ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Справа № 910/89 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого: Суддів:Мирошниченка С.В.,
Алєєвої І.В., Євсікова О.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Трудар ЛПБ
і К"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
30.07.2013 р.та на ухвалугосподарського
суду міста Києва від 30.05.2013 р.у справі№
910/89 господарського суду міста Києваза
заявоюТовариства з обмеженою
відповідальністю "Трудар ЛПБ і
К"проскасування рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 11.03.2013
р. у третейській справі № 97/13за
позовомПублічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Експобанк"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Трудар ЛПБ і
К"простягнення заборгованості

За участю представників:позивача:Панов
Д.І.,відповідача:Перевозник П.М.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.05.2013 р. (суддя Головіна К.І.) в
задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю "Трудар ЛПБ
і К" про скасування рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 11.03.2013
р. у третейській справі № 97/13
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 30.07.2013 р. (судді:
Куксов В.В., Авдеєв П.В., Гончаров С.А.)
ухвалу місцевого суду залишено без
змін.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного господарського суду та
ухвалою місцевого господарського суду,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Трудар ЛПБ і К"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати їх та винести
нову ухвалу, якою скасувати рішення
Постійно діючого Третейського суду при
асоціації українських банків.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм господарськими судами попередніх
інстанцій належної юридичної оцінки та
повноти встановлення обставин справи,
дотримання норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, Публічне
акціонерне товариство "Комерційний
банк "Експобанк" звернулось до Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків із
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трудар ЛПБ і К" про
стягнення заборгованості за договором
кредитної лінії № 54/07 від 10.08.2007 р.
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Провадження у третейській справі за
вказаними позовними вимогами було
порушено ухвалою Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 15.02.2013 р.

19.02.2013 р. ПАТ "Комерційний банк
"Експобанк" подав до третейського суду
заяву про зміну предмету позову,
відповідно до якої просив стягнути з
ТОВ "Трудар ЛПБ і К" заборгованість за
кредитним договором.

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 11.03.2013 р. по
справі № 97/13 позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Експобанк" задоволено частково,
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трудар ЛПБ і К" на
його користь 29 184 682,16 грн. -
заборгованості по кредитному договору
та 25 500,00 - грн. витрат, пов'язаних із
вирішенням третейського спору.

У квітні 2013 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Трудар ЛПБ і К"
звернулось до господарського суду
міста Києва із заявою про скасування
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
від 11.03.2013 р. у третейській справі № 97/13
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Експобанк" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трудар ЛПБ і К" про
стягнення заборгованості, мотивуючи
вимоги тим, що Постійно діючому
Третейському суду при Асоціації
українських банків не була підвідомча
вказана справа, оскільки спір
стосується нерухомого майна.

Як на підставу скасування рішення
третейського суду, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Трудар ЛПБ
і К" в своїй заяві посилається на те, що
у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 6 Закону
України "Про третейські суди",
третейські суди не можуть розглядати
спори щодо нерухомого майна, а з ухвали
про порушення третейської справи
вбачається, що предметом позову є саме
звернення стягнення на майно.

Відмовляючи в задоволені заяви, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що спір про стягнення, що виникає з
цивільних та господарських
правовідносин може бути переданий на
розгляд третейському судді.

Вищий господарський суд України
погоджується з висновками суддів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 122-5 Господарського
процесуального кодексу України, ч. 3 ст.
51 Закону України "Про третейські суди"
рішення третейського суду може бути
оскаржене та скасоване лише з таких
підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

2) рішення третейського суду прийнято у
спорі, не передбаченому третейською
угодою, або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною
компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Згідно ст. 5 Закону України "Про
третейські суди" юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
третейські суди" третейські суди в
порядку, передбаченому цим Законом,
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком, зокрема, справ у спорах щодо
нерухомого майна, включаючи земельні
ділянки (п. 7 ч. 1).

Як вбачається з матеріалів та рішення
третейської справи, предметом спору
між сторонами, з урахуванням заяви про
зміну предмету позову, є стягнення
грошових коштів (заборгованості) за
кредитним договором, а не звернення
стягнення на нерухоме майно боржника
чи визнання права власності (переходу
права власності) на вказане нерухоме
майно.

Отже, з урахуванням встановлених
обставин, спір, що перебував на
розгляді третейського суду, не
виключений законом з його компетенції.

Розглянувши подану заяву, суди
попередніх інстанцій обґрунтовано
встановили відсутність законних
підстав для скасування рішення
третейського суду, у зв'язку з чим,
відмовили у задоволенні заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трудар ЛПБ і К".

Таким чином, Вищий господарський суд
України дійшов висновку, що постанова
апеляційного господарського суду та
ухвала місцевого господарського суду
ґрунтуються на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають суттєве значення для
вирішення спору, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги не прийняті
судом до уваги, оскільки не
підтверджені матеріалами справи.

З огляду на викладене, доводи скаржника
не знайшли свого підтвердження, а тому
підстав для зміни чи скасування
прийнятих у справі судових рішень
Вищий господарський суд України не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 83, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-13
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Трудар ЛПБ
і К" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 30.07.2013 р. у
справі № 910/89 залишити без змін.

Головуючий суддя
С.В. Мирошниченко

Судді:
І.В. Алєєва

О.О. Євсіков