ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014 р.
Справа № 914/1108/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зорепад-Прем'єр», м.
Калуш Івано-Франківської обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Готель Асторія», м.
Львів,

про стягнення 135' 139,00 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Квик Т.

Представники:

від позивача: Вірста Р.Я., Васильєва
С.А.,

від відповідача: Вавринчук О.Б.

На розгляд господарського суду
Львівської області Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Зорепад-Прем'єр» подано позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Готель Асторія» про
стягнення 145' 104,12 грн.

Ухвалою суду від 02.04.2014 р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 23.04.2014 р. У судовому
засіданні 23.04.2014 р. оголошувалась
перерва до 13.05.2014 р. У судовому
засіданні 13.05.2014 р. оголошувалася
перерва.

У судовому засіданні 13.05.2014р.
представники позивача позовні вимоги
підтримали з підстав, викладених у
позовній заяві та заяві (вх. №2397/14 від
13.05.2014 р.). Зокрема, заявили про
зменшення позовних вимог та просили
стягнути з відповідача лише суму
основного боргу в розмірі 90' 139,00 грн.
Судові витрати просили стягнути
пропорційно задоволеній сумі позовних
вимог. Крім того, зазначили, що
відповідачем сплачено під час розгляду
справи господарським судом частину
заборгованості, що підтверджується
платіжним дорученням №636 від 08.04.2014 р.
на загальну суму 15' 000,00 грн. та
платіжним дорученням №686 від 08.05.2014 р.
на загальну суму 30' 000,00 грн.

Щодо заяви про зменшення позовних
вимог суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3.10 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р.,
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. При цьому
питання щодо повернення зайво
сплаченої суми судового збору у зв'язку
із зменшенням позовних вимог
вирішується господарським судом на
загальних підставах і в порядку,
визначеному законодавством.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань (абз. 1 п.4.4
згаданої вище постанови). Оскільки 45' 000,
00 грн. відповідач оплатив під час
розгляду справи, то у цій частині
провадження у справі слід припинити.
Щодо решти суми, то суд приймає
зменшення позовних вимог.

У судове засідання 13.05.2014 р. представник
відповідача з'явився, визнав позовні
вимоги у розмірі 90' 139,00 грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно і об'єктивно
з'ясувавши усі обставини справи в їх
сукупності, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено таке.

22.03.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Зорепад-Прем'єр» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Готель Асторія»
укладено договір постачання №70/2013,
відповідно до п.1.1 якого, постачальник
(позивач у справі) зобов'язується
передати у власність покупця
(відповідача у справі), а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах даного
договору. Загальна кількість і ціна,
найменування товарів та послуг, що
поставляються (виконуються) за цим
договором, надалі товар, їх часткове
співвідношення (асортимент) за сортами,
групами, підгрупами, видами, марками,
типами, розмірами, і т.п., визначаються
специфікацією за згодою сторін, якщо
інше не передбачено чинним
законодавством України. Специфікація
(додаток №1) є невід'ємною частиною
цього договору.

Як передбачено п. 3.1 договору, товар
постачається партіями згідно
узгоджених сторонами специфікацій, в
яких зазначаються асортимент,
кількість, строк поставки та
гарантійні терміни.

Відповідно до п.4.3 договору
підтвердженням повноти виконання
робіт (завершення поставки) згідно
специфікації є підписаний сторонами
Акт прийому-передачі товару.

У розділі 6 договору сторони погодили
порядок розрахунків. Так, відповідно до
п.6.1, 6.2, 6.3 договору протягом 5 (п'яти)
робочих днів з моменту підписання
договору покупець сплачує на користь
постачальника авансовий платіж у
розмірі 40% вартості товару, вказаного у
відповідній специфікації. Другу
частину оплати у розмірі 60% покупець
сплачує протягом 60 календарних днів
після підписання сторонами Акту
прийому-передачі товару. Вид
розрахунків - безготівковий, шляхом
перерахування покупцем грошових
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника.

Додатком №1 (специфікації) до договору
№70/2013 від 22.03.2013 р. сторони погодили
найменування товару, його розміри,
характеристики, кількість, ціну з ПДВ,
всього на загальну суму 245' 808,00 грн., в
т.ч. ПДВ 40' 968,00 грн.

Позивачем поставлено відповідачу
товар, що підтверджується видатковою
накладною №155 від 22.07.2013 р. на загальну
суму 160' 916,00 грн., видатковою накладною
№182 від 28.08.2013 р. на загальну суму 60' 251,00
грн., видатковою накладною №194 від
06.09.2013 р. на загальну суму 25' 972,00 грн., на
загальну суму 247' 139,00 грн.

Відповідачем частково оплачено
вартість поставленого товару, що
підтверджується банківськими
виписками від 04.04.2013 р. на суму 82' 000,00
грн. та від 18.10.2013 р. на суму 30' 000,00 грн.,
на загальну суму 112'000,00 грн. Неоплаченою
залишилось 135' 139,00 грн. вартості
поставленого товару.

20.01.2014 р. позивачем надіслано
відповідачу претензію №20-01/14 про
погашення заборгованості на суму 135'
139,00 грн., яка була залишена
відповідачем без відповіді.

07.03.2014р. позивач надіслав відповідачу
акт прийому-передачі товару.
Відповідач отримав даний акт 11.03.2014р.

10.04.2014р. позивач повторно надіслав
відповідачу акт прийому- передачі
товару. Відповідач отримав даний акт
14.04.2014р.

Таким чином, обов'язок оплати другої
частини суми поставки розмірі 60% згідно
п.6.2 договору наступив.

Доказів погашення заборгованості на
суму 90' 139,00 грн. відповідачем не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Між сторонами у справі виникли
зобов'язання з приводу поставки товару
на підставі договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 610, частини першої статті
612 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як убачається з матеріалів справи та
підтверджується сторонами, товар
відповідачу поставлений позивачем, Акт
приймання-передачі покупцем
підписаний, проте вартість
поставленого товару відповідачем
повністю не оплачена. Таким чином
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 90' 139,00 грн. є правомірними
та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.218 ГК України
відсутність у боржника необхідних
коштів, а також порушення зобов'язання
контрагентами правопорушника не
вважаються обставинами, які є
підставою для звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Згідно п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо
в разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з
мотивів неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Відповідно до п.1ст.7 Закону України
«Про судовий збір» сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом. При зверненні з позовом
позивач сплатив 2' 902,08 грн., однак
судовий збір, враховуючи зменшення
позовних вимог, повинен становити 2'
702,78 грн., а тому зайво сплачену суму
199,30 грн. судового збору необхідно
повернути позивачу.

У силу вимог ст.49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,
ст.218 Господарського кодексу України,
ст.ст.11, 509, 530, 610, 612, 712 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 80,
82, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 45' 000,00 грн.

2. Решту позовних вимог задоволити
повністю.

3. Стягнути Товариства з обмеженою
відповідальністю «Готель Асторія» (79007,
м. Львів, Галицький р-н, вул. Городоцька,
буд.15, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зорепад-Прем'єр»
(77300, Івано-Франківська обл., м. Калуш,
проспект Лесі Українки, буд. 14, кв. 52,
ідентифікаційний ) 90'
139,00 грн. - заборгованості та 1' 810,86 грн. -
сплаченого судового збору.

4. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Зорепад-Прем'єр»
(77300, Івано-Франківська обл., м. Калуш,
проспект Лесі Українки, буд. 14, кв. 52,
ідентифікаційний ) 199,03
грн. зайво сплаченого судового збору.

5. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

У судовому засіданні.13.05.2014р. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повний текст
складений та підписаний 14.05.2014 р.

Суддя
Яворський Б.І.