні (контейнері), а
також у вагоні (контейнері) з
пошкодженими пломбами відправника або
пломбами попутних станцій; прибуття
вантажу з ознаками недостачі, псування
або пошкодження під час перевезення на
відкритому рухомому складі або у
критих вагонах без пломб, якщо таке
перевезення передбачене Правилами;
прибуття швидкопсувного вантажу з
порушенням граничного терміну його
перевезення або з порушенням
температурного режиму перевезення в
рефрижераторних вагонах (контейнерах);
прибуття вантажу, який був
завантажений залізницею; видачі з
місць загального користування
вантажів, вивантажених залізницею;
прибуття вантажів у вагонах навалом і
насипом за вимогою одержувача у
розмірах, передбачених Правилами.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про
залізничний транспорт" передбачено, що
обставини, які можуть служити
підставою для майнової
відповідальності перевізників,
відправників і одержувачів вантажу,
багажу, вантажобагажу, пасажирів
засвідчуються актами.

Аналогічну норму містить ст.129 Статуту
залізниць України, відповідно до якої
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Частиною 3 ст. 32 Статуту Залізниць
України визначено, що відправник
зобов'язаний підготувати вантаж з
урахуванням його схоронності під час
транспортування і здійснювати
навантаження з виконанням Технічних
умов.

Так, згідно п.п. 5, 6 Правил перевезення у
вагонах відкритого типу, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 20.08.2001р. №542 та
зареєстрованих Міністерством юстиції
України 10.09.2001р. за №796/5987 перед
навантаженням вантажів, які містять
дрібні фракції, відправник
зобов'язаний пересвідчитися, що
перевезення у наданому вагоні не
призведе до втрати вантажу. У разі
навантаження у вагони відкритого типу
вантажів, які містять дрібні фракції,
відправник повинен вжити заходів щодо
запобігання видуванню або просипанню
дрібних часток вантажу під час
перевезення, особливо у випадках
навантаження вище рівня бортів вагона
(із "шапкою"). Такі заходи розроблюються
відправником окремо для кожного виду
вантажу. Поверхня вантажу у всіх
випадках розрівнюється і ущільнюється.
Для розрівнювання і ущільнення вантажу
відправник може використовувати
механізовані установки та інші
пристрої. З метою забезпечення
збереженості всіх вантажів, що
перевозяться у вагонах відкритого
типу, на їх поверхню відправником
наноситься захисне маркування або
застосовується покриття плівкою
(емульсією) чи інше закріплення
верхнього шару вантажу.

Як вбачається з вказаних документів,
вантажовідправником вантаж - вугілля
Антрацит марки „АС" був завантажений у
справні у технічному та комерційному
відношенні напіввагони відкритого
типу, вантаж було прийнято залізницею
до перевезення без зауважень. З огляду
на викладене, суд доходить висновку, що
втрата вантажу сталася внаслідок
вилучення вантажу з вагонів сторонніми
особами, про що свідчить наявність
поглиблень на поверхні вантажу та
відсутність маркування в місцях
поглиблень.

За змістом ч. 2 ст. 308, ч.3 ст. 310
Господарського кодексу України
відповідальність перевізника за
збереження вантажу виникає з моменту
прийняття вантажу до перевезення та
припиняється з моменту його видачі
одержувачу в пункті призначення.
Згідно ст. 314 Господарського кодексу
України перевізник несе
відповідальність за втрату, нестачу та
пошкодження прийнятого до перевезення
вантажу, якщо не доведе, що втрата,
нестача або пошкодження сталися не з
його вини. За шкоду, заподіяну при
перевезенні вантажу, у разі втрати або
нестачі вантажу перевізник відповідає
в розмірі вартості вантажу, який
втрачено або якого не вистачає.

Аналогічні приписи містить і стаття 924
Цивільного кодексу України, згідно з
якою перевізник відповідає за
збереження вантажу, багажу, пошти з
моменту прийняття їх до перевезення та
до видачі одержувачеві, якщо не доведе,
що втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини.

Згідно п. 110 Статуту залізниць України
залізниця несе відповідальність за
збереження вантажу від часу його
прийняття для перевезення і до моменту
видачі одержувачу або передачі згідно
з Правилами іншому підприємству.

Згідно ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць
України за незбереження (втрату,
нестачу, псування і пошкодження)
прийнятого до перевезення вантажу,
багажу, вантажобагажу залізниці несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з не залежних від них причин.
Залізниця відшкодовує фактичні збитки,
що виникли з її вини під час
перевезення вантажу, зокрема, за втрату
чи недостачу - у розмірі дійсної
вартості втраченого вантажу чи його
недостачі. Недостача маси вантажу, за
яку відшкодовуються збитки, в усіх
випадках обчислюється з урахуванням
граничного розходження визначення
маси вантажу і природної втрати
вантажу під час перевезення. Згідно зі
статтею 115 Статуту, вартість вантажу
визначається на підставі загальної
суми рахунка або іншого документа
відправника, який підтверджує
кількість і вартість відправленого
вантажу.

На думку суду обставини, які
встановлені в комерційних актах
АА№010781/478, АА№010779/477, АА№010783/480,
АА№010782/479 від 05.07.2013р. свідчать про
доступ до вантажу, що в свою чергу,
призвело до незбереження вантажу при
його перевезенні та відповідальність
за недостачу вантажу слід покласти на
Одеську залізницю.

В свою чергу, у відповідності до вимог
ст. 314 Господарського кодексу України
перевізник несе відповідальність за
втрату, нестачу та пошкодження
прийнятого до перевезення вантажу,
якщо не доведе, що втрата, нестача або
пошкодження сталися не з його вини.
Згідно з п/п "а" ст. 111 Статуту залізниць
України залізниця звільняється від
відповідальності за втрату, нестачу,
псування або пошкодження вантажу у
разі, коли вантаж надійшов у
непошкодженому вагоні (контейнері) з
непошкодженими пломбами відправника
чи без пломб, коли таке перевезення
дозволено Правилами, а також якщо
вантаж прибув у непошкодженому
відкритому рухомому складі,
завантаженому засобами відправника,
якщо немає ознак втрати, псування або
пошкодження вантажу під час
перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
станцію призначення вантаж прибув із
ознаками втрати у дорозі через доступ
до вантажу сторонніх осіб. Наведене, в
силу приписів ст. 314 Господарського
кодексу України, ст.ст. 110 - 114 Статуту
залізниць України виключає можливість
звільнення Одеської залізниці, як
перевізника, від відповідальності за
нестачу даного вантажу.

За таких умов, суд вбачає вину
Державного підприємства "Одеська
залізниця" у виникненні нестачі
вантажу, на яку вказують докази наявні
в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає
цілком обґрунтованим здійснений
позивачем розрахунок вартості нестачі
антрациту, з урахуванням норми
природної втрати вартості нестачі, у
напіввагоні №61020004 у розмірі 2631,78грн., у
напіввагоні №52589017 у розмірі 2825,53грн., у
напіввагоні №53168167 у розмірі 2906,25грн., у
напіввагоні №60457769 у розмірі 2421,87грн.,
що загалом складає 10785,43грн.

Судом не приймаються до уваги доводи
відповідача викладені у відзиві на
позов, оскільки зазначені твердження
спростовуються наявними матеріалами
справи.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та зазначені приписи норм
матеріального права, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" до відповідача
Державного підприємства "Одеська
залізниця" про стягнення вартості
нестачі антрациту у розмірі 10785,43грн. є
обґрунтованими, підтверджені наявними
у справі матеріалами та підлягають
задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1720,50грн.

Також, з врахуванням п.4.8. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" суд доходить до
висновку про стягнення з Державного
підприємства "Одеська залізниця" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" судового збору за
подачу апеляційної скарги у розмірі
609грн., згідно зі ст.ст.44, 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства
"Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул.
Пантелеймонівська, 19, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" (94801, Луганська обл.,
м. Свердловськ, вул. Енгельса, 1, р/р
99111 у Відділенні ПАТ „ПУМБ" в м.
Свердловськ, МФО 334851, )
вартість нестачі антрациту у розмірі
10785(десять тисяч сімсот вісімдесят
п'ять)грн. 43коп., витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1720(одну тисячу
сімсот двадцять)грн.50коп. та витрати по
сплаті судового збору за подачу
апеляційної скарги у розмірі 609(шістсот
дев'ять)грн.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 12.05.2014р.

Суддя
Гут С.Ф.