ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.04.2014
Справа № 905/7910/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Нестеренко Ю.С., при
секретарі судового засідання Рудюк
Є.О., розглянувши матеріали

за позовом: Державного підприємства
"Підприємство Чорнухинської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Луганській області №23, смт.Чорнухине,
Луганська область

до Відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Багатопрофільна
фірма "Есперанс ЛТД", м.Маріуполь,
Донецька область

про: стягнення заборгованості у
розмірі 8131,52грн., пені у сумі 4698,23грн. та
3% річних у розмірі 193,08грн.

за участю представників сторін :

від позивача: не з'явився.

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство
"Підприємство Чорнухинської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Луганській області №23, смт.Чорнухине,
Луганська область звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Відповідача, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Багатопрофільна фірма "Есперанс ЛТД",
м.Маріуполь, Донецька область про
стягнення заборгованості у розмірі
8131,52грн., пені у сумі 4698,23грн. та 3% річних
у розмірі 193,08грн.

В обґрунтування своїх вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем умов договору поставки
№11/88/2 від 06.06.2012р., щодо поставки в
повному обсязі попередньо оплаченого
товару.

На підтвердження викладених обставин
Позивач надав копії: договору поставки
№11/88/2 від 06.06.2012р., разом зі
специфікацією до нього, платіжних
доручень, видаткових накладних,
рахунку-фактури.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 230, 231, 232, 223
Господарського кодексу України, ст.ст.
251, 252, 253, 256, 249 Цивільного кодексу
України.

Відповідач у своєму відзиві
підтвердив наявну за ним
заборгованість у розмірі 8131,52грн. та
пояснив, що вона виникла внаслідок
того, що на момент поставки Відповідач
не мав можливості відвантажити саме
65тн. товару, так як Позивач не надав
йому достатньо автомобільного
транспорту для завантаження товару,
також не заперечував проти нарахування
3% річних. Одночасно, Відповідач
заперечив проти стягнення пені, так як
затримка виконання зобов'язання
виникла не з вини Відповідача.

Ухвалою господарського суду від
19.12.2013р. продовжено строк розгляду
справи на 15 днів до 28.01.2014р.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 09.01.2014р. справу №905/7910/13 передано на
розгляд судді Риженко Т.М.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 13.02.2014р. справу №905/7910/13 передано на
розгляд судді Нестеренко Ю.С.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд встановив :

Між Відповідачем (Постачальник) та
Позивачем (Покупець) укладено договір
поставки №11/88/2 від 06.06.2012р. відповідно
до умов якого Постачальник
зобов'язується поставити, а Покупець
оплатити та прийняти СВП-22 та СВП-27 у
кількості згідно доданій специфікації,
яка видається на кожну партію
продукції, яка поставляється, з
вказанням її найменування, одиниці
виміру, загальної кількості, ціни за
метричну одиницю та загальну вартість
даної партії, умови поставки.

Згідно п.2.2. договору умови
поставки: 100% передплата.

Умовами п.2.5. договору визначено, що
строки відвантаження обумовлюються в
специфікації до даного Договору, але не
більше 17 робочих днів з моменту 100%
предоплати, яка надійшла на р/р
Постачальника.

Відповідно до п.6.3. договору у
випадку затримки виконання зобов'язань
однієї з сторін, сторона, яка допустила
прострочку, сплачує штрафні санкції в
розмірі 0,2% від суми не оплаченої в
строк продукції, або від суми не
поставленої в строк продукції, за кожен
день прострочки.

Строк дії цього договору: з
моменту підписання до 31 грудня 2012р.,
якщо за місяць до закінчення строку дії
Договору жодна з сторін не заявить про
своє небажання продовжити ці відносини
в подальшому, даний договір вважається
пролонгованим на наступний
календарний рік, на тих же умовах (п.6.5.
договору).

Договір підписаний Сторонами та
скріплений печатками підприємств.

Специфікацією №1 від 06.06.2012р. до
Договору Сторони визначили
найменування продукції, кількість,
ціну без ПДВ, Суму з ПДВ.

Позивачем був виписаний для оплати
товару Відповідачем рахунок-фактура
№СФ-0000033 від 06.06.2012р. на суму 471250,26грн.

На виконання умов договору Позивачем
було перераховано на адресу
Відповідача грошові кошти як
передплату у розмірі 471250,02грн. Факт
перерахування Відповідачеві грошових
коштів у вказаній вище сумі
підтверджується платіжними
дорученнями: №642 від 14.06.2012р. на суму
82416,67грн., №641 від 14.06.2012р. на суму
82416,67грн., №640 від 14.06.2012р. на суму
82416,67грн., №627 від 11.06.2012р. на суму
74666,67грн., №626 від 11.06.2012р. на суму
74666,67грн., №625 від 11.06.2012р. на суму
74666,67грн., які засвідчені банком.

Відповідач здійснив поставку
продукції на адресу позивача за
видатковими накладними: №РН-0000007 від
07.07.2012р. на суму 152134,08грн., №РН-0000006 від
07.07.2012р. на суму 149422,58грн., №РН-0000005 від
07.07.2012р. на суму 150771,08грн., разом на
загальну суму 452327,74грн.

Як вбачається з матеріалів справи
Відповідач не виконав взяті на себе по
Договору зобов'язання в повному обсязі,
а саме до встановленого Договором
строку не поставив продукцію у повному
обсязі. Недопоставлена продукція
становить 2,61тн. на суму 18922,28грн.

За приписами ч.1 ст.265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Позивачем Відповідачу була
виставлена вимога №77/7-195 від 05.04.2013р.
про повернення суми попередньої
оплати у розмірі 8131,50 грн.

Відповідачем частково було
повернуто передплату за
недопоставлену продукцію, що
підтверджується банківськими
виписками: від 31.07.2012р. на суму 4735,70грн.,
від 31.08.2012р. на суму 1944,31грн., від 06.12.2012р.
на суму 3008,75грн., від 25.12.2012р. на суму
1102,00грн. Разом на загальну суму 10790,76грн.

Отже матеріалами справи встановлено,
що відповідач не повернув внесену
позивачем передплату за товар у
розмірі 8131,52грн.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне:

За приписами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За приписами ч.2 ст.693 Цивільного
Кодексу України якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Отже Відповідач взяті на себе
зобов'язання за договором поставки
№11/88/2 від 06.06.2012р. не виконав,
узгоджений та попередньо оплачений
товар у визначені строки не поставив у
повному обсязі, у зв'язку з чим Позивач
вимагає стягнення суми внесеної
попередньої оплати у розмірі 8131,52грн.

Крім того, Відповідач у своєму відзиві
не заперечував того факту, що ним не
поставлено товар у зазначеній
кількості у строк вказаний в договорі
поставки №11/88/2 від 06.06.2012р. та
підтвердив, що на даний час ним не
повернуто позивачу суму
попередньої оплати у розмірі
8131,52грн.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

При цьому, з урахуванням вимог ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

На підставі зазначеного, факт
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань за спірним Договором
перед позивачем підтверджено
наявними в матеріалах справи доказами,
суму попередньої оплати товару
позивачу відповідачем не повернуто,
за таких обставин суд дійшов висновку
про законність та обґрунтованість
вимог позивача про стягнення з
відповідача суми попередньої оплати
у розмірі 8131,52грн. за спірним
Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Керуючись вищенаведеною нормою
закону, позивачем було здійснено
нарахування 3% річних у розмірі 193,08грн.
та пред`явлено до стягнення зазначену
суму за період з 09.07.2012р. по 09.01.2013р.

Розглянувши заявлені вимоги про
стягнення 3% річних, суд відмовляє у їх
задоволенні, оскільки стягнення з
постачальника суми попередньої
оплати, перерахованої за спірним
договором поставки не вважається
грошовим зобов»язанням у розумінні
статті 625 ЦК України, тому нарахування
позивачем 3% річних є помилковим.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов»язання може
забезпечуватися, зокрема, і
неустойкою.

Як зазначалось, умовами п.6.3.
договору сторони передбачили, що у
випадку затримки виконання зобов'язань
однієї з сторін, сторона, яка допустила
прострочку, сплачує штрафні санкції в
розмірі 0,2% від суми не оплаченої в
строк продукції, або від суми не
поставленої в строк продукції, за кожен
день прострочки.

На підставі наведеного пункту
договору позивачем було нараховано
відповідачу пеню у сумі 4698,23грн. за
період з 09.07.2012р. по 09.01.2013р.та
пред'явлено до стягнення зазначену
суму.

За приписами п.6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені відповідно до
приписів п.6 ст. 232 ГК України, суд
вважає, що зазначені вимоги
підлягають частковому задоволенню у
сумі 4584,38 грн., оскільки позивач
припустився помилки при визначені
періоду з якого відповідач
прострочив виконання зобов»язання, а
саме початок такого прострочення
слід розраховувати з 02.07.12р. по
02.01.13р., тому визначена позивачем
дата кінцевого періоду
нарахування 09.01.13р є помилковою.

У відповідності до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати відносяться на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного
підприємства "Підприємство
Чорнухинської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Луганській області
№23, смт.Чорнухине, Луганська область до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Багатопрофільна
фірма "Есперанс ЛТД", м.Маріуполь,
Донецька область про стягнення
заборгованості у розмірі 8131,52грн., пені
у сумі 4698,23грн. та 3% річних у розмірі
193,08грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Багатопрофільна
фірма "Есперанс ЛТД", м.Маріуполь,
Донецька область (87515, Донецька область,
м.Маріуполь, вул.Харлампієвська, 30а) на
користь Державного підприємства
"Підприємство Чорнухинської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Луганській області №23, смт.Чорнухине,
Луганська область (94340, Луганська
область, Перевальський р-н,
смт.Чорнухине, пров.Студентський, 1)
заборгованість у розмірі 8131,52грн., пеню
у сумі 4584,38 грн .

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Багатопрофільна
фірма "Есперанс ЛТД", м.Маріуполь,
Донецька область (87515, Донецька область,
м.Маріуполь, вул.Харлампієвська, 30а) на
користь Державного підприємства
"Підприємство Чорнухинської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Луганській області №23, смт.Чорнухине,
Луганська область (94340, Луганська
область, Перевальський р-н,
смт.Чорнухине, пров.Студентський, 1)
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 1679,95грн.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5.Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

6. У судовому засіданні 14.04.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення підписано
22.04.2014р.

Суддя
Ю.С.
Нестеренко