м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4892/14 13.05.14
За позовом ТОВ "ТРАНСБУД ТБК"
до ТОВ "Молодь Житлобуд"
про стягнення 11 479,16 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача: Коваленко А.С.
Від відповідача: не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості у зв"язку з неналежним
виконанням умов договору про надання
послуг № 49/11 від 01.11.2013 в розмірі 11 479,16
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 28.03.2014 порушено провадження у
справі № 910/4892/14 та призначено до
розгляду на 15.04.2014.
В судове засідання 15.04.2014 представники
позивача з'явилися, дали пояснення по
справі, позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити.
Представник відповідача в судове
засідання 15.04.2014 не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
Керуючись ст.. 77 ГПК України суд відклав
розгляд справи у зв'язку з неявкою
відповідача до суду на 13.05.2014.
Представники позивача в судове
засідання 13.05.2014 з'явилися надали
додаткові пояснення та докази по
справі.
В судове засідання 13.05.2014 представник
відповідача вдруге не прибув, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
судового засідання був повідомлений
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Оскільки про час та місце судового
засідання позивач і відповідач були
належним чином повідомлені, , а
матеріали справи містять достатні
докази для її розгляду по суті,
на підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складено
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2013 між ТОВ «ТРАНСБУД ТБК» (далі -
позивач, виконавець) та ТОВ «МОЛОДЬ
ЖИТЛОБУД» (далі - відповідач, замовник)
було укладено Договір про надання
послуг № 49/11 (далі - Договір).

Предметом такої угоди є надання
позивачем послуг технікою-гусеничним
екскаватором.

Згідно з п.1.1. договору
виконавець(позивач) зобов»язується за
завданням замовника (відповідача)
надавати послуги технікою, а замовник
(відповідач) зобов»язується оплатити
та прийняти виконані роботи.

Відповідно до п. 2.3. Договору відповідач
повинен прийняти роботи, а у випадку
зауважень або виявлення недоліків у
роботі - негайно повідомити про це
виконавця. У іншому випадку роботи
вважаються виконані належним чином.

У відповідності до 3 розділу Договору
вартість послуг визначається Додатком
№ 1, розрахунки здійснюються на умовах
попередньої оплати на рахунок
виконавця, згідно рахунку-фактури (п. 3.2
Договору).

Пунктами 3.3-3.5 сторони узгодили, що
підтвердженням факту виконаних робіт
та наданих послуг є акти виконаних
робіт згідно змінних рапортів. Ці акти
замовник зобов»язаний підписати, або
надати виконавцю вмотивовані
зауваження у письмовому вигляді. При
відсутності зауважень акт вважається
погодженим, а послуги прийнятими.

Як свідчать матеріали справи, за час
дії даного договору позивач сумлінно
виконував свої обов'язки, зокрема
здійснював усі необхідні та доцільні
дії, передбачені предметом договору та
постійно надавав відповідачеві
послуги гусеничного екскаватора.
Надання даних послуг підтверджується
підписаними без зауважень та
доповнень сторонами змінними
рапортами та актами виконаних робіт за
номерами:

- № ОУ-0000490 на загальну суму 4 375,00 грн.;

- № ОУ-0000480 на загальну суму 10 572,92
грн.;

- № ОУ-0000479 на загальну суму 11 484,37
грн.;

Позивачем по факту виконання робіт
були виставлені відповідачу
рахунки-фактури, а саме:

- № СФ-0000646 від 29.11.2013р. на суму 5 250,00
грн.;

- № СФ-0000625 від 15.11.2013р. на суму 26 468,00
грн.;

усі разом - на загальну суму 31 718,75 грн.

Відповідач на виконання даного
договору частково оплатив надані
послуги та перерахував 20 239,59 грн., що
підтверджує визнання ним отримання
послуг та наявність заборгованості.

Отже, в порушення умов договору
відповідач вчасно не розрахувався за
надані послуги, у зв'язку з чим станом
на день розгляду справи непогашена
частина заборгованості відповідача
перед позивачем становить 11 479,16 грн.
Окрім цього сторони 19.12.2013 підписали
акт взаємозвірки, яким підтвердили
наявність зазначеної заборгованості (
в матеріалах справи).

Відповідач не заперечував проти
зазначеної заборгованості перед
позивачем.

З метою досудового врегулювання спору
позивачем було надіслано претензії
№01/01 від 16.01.2014 та № 6/01 від 28.01.2014 року.
Проте відповідач відповіді не надав,
суму заборгованості не оплатив.

Отже, внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В силу положень ч.1 ст.903 ЦК України
замовник зобов'язаний оплатити надані
йому послуги в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Отже, факт несплати відповідачем
позивачу винагороди за отримані
послуги належним чином доведений, а
також доведений обов'язок відповідача
оплатити позивачу винагороду за
отримані послуги, що дає суду підстави
задовольнити позов позивача в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 11 479,16 грн. Доказів оплати
даних послуг на зазначену суму
відповідач не надав, доводи позивача не
спростував.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ТРАНСБУД ТБК"
задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "МОЛОДЬ ЖИТЛОБУД" (04112,
м. Київ, вул.. Степана Руданського, буд.
3-А, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "ТРАНСБУД ТБК" (08114,
Київська обл.., Києво-Святошинський р-н,
с. Гореничі, вул.. Леніна, буд. 205, ) борг в розмірі 11 479
(одинадцять тисяч чотириста сімдесят
дев'ять) грн. 16 коп., та судовий збір в
розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
16.05.2014