РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
Справа № 906/1621/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя
Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі Мухомеджанов Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуменюк І.П. (дов. № НЮ-20
від 01.01.14 р.)

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача на рішення господарського
суду Житомирської області від 27.01.14 р. у
справі № 906/1621/13

за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
Відокремленого підрозділу "Львівська
дирекція залізничних перевезень" ДТГО
"Львівська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства
"Бехівський спеціалізований кар'єр"

про стягнення 28220,00 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі Відокремленого підрозділу
"Львівська дирекція залізничних
перевезень" ДТГО "Львівська залізниця"
(надалі - позивач) звернулося до
господарський суд Житомирської
області з позовною заявою (а.с.2-5) до
Приватного акціонерного товариства
"Бехівський спецкар'єр" (надалі -
відповідач) про стягнення 28220,00 грн.
штрафу за неправильне зазначення маси
вантажу у перевізних документах.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 27.01.2014р. у
справі №906/1621/13 (а.с. 93-96) позов
задоволено, стягнуто з Приватного
акціонерного товариства "Бехівський
спеціалізований кар'єр" на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі Відокремленого підрозділу
"Львівська дирекція залізничних
перевезень" Державного
територіального-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" - 28220,00 грн. штрафу,
1720,50 грн. витрат по сплаті судового
збору.

В обґрунтування свого рішення суд
першої інстанції вказує, що
відповідальність за неправильне
оформлення залізничної накладної несе
вантажовідправник, тому
проаналізувавши у сукупності надані
сторонами докази прийшов до висновку,
що відповідачем було допущено
порушення, яке полягає у неправильному
зазначенні у накладній маси вантажу, а
тому у відповідності до правових норм
Статуту залізниць України він має
нести відповідальність у вигляді
штрафу в п'ятикратному розмірі
провізної плати за неправильно
зазначену у накладній №34675736 від
10.05.2013р. масу вантажу у вагонах № 65487902
та № 65740144.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач звернувся із апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу
відповідач зазначає, що при винесені
оскаржуваного рішення судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права
у зв'язку із чим висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи та вимогам чинного
законодавства України, зокрема апелянт
вказує, що позивач в судове засідання
від 27.01.2014 р. не забезпечив явку
повноважного представника, у зв'язку із
чим позовні вимоги не підтримував,
проте суд протиправно продовжив
розгляд справи та не залишив позовну
заяву без розгляду.

Апелянт вважає, що судом надано
безпідставну перевагу доказам
позивача внаслідок чого не було надано
правової оцінки доказам відповідача,
зокрема не враховано Наказ Мінтрансу №
334 від 28.05.2002р. яким затверджено Правила
складання актів, окрім цього зазначає,
що позивачем порушено процедуру
зважування, а саме положення п.16
Інструкції "Про порядок приймання
продукції виробничо-господарського
призначення і товарів народного
споживання по кількості" № П-6 від 15.06.1965
року.

Автоматизованою системою
документообігу суду визначено колегію
суддів для розгляду справи № 906/1621/13 у
складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б.,
суддя Філіпова Т.Л., суддя Дужич С.П.

До початку розгляду апеляційної скарги
по суті, розпорядженням голови суду від
13.05.2014 р. внесені зміни до складу
колегії суддів та визначено колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л..,
суддя Василишин А.Р.

Позивач у письмовому відзиві № ДНЮ-39
від 04.04.2014р. заперечив проти доводів та
вимог апеляційної скарги, вважає
рішення господарського суду
Житомирської області від 27.01.2014р. по
справі № 906/1621/13 законним та
обґрунтованим, тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу від
05.03.2014р. № б/н - без задоволення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте на
електронну адресу Рівненського
апеляційного господарського суду
надіслав заяву від 14.05.2014р., якою
підтримує апеляційну скаргу в повному
обсязі та просить розгляд справи
провести без його участі.

Представник позивача заперечив проти
доводів та вимог апеляційної скарги, з
підстав, викладених у письмовому
відзиві, та надав свої пояснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши матеріали та
обставини справи, апеляційну скаргу,
відзив на апеляційну скаргу,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом при
винесенні рішення норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що в задоволенні апеляційної скарги
слід відмовити, а оскаржуване рішення
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.05.2013 року Приватне акціонерне
товариство "Бехівський спецкар'єр"
згідно залізничної накладної №34675736 зі
станції Бехи Південно-Західної
залізниці на адресу ТОВ "Львівський
бетон" станція призначення Сихів
Львівська залізниця, вагонам під №
65740144 та № 65487902 відправлено вантаж:
"щебінь гранітний", у вагоні № 65740144 маса
нетто 69000 кг (тара вагона 23200), у вагоні №
65487902 маса нетто 69000 кг (тара вагона 24300),
вантажопідйомність вагонів 69000 кг
(а.с.10).

Згідно актів загальної форми № 499 та №
500 від 11.05.2013р. на станції Здолбунів
Львівської залізниці вагони № 65487902 та
№ 65740144 відчеплені для контрольного
переважування і перевірки
правильності навантаження (а.с. 72-75).

За результатами контрольного
зважування складено комерційний акт АА
№ 076816/38 від 12.05.2013р., згідно якого при
комісійному переважуванні на 150т.
залізничних вагах клеймо 2012р. вагону
65740144 встановлено: маса брутто 95300, тара
з документа 23200, маса нетто 72100, тобто
надлишок вантажу проти документа на 3100
кг, вантажопідйомність вагона 69 т,
тобто вагон завантажено понад
вантажопідйомність на 3100 кг та вагону
65487902 встановлено: маса брутто 100300, тара
з документа 24300, маса нетто 76000, тобто
надлишок вантажу проти документа на 7000
кг, вантажопідйомність вагона 69 т,
тобто вагон завантажено понад
вантажопідйомність на 7000 кг. При
повторному переважуванні вище
вказаних вагонів перегруз більше
документа підтвердився, що загрожує
безпеці руху поїздів згідно Правил
технічної експлуатації вагонів п. 15.27,
вагони затримано, дано телеграму.

Згідно доповнення до комерційного акту
ст. Здолбунів № 076816/38 від 12.05.13р.
надлишок вантажу щебінь гранітний із
вагона №65740144 в кількості 3100 кг, із
вагона № 65487902 в кількості 8650 кг
перевантажено у вагон № 67610451, на який
виписана досилка № 37826039 від 13.05.13р. При
переважуванні даних вагонів на 150 т.
залізничних вагах клеймо 2012р. вага
вантажу складає в вагоні № 65740144: брутто
92200, тара 23200, нетто 69000; в вагоні № 65487902:
брутто 91650, тара 24300, нетто 67350; в вагоні
№ 67610451 брутто 33550, тара 21800, нетто 11750
(а.с.9).

Зняття надлишків вантажу з вагонів №
65487902 та № 65740144 та відправлення його в
загальній масі 11750 кг на станцію
призначення у вагоні № 67610451 з
досильною накладною № 37826039 та вантажу
у вагонах № 65487902 та № 65740144 (досильні
накладні № № 37810769, 37810637)
підтверджується відповідними
накладними (а.с. 11, 12, 13).

Проведення вищевказаних контрольних
зважувань також відображено в книзі
обліку контрольних зважувань та
перевірки кількості вантажу у вагонах
станції Здолбунів Львівської
залізниці (а.с.43). До справи також подано
технічний паспорт засобу
вимірювальної техніки (ЗВВТ) станції
Здолбунів Львівської залізниці (а.с.76),
в якому, зокрема, зафіксовано, що
повірку проведено 19.11.2012р., термін
експлуатації - до 05.10.2014р.; згідно запису
від 19.02.2013р. вага придатна до подальшої
експлуатації.

Аналізуючи встановлені обставини
справи, Рівненський апеляційний
господарський суд вважає за необхідне
враховувати наступні положення
чинного законодавства України.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 307 Господарського
кодексу України, за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату; договір перевезення
укладається в письмовій формі;
укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складанням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства;
умови перевезення вантажів окремими
видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами; сторони
можуть передбачити в договорі також
інші умови перевезення, що не
суперечать законодавству, та додаткову
відповідальність за неналежне
виконання договірних зобов'язань.

За ст. 2 Статуту залізниць України,
такий Статут визначає обов'язки, права
і відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом, регламентує порядок
укладення договорів, організацію та
основні умови перевезення вантажів,
пасажирів, багажу, вантажобагажу і
пошти, основні положення експлуатації
залізничних під'їзних колій, а також
взаємовідносини залізниць з іншими
видами транспорту. А відтак, Статут
залізниць України є спеціальним
нормативним актом, який регулює
порядок та умови перевезення вантажів,
а також правовідносини між
вантажовідправниками та
перевізниками.

Статтею 6 Статуту залізниць України
визначено, що накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту і наданий залізниці
відправником разом з вантажем;
накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди про перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача; накладна
одночасно є договором на заставу
вантажу для забезпечення гарантії
внесення належної провізної плати та
інших платежів за перевезення і
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Ст. ст. 23, 24 Статуту залізниць України
встановлений обов'язок
вантажовідправників надати станції
навантаження на кожне відправлення
вантажу заповнену накладну (комплект
перевізних документів), форма і порядок
заповнення якої затверджується
Мінтрансом; вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Залізниця має право
перевірити правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначається у накладній.

Як передбачено п.2.3 Правил оформлення
перевізних документів затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21 листопада 2000р. № 644,
правильність внесених в накладну
відомостей своїм підписом засвідчує
представник відправника.

Згідно ст. 37 Статуту залізниць України
під час здавання вантажів для
перевезення відправником має бути
зазначена у накладній їх маса; вантажі,
що перевозиться насипом і наливом, а
також інші вантажі, зважування яких на
вантажних вагах неможливе, зважуються
на вагових вагах; маса вантажів
визначається відправником; спосіб
визначення маси зазначається у
накладній.

Згідно ст. 122 Статуту залізниць України
за неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника стягується штраф у розмірі
згідно з статей 118 Статуту залізниць
України (у розмірі п'ятикратної
провізної плати). При цьому відправник
несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

За ст.129 Статуту залізниць України
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Пунктом 1 Правил складання актів
передбачено, що при перевезеннях у
залежності від обставин, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
відправника, одержувача, пасажира,
складаються комерційні акти та акти
загальної форми.

Пунктами 2, 4, 8, 10 Правил складання актів
передбачено, що комерційні акти
складаються для засвідчення, зокрема,
обставин невідповідності
найменування, маси і кількості місць
наявного вантажу, багажу чи
вантажобагажу даним, зазначеним у
перевізних документа; дані в
комерційному акті зазначаються на
підставі перевізних документів та
виявлених обставин; комерційні акти
складаються на вантаж, що перебуває у
дорозі - у день виявлення обставин, що
підлягають оформленню комерційним
актом, а у разі неможливості - у всіх
випадках не пізніше наступної доби;
комерційний акт підписує начальник
станції (його заступник), начальник
вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи) і
працівник станції, який особисто
здійснював перевірку, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці.

Комерційний акт № 076816/38 від 12.05.2013 року,
як правильно зазначив місцевий
господарський суд, складено, щодо
невідповідності маси вантажу з даними
зазначеними у транспортному документі
(залізничній накладній), відповідає
вимогам чинного законодавства, тому
визнається належним та допустимим
доказом факту неправильного
зазначення маси вантажу у залізничний
накладній, та є підставою для
покладення відповідної
відповідальності на відповідача.

Тому твердження відповідача, щодо
зазначення ним маси вантажу по вагонах
відбулись правомірно при обставинах,
які виключають помилку при визначенні
і в подальшому внесені маси вантажу в
накладну, так як перед відправкою
апелянтом належним чином проведено
зважування на 150 тонних електронних
вагових вагах, жодним чином не
спростовують виявлених залізницею і
відображених в комерційному акті та
доповненні до комерційного акту, актах
загальної форми та досильних
накладних, обставин невідповідності
фактичної маси двох вагонів зазначеній
у залізничній накладній.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність нарахування позивачем
штрафу у розмірі 28200,00 грн., оскільки у
розрахунку було застосовано розмір
провізної плати за перевезення
надлишку вантажу по залізниці.

Отже, відповідачу за неправильно
визначену масу вантажу на підставі
ст..ст. 118, 122 Статуту залізниць України
правомірно нараховано штраф в
5-тикратному розмірі провізної плати за
кожен вагон у сумі 28200,00 грн. ((2822 х 2)) х 5 =
28200).

Заперечення апелянта, що складання
позивачем актів загальної форми
виключає можливість складення
комерційного акта колегія суддів не
може прийняти до уваги, оскільки акти
загальної форми були складені виключно
з приводу відчеплення вагонів для
контрольного переважування і
перевірки правильності навантаження
вантажу, а комерційний акт складено
щодо невідповідності маси вантажу з
даними зазначеними у транспортному
документі. Окрім того, жодним
нормативним актом в сфері регулювання
перевезення залізничним транспортом
не визначено, що офрмлення актів
загальної форми виключає можливість
оформлення комерційного акта при
виявленні відповідних порушень.

Також колегія суддів вважає
безпідставними доводи відповідача про
порушення позивачем процедури
зважування, а саме п. п. 16, 17 Інструкції
"Про порядок приймання продукції
виробничо-господарського призначення
і товарів народного споживання по
кількості" № П-6 від 15.06.1965 р., оскільки
вказані пункти Інструкції не можуть
застосовуватися у даних
правовідносинах, так як покликані
регулювати правовідносини між
відправником та одержувачем продукції,
а сама Інструкція не є спеціальним
нормативним актом у сфері здійснення
перевезення залізничним транспортом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним вище,
матеріалами справи та не ґрунтуються
на вимогах чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення
господарського суду Житомирської
області від 27.01.2014р. прийняте з повним
з'ясуванням всіх обставин, що мають
значення для справи, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Судові витрати зі сплати судового
збору за розгляд апеляційної скарги
покладаються на відповідача згідно ст.
49 Господарського процесуального
кодексу України.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105,
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Бехівський
спеціалізований кар'єр" на рішення
господарського суду Житомирської
області від 27.01.2014р. у справі №906/1621/13
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Житомирської області від 27.01.2014р. у
справі №906/1621/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №906/1621/13 повернути
господарському суду Житомирської
області.

.

Головуючий суддя
Бучинська Г.Б.

Суддя
Філіпова Т.Л.

Суддя
Василишин А.Р.