ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р.Справа № 916/795/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді В.С.
Петрова

при секретарі Л.М.
Ільєвій

за участю представників:

від позивача - Коломієць І.В.,

від відповідача - Левенець С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Затоківської селищної ради
Білгород-Дністровської міськради до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Девелоперська
компанія „Привілей" про визнання
договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В засіданнях суду 21.03.2014 р. та 08.04.2014 р.
оголошувалась перерва в порядку ч. 3 ст.
77 Господарського процесуального
кодексу України.

Затоківська селищна рада
Білгород-Дністровської міськради
звернулась до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Девелоперська
компанія „Привілей" про визнання
недійсним договору про надання
правової допомоги № 243 від 26.11.2013 р.,
укладеного між сторонами. Позовні
вимоги обґрунтовані наступним.

26.11.2013 року між Затоківською селищною
радою в особі голови Звягіцева В.І. та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Девелоперська
компанія „Привілей" в особі директора
Омельян О.П. було укладено договір про
надання правової допомоги № 243, за
умовами якого відповідач як виконавець
зобов'язується на платній основі
надавати комплексні консультаційні
послуги позивачу як замовнику під час
виконання покладених на нього функцій,
а замовник зобов'язується своєчасно та
у встановленому розмірі оплачувати
надані послуги.

При цьому позивач зазначає, що
відповідно до п. 5.1 договору вартість
послуг, зазначених у договорі,
становить 500,00 грн. до 31.12.2014 р., а п. 5.6
договору передбачено укладання
додаткових угод з виконавцем, згідно
яких виконавець надаватиме додаткові
послуги, а замовник зобов'язаний
додатково оплачувати дані послуги.
Відтак, позивач стверджує, що сума
договору значно може перевищувати суму
у 100 тис. грн., тому при складанні
договору необхідно було застосовувати
правила, передбачені процедурою
тендеру, оскільки оплата послуг за
договором відбувалась за рахунок
державних коштів.

Однак, як зазначає позивач, при
укладанні оспорюваного договору
тендерних пропозицій надано не було, та
взагалі умови процедури тендеру були
проігноровані. Таким чином, на думку
позивача, невідповідність договору
встановленим вимогам чинного
законодавства, є підставою для
визнання договору недійсним згідно з
законом.

Також позивач зазначає, що Закон
України „Про місцеве самоврядування"
регулює питання укладання договорів
між виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад з юридичними
компаніями адвокатами, фізичними та
юридичними особами приватного права.
Так, п. 8 ст. 38-1 Закону України „Про
місцеве самоврядування" до повноважень
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад у сфері надання
первинної правової допомоги відносить
залучення на підставі договорів
адвокатів, фізичних та юридичних осіб
приватного права до надання
безоплатної первинної правової
допомоги. Отже, на думку позивача, п. 5.1
договору, відповідно до якого вартість
послуг згідно даного договору складає
500,00 грн. та передбачає додатково
оплачувані послуги, порушує ст. 38-1
Закону України „Про місцеве
самоврядування", тому як правова
допомога юридичними компаніями,
адвокатами, фізичними та юридичними
особами приватного права повинна
надаватися на безоплатній основі.
Договір, який не відповідає певним
вимогам, може бути визнаний недійсним.

Відтак, позивач посилається на те, що
укладення договору на платній основі,
при тому, що подібні договори у
відповідності до ст. 38-1 ЗУ „Про місцеве
самоврядування" повинні укладатися на
безоплатній основі, веде до
необґрунтованої розтрати грошей
позивача, зокрема, та держави взагалі.

Наразі позивач вказує, що відповідно до
п. 5.2 договору послуги за договором
оплачуються замовником щомісячно до 15
числа місяця, наступного за звітним.
Розрахунок повинен проводитись на
підставі наданого виконавцем рахунку
та акту прийому-передачі виконаних
послуг, але додаткові акти до договору
не складались, також як і рахунків
виставлено виконавцем не було. Таким
чином, на думку позивача, порушено
форми договору, та не дотримані істотні
умови договору.

Поряд із зазначеним позивач зауважує, з
аналізу предмета договору та всього
переліку прав та обов'язків виконавця,
є очевидним, що таким чином Затоківська
селищна рада делегує фактично всі свої
повноваження сторонній організації.

При цьому позивач посилається на
положення ст. 42 Закону України „Про
місцеве самоврядування", яка закріплює,
що сільський голова, представляє
територіальну громаду, раду та її
виконавчий комітет у відносинах з
державними органами, іншими органами
місцевого самоврядування, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями незалежно від форм
власності, громадянами, а також у
міжнародних відносинах відповідно до
законодавства. Також вказаний Закон
України „Про місцеве самоврядування"
закріплює, що до повноважень сільський
голова звертається до суду щодо
визнання незаконними актів інших
органів місцевого самоврядування,
місцевих органів виконавчої влади,
підприємств, установ та організацій,
які обмежують права та інтереси
територіальної громади, а також
повноваження ради та її органів;
укладає від імені територіальної
громади, ради та її виконавчого
комітету договори відповідно до
законодавства, а з питань, віднесених
до виключної компетенції ради, подає їх
на затвердження відповідної ради.
Однак, на думку позивача, всі вказані
повноваження сільський голова
перекладає на Адвокатське об'єднання.

Відтак, позивач стверджує, що замовник,
уклавши договір зі сторонньою
організацією, фактично звільнив себе
від рішення того переліку питань, які
взяв на себе виконавець, таким чином,
відбулося передання повноважень
органа місцевого самоуправління
незацікавленій сторонній організації.
Тому позивач вважає, що спірним
договором порушені інтереси не тільки
позивача як органа місцевого
самоуправління, так і держави в цілому.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 07.03.2014 р. позовну заяву
Затоківської селищної ради прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі № 916/795/14 та справу призначено до
розгляду в засіданні суду.

Відповідач із заявленим позовом не
згоден з підстав, викладених у
запереченнях на позов (а.с. 18-22). Так,
відповідач вказує необґрунтовану
позицію позивача щодо такої підстави
розірвання договору як недотримання
тендерної процедури при його
укладенні. Зокрема, відповідач
зазначає, що при доведенні своєї
позиції позивач посилається на ЗУ „Про
закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти", який втратив чинність
ще в 2008 р. Також відповідач стверджує,
що на виконання п. 5.6 договору не було
укладено жодної додаткової угоди та не
було подано жодної пропозиції про її
укладення. Крім того, на думку
відповідача, навіть якщо він звернувся
б до позивача з пропозицією укласти
додаткову угоду до договору, яка б
передбачала надання послуг на суму
більше 100 тис. грн., останній мав би
право або відмовити в її підписанні,
мотивуючи це як невідповідність угоди
діючому законодавству. До того ж
відповідач вважає безпідставними
посилання позивача на недотримання
форми договору та його істотних умов,
оскільки позивачем не наведено які
саме істотні умови договору не були
дотримані. Поряд з цим відповідач
наголошує на недоведеність
повноважень Затоківського сільського
голови на підписання заявленого
позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши та дослідивши всі
письмові докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд
дійшов до наступних висновків.

На підставі рішення Затоківської
селищної ради від 17 вересня 2013 року №
1421 „Про укладення договору про надання
комплексних консультаційних та
правових послуг з ТОВ „Девелоперська
компанія „Привілей" позивачем було
вирішено укласти договір про надання
комплексних консультаційних та
правових послуг з ТОВ „Девелоперська
компанія „Привілей" у редакції
проекту, що додано до рішення (а.с. 41-45).
При цьому в п. 2 вказаного рішення було
доручено Затоківському селищному
голові підписати договір про надання
комплексних консультаційних та
правових послуг з ТОВ „Девелоперська
компанія „Привілей".

Так, 26.11.2013 р. між Затоківською селищною
радою (замовник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Девелоперська компанія „Привілей"
(виконавець) було укладено договір № 243
про надання комплексних
консультаційних послуг (а.с. 27-33), за
умовами п. 1.1. якого відповідач як
виконавець зобов'язується надавати
комплексні консультаційні послуги
позивачу як замовнику під час
виконання покладених на нього функцій,
а замовник зобов'язується своєчасно та
у встановленому розмірі оплачувати
надані послуги.

В п. 1.2. вказаного договору за
погодження сторін визначено поняття
терміну „комплексні консультаційні
послуги", під якими розуміється:

• надання усних та письмових
консультацій представниками виконавця
з будь-яких питань, що стосуються
розробки та реалізації планів
соціально-економічного розвитку

територіальної громади, в тому числі,
перелічених у преамбулі договору;

• надання висновків щодо порядку
прийняття, законності та відповідності
поставленим

цілям рішень замовника;

• надання консультацій та
висновків з питань ведення договірної
діяльності, роботи з дозвільною чи
погоджувальною документацією;

• надання інших послуг
консультаційного характеру, пов'язаних
з консультуванням окремих депутатів,
депутатських груп та фракцій,
постійних комісій, тимчасових
контрольних комісій, консультативної
ради при селищному голові, апарату
ради, виконавчого комітету,
Затоківського селищного голови та
Затоківської селищної ради в цілому
при здійсненні нею повноважень,
визначених діючим українським
законодавством.

За умовами п. 1.3 договору виконавець
надає послуги, визначені п.п. 1.1 .та 1.2.
даного договору, шляхом надання усних
та письмових консультацій, висновків
та роз'яснень, в тому числі шляхом
оголошення їх в ході пленарних
засідань сесій депутатів селищної
ради, роботи постійних комісій,
тимчасових контрольних комісій
селищної ради, консультативної ради
при селищному голові, апарату ради та
виконавчого комітету селищної ради.
При цьому послуги надаються виконавцем
на підставі відповідних письмових або
усних запитів представників замовника,
або з ініціативи виконавця, якщо
надання таких послуг, на його думку, є
необхідним для досягнення мети
договору (п. 1.4 договору).

В розділі 2 договору визначено права і
обов'язки відповідача як виконавця.
Зокрема, відповідно до п. 2.1 договору
виконавець зобов'язаний: кваліфіковано
і у визначені сторонами або
встановлені відповідними нормативними
актами терміни надавати послуги,
зазначені в п.п. 1.1. та 1.2. договору (п.
2.1.1); сприяти замовнику в пошуку
необхідних спеціалізованих
підприємств, установ, організацій, які
мають можливість кваліфіковано надати
послуги по розробці та реалізації
проектів соціального-економічного
розвитку селища Затока (п. 2.1.2); сприяти
замовнику в пошуку інвесторів, кошти
яких можливо та доцільно залучити для
розробки та реалізації проектів
соціально-економічного розвитку
селища Затока (п. 2.1.3.); надавати свої
висновки щодо відповідності
претендентів на інвестування, розробку
та реалізацію проектів
соціально-економічного розвитку
селища Затока (п. 2.14.); при наданні
послуг враховувати мету замовника:
розробка та реалізація проектів
соціально-економічного розвитку
селища Затока, які були б максимально
ефективними та економічно вигідними
для територіальної громади (п. 2.1.5); в
межах своєї компетенції надавати
відповіді на запити замовника, що
стосуються предмету даного договору у
визначені в п. 4.3. договору строки (п.
2.1.6); дотримуватись режиму
конфіденційності відносно інформації,
віднесеної до даної категорії,
отриманої в процесі надання послуг за
договором (п. 2.1.7); забезпечити
збереження документів, переданих йому
замовником згідно відповідного акту і
необхідних для виконання зобов'язань
за договором (п. 2.1.8); за першою вимогою
замовника та в розумний строк надавати
звіт про хід виконання та виконані
роботи (п. 2.1.9).

Відповідно до п. 2.2. виконавець має
право: запитувати та отримувати від
замовника (включаючи окремих депутатів
селищної ради, постійні комісії,
тимчасові контрольні комісії селищної
ради, консультативну раду при
селищному голові, посадових осіб
апарату ради та виконавчого комітету
селищної ради) інформацію, що
стосується та необхідна для виконання
обов'язків за цим договором (п. 2.2.1); у
якості запрошеного консультанта
приймати участь у засіданнях (роботі)
депутатів селищної ради, постійних
комісій, тимчасових контрольних
комісій селищної ради, депутатських
груп та фракцій, консультативної ради
при селищному голові, апарату ради та
виконавчого комітету селищної ради (п.
2.2.2); надавати пропозиції щодо
прийняття або ініціювання прийняття
рішень замовником (включаючи окремих
депутатів селищної ради, постійні
комісії, тимчасові контрольні комісії
селищної ради, депутатські групи та
фракції, консультативну раду при
селищному голові, посадових осіб
апарату ради та виконавчого комітету
селищної ради), що стосуються предмету
даного договору (п. 2.2.3); у випадку, якщо
виконавець вважатиме за необхідне для
якісного надання послуг, самостійно з
власної ініціативи готувати на
надавати свої висновки та пропозиції в
усній та/або письмовій формах у
порядку, встановленому п. 2.2.3. та 4.4.
даного договору (п. 2.2.4); при
необхідності залучати до надання
послуг третіх осіб; при цьому
виконавець несе відповідальність за
якість і своєчасність виконання робіт
третіми особами, а також дотримання
такими особами конфіденційності
отриманої інформації (п. 2.2.5);
отримувати оплату за надані послуги в
об'ємі та в порядку визначеному даним
договором (п. 2.2.6).

В розділі 3 договору визначено права і
обов'язки позивача як замовника.
Зокрема, замовник зобов'язаний:
своєчасно надавати виконавцю
необхідні документи і повідомляти про
будь-яку інформацію, що має відношення
до виконання зобов'язань за договором
(п. 3.1.1); повідомляти виконавця про всі
відомі йому обставини, які можуть
ускладнити або перешкодити
своєчасному і якісному наданню послуг
(п. 3.1.2); надавати можливість
представникам виконавця доводити до
замовника результаті виконання своїх
обов'язків у порядку, встановленому
положеннями даного договору порядку (п.
3.1.3); своєчасно та у повному обсязі
оплачувати послуги відповідно до п.п.
5.1. та 5.2. договору (п. 3.1.4).

Згідно з п. 3.2 договору замовник має
право: ставити перед виконавцем
завдання щодо надання передбачених
договором послуг (п. 3.2.1); своєчасно та у
повному обсязі отримувати від
виконавця якісні послуги відповідно до
договору (п. 3.2.2); отримувати повну
інформацію стосовно ходу виконання та
результатів надання послуг виконавцем
(п. 3.2.3); вимагати від виконавця
дотримання режиму конфіденційності
відносно інформації віднесеної до
такої, що стає йому відомою в процесі
надання послуг за договором (3.2.4).

Вартість договору встановлена в п. 5.1
договору, відповідно до якого вартість
послуг, зазначених в п. 1.1 договору,
встановлюється сторонами у розмірі 500,00
грн. без ПДВ до 31.12.2014 р. Вартість послуг
на наступний рік визначається
сторонами окремо.

Відповідно до п. 5.2 договору замовник
зобов'язується сплачувати в повному
обсязі суму, вказану в пункті 5.1
договору, до 15-го числа наступного за
звітним місяця після підписання
сторонами відповідного акту
прийому-передачі виконаних робіт. Акт
прийому-передачі виконаних робіт, який
підписується сторонами після
закінчення відповідного календарного
місяця. У випадку наявності претензій
до якості або строків виконання робіт
заявник протягом 5 календарних днів з
моменту отримання акту
прийому-передачі має надати свої
заперечення виконавцю. У разі
ненадання своїх заперечень у вказаний
строк, відповідний акт вважається
прийнятим замовником (п. 5.3. договору).

За умовами п. 5.4 договору всі розрахунки
за ним проводяться у національній
валюті України - гривні. При цьому форма
розрахунків - безготівкова, на
розрахунковий рахунок виконавця, що
вказаний у даному договорі, або у
іншому письмовому повідомленні
виконавця (п. 5.5 договору).

Термін дії договору встановлено в п. 7.1
договору, за яким останній набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та діє до 31 грудня 2014 року з
наступною пролонгацією на рік. В разі
ненадання жодною із сторін письмових
заперечень за два календарних місяці
до закінчення терміну дії договору,
його дія вважається продовженою на
кожний наступний календарний рік.

Між тим позивач вказує, що згідно вимог
чинного законодавства вказаний
договір підлягає визнанню недійсним з
огляду на те, що при укладенні договору
не було дотримано тендерної
(конкурсної) процедури його укладення;
договір повинен був укладатись на
безоплатній основі; до того ж не було
дотримано форми договору та його
істотних умов, при цьому укладенням
договору відбулося передання
повноважень органа місцевого
самоуправління незацікавленій
сторонній організації.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно
до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи з викладеного, до загальних
вимог, додержання яких є необхідним для
чинності правочину, віднесено те, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства. Укладений між сторонами
договір є договором надання послуг, а
тому в силу ст. 203 Цивільного кодексу
України його зміст має відповідати
вимогам гл. 63 названого Кодексу,
положення якої згідно ч. 2 ст. 901 ЦК
України можуть застосовуватися до всіх
договорів про надання послуг, якщо це
не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
визначено поняття договору, яким є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 6 вказаного
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу
України договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом.

Також стаття 181 Господарського кодексу
України визначає загальний порядок
укладання господарських договорів,
зокрема у ч. 1 цієї статті йдеться, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження до виконання замовлення,
якщо законом не встановлено спеціальні
вимоги до форми та порядку укладення
даного виду договорів.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів. Ст. 180
Господарського кодексу України
визначені істотні умови договору,
якими, зокрема є предмет, ціна та строк
дії договору.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. Якщо ціна у
договорі не встановлена і не може бути
визначена виходячи з його умов, вона
визначається виходячи із звичайних
цін, що склалися на аналогічні товари,
роботи або послуги на момент укладення
договору.

Як вбачається зі змісту спірного
договору, при його укладенні сторони
дійшли згоди щодо предмету договору
(надання комплексних консультаційних
послуг), прав і обов'язків сторін
(розділи 2, 3) порядку визначення
вартості послуг (розділ 5) і строку дії
договору (розділ 7).

Вказуючи на недотримання істотних умов
договору, позивач не вказує, яка норма
закону визначає обов'язкову наявність
та дотримання тієї, чи іншої істотної
умови. Більше того, позивач не наводить,
які саме істотні умови договору не були
дотримані.

До того ж суд зазначає, що з огляду на
приписи ст. 638 ЦК України у разі
недосягнення та непогодження
сторонами всіх істотних умов договору
на момент його укладення договір
вважається неукладеним.

Безпідставними є також посилання
позивача на недотримання форми
договору, оскільки договір був
укладений в письмовій формі, а
нотаріальне посвідчення вказаного
договору діючим законодавством не
передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України, договори
між юридичними особами належить
вчиняти в письмовій формі.

Посилання ж позивача на те, що акти
прийому-передачі виконаних робіт
повинні складати невід'ємну частину
договору, в зв'язку з чим, на його думку,
не додержано істотних умов договору,
судом до уваги не приймаються з огляду
на їх безпідставність. Так, надання
відповідачем консультаційних послуг,
внаслідок чого мали бути складені
відповідні акти прийому-передачі
виконаних робіт та узгодження вартості
цих послуг, не могло мати місце на
момент укладення самого договору. Адже
такі послуги могли бути надані лише в
процесі виконання договору. Відтак,
відсутність на момент укладення
спірного договору відповідних актів
надання послуг не свідчить про
недосягнення сторонами згоди по усім
істотним умовам договору. Тим більш,
чинне законодавство не визначає такої
істотної умови договору як підписання
акту приймання-передачі послуг та
визнання його невід'ємною частиною
договору.

Більш того, як з'ясовано судом,
відповідачем в підтвердження надання
позивачу послуг протягом терміну дії
договору (з 26.11.2013 р. по 28.02.2014 р.) було
надано акт прийому-передачі наданих
послуг від 28 лютого 2014 року (а.с. 46-47),
який був надісланий 18 березня 2014 року
на адресу позивача, про що свідчать
надані відповідачем в якості доказів
надіслання акту копії фіскального чеку
№ 3781 від 18.03.2014 р. з описом вкладення
(а.с. 24-25).

Не приймаються до уваги також доводи
позивача щодо недійсності договору у
зв'язку з недодержанням умови його
безоплатності. Так, позивач стверджує,
що договір повинен був укладатись як
безоплатний, оскільки згідно п. 8 ст. 38-1
ЗУ "Про місцеве самоврядування"
передбачає залучення на підставі
договорів адвокатів, фізичних та
юридичних осіб приватного права для
надання безоплатної первинної
правової допомоги. Між тим зазначений
договір жодним чином не стосується
надання безоплатної первинної
правової допомоги, адже предмет
договору та інші його умови не
передбачають надання таких послуг.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
безоплатну правову допомогу"
безоплатна первинна правова допомога -
вид державної гарантії, що полягає в
інформуванні особи про її права і
свободи, порядок їх реалізації,
відновлення у випадку їх порушення та
порядок оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону
право на безоплатну первинну правову
допомогу мають громадяни, іноземці,
особи без громадянства, у тому числі
біженці чи особи, які потребують
додаткового захисту. Так, вказаним
Законом чітко визначено, що право на
таку допомогу мають виключно фізичні
особи, а не юридичні, до яких
відноситься Затоківська селищна рада.

До того ж п. 8 ст. 38-1 Закону України "Про
місцеве самоврядування" передбачає
укладення таких договорів з
організаціями приватного права для
надання окремим представникам
територіальної громади, або іншим
фізичним особам, які знаходяться на її
території, а не самій місцевій раді. Тим
більш предметом спірного договору є не
надання первинної правової допомоги, а
надання комплексних консультаційних
послуг з питань розробки та реалізації
планів соціально-економічного
розвитку територіальної громади.

Таким чином, укладення даного договору
не підпадає під дію п. 8 ст. 38-1 ЗУ "Про
місцеве самоврядування", а іншими
законодавчими актами не визначено
вимог про укладення цього договору на
безоплатній основі. Адже, як вже
зазначалось, за своєю правовою
природою договір є договором про
надання послуг, а тому є оплатним.

Крім того, суд вважає необґрунтованими
посилання відповідача як на підставу
своїх вимог на недотримання тендерної
процедури при його укладенні,
стверджуючи при цьому, що п. 5.6. договору
передбачає укладання додаткових угод з
виконавцем, а замовник зобов'язаний
додатково оплачувати дані послуги,
тому сума договору значно може
перевищувати суму у 100 тис. гривень, у
зв'язку з чим при складанні договору
необхідно було застосовувати правила,
передбачені процедурою тендеру. Так,
при доведенні своєї позиції позивач
посилається на норми Закону України
"Про закупівлю товарів, робіт і послуг
за державні кошти", який втратив
чинність ще в 2008 році.

Так, на момент укладення спірного
договору діяв Закон України "Про
здійснення державних закупівель",
згідно зі ст. 2 якого конкурсні
процедури обов'язкові для застосування
органами місцевого самоврядування у
тому випадку, якщо вартість
закуповуваних товарів, робіт чи послуг
буде перевищувати 100 000 грн. Між тим, як
з'ясовано судом, на виконання п. 5.6.
договору сторонами не було укладено
жодної додаткової угоди та не було
подано жодної пропозиції про її
укладення, у зв'язку з чим на момент
розгляду справи сума договору складає
500,00 грн. До того ж з наданого
відповідачем до суду акту
прийому-передачі наданих послуг № 1 від
28.02.2014 р. вбачається, що відповідачем
виконувались послуги на суму 119,04 грн.,
що не перевищує встановлену договором
вартість послуг. Отже, суд не вбачає під
час укладення договору порушень
процедури державних закупівель.

Таким чином, Інші наведені у позові
обставини, з яким позивач пов'язує
недійсність укладеного з відповідачем
договору № 243 від 26.11.2013 р., не
заслуговують на увагу, оскільки не
свідчать про недотримання сторонами в
момент укладення договору приписів ч.
1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України,
що не спростовано позивачем належними
доказами, та не спростовують висновків
суду про укладення вказаного договору
з додержанням вимог діючого на момент
його укладення законодавства.

Відтак, суд не вбачає правових підстав
для визнання недійсним оспорюваного
договору № 243 від 26.11.2013 р. про надання
комплексних консультаційних послуг.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи усе вищенаведене та
оцінюючи надані докази в сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги
Затоківської селищної ради є
необґрунтованими, не відповідають
вимогам чинного законодавства та
фактичним обставинам і матеріалам
справи, у зв'язку з чим задоволенню не
підлягають.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не
на користь позивача, відповідно до
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати, понесені позивачем при подачі
позову, відносяться за рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Затоківської
селищної ради Білгород-Дністровської
міськради до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Девелоперська
компанія „Привілей" про визнання
договору недійсним відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 22.04.2014 р.

Суддя
Петров В.С.