РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"28" квітня 2014 р.
Справа № 906/401/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов
М.Г.

суддя
Саврій В.А. ,

суддя
Мамченко Ю.А.

розглянувши апеляційну скаргу
позивача 2 - Підприємства
"Валді-Україна" на ухвалу
господарського суду Житомирської
області від "03" квітня 2014 р. у справі №
906/401/14

за позовом: 1) Юридичної особи
Великобританії компанії "Vuldi (UK) Limited";

2) Підприємства
"Валді-Україна"

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Креді
Агріколь Банк"

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 3 квітня 2014
року у справі №906/401/14 позовну заяву
Юридичної особи Великобританії
компанії "Vuldi (UK) Limited" та Підприємства
"Валді-Україна" повернуто позивачу на
підставі пункту 4 частини 1 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
позивач 2 - Підприємство "Валді-Україна"
звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, у якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Житомирської області від 3 квітня 2014
року у справі №906/401/14 про повернення
позовної заяви в даній справі та
передати справу господарському суду
Житомирської області для розгляду по
суті.

Вивчивши матеріали апеляційної скарги,
перевіривши відповідність їх вимогам
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
поверненню з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 94
Господарського процесуального кодексу
України до апеляційної скарги
додаються докази сплати судового
збору.

Закон України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про
судовий збір" визначає правові засади
справляння судового збору, платників,
об'єкти та розміри ставок судового
збору, порядок сплати, звільнення від
сплати та повернення судового збору.

Як свідчать матеріали апеляційної
скарги, скаржником не додано до скарги
доказів, які б підтверджували факт
сплати судового збору у встановлених
законом порядку та розмірі. Водночас, у
поданій скарзі скаржником заявлено
клопотання про звільнення апелянта від
сплати судового збору, яке мотивоване
наступним: ухвалою господарського суду
м.Києва від 27.06.2013 року у справі №10/189-2001
було встановлено, що підприємство
"Валді-Україна" підлягає ліквідації як
така юридична особа, що є банкрутом, у
якого повністю відсутня ліквідаційна
маса; зазначена обставина
підтверджується, зокрема,
ліквідаційним балансом підприємства
"Валді-Україна" від 25.06.2003 року,
затвердженого ухвалою господарського
суду від 27.06.2003 року у справі
господарського суду міста Києва
№10/189-2001, листом Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 28.02.2014 року №1890/1026-59-10-02.

Статтею 8 Закону України "Про судовий
збір" передбачена можливість
відстрочення або розстрочення сплати
судового збору, зменшення його розміру
або звільнення від сплати судового
збору з урахуванням майнового стану
сторони.

Згідно з абз. 1, 2 п. 3.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013 року "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" єдиною підставою для вчинення
господарським судом дій, зазначених у
статті 8 Закону, є врахування ним
майнового стану сторін. Клопотання про
відстрочення (розстрочення) сплати
судового збору, зменшення його розміру
або звільнення від його сплати може
бути викладене в заяві чи скарзі, які
подаються до господарського суду, або
окремим документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

Аналіз правового змісту зазначених
норм свідчить про те, що звільнення
скаржника від сплати судового збору
може мати місце за наявності виключних
обставин.

Особа, яка заявляє клопотання про
звільнення від сплати судового збору,
повинна навести доводи і подати докази
на підтвердження того, що її майновий
стан перешкоджає сплаті нею судового
збору у встановленому порядку і
розмірі.

Крім того, господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями (ч. 2 ст. 3
ГК України).

Відповідно до ст. 42 ГК України,
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі,
зокрема, комерційного розрахунку та
власного комерційного ризику (ст. 44 ГК
України).

Таким чином, в разі здійснення
підприємницької діяльності особа має
усвідомлювати, що така господарська
діяльність здійснюється нею на власний
ризик, а тому користуючись правом
самостійного залучення фінансових
ресурсів, здійснювати власний
комерційний розрахунок щодо наслідків
здійснення відповідних дій, а також
самостійно нести комерційні ризики їх
несприятливості, що можуть настати в
результаті діяльності підприємства.
Підприємець самостійно має
розрахувати ризики настання
несприятливих наслідків в результаті
тих чи інших його дій, та самостійно
прийняти рішення про вчинення (чи
утриматись від) таких дій. Настання
несприятливих наслідків в
господарській діяльності підприємця є
його власним комерційним ризиком, на
основі якого і здійснюється
підприємництво. Отже, скаржник повинен
був при здійсненні своєї господарської
діяльності допускати можливість
настання несприятливих фінансових
наслідків такої діяльності, зокрема,
звернення до суду за захистом своїх
прав, та відповідно сплати судового
збору при такому зверненні.

Таким чином, скаржником в порушення
вимог статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України не
обґрунтовано та не підтверджено
належними та допустимими доказами
правові підстави для звільнення від
сплати судового збору, а отже
клопотання задоволенню не підлягає.

Крім того, чинне законодавство не
забороняє здійснення оплати судового
збору за заявника іншою особою.

Аналогічної правової позиції
дотримується також і Вищий
господарський суд України, зокрема, в
ухвалі від 12 квітня 2012 року у справі
№24/221, в ухвалі від 06 лютого 2013 року у
справі №5023/2655/12, в ухвалі від 20 березня
2012 року у справі №5015/2522/12 та інших.

В свою чергу з листа Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 28.02.2014 року №1890/1026-59-10-02 вбачається,
що Підприємством "Валді-Україна"
відповідно АЕС "Податковий блок"
відкрито розрахунковий рахунок в АТ
"ОТП Банк" та ПАТ "Банк Кіпру". Однак,
доказів на підтвердження інформації
щодо відсутності коштів по
вищевказаних рахунках скаржником не
подано.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
97 ГПК України апеляційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
апеляційним господарським судом, якщо
до скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Після усунення обставин, що стали
причиною повернення скарги, зазначених
у пунктах 1, 2, 3 частини 1 статті 97
Господарського процесуального кодексу
України, сторони у справі, мають право
повторно подати апеляційну скаргу у
загальному порядку.

У разі пропуску строку оскарження,
апеляційна скарга має бути подана
повторно лише з мотивованим
клопотанням про його відновлення.

Керуючись статтею 86, пунктом 3 частини 1
статті 97 Господарського
процесуального кодексу України,
Рівненський апеляційний господарський
суд-

УХВАЛИВ:

1. Повернути апеляційну скаргу з
доданими до неї документами
Підприємству "Валді-Україна".

2. Матеріали справи № 906/401/14 надіслати
до господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Саврій В.А.

Суддя
Мамченко Ю.А.