ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

05 травня 2014 року
Справа № 913/1012/14

Провадження №8/913/1012/14

За позовом Комунального
підприємства
"Інноваційно-інформаційний центр"
Луганської обласної ради, м. Луганськ,

до Департаменту житлово-комунального
господарства та будівництва
Луганської обласної державної
адміністрації, м. Луганськ, -

про стягнення 33412 грн. 96 коп.

Суддя господарського суду
Луганської області Середа А.П.,

при секретарі судового засідання
Скоковій К.Л.,

в присутності представників сторін:

від позивача - Сурженко Д.В. - керівник, -
паспорт НОМЕР_1, вид. Жовтневим РВ ЛМУ
УМВСУ у Луганській обл. 13.12.1996; довідка з
ЄДРПОУ АА №800953 від 28.12.2012;

від відповідача - Вєрхушкін Г.В. -
головний спеціаліст-юрисконсульт, -
довіреність №15/08 від 20.04.2014, -

розглянувши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ :

суть спору: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
суми основного боргу у розмірі 33412,96
грн. за інформаційні послуги, надані у
листопаді-грудні 2013 року, нараховані
ним з посиланням на неналежне
виконання відповідачем умов договору
№3 про надання послуг, укладеного між
сторонами 25.02.2013.

У зв'язку з надходженням цього
позову господарським судом Луганської
області порушено провадження у справі
№913/1012/14.

До початку судового засідання
05.05.2014 від сторін надійшло клопотання
про відмову від здійснення фіксації
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, яке судом задоволено.

У судовому засіданні позивач
заявлені вимоги підтримав повністю.

Відповідач проти позову не
заперечив, пояснивши факт несплати
вищезгаданої суми боргу складністю
бюджетного фінансування витрат
Департаменту житлово-комунального
господарства та будівництва
Луганської обласної державної
адміністрації (далі - департамент)
(відзив на позовну заяву від 30.04.2014 за
вих. №15/08-863).

Заслухавши сторони, дослідивши
наявні докази, суд встановив наступні
фактичні обставини справи.

25.02.2013 між позивачем (виконавець)
та відповідачем (замовник) у простій
письмовій формі укладено договір №3
про надання послуг, відповідно до
якого замовник доручає, а виконавець
зобов'язується надати протягом 2013-2014
років на свій ризик власними або
власними і залученими силами та
засобами послуги, зазначені у п.1.2
договору відповідно до технічного
завдання (додаток №2), а замовник -
прийняти та оплатити їх (п.1.1).

До числа передбачених договором послуг
сторони віднесли: послуги за кодом 63.99.1
- послуги інформаційні, інші, н.в.і.у
(послуги зі збору інформації щодо
функціонування підприємств та
об'єктів житлово-комунального
господарства області, організації
цілодобового моніторингу питань
життєзабезпечення населення,
виникнення надзвичайних ситуацій,
аварій, пошкоджень та відключення
мереж 0внутрішньо-будинкових систем в
Луганській області (п.1.2).

Ціна договору визначається за
узгодженням сторін та розрахована
згідно кошторису (п.2.1).

Джерелом фінансування послуг
замовника є кошти обласного бюджету
(п.4.1).

Розрахунки за договором здійснюються
безготівково (п.4.3), при цьому кінцевий
розрахунок здійснюється на підставі
акту здачі-приймання наданих послуг
відповідно до технічного завдання
(п.4.4).

Зі змісту договору вбачається, що чітка
дата оплати вартості отриманих
замовником послуг у ньому не
встановлена.

Строк надання послуг встановлено до
25.12.2014 (п.5.1).

У разі невиконання або неналежного
виконання своїх зобов'язань за
договором сторони несуть
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України та цим
договором (п.7.1) (а.с.25-28;29-33).

На підтвердження виконання своїх
зобов'язань за договором позивач надав
до справи підписані обома сторонами та
скріплені їх печатками акти надання
послуг, а саме:

№409 від 29.11.2013 на суму 16198,96 грн.;

№416 від 16.12.2013 на суму 17214,00 грн. (а.с.38-39),
а разом - на суму 33412,96 грн.

У зв'язку з невжиттям відповідачем
заходів до сплати цього боргу 30.01.2014 за
вих. №44/1 (а.с.35) та 07.03.2014 за вих. №48/1
(а.с.36) позивач спрямував на його адресу
претензії, кожну з яких відповідач
отримав (відповідно - 08.01.2014 та 07.03.2014),
але за результатами їх розгляду
письмово повідомив позивача про
неможливість сплати боргу з підстав,
викладених у відзиві на позов у даній
справі (вих.№15/08-666 від 28.03.2014) (а.с.37).

Отже, строк оплати обумовлених
договором послуг є таким, що настав.

Зазначена обставина стала підставою
для звернення позивача з цим позовом до
суду.

Відповідач позов визнав, у т.ч. шляхом
підписання акту звіряння стану
розрахунків за вищезгаданим договором
станом на 31.12.2013 (а.с.40).

Заслухавши сторони, оцінивши
наявні у справі докази, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Згідно частинам 1-2 статті 11
Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ)
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦКУ).

За загальним правилом договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків ( частина 1 ст. 626 ЦКУ); він є
обов'язковим до виконання сторонами
(ст. 629 ЦКУ).

З норми, викладеної у частині 1 ст.
179 Господарського кодексу України (далі
0 ГКУ), а також аналізу спірного
договору вбачається, що він належить до
числа господарських договорів.

Уклавши договір, сторони набули
низку прав та зобов'язань.

Зобов'язанням є правовідносини, в
яких одна сторона (боржник) зобов'язана
виконати на користь іншої сторони
(кредитора) певні дії (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші і т.д.) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
зобов'язання (ч. 1 ст.509 ЦКУ).

Одностороння відмова від
зобов'язання є неприпустимою (ст. 525
ЦКУ).

Відповідно до ст.526 ЦКУ (ст.193 ГКУ)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦКУ встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Уклавши основний договір,
сторони набули низку прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 628 Кодексу
встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 527 ЦКУ встановлено, що
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 598 УЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом, а
в силу ст. 599 названого Кодексу
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

При вирішенні спору суд виходить
з наступного.

Договір, укладений між сторонами
за цим спором, належить до договорів
про надання послуг.

За договором про надання послуг
одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу,
яка споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено
договором.

Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів
про надання послуг, якщо це не
суперечить суті зобов'язання (ст. 901
ЦКУ).

Отримавши надані послуги,
споживач (відповідач по справі) повинен
був дотримуватися вимог ст.ст.530 та 903
ЦКУ, - здійснити оплату за них у порядку
та у строк, встановлені законом або
договором.

Однак відповідач у вказаний
термін вартість наданих послуг не
сплатив, що підтверджується
матеріалами справи, тим самим порушив
вимоги як частин 1 та 2 ст.530, так і
частини 1 статті 903 ЦКУ, якою
встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу у розмірі, у термін та у
порядку, встановлених договором, -
тобто порушив зобов'язання.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) (ст.
610 ЦКУ).

Матеріалами справи доведено, що з
боку відповідача має місце неналежне
виконання умов укладеного між
сторонами договору (порушення
зобов'язань).

Згідно п.п.3 та 4 статті 611 Кодексу у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки та відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Частинами 1 та 2 статті 612 ЦКУ
визначено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за
неможливість виконання, що випадково
настала після прострочення.

З урахуванням викладеного та
наявних у справі доказів суд вважає, що
позивач належним чином довів
наявність вини відповідача у
невиконанні умов договору, а тому
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності його
вини (умислу чи необережності), якщо
інше не встановлено законом або
договором (частина 1 ст.614 ЦКУ).

Частинами 1 та 2 ст. 623 Цивільного
кодексу встановлено, що боржник, який
порушив зобов'язання, повинен
відшкодувати кредиторові спричинені
збитки. Розмір збитків, спричинених
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором (частини 1 та 2 ст.623 ЦКУ).

Позивач висунув вимогу про
стягнення тільки основного боргу, - що є
його правом.

Спосіб захисту порушеного права
позивачем обрано у відповідності до
вимог ст. 16 Цивільного та ст. 20
Господарського кодексів України.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю з
підстав, про які йдеться вище у цьому
рішенні.

Відповідно до вимог ст.ст.44 та 49
ГПК України суд сплату судового збору
повністю покладає на відповідача.

На підставі викладеного,
ст.ст.11,16,203,254,509,525,526,530,549,610-612,614,623,901 та 903
Цивільного кодексу України,
ст.ст.20,173,179,232 Господарського кодексу
України, керуючись ст.ст.43,47,32-34,36,44,49,82,84
та 85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
Луганської області

В И Р І Ш И В :

1.Позов Комунального
підприємства
"Інноваційно-інформаційний центр"
Луганської обласної ради до
Департаменту житлово-комунального
господарства та будівництва
Луганської обласної державної
адміністрації - про стягнення 33412 грн. 96
коп. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Департаменту
житлово-комунального господарства та
будівництва Луганської обласної
державної адміністрації,
ідентифікаційний код 03364062, який
знаходиться за адресою: місто Луганськ,
вул. Шеремета, 3, - на користь
Комунального підприємства
"Інноваційно-інформаційний центр"
Луганської обласної ради,
ідентифікаційний код 05456992, яке
знаходиться за адресою: місто Луганськ,
вул. Шеремета, 3, - основний борг за
надані послуги у сумі 33412 (тридцять три
тисячі чотириста дванадцять) грн. 96
коп., а також витрати по сплаті
судового збору у сумі 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Відповідно до ст.85 ГПК України у
судовому засіданні 05.05.2014 оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення складено у повному
обсязі та підписано - 08 травня 2014 року.

Суддя
А.П.Середа