ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2014 р.
Справа № 926/798/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Мельник Г.І.

суддів
Кузь В.Л.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства по

газопостачанню та
газифікації "Чернівцігаз" № 05/166 від
17.03.2014року

на ухвалу Господарського суду
Чернівецької області від 27.02.2014р.

за заявою Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації

"Чернівцігаз", м. Чернівці

про визнання наказу таким,
що не підлягає виконанню

у справі № 926/798/13

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія

"Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації

"Чернівцігаз", м. Чернівці

про стягнення
заборгованості - 777 509,18 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 07.04.2014р. у
складі колегії: головуючого судді
Мельник Г.І., суддів Михалюк О.В.,
Новосад Д.Ф. апеляційну скаргу прийнято
до провадження. У зв'язку з
перебуванням судді Новосад Д.Ф. у
відпустці, розпорядженням в.о. голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року у
склад судової колегії для розгляду
справи № 926/798/13 замість судді Новосад
Д.Ф. введено суддю Кузя В.Л.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Чернівецької області від 27.02.2014р.
відмовлено у задоволенні заяви про
визнання наказу Господарського суду
Чернівецької області від 10.10.2013р. у
справі №926/798/13 таким, що не підлягає
виконанню (а.с. 168-169).

Ухвала суду мотивована
положеннями ст. 117 ГПК України та тим, що
укладення між сторонами додаткової
угоди № 2 до Договору на купівлю-продаж
природного газу від 16.03.2012р. №16-03-12/42-ПР
в частині зміни строку оплат не є
підставою для визнання наказу
господарського суду таким, що не
підлягає виконанню.

Не погоджуючись з даною ухвалою
місцевого господарського суду
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Чернівцігаз" оскаржило її в
апеляційному порядку, звернувшись до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою № 05/166 від 17.03.2014року, в якій
просить скасувати ухвалу
господарського суду Чернівецької
області від 27.02.2014р. скасувати та
винести нову ухвалу, якою заяву
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Чернівцігаз» задоволити та визнати
судовий наказ, виданий на виконання
рішення господарського суду
Чернівецької області від 24.09.2013р. у
справі № 926/798/13 таким, що не підлягає
виконанню, оскільки вважає, що ухвала
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Свої доводи скаржник аргументує
тим, що з 28.01.2014р. у боржника відсутній
обов'язок щодо виконання наказу
господарського суду Чернівецької
області від 10.10.2013р. у справі № 926/798/13,
оскільки між боржником та стягувачем
28.01.2014р. було укладено Додаткову угоду
№ 2 до Договору на купівлю-продаж
природного газу від 16.03.2012р. № 16-03-12/42-ПР,
відповідно до якої остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
за Договором здійснюється до 31.01.2014р.

Також, скаржник покликається на
те, що відповідальність за невиконання
або неналежне виконання договірних
зобов'язань може настати виключно
після закінчення строку остаточного
розрахунку за фактично переданий газ
за Договором, а саме 31.01.2014р. Відтак,
апелянт вважає, що наказ
господарського суду Чернівецької
області від 10.10.2013р. у справі № 926/798/13
підлягає визнанню таким, що не підлягає
виконанню, оскільки станом на час
розгляду справи в суді обов'язок
боржника по виконанню цього наказу
відсутній повністю.

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" правом, наданим ст. 96
ГПК України, не скористалося, відзиву
на апеляційну скаргу не подало.

В дане судове засідання учасники
судового процесу участі уповноважених
представників не забезпечили, хоча
своєчасно та належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, що підтверджується
підписами уповноважених представників
позивача та відповідача на
повідомленні Львівського апеляційного
господарського суду про оголошення
перерви від 22.04.2014р.

Враховуючи ту обставину, що
сторони належним чином були
повідомлені про час, місце розгляду
апеляційної скарги та наслідки неявки
в судове засідання, а в матеріалах
справи достатньо доказів для прийняття
законного та обґрунтованого рішення,
судова колегія дійшла до висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги за відсутності представників
учасників судового процесу.

Розглянувши апеляційну скаргу,
враховуючи пояснення представників
позивача та відповідача надані у
попередньому судовому засіданні,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
наявні в ній докази, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 27.02.2014р. у
справі № 926/798/13 слід залишити без змін,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернівцігаз" без задоволення, виходячи
з наступного.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 24.09.2013 року у
справі №926/798/13 позов задоволено
частково, стягнуто з Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернівцігаз" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
151 619,77 грн. пені, 136 695,44 грн. штрафу, 2 111,00
грн. інфляційних втрат, 83 525,16 грн. 3%
річних, 15 228,11 грн. відшкодування
судового збору; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено (а.с. 79-81).

На виконання рішення
господарського суду Чернівецької
області від 24.09.2013р. у даній справі
10.10.2013р. було видано відповідний наказ
про примусове виконання рішення (а.с. 82),
який надіслано сторонам, згідно
відмітки на звороті копії наказу.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
07.11.2013р. у справі №926/798/13 рішення
господарського суду Чернівецької
області від 24.09.2013р. у справі №926/798/13
залишено без змін, а апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" - без задоволення
(а.с. 117-120).

Постановою Вищого господарського
суду України від 08.01.2014р. у даній справі
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишено без задоволення, постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 07.11.2013р. та
рішення господарського суду
Чернівецької області від 24.09.2013р. у
справі № 926/798/13 - без змін (а.с. 144-147).

Аналізом матеріалів справи
встановлено, що Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Чернівцігаз" звернулось
до господарського суду Чернівецької
області із заявою № 05/91 від 13.02.2014р.
(вхідний номер канцелярії
господарського суду Чернівецької
області № 247 від 14.02.2014р.) про визнання
наказу господарського суду
Чернівецької області від 10.10.2013 року
таким, що не підлягає виконанню.

У вищевказаній скарзі № 05/91 від
13.02.2014р. ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Чернівцігаз" просить
визнати наказ господарського суду
Чернівецької області від 10.10.2013 року у
справі № 926/798/13 таким, що не підлягає
виконанню. При цьому, боржник
покликається на те, що 28.01.2014 року між
сторонами було укладено Додаткову
угоду № 2 до Договору на купівлю-продаж
природного газу від 16.03.2012р. №16-03-12/42-ПР,
відповідно до якої сторони погодили, що
остаточний розрахунок за фактично
переданий газ за Договором
здійснюється до 31.01.2014р.

Згідно з ст. 116 Господарського
процесуального кодексу України
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.

Разом з тим, статтею 117 ГПК України
передбачено, що наказ має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 117 ГПК України
господарський суд, який видав наказ,
може за заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати наказ
таким, що не підлягає виконанню, та
стягнути на користь боржника
безпідставно одержане стягувачем за
наказом.

Господарський суд ухвалою вносить
виправлення до наказу, а у разі якщо
його було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, господарський суд визнає наказ
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким наказом уже відбулося
повністю або частково, господарський
суд одночасно на вимогу боржника
стягує на його користь безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Крім цього, пунктом 3.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" від
17.10.2012р. №9 (з наступними змінами і
доповненнями) передбачено, що ч. 4 ст. 117
ГПК України містить підстави визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково, за заявами
стягувачів або боржників, поданими в
порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин
(наприклад, у разі скасування чи зміни в
апеляційному або в касаційному порядку
чи за результатами перегляду за
нововиявленими обставинами рішення, на
підставі якого наказ було видано, якщо
на момент таких скасування чи зміни
наказ ще не було виконано повністю або
частково).

При цьому, наведений перелік
підстав є вичерпним.

З'ясуванням документальних
доказів у справі встановлено, що наказ
господарського суду Чернівецької
області від 10.10.2013 року видано на
примусове виконання рішення
господарського суду Чернівецької
області від 24.09.2013 року у справі №
926/798/13, яке набрало законної сили.
Зазначений наказ від 10.10.2013 року
відповідає вимогам статті 18 Закону
України "Про виконавче провадження", а
тому, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відсутні підстави вважати, що наказ
господарського суду Чернівецької
області від 10.10.2013р. видано помилково.

Разом з тим, судом встановлено, що
заявником, ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Чернівцігаз", не надано
належних та допустимих доказів в
розумінні ст. 34 ГПК України, в
підтвердження тих обставин, що
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою. Більше того,
сторонами не надано доказів
знаходження виконавчого документа
(наказу від 10.10.2013р.) на виконанні.

Аналізом матеріалів справи
встановлено, що 16 березня 2012 року між
НАК «Нафтогаз України» (Продавець) та
ПАТ по газопостачанню та газифікації
«Чернівцігаз» (Покупець) укладено
Договір №16-03-12/42-ПР на купівлю-продаж
природного газу (надалі - Договір) (а.с.
13-20), відповідно до умов якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2012 році природний газ, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити газ на умовах цього договору.

Як вже зазначалося вище, у зв'язку
з неналежним виконанням Покупцем умов
Договору, рішенням господарського суду
Чернівецької області від 24.09.2013р.
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Чернівцігаз" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 151 619,77 грн. пені, 136
695,44 грн. штрафу, 2 111,00 грн. інфляційних
втрат, 83 525,16 грн. 3% річних, 15 228,11 грн.
відшкодування судового збору.
Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 07.11.2013р. та
Постановою Вищого господарського суду
України від 08.01.2014р. вказане рішення
залишено без змін.

Водночас, документальними
доказами у справі встановлено, що між
ПАТ "Чернівцігаз" та ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" 28.01.2014 року було укладено
Додаткову угоду № 2 до договору на
купівлю-продаж природного газу від
16.03.2012р. № 16-03-12/42-ПР, відповідно до якої
абзац 2 п. 6.2 статті 6 Договору "Порядок
та умови проведення розрахунків"
викладено у наступній редакції:
"Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ за Договором
здійснюється до 31.01.2014 року.".

Перевіркою доводів апеляційної
скарги встановлено, що укладення між
сторонами додаткової угоди № 2 до
договору на купівлю-продаж природного
газу від 16.03.2012р. № 16-03-12/42-ПР в частині
зміни строку оплати не є підставою для
визнання наказу господарського суду
таким, що не підлягає виконанню. При
цьому, наведене не виключає можливості
укладення між сторонами мирової угоди
на стадії виконання.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду з огляду на те, що чинним
законодавством, зокрема ст. 117 ГПК
України не передбачено можливості в
договірному порядку впливати на
чинність наказів крім випадку,
передбаченого ч. 3 ст. 12 Закону України
„Про виконавче провадження" (укладення
мирової угоди про закінчення
виконавчого провадження, яка
визнається судом).

Поряд з цим, судова колегія
звертає увагу на те, що факт узгодження
сторонами певних обставин, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції не є тією обставиною, яка
відповідно до ст. 117 ГПК України є
підставою для визнання наказу таким, що
не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що господарський суд
Чернівецької області дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні заяви про визнання наказу
Господарського суду Чернівецької
області від 10.10.2013р. у справі №926/798/13
таким, що не підлягає виконанню,

Враховуючи наведене, скаржником у
справі не доведено обставини на які він
покликається, як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що ухвала господарського суду
Чернівецької області від 27.02.2014р.
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для її скасування немає, а інші
зазначені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не відповідають матеріалам
справи, документально не обґрунтовані,
не базуються на законодавстві, що
регулює спірні правовідносини, а тому
не визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст. 104 ГПК України для
скасування чи зміни оскаржуваної
ухвали.

Судовий збір за перегляд ухвали в
апеляційному порядку, відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України покласти на
скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106, 117
ГПК України, - Львівський апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Ухвалу Господарського суду
Чернівецької області від 27.02.2014р. у
справі № 926/798/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернівцігаз" № 05/166 від 17.03.2014року - без
задоволення.

2. Судовий збір за перегляд ухвали
господарського суду Чернівецької
області в апеляційному порядку
покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в
Господарський суд Чернівецької
області.

Повний текст постанови складений
07.05.2014р.

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Кузь В.Л.

Суддя
Михалюк О.В.