номер провадження справи 6/19/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014
Справа № 908/1048/14

За позовом Державного
підприємства „Придніпровська
залізниця" (пр. Карла Маркса, буд. 108, м.
Дніпропетровськ, 49600)

До Державного підприємства
„Бердянський морський торговельний
порт" (вул. Горького, буд. 13/7, м.
Бердянськ Запорізької області, 71112)

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
"ДТЕК Придніпровська ТЕС" (вул.
Гаванська, буд. 1, м. Дніпропетровськ,
49112)

Про стягнення штрафу у сумі 12 835
грн.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача : Хлабистін Д.М. -
дов. №26 від 01.01.2014р.

Від відповідача : Мастеров О.В. -
дов. №78/40-19-юр. Від 14.04.2014р.

Від третьої особи: не з'явився

Розглянувши матеріали справи за
позовом Державного підприємства
„Придніпровська залізниця" м.
Дніпропетровськ до Державного
підприємства „Бердянський морський
торговельний порт" м. Бердянськ
Запорізької області, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: "ДТЕК Придніпровська
ТЕС" м. Дніпропетровськ, про стягнення
штрафу у сумі 12 835 грн., суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача
штраф в розмірі 12 835 грн., за неправильно
зазначену у накладній масу вантажу.

Відповідач надав суду заперечення
проти позову, в якому зазначив, що не
погоджується з вимогами позивача і
вважає що в позові має бути відмовлено
повністю з наступних підстав. У вересні
2013 р. зі станції Бердянськ було
здійснено відправлення трьох вагонів,
в тому числі вагону № 65883258 (далі - вагон)
згідно накладної № 46692257, вантаж -
антрацит, відповідач є відправником. В
накладній № 46692257 не було зазначено
невірних відомостей щодо маси вантажу,
оскільки існуюча в порту технологія
навантаження вагонів повністю це
виключає. Так, після подання вагону під
навантаження, порт здійснює їх
підготовку для того, щоб виключити
можливість втрати вантажу на шляху
його слідування. Після навантаження,
яке здійснюється силами підприємства,
вагони подаються на зважування на
вагонні ваги тензометричні
ВВЕТ-150-ТД.1-ЕП.2-ДП-С, заводський № 033, які
знаходяться на під'їзній колії № 17 на
території порту. Згідно вимог п. 5
"Правил приймання вантажів до
перевезення", затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 № 644, вказані ваги пройшли
повірку в ДП
"Запоріжжястандартметрологія" 14.08.2013р.,
про що видані свідоцтва про повірку
робочого засобу вимірювальної техніки
№ 4-1418-13 та 4-1491-13, які чинні до 14.08.2014р.;
ваги взяті на облік залізницею 14.08.2013р.
Згідно результатів зважування,
оформленого відвісом (отвесом) № 117,
маса брутто вагону № 65883258 склала 92,080
тон, тара - 22,000 т., нетто - 70,080 т. На
виконання вимог залізниці,
відповідачем здійснюється переваження
цих показників з метою визначення
правильності навантаження на вісі
вагону. Вказане відбувається на інших
тензометричних вагах, що належать
відповідачу - Пульсар ВТВ-1СТ
заводський № 141, які пройшли повірку в
ДП "Запоріжжястандартметрологія"
14.06.2013р., про що видане свідоцтво про
повірку робочого засобу вимірювальної
техніки № 4-0965-13, яке чинне до 14.06.2014р.
Результати зважування відображаються
в електронному вигляді. Згідно
роздруківки журналу зважувань
залізничних вантажів від 26.09.2013р., по
вагону № 65883258 маса брутто склала 92080 кг,
тара - 22000 кг, нетто 70080 кг. Підчас даної
операції присутні представники
відповідача, а також власника вантажу
(ТОВ "Портінвест Лоджистік") та
залізниці. Працівники залізниці
контролюють навантаження на вісь
вагонів, оскільки без дотримання
вказаної вимоги вантаж не буде
прийнятий до перевезення. Один з
примірників журналу зважувань
вантажів надається представнику
залізниці, який перевіряє не тільки
навантаження на вісь, але й перевіряє
загальну масу вантажу, на предмет
відсутності факту перевищення
максимально допустимого навантаження
вагону. Без такої перевірки неможливе
дотримання вимог щодо безпечного
перевезення вантажу залізницею. Таким
чином, зважування відбувається двічі,
на вагах, які призначені для цього і в
обох випадках відсутні розбіжності у
масі вантажу. Відповідно до п. п. 1.1, 1.3
Правил оформлення перевізних
документів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 № 644, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000р.
за №863/5084, на кожне відправлення
вантажу відправник повинен подати
станції навантаження накладну
(комплект перевізних документів). Форми
бланків перевізних документів,
затверджені наказом Мінтрансу від
19.11.1998р. № 460 "Про затвердження бланків
перевізних документів". Накладна є
складовою частиною комплекту
перевізних документів, до якого, крім
неї, входять: дорожня відомість,
корінець дорожньої відомості та
квитанція про приймання вантажу.
Бланки цих документів видаються
вантажовідправникам за плату згідно з
тарифом. Усі відомості, передбачені
формою бланка перевізного документа,
повинні бути внесені відправником до
відповідних граф. Виправлення не
допускаються, у разі зміни відомостей,
внесених до перевізного документа
відправник зобов'язаний заповнити
новий перевізний документ. Згідно ст. 37
Статуту залізниць України,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 маса
вантажів визначається відправником.
Єдиними первинними документами звідки
береться маса вантажу є відвіс та дані
журналу зважувань залізничних
вантажів. Інші документи, звідки
відправник може отримати ці відомості -
відсутні та законодавчо не
передбачені. В накладній № 46692257 дані
щодо маси вантажу повністю
відповідають даним відвісу та журналу
зважувань залізничних вантажів.
Вказане свідчить, що з боку відповідача
не допущено жодного порушення вимог
нормативних документів ні умисного ні
необережного. Крім того, відповідач
просить суд врахувати наступні
обставини: представником власника
вантажу, що перевозився позивачем, є
ТОВ "Портінвест Лоджистік",
представники якого були присутні при
навантаженні. За результатами
виконаної роботи між підприємством та
відповідачем 02.10.2013р. було складено
приймально - здавальний акт № 79/4 в
якому зокрема зазначено(п. 116), що у
вагоні № 65883258 маса брутто склала 92080 кг,
тара - 22000 кг, нетто - 70080 кг. З метою
підтвердити правильність визначення
маси вантажу у спірних вагонах,
відповідач звернувся з відповідним
листом № 64/40-юр від 04.04.2014р. до ТОВ
"Портінвест лоджистік". Листом від
07.04.2014р. № 63/14 ТОВ "Портінвест лоджистік"
підтверджено правильність визначення
маси вантажу, зокрема у вагоні № 65883258.
Крім того, підтверджено участь
представників товариства та залізниці
у зважуванні вагонів. Вказане свідчить
про те, що між представником власника
та портом відсутні будь-які претензії
щодо невірного визначення маси
вантажу. Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 614
ЦК України особа є невинуватою, якщо
вона доведе, що вжила всіх залежних від
неї заходів щодо належного виконання
зобов'язання. Отже, ч.2 ст. 218 ГК України
встановлює загальне правило, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
лише за наявності його вини. В діях
відповідача відсутня вина, оскільки
маса вантажу визначалась у повній
відповідності до вимог законодавства.
Враховуючи викладене, відповідач
вважає, що в задоволенні позовних вимог
має бути відмовлено в повному обсязі.

Розгляд справи відкладався.

13.05.2014 року розгляд справи продовжено і
прийнято рішення.

Третя особа, повідомлена про місце,
день та час розгляду справи, в порядку,
передбаченому ГПК України, в судове
засідання не з'явилась, про причини
неявки суд не повідомила, витребувані
судом документи не надала, проти
позову не заперечила.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду
розглянути спір за наявними в справі
матеріалами, у випадку, якщо відзив на
позов та витребувані судом документі
не надані.

До судового засідання від третьої
особи поступила заява, в якій вона
зазначає про те, що не може надати суду
письмові пояснення, в зв'язку з тим, що
позивач не направив їй копії позову з
додатками. Просить справу розглянути
за відсутністю представника третьої
особи.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутністю представника
третьої особи, за наявними в справі
матеріалами.

Відповідач звернувся до суду з
клопотання про зменшення розміру
штрафу. Підставою для зменшення
розміру штрафу відповідач зазначив
наступне: ДП "Бердянський морський
торговельний порт" вважає позовні
вимоги безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню з підстав
наведених у запереченнях по даній
справі. Водночас, вважаємо звернути
увагу суду на наступні обставини.
Порушення, про яке йде мова у позовній
заяві, не завдало позивачеві жодних
збитків, а навпаки, оскільки маса
вантажу за даними позивача, менша ніж
зазначено в накладній, ДП "БМТП"
сплачено за перевезення вантажу більше
ніж фактично позивачем надано послуг.
Представником власника вантажу - ТОВ
"Портінвест лоджистік" підписано
приймально-передавальний акт без
заперечень та повідомлено (лист № 63/14
від 07.04.2014р.), що вантаж навантажено у
вагони саме в такій кількості, яка
зазначена в накладній. Таким чином,
відсутні будь-які негативні наслідки,
як для позивача так і для
вантажоодержувача. Крім того, сума
штрафу (12835,00 грн.) по співвідношенню з
сумою оплати за перевезення
вантажу(2567,00 грн.) є надмірно великою.
Згідно ч. 1 ст. 233 ГК України "У разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги, зокрема, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу." За результатами діяльності у
2013 році ДП "Бердянський морський
торговельний порт" було отримано
збиток у сумі 8 344 000 грн., що
підтверджується звітом про фінансові
результати (Звіт про сукупний дохід) за
2013 рік.. За результатами діяльності у
першому кварталі 2014 року ДП
"Бердянський морський торговельний
порт" також отримано збиток у сумі 1 361 000
грн., що підтверджується звітом про
фінансові результати (Звіт про
сукупний дохід) за І кв. 2014 року..
Наведена інформація свідчить, що
підприємство знаходиться в важкому
матеріальному стані і покладення на
нього додаткової фінансової
відповідальності може негативно
вплинути на господарську діяльність
порту в цілому. Згідно п. З ст. 83 ГПК
України суд має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.
Відповідно до ч. З ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Стаття 233 ГК України
також встановлює, що у разі якщо
порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.
Аналогічної позиції щодо наявності у
суду права зменшувати розмір штрафу,
передбаченого пунктами 118 та 122 Статуту
залізниць України, дійшов і Вищий
господарський суд України в п. 22
оглядового листа від 29.11.2007р. № 01-8/917
"Про деякі питання судової практики
застосування Статуту залізниць
України, інших норм транспортного
законодавства" та в п. 6.4 роз'яснення від
29.09.2008р. № 04-5/225 "Про внесення змін та
доповнень до роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею". Таким чином, матеріальне
становище підприємства є важким, а сума
штрафу є надмірною порівняно з
провізною платою сплаченою за дане
перевезення і у випадку якщо суд дійде
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, керуючись ст. 83 ГПК України, ст. 551
ЦК України та ст. 233 ГК України, просить
зменшити розмір штрафу до 1 000 грн.

Клопотання відповідача приймається
судом, оскільки воно заявлено
відповідно до ст. ст. 22, 83 ГПК України.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав:

26.09.2013 року відповідач зі станції
відправлення Бердянськ
Придніпровської залізниці на адресу
„ДТЕК Придніпровська ТЕС" на станцію
прибуття Ігрень в залізничному вагоні
№ 65883258 відправив вантаж „навал
Антроциту" у кількості 70 080 кілограмів,
як вказано в залізничній накладній №
46692257 (ар. с. 11).

28.09.2013 року на станцію Ігрень
Придніпровської залізниці прибув
відправлений відповідачем вантаж, що
підтверджується накладною № 46692257.

На станції призначення, згідно з ст. 52
Статуту залізниць України, що був
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 року № 457
(надалі - Статут), на підставі заявки №
661 від 28.09.2013р., було проведено
контрольне зважування вантажу за
накладною № 46692257 (ар. с. 14).

За результатами проведеного
контрольного зважування була виявлена
невідповідність маси вантажу у вагоні
№ 65883258 даним, зазначеним у даній
накладній, фактично вага брутто склала
83 900 кг, нетто - 61 900 кг, тара - 22 000 кг, що
менше даних, вказаних у накладній, на 8
180 кг.

Переважування проводилось на 150-тоних
вагонних вагах, введених в
експлуатацію 29.11.2004р., зі строком
експлуатації 10 (десять) років,
повірених 16.08.2013 р. (ар. с. 16, 17).

За результатами контрольного
зважування залізницею був складений
комерційний акт РА № 000014/306 від 28.09.2013р.
(ар. с. 12).

Вказаним актом було зафіксовано, що
завантаження у вагоні рівномірно,
нижче бортів на 40-50 см., без природного
скосу та поглиблень. Вантаж маркований
вапном білого кольору. Маркування не
порушено. Люки, двері закриті,
витікання вантажу не було. Вантаж,
якого бракує, у вагоні вміститись не
міг.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України)
умови перевезення вантажів окремими
видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України „Про
залізничний транспорт" від 04.07.1996р. №
273/96-ВР, законодавство про залізничний
транспорт загального користування
складається з Закону України „Про
транспорт", цього Закону, Статуту
залізниць України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, та інших
актів законодавства України.

Частиною 2 статті 3 Закону України „Про
залізничний транспорт" передбачено, що
нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування,
безпеки руху, охорони праці,
забезпечення громадського порядку,
перетину залізничних колій іншими
видами транспорту і комунікаціями,
пожежної безпеки, санітарні норми та
правила на залізничному транспорті
України є обов'язковими для всіх
юридичних і фізичних осіб на території
України.

Стаття 2 Статуту залізниць України
визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом.

В статті 5 Статуту залізниць України
зазначено, що на підставі цього Статуту
Мінтранс затверджує Правила
перевезення вантажів (далі - Правила) та
інші нормативні документи. Нормативні
документи, що визначають порядок і
умови перевезень, користування
засобами залізничного транспорту,
безпеки руху, охорони праці,
громадського порядку, перетину
залізничних колій іншими видами
транспорту і комунікаціями, пожежної
безпеки, санітарні норми та правила на
залізничному транспорті, є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць
України накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України та
Правилами перевезень вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 644 від 21.11.2000 року,
Правилами оформлення перевізних
документів, передбачено що відправники
повинні надати станції навантаження на
кожне відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

Згідно з п. 2.1., 6.6., 6.7. та додатком № 3
Правил оформлення перевізних
документів, графи „Маса вантажу в кг
визначена відправником" та „Спосіб
визначення маси" заповнюються
відправником.

Відповідно до статті 37 Статуту
залізниць України та п. 5 Правил
приймання вантажів до перевезення,
маса вантажу визначається
відправником.

Пунктом 2.3. Правил оформлення
перевізних документів, передбачено, що
правильність внесених в накладну
відомостей своїм підписом засвідчує
представник відправника.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до
перевезення передбачено, що вантажі,
завантажені відправниками у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т. ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статуту
залізниць України, вантажовідправники
несуть відповідальність за всі
наслідки неправильності, неточності
або неповноти відомостей, зазначених
ним у накладній. Частина 2 ст. 24 Статуту
залізниць України передбачає, що
залізниця має право перевіряти
правильність цих відомостей, а також
періодично перевіряти кількість та
масу вантажу, що зазначаються у
накладній.

Статтею 129 Статуту залізниць України
передбачено, що обставини, які можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Комерційний акт
складається для засвідчення
невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про
залізничний транспорт", розрахунки
відправників і одержувачів
вантажу, вантажобагажу і пошти з
підприємствами залізничного
транспорту загального користування за
перевезення, додаткові збори за
вантажні операції і користування
рухомим складом, а також за штрафи,
пеню, неустойки здійснюються в порядку,
передбаченому Статутом залізниць
України, іншими актами законодавства
України та міжнародними договорами.

Згідно з ст. 122 Статуту залізниць
України за неправильно зазначені у
накладній масу, кількість місць
вантажу, його назву, код та адресу
одержувача з відправника порту
стягнеться штраф у розмірі згідно із
статтею 118 цього Статуту. При цьому,
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Стаття 118 Статуту залізниць України
передбачає, що за пред'явлення вантажу,
який заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності за
неправильне зазначення ним відомостей
про масу вантажу є комерційний акт,
складений у випадках передбачених ст.
129 Статуту.

Згідно з накладною № 46692257, загальна
сума провізної плати, нарахованої
відправнику по станції відправлення,
за вагон № 65883258, складає 2 567 грн.

Отже, розмір штрафу, згідно з вказаними
вище статтями Статуту залізниць
України, складає 12 835 грн. (2 567 грн. х 5).

Вказані відповідачем в письмових
запереченнях підстави не
спростовують той факт, що на момент
проведення перевірки маса вантажу,
вказана в накладній та маса вантажу,
яка була виявлена в момент
контрольного переважування
співпадала.

Клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафу до 1 000 грн. підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Згідно п. 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшити у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), що підлягає стягненню з боку
сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності зі ст. 233 ГК України та
ч. 3 ст. 551 ЦК України, якщо підлягаюча
сплаті неустойка (штраф, пеня) надмірно
велика в порівнянні зі збитками
кредитора, суд вправі зменшити
неустойку (штраф, пеню). При цьому судом
повинні бути прийняті до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майнове положення сторін, що беруть
участь у зобов'язанні; не тільки
майнові, але й інші інтереси сторін... .

В п. 22 Оглядового листа ВГСУ № 01-8/917 від
29.11.2007р. та в п. 6.4 Роз'яснення Президії
ВГСУ від 29.09.2008р. № 04-5/901 від 29.05.2002р.
зазначено, що господарський суд має
право зменшувати розмір штрафу,
передбаченого пунктами 118 та 122 Статуту
залізниць України.

Приймаючи до уваги вищезазначене,
підтверджені доводи відповідача, а
також те що розмір штрафу надмірно
великий у порівнянні зі збитками
кредитора, суд визнав за необхідне
зменшити розмір штрафу до 7 000 грн.

У частині стягнення штрафу в сумі 5 835
грн. у позові варто відмовити.

Судові витрати покласти на
відповідача, відповідно до статті 49 ГПК
України, від усієї суми штрафу, тому що
штраф позивачем нарахований
обґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 82 - 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути
з Державного підприємства
„Бердянський морський торговельний
порт" (вул. Горького, 13/7, м. Бердянськ
Запорізької області, 71112; ) на користь Державного
підприємства „Придніпровська
залізниця" (пр. Карла Маркса, буд. 108, м.
Дніпропетровськ, 49600; )
штраф в сумі 7 000 грн. та судовий збір в
сумі 1 827 грн. Надати наказ.

В інший частині позову відмовити.

Повне рішення складено : 13.05.2014р.

Суддя
Л.С. Місюра