ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.Справа № 922/895/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Полтавської філії ПАТ "Укртелеком", м.
Полтава до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком", м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників:

позивача - Карась Л.В., дов.№ 1037 від
11.12.2013р.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 34160,50грн.
заборгованості по орендній платі,
825,75грн. пені, 481,30грн. 3% річних та 368,59грн.
інфляційних. Свої вимоги позивач
обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором оренди
нерухомого майна товариства № 39-23 від
05.02.2013р., внаслідок чого виникла
заборгованість, яка до цього часу не
сплачена.

Представник позивача через канцелярію
суду позивач подав заяву про зменшення
розміру позовних вимог( вх. № 11282 від
03.04.2014 року), у якій просить суд стягнути
з відповідача 22138,12грн. заборгованості
по орендній платі, 825,75грн. пені, 481,30грн.
3% річних та 368,59грн. інфляційних
нарахувань.

Ухвалою господарського суду від 03.04.2014
року прийнято заяву позивача про
зменшення розміру позовних вимог до
розгляду, задоволено клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи на іншу дату, розгляд справи
відкладено до 13.05.2014 року.

Представник відповідача в судове
засідання 13.05.2014 року не з'явився, через
канцелярію господарського суду
(вх.№15383) від 13.05.2014 року надав відзив на
позовну заяву в якому визнає позовні
вимоги ( з урахуванням зменшених
позивачем позовних вимог) в повному
обсязі, крім того (за вх.№15384)
представник відповідача надав заяву в
якій просить суд розглянути справу без
участі представника відповідача , яка
судом задоволена .

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній матеріалами в порядку
ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, заслухавши
пояснення представника позивача, суд
встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем укладено
договір оренди нерухомого майна №39-23
від 05.02.2013 року.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

На виконання вимог п. 1.1 договору № 1
позивач передав, а відповідач прийняв в
строкове платне користування частину
приміщення, розташоване в м. Кременчук ,
на 5-ому поверсі 6-ти поверхового
будинку№19 по вул. Леніна, загальною
площею 12,36 м2 для розміщення
телекомунікаційного обладнання.

У відповідності до п. 3.1.,3.3.,3.4.,3.6.,3.7
договору орендна встановлюється
орендодавцем за домовленістю сторін
(за договірною ціною) на підставі
внутрішніх нормативних актів і
відповідно до фіксованого розміру
місячної орендної становить 475,00 грн. за
1 кв.м технологічних приміщень.

Орендна плата за перший місяць за 12,36
кв.м всієї орендованої площі становить
5871,00 з ПДВ (20%) та не підлягає
коригуванню на індекс інфляції
протягом всього строку дії договору
оренди. Витрати на утримання майна,
плату за комунальні послуги, та інше
включено до розміру фіксованої
орендної плати.

Орендна плата перераховуються в
безготівковому порядку на поточний
банківський рахунок орендодавця не
пізніше 27 числа місяця, наступного за
розрахунковим, згідно з рахунками, які
виставляються орендодавцем не пізніше
17 числа місяця, наступного за
розрахунковим. Щомісячна сума, яка
підлягає сплаті, визначається у
розмірі 100 % орендної плати за
попередній місяць та збільшується чи
зменшується) на суму заборгованості
(переплати) за фактично надані послуги
попереднього місяця, яка утворилась на
1 число розрахункового місяця.

Відповідно до п.61.3. договору оренди,
орендар зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі вносити орендну плату
та інші платежі, передбачені вказаним
договором.

Як вбачається з матеріалів справи в
порушення умов договору відповідач
з28.03.2013 року по 12.03.2014 року вносив
орендну плату несвоєчасно та не в
повному обсязі, в зв'язку з чим виникла
заборгованість по орендній платі, та як
встановлено судом заборгованість
відповідача перед позивачем складає 22
138,12 грн.,вказані обставини стали
причиною звернення позивача до суду з
відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на момент розгляду справи
відповідач 34 160,50 грн. заборгованості
за договором оренди не сплатив та не
надав суду жодних доказів, які б
спростовували суму заявленого боргу чи
підтверджували б оплату
заборгованості, в зв'язку з чим,
визнається судом таким, що прострочив
виконання зобов'язання на загальну
суму 34 160,50 грн.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що договір оренди
нерухомого майна товариства № 39-23 від
05.02.2013р.укладений з дотриманням вимог
діючого законодавства, боржник у
зобов'язанні був замінений іншою
особою (відповідачем по справі) за
згодою кредитора, а також, враховуючи,
що матеріалами справи підтверджується
наявність заборгованості відповідача
(нового боржника), інше відповідачем
під час розгляду справи не спростовано,
суд вважає позовні вимоги позивача
щодо стягнення 22 138,12 грн. основного
боргу обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Окрім того позивачем заявлено до
стягнення пеню у розмірі 825,75грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п.8.2 розділу 8 договору
оренди у разі наявності заборгованості
по орендній платі чи іншим витратам за
договором за попередній місяць станом
на 27 число поточного місяця, орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня, починаючи з 28 числа
поточного місяця до дати погашення
заборгованості.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня.

Правомірність нарахування пені
перевірена судом, вона відповідає
наданому розрахунку, передбачена
умовами договору та приймаючи до уваги,
що відповідач не виконав прийнятий на
себе обов'язок по оплаті в термін,
встановлений договором та беручи до
уваги факт визнання відповідачем сум
пені, позовні вимоги в частині
стягнення пені в сумі 825,75грн.
підлягають задоволенню.

Крім того , позивачем заявлено до
стягнення з відповідача 3% річних в сумі
481,30грн., інфляційних нарахувань в сумі
368,59грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіривши нарахування 3% річних в
сумі 481,30грн. та інфляційних 368,59грн. суд
приходить до висновку, що дане
нарахування не суперечить вимогам
чинного законодавства, інтересам
сторін та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду
пропорційно задоволених позовних
вимог.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ" (61002,
м. Харків, вул. Сумська, б. 50, п/р 4403
в АТ "ОТП Банк" м. Київ, МФО 300528, ,) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Укртелеком"(01601, м.Київ, бульвар
Т.Шевченка,18, код21560766) в особі
Полтавської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(36000, м.Полтава, вул.Жовтнева,33, ) - 22 138,12грн. основного боргу,
інфляційних нарахувань в сумі 368,59грн.,
3% річних в сумі 481,30 грн., пеню в сумі
825,75грн., витрати по сплаті судового
збору в сумі 1214,07грн.

3.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 14.05.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк