ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2014 року
Справа № 920/57/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Бондаренко В.П., суддя
Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Соколовій Ю.І.,

за участю представників сторін:

позивача - Мєльнік О.В. - дов. № 5 від
08.01.2014р.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. №892С/1-9)
на рішення господарського суду
Сумської області від 27.01.2014 р. у справі
№ 920/57/14,

за позовом Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
УДППЗ "Укрпошта", м. Суми,

до Управління майна комунальної
власності Сумської міської ради, м.
Суми,

про внесення змін до договору, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Українське державне
підприємство поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
УДППЗ "Укрпошта", звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовом до Управління майна
комунальної власності Сумської
міської ради про внесення змін до
договору № ФМ-337 від 30.01.1998 р. (з
наступними змінами): викласти п. 4.1
договору у наступній редакції: "Орендна
плата за договором складає 1 грн. в рік";
договір вважається зміненим з моменту
отримання відповідачем пропозиції про
внесення змін, тобто з 21.12.2011 року.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 27.01.2014 р. (суддя Левченко
П.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Сумської області від 27.01.2014р. та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм чинного законодавства.

Відповідач, Управління майна
комунальної власності Сумської
міської ради, відзиву на апеляційну
скаргу не надав, в судове засідання не
з'явився та про причини неявки
Харківський апеляційний господарський
суд не сповістив, хоча належним чином
був повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду справи, проте
відповідач не скористався своїми
правами, передбаченими статтею 22 ГПК
України та виходячи з того, що явка
сторін не визнавалася обов'язковою
судом апеляційної інстанції, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статтею 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторін, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу без участі вищевказаної особи
за наявними у ній матеріалами у
відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, повторно розглянувши справу
відповідно до вимог статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, вислухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
повноту встановлення господарським
судом Сумської області обставин, що
мають значення для справи та
правильність застосування норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції та
не заперечується сторонами, 30.01.1998 р.
між сторонами було укладено договір
оренди № ФМ-337, який на даний час діє в
редакції від 08.04.2008 р., викладеній
сторонами у зміні № 2 від 08.04.2008 р. до
договору оренди № ФМ-337 від 30.01.1998 р.

За умовами зазначеного договору, в
редакції зміні № 2 від 08.04.2008 р. до цього
договору, відповідач передав, а позивач
прийняв у строкове платне користування
(в оренду) на умовах, визначених
договором, нежитлове приміщення на
першому поверсі будинку 76 за адресою: м.
Суми, вул. 4-та Продольна площею 90,1 кв.м
для розміщення відділення поштового
зв'язку.

Пунктом 4.1 договору оренди № ФМ-337 в
редакції від 08.04.2008 р. сторони
визначили, що орендна плата за об'єкт
оренди розраховується на підставі
діючої Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
комунального майна, затвердженої
відповідним рішенням Сумської міської
ради. Базова ставка орендної плати
встановлюється відповідним рішенням
Сумської міської ради. Розрахунок
орендної плати додається (додаток № 3).

З матеріалів справи вбачається, що до
розрахунку орендної плати, який є
додатком № 3 до договору оренди № ФМ-337,
неодноразово за домовленістю сторін
вносилися зміни шляхом викладення його
в новій редакції.

Останнього разу сторони домовилися
внести в розрахунок орендної плати
зміни 01.04.2011 р. (зміна № 3до розрахунку
орендної плати до договору оренди №
ФМ-337 від 30.01.1998 р.), виклавши його в новій
редакції, відповідно до якої цей
розрахунок виконано відповідно до
пунктів 8, 12 Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
комунального майна, затвердженої
рішенням Сумської міської ради від
23.06.2010 р. № 3964-МР. Сторони визначили
розмір місячної орендної плати за
січень 2012 р. в сумі 1820,96 грн. + індекс
інфляції + 20% ПДВ, а також домовились, що
розмір орендної плати за кожний
наступний місяць розраховується
шляхом коригування розміру місячної
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за поточний місяць.

Позивач листом від 24.02.2011р. № 10-079
звернувся до першого заступника
міського голови Войтенка М.Г. з
проханням про допомогу у вирішенні
питання щодо встановлення орендної
плати на всі об'єкти комунальної
власності, що орендуються позивачем в
особі його Сумської дирекції, у розмірі
1 грн. на рік. При цьому, позивач в
зазначеному листі як на підставу
встановлення такої орендної плати
посилався на положення п. 10 Постанови
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р.
№ 786 та ч. 3 ст. 6 Закону України "Про
державну підтримку засобів масової
інформації та соціальний захист
журналістів".

Однак, перший заступник міського
голови Войтенко М.Г. відповіді на лист
від 24.02.2011 р. № 10-079 позивачеві не надав,
після чого позивач 01.04.2011р. домовився з
відповідачем про внесення змін в
розрахунок орендної плати (додаток № 3
до договору оренди № ФМ-337 від 30.01.1998р.)
шляхом викладення його в новій
редакції, в якій сторони визначили
розмір місячної орендної плати в сумі
1820,96 грн. + індекс інфляції + 20% ПДВ, що не
суперечить чинному законодавству
України.

Після визначення сторонами 01.04.2011 р.
розміру місячної орендної плати в сумі
1820,96 грн. + індекс інфляції + 20% ПДВ
позивач звертався листом № 13-11-352 від
30.11.2011 р. до міського голови м. Суми
Мінаєва Г.М. з пропозицією укласти
додаткові угоди до 15 договорів оренди,
у тому числі до договору оренди № ФМ-337
від 30.01.1998 р., та визначити ставку
місячної орендної плати на рівні 0,08
копійок в місяць.

При цьому, разом з цим листом позивач
направив міському голові м. Суми
проекти додаткових угод у двох
примірниках до кожного з 15 договорів і
просив його їх підписати, скріпити
печаткою та направити один підписаний
примірник позивачеві.

У відповіді на лист позивача № 13-11-352
від 30.11.2011р. відповідач - Управління
майна комунальної власності Сумської
міської ради листом за № 109-3648/01-10 від
20.12.2011р. зазначив, що він не вбачає
законних підстав для укладення
запропонованих позивачем змін до
діючих типових договорів оренди та що
договори оренди (у тому числі договір
оренди № ФМ -337 від 30.01.1998 р.) є діючими і
відповідно до умов цих договорів,
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", норм Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України орендна плата повинна
сплачуватись в розмірі та строки,
встановлені цим договором оренди.

У зв'язку із вказаними обставинами, у
січні 2014 року позивач подав до
господарського суду Сумської області
позов про внесення змін до укладеного
сторонами договору № ФМ-337 від 30.01.1998 р.
(з наступними змінами), виклавши п. 4.1
договору у наступній редакції: "Орендна
плата за договором складає 1 грн. в рік";
Договір вважається зміненим з моменту
отримання відповідачем пропозиції про
внесення змін, тобто з 21.12.2011 року.

Пунктом 6 частини 1 статті 16 ЦК України
та частиною 2 статті 20 ГК України
встановлено такий спосіб захисту
цивільного (господарського) права, як
зміна правовідношення.

При цьому, вказаними нормами не
передбачено такого способу захисту
права, як внесення змін до договору, а
передбачено зміну судом правовідносин.

Вирішення питання про внесення змін до
договору пов'язане із застосуванням
положення частини 1 статті 626 ЦК
України, відповідно до якого договір є
узгодженим волевиявленням двох або
більше сторін, і тому суд не може
зобов'язати іншу сторону договору
внести зміни до нього. Зацікавлена
сторона у випадках, передбачених
законом, може просити суд про внесення
зміни до договору згідно з рішенням
суду, а не про зобов'язання відповідача
внести зміни до договору.

До того ж, статтею 3 ЦК України
встановлено серед загальних засад
цивільного законодавства принцип
свободи договору.

Також, статтею 627 ЦК України
встановлено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна
або розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає із звичаїв ділового
обороту.

А тому, вимога про внесення змін до
договору у даній справі, який укладено
в письмовій формі, передбачає
укладення сторонами додаткової
письмової угоди про зміну розміру
орендної плати, що суперечить принципу
свободи договору, встановленому
статтями 3 та 627 Цивільного кодексу
України.

Вказане відповідає правовій позиції,
викладеній у постанові Вищого
господарського суду України від 16.05.2013
р. у справі №5021/1498/12.

Окрім цього, слід зазначити, що
відповідно до частин 1, 2, 3 статті 188 ГК
України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Відповідно до вимог статті 21 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" розмір орендної
плати може бути змінено за погодженням
сторін. Розмір орендної плати може бути
змінено на вимогу однієї з сторін, якщо
з незалежних від них обставин істотно
змінився стан об'єкта оренди, а також в
інших випадках, встановлених
законодавчими актами України. Спори з
питань зміни орендної плати
вирішуються відповідно до чинного
законодавства.

Отже, виходячи зі змісту вказаних норм,
зміна договору допускається за
взаємною згодою сторін, а на вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути змінений лише у випадках істотної
зміни стану орендованого майна або
якщо про це зазначено у відповідній
нормі Закону або передбачено умовами
договору.

При цьому, ані договором № ФМ-337 від
30.01.1998 року в діючій редакції від 08.04.2008
р., ані законом не передбачено права
односторонньої зміни умов цього
договору оренди.

Позивач в апеляційній скарзі як на
підставу для зміни договору
посилається на ч. 2 ст. 632 ЦК України,
якою встановлено, що зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках та на умовах, встановлених
договором або законом.

Однак, на думку колегії суддів, такі
посилання є необґрунтованими, оскільки
позивачем не наведено жодної правової
норми та умови договору оренди № ФМ-337
від 30.01.1998 р., які б встановлювали
випадки та умови зміни орендної плати у
договорі оренди комунального майна.

При цьому, пункт 10 Методики розрахунку
та порядку використання плати за
оренду державного майна, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995р. №786 та Закон України "Про
державну підтримку засобів масової
інформації та соціальний захист
журналістів", на які вказує позивач в
апеляційній скарзі, не встановлюють
випадків та умов зміни орендної плати у
договорах оренди комунального майна, а
лише містять положення про пільги
певним суб'єктам.

До того ж, згідно із ч. 3 ст. 632 ЦК України
зміна ціни в договорі після його
виконання не допускається.

Однак, в матеріалах справи відсутні
докази того, що сторонами договір
оренди № ФМ-337 від 30.01.1998 р. не
виконувався, зокрема, в частині сплати
орендарем орендної плати.

А тому, на думку колегії суддів,
посилання апелянта на положення ч. 2 ст.
632 ЦК України є безпідставними.

На підставі викладеного, доводи
апеляційної скарги не знайшли
підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія Харківського
апеляційного господарського суду
вважає, що суд першої інстанції
правильно відмовив в позові позивачу,
тому, оскаржуване рішення
господарського суду Сумської області
від 27.01.2014р. підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105
ГПК України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги
відмовити.

Рішення господарського суду Сумської
області від 27.01.2014 р. у справі № 920/57/14
залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29.04.2014
року

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.