ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Справа № 915/387/14

за позовом: Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" /проспект Перемоги, 14, м. Київ,
01135/ в особі Миколаївської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" /вул. Заводська, 23, м. Миколаїв,
54020/

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Європейська
транспортна стивідорна компанія" /вул.
Заводська, 23/45, м. Миколаїв, 54020/

про спонукання внесення змін до
договору шляхом підписання додаткової
угоди

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Готфська А.В. (довіреність
№3511 від 27.12.2013)

від відповідача: Луук А.В. (довіреність
від 07.04.2014)

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача про спонукання останнього
внести зміни до договору про
встановлення сервітуту від 10.07.2013 № А4-А
шляхом підписання додаткової угоди № 3
в редакції позивача.

Заявлений позов позивач обґрунтовує
тим, що сторони не досягли згоди щодо
спірних змін до договору.

Відповідач позов позивача не визнав,
мотивуючи відсутністю підстав для
внесення спірних змін до договору, а
також обранням позивачем способу
захисту, не передбаченого законом.

Ухвалою суду від 27.03.2014 провадження у
справі було порушено, позовна заява
прийнята до розгляду, розгляд справи
призначений на 10.04.2014 о 12 год. 00 хв.

У судовому засіданні 10.04.2014 судом
оголошувалась перерва до 17.04.2014 о 16 год.
30 хв.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення присутніх
представників учасників судового
процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2013 між сторонами був укладений
договір про встановлення сервітуту №
А4-А (далі - договір).

Відповідно до п.п. 1., 2. преамбули
договору:

- відповідач користується причалом № 13
(інв. № 1031040) та причальною
інфраструктурою: залізничними коліями
№№ 53, 54 (інв. №№ 1031087, 1031088) та
підкрановими коліями (інв. № 1031069),
надалі за текстом даного договору -
«причали та причальна інфраструктура»
та/або «об'єкт сервітуту»;

- позивач має на окремому балансі
причал № 13 (інв. № 1031040) та причальну
інфраструктуру: залізничні колії №№ 53,
54 (інв. №№ 1031087, 1031088) та підкранові
колії (інв. № 1031069). Місце розташування:
територія Миколаївського морського
порту. Причал (інв. № 1031040), загальною
довжиною 236,0 м.п., загальною
технологічною шириною 15,0 м.п.,
залізничні колії №№ 53, 54 (інв. №№ 1031087,
1031088) загальною довжиною 470,68 м.п.,
підкранові колії (інв. № 1031069) загальною
довжиною 236,0 м.п. у дві нитки.

Згідно з п.п. 1.1., 2.1., 3.1., 4.2., 4.5. договору:

- сервітут встановлюється щодо
користування причалом та причальною
інфраструктурою, які розташовані за
адресою: 54020, м. Миколаїв, вул. Заводська,
23;

- сервітут встановлюється для
можливості здійснення відповідачем
навантажувально-розвантажувальних
робіт через причал з використанням
причальної інфраструктури;

- видом права сервітуту є право
користування майном (причалом та
причальною інфраструктурою) згідно з
«Планом - схемою причалу № 13 та
причальної інфраструктури» (Додаток №
1);

- сервітут є строковим та оплатним;

- сервітут не позбавляє позивача, щодо
якого він встановлений, права
володіння та користування причалом та
причальною інфраструктурою.

Відповідно до п. 5.1. договору (у редакції
додаткової угоди від 08.08.2013 № 1) плата за
сервітут за місяць складає: причал № 13
(інв. № 1031040) - 160340,76 грн. без ПДВ;
залізничні колії №№ 53, 54 (інв. №№ 1031087,
1031088) - 585,98 грн. без ПДВ; підкранові колії
(інв. № 1031069) - 458,65 грн. без ПДВ. ПДВ
стягується відповідно до чинного
законодавства України. У разі, якщо
фактичне користування причалом
відповідачем не відбувається, плата за
цей період позивачем з відповідача не
справляється. У разі, якщо протягом
місяця фактичне користування об'єктом
причальної інфраструктури
відповідачем не відбувається, плата за
цей місяць позивачем з відповідача не
справляється, у протилежному випадку -
плата за користування таким об'єктом
справляється у повному обсязі за
місяць.

Відповідно до п. 5.2. договору (у редакції
додаткової угоди від 08.08.2013 № 1) плата за
сервітут причалу за період, який
становить менше місяця, визначається
як місячна плата за сервітут такого
причалу (п. 5.1. даного договору) поділена
на кількість днів у місяці і помножена
на кількість днів фактичного
користування таким причалом в такому
місяці.

Відповідно до п. 5.7. договору позивач
залишає за собою право на зміну тарифу
за користування сервітутом за даним
договором виключно у разі:

- підвищення мінімального рівня
заробітної плати на законодавчому
рівні;

- змін у розмірі відрахувань у фонди
(пенсійний, соцстраху та інше), інфляції
на законодавчому рівні, з подальшим
укладанням додаткової угоди до даного
договору. При цьому, тариф за
користування сервітутом за даним
договором змінюється позивачем на
розмір зміни собівартості послуг
(сервітуту) у зв'язку з обставинами,
вказаними у цьому пункті.

Згідно з п.п. 7.1.5., 7.1.10. договору (у
редакції додаткової угоди від 08.08.2013 №
1) відповідач зобов'язаний:

- щомісячно, до 20-го числа місяця
наступного за розрахунковим, згідно
виставленого рахунку позивача, вносити
плату за користування сервітутом за
попередній місяць;

- вносити плату за сервітут за весь час
фактичного користування причалом № 13.

Згідно з п.п. 14.1., 14.2. договору (у
редакції додаткової угоди від 08.08.2013 №
1):

- цей договір набирає чинності з
моменту підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками сторін та діє протягом 10
років з моменту набуття чинності;

- сторони дійшли до згоди, що згідно з
частиною третьою статті 631 Цивільного
кодексу України, умови цього договору
застосовується до правовідносин, що
виникли між ними з 13.06.2013 року.

Згідно з 15.2. договору зміни і
доповнення до даного договору мають
силу тільки у випадку, якщо вони
оформлені у письмовому виді, підписані
повноважними представниками обох
сторін та скріплені печатками.

Згідно з ч. 1-3 ст. 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду.

09.01.2014 позивач запропонував
відповідачу укласти додаткову угоду
від 08.01.2014 № 3 до договору наступного
змісту:

- викласти п. 5.1. договору у наступній
редакції: «Плата за сервітут за місяць
складає: причал № 13 (інв. № 1031040) - 160340,76
грн. без ПДВ; залізничні колії № 53, № 54
(інв. №№ 1031087, 1031088) - 609,19 грн. без ПДВ;
підкранові колії (інв. № 1031069) - 482,95 грн.
без ПДВ. ПДВ стягується відповідно до
чинного законодавства України.»;

- викласти п. 5.2. договору у наступній
редакції: «Плата за сервітут за період,
який становить менше місяця,
визначається як місячна плата за
сервітут (п. 5.1. даного договору)
поділена на кількість днів місяця, в
якому був укладений (розірваний)
договір та помножена на кількість днів
дії договору в такому місяці»;

- п. 7.1.10. договору виключити;

- інші умови договору, які не
змінені/доповнені цією додатковою
угодою, залишаються без змін, і сторони
підтверджують по ним свої зобов'язання;

- сторони дійшли до згоди, що згідно з
частиною третьою статті 631 Цивільного
кодексу України, умови даної
додаткової угоди застосовуються до
правовідносин, що виникли між
сторонами з 01.01.2014;

- додаткова угода складена українською
мовою в трьох автентичних примірниках,
що мають однакову юридичну силу та є
невід'ємною частиною договору від
10.07.2013 № А4-А.

27.01.2014 позивач отримав від відповідача
лист від 24.01.2014 № 24/01-5, яким останній,
посилаючись на ст.ст. 6, 627, 638 ЦК України,
повідомив позивача про свою відмову
від підписання вищезазначеної
додаткової угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ГК України у
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Отже, спір у даній справі виник у
зв'язку з не досягненням сторонами
згоди щодо зміни договору.

Відповідно до ст. 20 ГК України
держава забезпечує захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів. Кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Частиною 5 ст. 188 ГК України
визначено, що, якщо судовим рішенням
договір змінено або розірвано, договір
вважається зміненим або розірваним з
дня набрання чинності даним рішенням,
якщо іншого строку набрання чинності
не встановлено за рішенням суду.

Отже, законодавцем чітко встановлений
спосіб захисту прав та законних
інтересів зацікавленого суб'єкта
господарювання у випадку недосягнення
ним зі своїм контрагентом згоди щодо
зміни договору - внесення змін до
договору судовим рішенням (зміна
господарських правовідносин судовим
рішенням).

Натомість, позивач у даній справі
звернувся до господарського суду з
позовом до відповідача про спонукання
останнього внести зміни до договору
про встановлення сервітуту від 10.07.2013 №
А4-А шляхом підписання додаткової угоди
№ 3 в редакції позивача, що не
відповідає способу захисту,
передбаченому законом.

За цих обставин, господарський
суд вважає необхідним повністю
відмовити позивачу у задоволенні
даного позову.

Згідно з ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею ст. 627 ЦК України передбачено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Згідно з ст. 652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах. Якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.
Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Поряд з цим, господарським судом
встановлено, що п. 5.7. договору
передбачено, що позивач залишає за
собою право на зміну тарифу за
користування сервітутом за даним
договором виключно у разі: підвищення
мінімального рівня заробітної плати на
законодавчому рівні; змін у розмірі
відрахувань у фонди (пенсійний,
соцстраху та інше), інфляції на
законодавчому рівні, з подальшим
укладанням додаткової угоди до даного
договору. При цьому, тариф за
користування сервітутом за даним
договором змінюється позивачем на
розмір зміни собівартості послуг
(сервітуту) у зв'язку з обставинами,
вказаними у цьому пункті.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Належність і допустимість доказів.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач не подав суду жодного
належного та допустимого доказу
істотного порушення відповідачем умов
договору та істотної зміни обставин,
якими сторони керувались при укладенні
договору.

Крім цього, позивач не подав суду
належних та допустимих доказів
правомірності та підставності
запропонованих ним змін сум плати за
сервітут, не подав суду відповідні
розрахунки з урахуванням підвищення
мінімального рівня заробітної плати на
законодавчому рівні, змін у розмірі
відрахувань у фонди (пенсійний,
соцстраху та інше), інфляції на
законодавчому рівні тощо.

Натомість, на вимогу суду, позивач
письмово пояснив, що розрахунки щодо
плати за сервітут ним не подані тому, що
позивачем встановлені вільні тарифи,
на свій розсуд, відповідач розрахунків
не вимагав (пояснення від 14.04.2014 №
18/09-1152).

За цих обставин, господарський суд
вважає, що позов позивача є
недоведеним, а отже таким, що не може
бути задоволений господарським судом.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати підлягають покладенню на
позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49,
82, 82-1, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп.
покласти на Державне підприємство
"Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України".

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 25.04.2014.

Суддя

Д.О.Бездоля