ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р.Справа № 916/423/14

Господарський суд Одеської області у
складі :

судді
Никифорчука М.І.

при секретареві Ніколаєві
П.В.

за участю представників сторін:

Від позивача: Смітюх В.В. за довіреністю
№ 01-36/22 від 09.01.2014р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю
від 03.03.2014р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу 916/423/14:

за позовом: Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради;

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3

про стягнення 29172,58грн., -

в с т а н о в и в :

Департамент комунальної
власності Одеської міської ради ( далі -
Позивач) звернуся до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (далі - Відповідач) із
позовом про стягнення заборгованості з
орендної плати та неустойки
посилаючись на наступне.

Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_3 (далі - Орендар) згідно договору
оренди № 105/52 від 20.11.2001 року, укладеним
з Представництвом по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради (далі - Орендодавець),
надано в строкове платне користування
об'єкт комунальної власності -
нежитлове приміщення підвалу,
загальною площею 135,2 кв.м., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
строком до 20.11.2004 року.

Додатковим погодженням від 16.04.2007
року до Договору оренди, строк дії
Договору було продовжено до 16.10.2007 року.

Додатковим погодженням від 31.10.2007
року до Договору оренди, строк дії
договору було продовжено до 31.04.2008 року.

Додатковим погодженням від 10.09.2008
року до Договору оренди, строк дії
Договору було продовжено до 10.09.2009 року.

Додатковим погодженням від 23.02.2010
року до Договору оренди, строк дії
Договору було продовжено до 23.02.2012 року.

Відповідно до Положення «Про
департамент комунальної власності
Одеської міської ради», яке
затверджене рішенням Одеської міської
ради. Департамент комунальної
власності Одеської міської ради (далі -
Позивач) є правонаступником
Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 21.09.2011 p. у справі №
3/17-2692-2011 було розірвано договір оренди
та виселено фізичну особу-підприєимця
ОСОБА_3 з нежитлового приміщення
підвалу, загальною площею 135,2 кв.м, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2, та
стягнено заборгованість з орендної
плати та пені.

Постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
01.12.2011 p. у № 3/17-2692-2011 вищевказане
рішення господарського суду було
залишено без змін.

Ухвалою Вищого господарського
суду України від 30.01.2012 р. касаційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на рішення господарського
Одеської області від 21.09.2011 року та
постанову Одеського апеляційного
господар суду від 01.12.2011 року у справі №
3/17-2692-2011 було повернуто скаржнику без
розгляду.

Відповідно до Акту старшого
державного виконавця Першого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби ОМУЮ Білого К.І. від
25.06.2012 р. фізичну особу - підприємця
ОСОБА_3 було виселено з нежитлового
приміщення підвалу загальною площею
135,2 кв.м, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_2. Вказане приміщення було
передане представникам Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради.

Згідно частини 1 статті 785
Цивільного кодексу України у разі
припинення договору найму, наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в яком була
одержана, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, який було обумовлено
в договорі.

Правові наслідки припинення
договору оренди також встановлено ст. 27
України «Про оренду державного та
комунального майна», якою передбачено,
що закінчення строку дії договору
оренди та відмови від його продовження
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

Відповідно до статті 795 ЦК України
передання наймачеві будівлі або
капітальної споруди (їх окремої
частини) оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
починається обчислення строку
договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Вказане приміщення було
звільнено та передано за актом
державного виконавця лише 25.06.2012 року.

На підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного
кодексу України Департаментом була
нарахована неустойка у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення, яка за розрахунком
неустойки від 21.11.2013 р. станом на 25.06.2012
р. (дата виселення згідно акту
держвиконавця про виселення) складає
48683,00 грн. за період з 04.10.2011 р. по 25.06.2012р.)

Відповідно до ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ст. 10 Закону
України «Про оренду комунального та
державного майна» орендна плата з
урахуванням її індексації є істотною
умовою договору оренди.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону
України «Про оренду комунального та
державного майна» орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

На момент розірвання договору
оренди заборгованість з орендної плати
сплачена не була та складає 177,46 грн. за
період з 01.07.2011 р. по 03.10.2011 р.

Враховуючи наведене, Департамент
направив на адресу Відповідача
Претензію від 03.12.2013 року № 01-13/9703, в
якій запропонував Відповідачу у
добровільному порядку сплатити
заборгованість з орендної плати та
неустойку. Проте, вимоги Департаменту
залишилися невиконаними.

Під час розгляду справи 08.04.2014 р.
позивачем надана заява про зменшення
позовних вимог, згідно якої позивач
просить стягнути з відповідача на
користь Департаменту заборгованість з
орендної плати в сумі 5544.35 грн. за
період з 01.07.2011 р. по 01.12.2011р. та
неустойку в сумі 37 949,24 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 785, 795
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарсь кодексу України, ст. 10
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», ст. 4 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», - позивач просить позов
задовольнити.

Представник відповідача вимоги
визнає частково, а саме в частині
стягнення недоплаченої орендної плати
в розмірі 5 544 грн. 35 коп., про що надав
відзив на позов у якому зазначив таке.

Позивач просить суд стягнути із
відповідача заборгованість із
орендної плати в розмірі 5 544 грн. 35 коп.
та неустойку в розмірі 37 949 грн. 24 коп.

Позовні вимоги базуються на тому,
що рішенням господарського суду
Одеської області від 21.09.2011р. по справі
№3/17-2692-2011 було розірвано договір №105/52
оренди нежитлового приміщення від
20.11.2001р., який був укладеним між
позивачем (орендодавець) та
відповідачем (орендар). Позивач вважає,
що з відповідача підлягає стягненню
неустойка за весь період з моменту
набрання законної сили вказаним
рішенням господарського суду до
моменту виселення відповідача із
орендованого приміщення. Крім того,
позивач просить стягнути із
відповідача недоплачену орендну плату.

Відповідач визнає позов в частині
стягнення з неї недоплаченої орендної
плати в розмірі 5 544 грн. 35 коп.

Відповідачем ФОП ОСОБА_3 сплачено
орендну плату по червень 2011 року
включно, що підтверджується
розрахунком заборгованості, який
наданий позивачем.

Договір №105/52 оренди нежитловсго
приміщення від 20.11.2001р. було розірвано з
01.12.2011р. (дата набрання законної сили
рішенням господарського суду про
розірвання договору).

Таким чином, відповідач ФОП
ОСОБА_3 має сплатити орендну плату з
01.07.2011р. по 01.12.2011р., розмір якої складає 5
544 грн. 35 коп., що підтверджується
розрахунком заборгованості, який
наданий позивачем.

Відповідач не визнає та заперечує
проти позову в частині стягнення з неї
неустойки в розмірі 37949 грн. 24 коп.,
вважає, що позовні вимоги в цій частині
є незаконними та необгрунтованими, що
підтверджується наступним.

Між сторонами у справі було
укладено договір оренди №105/52
нежитлового приміщення від 20.11.2001р.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 21.09.2011р. по справі
№3/17-2692-2011, яке залишене без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 01.12.2011р договір
№105/52 оренди нежитлового приміщення
від 20.11.2001р. було розірвано, ФОП ОСОБА_3
виселена із займаного орендованого
приміщення, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на
користь позивача 16 396 грн. 56 коп.
заборгованості з орендної плати, 530 грн.
30 коп. пені, 254 грн. 27 коп. витрат на
оплату державного мита та 236 грн. витрат
на ІТЗ судового процесу.

Відповідач звертає увагу суду на
те, що рішенням господарського суду
Одеської області від 21.09.2011р. по справі
№3/17-2692-2011, було виселено ФОП ОСОБА_3 із
займаного орендованого підвального
приміщення.

Таким чином, господарський суд не
зобов'язав ФОП ОСОБА_3 повернути або
передати займане приміщення, а власне
виселив її із цього приміщення.

ФОП ОСОБА_3 було виконано вказане
рішення господарського суду Одеської
області по справі №3/17-2692-2011, а саме:

- сплачено в повному обсязі
орендну плату та пеню в розмірі 16 926 грн.
86 коп. згідно платіжного доручення №1 з
відміткою ПАТ «Фольксбанк» від 05.04.2012р.;

- сплачено в повному обсязі
витрати на оплату державного мита в
розмірі 254 грн. 27 коп. згідно платіжного
доручення №2 з відміткою ПАТ
«Фольксбанк» від 05.04.2012р.;

- сплачено в повному обсязі
витрати на оплату ІТЗ судового процесу
в розмірі 236 грн. згідно платіжного
доручення №3 з відміткою ПАТ
«Фольксбанк» від 05.04.2012р.

25.06.2012р. державним виконавцем
Першого Приморського ВДВС відповідача
ФОП ОСОБА_3 було виселено із
нежитлового приміщення, що
підтверджується актом державного
виконавця від 25.06.2012р.

Вимога Департаменту комунальної
власності про стягнення неустойки із
ФОП ОСОБА_3 є безпідставною з огляду на
наступне.

Згідно ст.785 ЦК України, у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено у договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку
щодо повернення речі, наймодавець має
право вимагати від наймача сплати
неустойки у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Вищий господарський суд України,
у п.5.4. постанови Пленуму №12 від 29.05.2013
року «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» вказав наступне: «Крім
того, слід враховувати, що передбачені
статтею 785 ЦК України наслідки,
пов'язані з моментом припинення
договору оренди (найму). Підстави
припинення даного виду договорів
визначені в частині другій статті 291 ГК
України, згідно з якою договір оренди
припиняється, зокрема, у разі
закінчення строку, на який його було
укладено».

Відповідно до ч.2 ст. 291 ГК України
договір оренди припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено, викупу (приватизації) об'єкта
оренди, ліквідації суб'єкта
господарювання - орендаря, загибелі
(знищення) об'єкта оренди.

Вказана норма (ч.2 ст.291 ГК України)
не містить такої підстави припинення
договору, як його розірвання в судовому
порядку.

Таким чином, передбачений ст.785 ЦК
України обов'язок орендаря негайно
повернути об'єкт оренди та сплата ним
неустойки за час прострочення такого
повернення, мають місце тільки у тому
випадку, коли договір оренди припинено
закінченням строку дії або з інших
підстав, передбачених ч.2 ст. 291 ГК
України.

У даних правовідносинах мало
місце не припинення договору оренди, а
його розірвання в судовому порядку, що
виключає можливість застосування
наслідків, які передбачені ст.785 ЦК
України, в тому числі стягнення
неустойки із орендаря.

Аналогічне положення містить ст.27
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», відповідно до
якої орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди у разі
закінчення строку дії договору оренди.

Розірвання договору оренди та
виселення ФОП ОСОБА_3 із займаного
приміщення є результатом
постановлення рішення господарським
судом.

Згідно ст. 115 ГПК України, рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.116 ГПК України,
виконання рішення господарського суду
проводиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.

Таким чином, законодавство
України встановлює спеціальний
порядок виконання рішень суду, в тому
числі рішень про виселення боржника.

В свою чергу, Законом України «Про
виконавче провадження» не передбачено
заходів відповідальності боржника (в
т.ч. неустойки) якщо боржник
добровільно не виконує рішення суду.

Департамент комунальної
власності не довів до відома суду
суттєву обставину, що спростовує
позовну вимогу про стягнення
неустойки.

Позивач не довів до відома суду
той факт, що 25.06.2012р. Департамент
комунальної власності листом за №0113/3449
від 25.06.2012р. звернувся до ФОП ОСОБА_3 з
вимогою повернути об'єкт оренди та
запропонував здійснити вивіз майна до
06.07.2012р.

Таким чином, Департамент
комунальної власності надав для ФОП
ОСОБА_3 термін для добровільного
виконання рішення господарського суду
Одеської області від 21.09.2011р. по справі
№3/17-2692-2011.

Не дочекавшись настання
вказаного терміну, того ж дня (25.06.2012р.)
державний виконавець Першого
Приморського ВДВС, в присутності
представника Департаменту комунальної
власності, здійснив примусове
виселення ФОП ОСОБА_3

Таким чином, ФОП ОСОБА_3 не
порушила вимог та строків повернення
об'єкту оренди, що були встановлені
Департаментом комунальної власності
та, як наслідок, не може нести
відповідальності за правомірну
поведінку.

На підставі викладеного,
керуючись ст.785 ЦК України, ч.2 ст. 291 ГК
України, ст.27 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», ст.59 ГПК України відповідач
просить відмовити у задоволенні позову
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради в частині
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 неустойки в розмірі 37 949 грн. 24
коп.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши надані
докази, вислухавши представників
сторін, проаналізувавши приписи
законодавства, що регулює
правовідносини по даному спору,
господарський суд прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів
справи, між сторонами у справі було
укладено договір №105/52 оренди
нежитлового приміщення від 20.11.2001р.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 21.09.2011р. по справі
№3/17-2692-2011, яке залишене без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 01.12.2011р„
договір №105/52 оренди нежитлового
приміщення від 20.11.2001р. було розірвано,
ФОП ОСОБА_3 виселена з займаного
орендованого приміщення, стягнуто з
ФОП ОСОБА_3 на користь позивача 16 396 грн.
56 коп. заборгованості з орендної плати,
530 грн. 30 коп. пені, 254 грн. 27 коп. витрат
на оплату державного мита та 236 грн.
витрат на ІТЗ судового процесу.

З приведеного випливає, що
вказаним рішенням господарського суду
вказаний договір оренди нежитлового
приміщення було розірвано.

Правові наслідки розірвання
договору в судовому порядку у ч. 3 ст. 653
ЦК України, відповідно до якої, якщо
договір змінюється або розривається у
судовому порядку, зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
набрання рішенням суду про зміну або
розірвання договору законної сили.

Таким чином, рішення про
виселення відповідача із вказаного
приміщення набрало законної сили
01.12.2011 р. у день оголошення постанови
апеляційною інстанцією.

Фактичне виселення відповідача
відбулось 25.06.2012 р. про що свідчить акт
державного виконавця.

Позивач, в обгрунтування своїх
вимог посилається на частину 1 статті 785
Цивільного кодексу України, згідно з
якою у разі припинення договору найму
наймач зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому була
одержана, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, який було обумовлено
в договорі.

В пункті 5.4. постанови Пленуму №12
від 29.05.2013 року «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про оренду (найм) майна» зазначено, що
крім того, слід враховувати, що
передбачені статтею 785 ЦК України
наслідки, пов'язані з моментом
припинення договору оренди (найму).
Підстави припинення даного виду
договорів визначені в частині другій
статті 291 ГК України, згідно з якою
договір оренди припиняється, зокрема, у
разі закінчення строку, на який його
було укладено».

З приведеного випливає, що
приписи ст. 785 ЦК України поширюються
лише на випадки припинення договору
оренди з підстав передбачених ч.2 ст. 291
ГК України, а не його розірвання.

Аналізуючи приведене суд вважає,
що вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача неустойки у зв'язку із
розірванням договору оренди за
рішенням суду з посиланням на приписи
ст. 785 ЦК України є неправомірними.

Аналізуючи вищеприведене
господарський суд вважає, що вимоги
позивача є частково обгрунтованими,
доведеними, і тому позов підлягає
задоволенню частково з вищенаведених
мотивів.

Згідно вимог ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33,43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (65058, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради (65039, м.
Одеса, вул. Артилерійська, 1, р/р №
1909, МФО 828011 в ГУ ДКСУ в Одеській
області, )
заборгованість з орендної плати в сумі
5 544 (п'ять тисяч п'ятсот сорок чотири)
грн. 35 коп. за період часу з 01.07.2011р. по
01.12.2011р. та судовий збір в сумі 232 (двісті
тридцять дві) грн. 89 коп.

В решті вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено та
підписано 28.04.2014р.

Суддя
Никифорчук
М.І.