м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4140/14 13.05.14За позовом
заступника прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах держави -
геофізичного підприємства
«Укргеофізика» в особі
Івано-Франківської експедиції по
геофізичних дослідженнях у
до ПрАТ «Інтернафтогазбуд»
про стягнення 282 311,19 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Від прокуратури: Курбатова І. С.
Від позивача: Магдій В. Т.
Від відповідача: не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Заступник прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах держави
звернувся до господарського суду м.
Києва з позовною заявою про стягнення з
відповідача заборгованості у зв"язку з
неналежним виконанням умов договору на
проведення геофізичних досліджень і
робіт Івано-Франківською експедицією з
геофізичних дослідженнях у
свердловинах № 2/1-12 від 22.02.2012 в розмірі
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 17.03.2014 порушено провадження у
справі № 910/4140/14та призначено до
розгляду на 01.04.2014.
В судове засідання 01.04.2014 представники
позивача та прокуратури з'явилися,
надали пояснення по справі, позовні
вимоги підтримали та просили їх
Представник відповідача в судове
засідання 01.04.2014 не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується відміткою на звороті
ухвали суду від 17.03.2014, а також
повідомленням про вручення поштового
отримане уповноваженим представником
Керуючись ст.. 77 ГПК України суд відклав
розгляд справи у зв'язку з неявкою
відповідача до суду на 17.04.2014.
Представники позивача та прокуратури в
судове засідання 17.04.2014 з'явилися
надали додаткові пояснення та докази
по справі.
В судове засідання 17.04.2014 представник
відповідача вдруге не прибув, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином , що підтверджується
відміткою на звороті ухвали суду від
01.04.2014, а також повідомленням про
2916072 8, яке було повернуте .
Керуючись ст.. 77 ГПК України суд відклав
розгляд справи у зв'язку з неявкою
відповідача до суду на 13.05.2014.
У судове засідання 13.05.2014 представники
позивача та прокуратури з'явилися,
надали додаткові пояснення по суті
справи.
Представник відповідача у судове
засідання 13.05.2014 не прибув, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином , що
підтверджується відміткою на звороті
ухвали суду від 17.04.2014, а також
повідомленням про вручення поштового
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Оскільки про час та місце судового
засідання позивач і відповідач були
належним чином повідомлені, а
матеріали справи містять достатні
докази для її розгляду по суті, на
підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складено
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду в інтересах
держави у зв»язку з тим, що несвоєчасна
оплата за виконання роботи з боку ПрАТ
«Інтернафтогазбуд» зумовила несплату
Івано-Франківською експедицією з
геофізичних досліджень в свердловинах
ДГП «Укргеофізика» податкових та інших
платежів.

Державний бюджет - основний
загальнодержавний фонд
централізованих коштів. За допомогою
бюджету держава концентрує певну
частку валового внутрішнього продукту
і централізовано розподіляє її на
розвиток національної економіки, для
потреб соціального захисту населення,
утримання органів державної влади і
управління, оборони країни. Місцевий
бюджет, відповідно до ст. 63 Бюджетного
кодексу містить надходження і витрати
на виконання повноважень органів влади
АРК, місцевих державних адміністрацій
та органів місцевого самоврядування.
Ці надходження і витрати становлять
єдиний баланс відповідного бюджету. До
складу доходів, що закріплюються за
бюджетами місцевого самоврядування та
враховуються при визначенні обсягу
міжбюджетних трансфертів належить
податок на доходи фізичних осіб, який
зараховується податковим агентом -
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) чи представництвом
нерезидента - юридичної особи, до
відповідного бюджету за їх
місцезнаходженням (розташуванням) в
обсягах податку, нарахованого на
доходи, що виплачуються фізичній особі.

Враховуючи зазначене, органи
прокуратури вбачають порушення
загальнодержавних економічних
інтересів, що відповідно до ст.. 121
Конституції України, ст.. 36-1 Закону
України «Про прокуратуру», є правовою
підставою для звернення прокурора до
суду на захист інтересів держави.

Так, 27.02.2012 між ПрАТ «Інтернафтогазбуд»
(далі - відповідач, замовник) та
Державним геофізичним підприємством
«Укргеофізика», від імені та в
інтересах якого діяла
Івано-Франківська експедиція з
географічних досліджень в
свердловинах (далі - позивач,
виконавець) було укладено Договір на
проведення геофізичних досліджень і
робіт Івано-Франківською експедицією з
геофізичних дослідженнях у
свердловинах № 2/1-12 (далі - Договір).

Предметом такої угоди є надання
виконавцем геофізичних досліджень та
робіт в обсязі передбаченому
замовленням.

Відповідно до п.1.1 вищезгаданого
договору замовник (відповідач) доручає
виконавцю( позивачеві) на свердловинах
№2,4,11-Речетинська, яку будує Самбірська
НГРЕ ДП «Західукргеологія», провести
геофізичні дослідження та роботи (ГДРС)
в обсязі, передбаченому замовленням.

Пунктом 1.10 договору сторони обумовили,
що повноважними представниками
відповідача під час проведення робіт
позивачем є представники Самбірської
НГРЕ, які відповідають за роботи на
свердловинах №2.4,11-Речетинська і
підписують акти про фактично виконаний
обсяг геофізичних досліджень і робіт.

Відповідно до п. 2.1.10 Договору замовник
зобов'язаний оплатити вартість
виконаних робіт на свердловинах і
отримані від нього геофізичні
матеріали з інтерпретацією та
висновками, згідно погоджених
сторонами розцінок на ГДРС, а вартість
вибухових матеріалів, які використані
під час проведення робіт - по ціні, яка
склалася на них на час їх використання,
з врахуванням його накладних витрат
(загальновиробничих і
адміністративних) та планових
нагромаджень.

У відповідності до п. 3.1 сума Договору
складає 569 256,50 грн., хоча сума може
змінюватись у зв'язку з фактично
виконаним обсягом ГДРС по свердловинах
та умов на час їх проведення.

Як свідчать матеріали справи, за час
дії договору позивач сумлінно
виконував свої обов'язки, зокрема
здійснював усі необхідні та доцільні
дії, передбачені предметом такого
договору, що підтверджується
підписаними сторонами без зауважень та
доповнень актами про приймання-здачу
виконаних робіт за номерами :

- № 1 від 28.03.2012 на загальну суму 199 012,60
грн.;

- № 2 від 27.04.2012 на загальну суму 266 358,65
грн.;

- № 3 від 31.10.2012 на загальну суму 26
311,19 грн.;

усі разом - на загальну суму 491 682,44 грн.

Відповідно до п.3.7 Договору
замовник зобов'язаний сплатити
вартість виконаних робіт по кожному
об'єкту протягом 20 календарних днів з
часу складання акту приймання-передачі
робіт.

В свою чергу, відповідач за вказані
послуги розрахувався частково у сумі 209
371,25 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями №1917 від 27.03.2012
на суму 100000,00 грн., №2092 від 26.06.2012 на суму
69371,, 25 грн. та №22 від 31.10.2012 на суму 40 000,00
грн.

Отже, в порушення умов договору
відповідач вчасно не розрахувався за
надані роботи, у зв'язку з чим станом на
день розгляду справи непогашена
частина заборгованості відповідача
перед позивачем становить 282 311,19 грн.

Отже, внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В силу положень ч.1 ст.903 ЦК України
замовник зобов'язаний оплатити надані
йому послуги в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст.892 ЦК України передбачено,
що за договором на виконання
науково-дослідницьких або
дослідницько-конструкторських і
технологічних робіт виконавець
зобов'язується провести за завданням
замовника наукове дослідження,
розробити зразок нового виробу та
конструкторських документів на нього,
нову технологію, а замовник
зобов'язується прийняти виконану
роботу та оплатити її.

Отже, факт несплати відповідачем
позивачу винагороди за надані роботи
належним чином доведений.

Під час розгляду справи в судовому
засіданні 13.05.2014 позивач подав докази
часткової оплати боргу з боку
відповідача на суму 40 000,00 грн. , що
підтверджується банківською випискою
позивача від 17.04.2014 (в матеріалах
справи).

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі за відсутності
предмету спору.

Частиною 2 статті 80 ГПК України
встановлено, що у випадках припинення
провадження у справі повторне
звернення до господарського суду зі
спору між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав не
допускається

Дослідивши матеріали справи та
зважаючи на те, що частину суми
основного боргу в розмірі 40 000,00 грн.
відповідачем сплачено, суд дійшов до
висновку про припинення провадження у
справі в частині стягнення з
відповідача основного боргу в розмірі
40 000,00 грн. При цьому суд враховує, що
припинення провадження у справі в
зазначеній частині не суперечить
вимогам закону і не порушує чиї-небудь
права та охоронювані законом інтереси.

Таким чином суд приходить до висновку,
що заявлена прокурором до стягнення
заборгованість відповідача перед
позивачем в сумі 242 311,19 грн.
підтверджується матеріалами справи,
доведена прокурором та позивачем
належними доказами та не спростована
відповідачем, а тому вона підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на підлягають стягненню
витрати по сплаті судового збору
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 80, 82-85, 116-118 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині
стягнення з приватного акціонерного
товариства «Інтернафтогазбуд»
основного боргу в розмірі 40000 грн.

2. В іншій частині позов заступника
прокурора м. Івано-Франківська в
інтересах держави - Державного
геофізичного підприємства
«Укргеофізика» в особі
Івано-Франківської експедиції по
геофізичних дослідженнях у
свердловинах задовольнити повністю.

3. Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Інтернафтогазбуд» (01025, м.
Київ, Шевченківський район., вул. Велика
Житомирська, буд. 25/2, ) на
користь Державного геофізичного
підприємства «Укргеофізика» в особі
Івано-Франківської експедиції по
геофізичних дослідженнях у
свердловинах (76000, Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ. вул.
Українських декабристів, буд. 54, ) борг в розмірі 242 311
(двісті сорок дві тисячі триста
одинадцять) грн. 19 коп.

4. Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Інтернафтогазбуд» (01025, м.
Київ, Шевченківський район., вул. Велика
Житомирська, буд. 25/2, ) в
дохід державного бюджету України
судовий збір в розмірі 4 846 (чотири
тисячі вісімсот сорок шість) грн. 22 коп.

5. Видати накази.

6. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

7. Копію рішення розіслати прокуратурі
м Івано-Франківська та сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
16.05.2014