ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.2014
Справа № 905/1064/14

Суддя господарського суду Донецької
області Макарова Ю.В., при секретарі
судового засідання Горячової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовною
заявою Державного підприємства
"Донецька залізниця", м.Донецьк,

до відповідача : Публічного
акціонерного товариства
"Металургійний завод "Азовсталь",
м.Маріуполь, Донецької області,

про стягнення 956грн.76коп.

за участю уповноважених сторін:

від позивача: Ігнатова Н.О. (довіреність
№Н-01/1513 від 12.06.2013р.);

від відповідача: Плотнікова К.О.
(довіреність від 26.12.2013р. №09-18/3581).

в судовому засіданні 27.03.2014р.
відповідно до ст. 77 ГПК
Україниоголошувалася перерва

до 23.04.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство
"Донецька залізниця", м.Донецьк,
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Металургійний завод "Азовсталь",
м.Маріуполь, Донецької області, про
стягнення 956грн.76коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що відповідачем 11.05.2013р. зі
станції Сартана Донецької залізниці на
станцію Валуйки Південно-Східної
залізниці було відправлено вантаж у
вагонах №59386714, №523485550 за залізничними
накладними СМГС №51663698, №51663805. На
прикордонній станції Куп'янськ -
Сортувальний вагони були затримані для
проведення радіологічного контролю, у
зв'язку з чим залізницею були
нараховано 956грн.76коп., а саме: збір за
телеграфне повідомлення - 79,08грн., плата
за користування вагонами - 4грн. 80коп.,
плата за маневрову роботу - 872грн. 88коп.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
посилаючись у відзиві на недоведеність
вини відповідача у затримки вагонів,
відсутність вимоги з боку відповідача
відносно проведення маневрових робіт,
вважає, що нарахування збору за
маневрові роботи здійснено з
порушенням Правил використання
вагонами та контейнерами та Збірника
тарифів на перевезення вантажів
залізничним транспортом України,
вимоги, пов'язані з направленням
телеграми є безпідставними.

Відповідно до ухвали суду від 27.03.2014р.
суд продовжив строк розгляду справи в
порядку ст. 69 ГПК України на 15 днів.

23.04.2014р. позивач надав суду додаткові
письмові пояснення по справі.

23.04.2014р. позивач звернувся до суду з
клопотанням на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК
України зупинити провадження у справі
до закінчення розгляду Вищим
господарським судом України справи №
905/9117/13, яка пов'язана з даною справою
підставами виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

У зв'язку з тим, що позивачем не надані
докази прийняття Вищим господарським
судом України справи № 905/9117/13 до
розгляду, клопотання позивача про
зупинення провадження у справі
задоволенню не підлягає.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, дійшов наступних висновків.

11.05.2013р. Публічне акціонерне товариство
"Металургійний завод "Азовсталь" зі
станції Сартана Донецької залізниці на
станцію Валуйки Південно-Східної
залізниці відвантажив на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс Погран Услуги"
Російська федерація за залізничними
накладними №51663698, №51663805 у вагонах
№59386714, №523485550 вантаж - швелери без
подальшої обробки з заліза або
нелегірованої сталі.

Вищезазначені вагони є приватними та
належать іноземним суб'єктам
господарювання.

Згідно ст. 319 Митного кодексу України
товари, що переміщуються через митний
кордон України, крім митного контролю,
можуть підлягати державному
санітарно-епідеміологічному,
ветеринарно-санітарному,
фітосанітарному, екологічному та
радіологічному контролю.

Відповідно до ч.8 ст.319 Митного кодексу
України при вивезенні товарів за межі
митної території України
радіологічний контроль може
здійснюватись в митних органах
відправлення при завершенні митного
оформлення або у пунктах пропуску
через державний кордон України при
завершенні митного контролю товарів.

На прикордонній станції
Куп'янськ-Сортувальний, зазначені
вагони були затримані з 18год.30хв. до
22год.10хв. 12.05.2013р. для проведення
радіологічного контролю вантажу, що
підтверджується актами загальної
форми №5373 від 12.05.2013 та №А609 від 12.05.2013.

За час затримки вагонів №59386714, №523485550
залізницею були нараховані додаткова
плата та збори, які склали 956грн. 76коп. (з
ПДВ), а саме: збір за телеграфне
повідомлення - 79,08грн., плата за
користування вагонами - 4грн.80коп.,
плата за маневрову роботу - 872грн. 88коп.

Вказану суму відповідач не сплатив, що
призвело позивача до звернення до суду
з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести певними
засобами доказування ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України загальні умови перевезення
визначаються цим кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Частина 5 ст. 307 Господарського кодексу
України також встановлює, що умови
перевезень вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями визначаються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 42 Закону України "Про
транспорт" якщо міжнародним договором,
укладеним з Україною, встановлені інші
правила ніж ті, що містяться у
законодавстві України про транспорт,
то застосовуються правила
відповідного міжнародного договору.
Перелік нормативних актів, що
складають законодавство України про
транспорт, міститься у ч. 1 ст. 2 цього
Закону. До згаданого законодавства
України віднесений і Закон України "Про
транспорт", кодексами (статутами)
окремих видів транспорту та інші акти
законодавства України.

Відповідно до §7 статті 21 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення, якщо під час перевезення
або видачі вантажу з вини
вантажовідправника або
вантажоодержувача виникнуть перешкоди
до його перевезення або видачі, то
залізниці сплачуються всі витрати, що
понесені нею за затримку перевезення
або видачі. Якщо такі перешкоди
виникнуть на дорозі відправлення, то
платежі по таким витратам
розраховуються відповідно до
внутрішніх правил та тарифів, що
застосовуються залізницями для таких
перевезень. Всі платежі по
вищезазначеним витратам вписуються до
накладної та стягуються з відправника,
одержувача або платника
(експедиторської організації,
фрахтового агента тощо) в залежності
від того, хто з них здійснює оплату
провізних платежів.

За приписами ст.119 Статуту залізниць
України, за користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
вантажовідправника від зазначеної
плати у разі затримки забирання
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 2 Правил Користування
вагонами і контейнерами, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 25.02.1999 року №113 (далі -
Правила користування), за користування
вагонами і контейнерами
вантажовідправники,
вантажоодержувачі, власники під'їзних
колій, порти, організації, установи,
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності (далі -
вантажовласники) вносять плату.

Пунктом 3 Правил користування
встановлено, що облік часу
користування вагонами і контейнерами
та нарахування плати за користування
ними провадиться на станціях
відправлення та призначення за
Відомістю плати за користування
вагонами форми ГУ-46 (додаток 1),
Відомістю плати за користування
контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11),
які складаються на підставі Пам'яток
про подавання/забирання вагонів форми
ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про
видачу/приймання контейнерів форми
ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про
закінчення вантажних операцій з
вагонами (додаток 12), Актів про затримку
вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів
загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Пунктом 4 Правил користування
встановлено, що відомості плати за
користування вагонами, контейнерами
складаються на вагони, контейнери, що
подаються під навантаження та
вивантаження, є документами обліку
часу перебування вагонів, контейнерів
у пунктах навантаження та вивантаження
та на під'їзних коліях і містять
розрахунки платежів за користування
вагонами, контейнерами. Відомості
плати за користування вагонами
(контейнерами) мають підписуватися
працівником станції і вантажовласника
щоденно або в періоди пред'явлення їх
станцією до розрахункового підрозділу,
що встановлюються начальником
залізниці.

Згідно ч.4 ст.119 Статуту,
вантажовласники, порти відшкодовують
залізницям плату за користування
вагонами інших держав від часу прийому
цих вагонів від залізниці до
повернення їх після виконання
вантажних операцій у порядку,
визначеному Укрзалізницею відповідно
до міжнародних договорів України з цих
питань.

Враховуючи, що вагони належать
іноземним суб'єктам господарювання,
передбачені п.4 Правил користування
відомості плати за користування
вагонами, які є документами обліку часу
перебування вагонів у пунктах
навантаження та вивантаження та на
під'їзних коліях і містять розрахунки
платежів за користування вагонами,
позивачем не складалися, то суд
приходить до висновку про
безпідставність та необґрунтованість
вимоги позивача в частині стягнення
4грн. 80коп. плати за користування
вагонами.

За приписами пунктів 1.8 - 1.10 Збірника
тарифів на перевезення вантажів
залізничним транспортом України
Тарифного керівництва № 1 за маневрову
роботу, що виконується локомотивом
залізниці не одночасно з подачею або
забиранням вагонів на вимогу власника
під'їзної колії, вантажовласника або
порту, яка оформлена пам'яткою про
подавання/забирання вагонів (форми
ГУ-45), із зазначенням у ній часу,
протягом якого виконувалась маневрова
робота, нараховується збір у розмірі
292,6грн. за кожні півгодини роботи
локомотива, рахуючи неповні півгодини
за повні.

До такої роботи належать:
переставляння вагонів з одного
вантажного фронту на інший,
переміщення вагонів на фронті; подача
вагонів на ваги і для дозування;
прибирання вагонів після зважування та
дозування; у випадках, коли
навантаження або вивантаження
виконується в присутності локомотива
залізниці (подача стисненого повітря
від локомотива тощо); інша маневрова
робота з вагонами на станціях,
під'їзних коліях та інших місцях
незагального користування.

Згідно з ч. 1 розділу 2 Збірника тарифів
на перевезення вантажів залізничним
транспортом України Тарифного
керівництва № 1 оплачуються маневрові
роботи локомотива залізниці, які
виконуються в разі подачі й забирання
навантажених і порожніх вагонів, а
також маневрові роботи, що виконуються
не одночасно з подачею й забиранням
вагонів, на окрему вимогу власника
під'їзної колії або вантажовласника.

Маневрові роботи щодо спірних вагонів
виконувались поза межами під'їзної
колії, а саме - на залізничній колії
станції Куп'янськ-Сортувальний,
доказів направлення вимоги власника
під'їзної колії або вантажовласника не
надано.

Враховуючи викладене, вимога в частині
стягнення з відповідача нарахованого
збору за маневрові роботи в сумі - 872грн.
88коп. (з ПДВ) задоволенню не підлягають.

Позивачем пред'явлені до стягнення
витрати, які виникли у зв'язку із
відправленням телеграфного
повідомлення в сумі 79грн. 08коп. (з ПДВ).

Як свідчить наявна в матеріалах справи
телеграма, вона була направлена зі
станції Куп'янськ-Сортувальний на
станцію Сартана 13.05.2013 року.

Передбачений п. 14 таблиці 2 пункту 9
розділу 2 Тарифного керівництва № 1
збір за повідомлення справляється лише
при наявності вимоги про таке
повідомлення.

Приймаючи до уваги те, що телеграма
відповідачеві не направлена, позивачем
не надано доказів понесення фактичних
витрат по відправленню телеграми зі
станції Куп'янськ-Сортувальний,
позовні вимоги про стягнення витрат,
які виникли у зв'язку із направленням
телеграми у сумі 79грн. 08коп. визнаються
не доведеними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Наведена позиція викладена в
постановах Вищого господарського суду
України у справах: №5006/40/3/2012 (постанова
від 04.12.2012), №21/19-63 (постанова від 22.07.2010),
№ 905/5218/13 (постанова від 04.02.2014р.), №
905/5221/13 (постанова від 28.01.2014р.).

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог, відповідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.49, 82 - 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Державного підприємства "Донецька
залізниця", м.Донецьк, до Публічного
акціонерного товариства
"Металургійний завод "Азовсталь",
м.Маріуполь, Донецької області, про
стягнення 956грн.76коп.- відмовити.

У судовому засіданні 23.04.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення
складено і підписано 28.04.2014р.

Суддя
Ю.В. Макарова