РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2014 р.
Справа № 924/1586/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Олексюк Г.Є.

суддів
Гудак А.В.

суддів
Сініцина Л.М.

при секретарі судового засідання
Юрчук Ю.М.

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Станкосервіс" на
рішення господарського суду
Хмельницької області від 10.02.14 р.

у справі № 924/1586/13 (суддя Виноградова
В.В. )

позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фосагро-Україна"
м.Київ

відповідач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Станкосервіс"
м.Хмельницький

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Фермерське господарство
"К.В.АЗАР-ХХІ"

про стягнення 15666,76 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Везденецького В.В.
(представника, довіреність в справі)

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 10 лютого 2014
року у справі №924/1586/13(суддя
Виноградова В.В.) позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Фосагро-Україна" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Станкосервіс" про стягнення 15666,76
грн., з яких 13623,27 грн. основного боргу,
2043,49 грн. неустойки задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Станкосервіс" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фосагро-Україна"
13623,27 боргу, 2043,49грн. неустойки, 1827 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позов та застосовуючи
положення ст.173, 193 ГК України, ст.509, 525,
526, 627 ,938, 942, 953 ЦК України, місцевий
господарський суд дійшов до висновку,
що у позивача наявні достатні правові
підстави для пред'явлення вимоги до
відповідача про відшкодування
вартості 3т. мінеральних добрив марки
NPK 13:19:19 в сумі 13632,27 грн.,тому позовні
вимоги щодо стягнення 13632,27 грн.
вартості добрив підлягають
задоволенню.

Крім того, місцевий господарський суд
дійшов висновку про наявність підстав
для стягнення неустойки у розмірі 2043,49
грн. відповідно до заяви про зменшення
позовних вимог, керуючись ст.216, ч.1 ст.
230, п.4 ст. 231 ГК України та п. 5.4 договору
№05/ПОС від 14.09.2012р. про надання послуг.

Не погодившись з постановленим
рішенням, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Станкосервіс"
звернулось з апеляційною скаргою, якою
вважає рішення суду неправомірним,
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню через неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та невідповідність висновків,
викладених у рішенні суду, обставинам
справи.

Зазначає, що 14 вересня 2012 року між ТОВ
"Фосагро-Україна" та ТОВ "Станкосервіс"
укладено договір про надання послуг
№05/ПОС (надалі - Договір).

Згідно позовної заяви ТОВ
"Фосагро-Україна" на протязі 2012 року
поставило на склад ТОВ "Станкосервіс"
(Хмельницька обл., м.Деражня,
вул.Б.Олійника, 62/3) для фасування та
подальшого зберігання певну кількість
насипних мінеральних добрив типу
нітроамофоска - 13:19:19.

Щодо акту звірки №08 від 31.08.2013р.
наданого позивачем суду, повідомляє, що
даний акт відповідачем не
підписувався, а про його існування
відповідачу нічого не відомо. Станом на
31 серпня 2013 року гр. ОСОБА_4 не був
працівником ТОВ "Станкосервіс" і жодних
повноважень для підписання подібних
документів у нього не було.

Керівником та підписантом ТОВ
"Станкосервіс" відповідно до
відомостей Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, що підтверджується
відповідною випискою, з 26 липня 2012 року
є виключно ОСОБА_5.

Відносно відвантаження трьох тонн
мінеральних добрив типу нітроамофоска
- 13:19:19 ФГ "Квазар-ХХІ" зазначає,що 25
квітня 2013 року ТОВ "Станкосервіс"
факсом отримало лист, в якому
зазначено, що ТОВ "Фосагро-Україна"
знімає з відповідального зберігання
три тонни NРК 13:19:19 (біг-бег) та просить
відвантажити даний товар ФГ "Квазар XXI"
на автомобіль КАМАЗ, державний номер
НОМЕР_1, водій - ОСОБА_8.

Вказує, що подібний документообіг був
звичайною практикою, а тому ТОВ
"Станкосервіс" виконало вимогу ТОВ
"Фосагро-Україна" та відвантажило товар
вказаній третій особі. Будь-яких інших
документів у ФГ "Квазар XXI" не
вимагалось, оскільки усі аналогічні
письмові накази (розпорядження) ТОВ
"Фосагро-Україна" надсилало лише після
проведення оплати і належного
оформлення передачі товару.

Окрім того, положеннями Договору про
надання послуг №05/ПОС не встановлено
зобов'язань по перевірці контрагентів
ТОВ "Фосагро-Україна" або повноважень
їх представників та вимагання
будь-яких документів для отримання
товарів.

З посиланням на ст. 526,610,614 Цивільного
кодексу вважають, що ТОВ "Станкосервіс"
належним чином та в повному обсязі
виконувало свої обов'язки за Договором
та жодних порушень не допускало.

Щодо стягнення неустойки зазначає, що
відповідно ст. 216, 218, 230 Господарського
процесуального кодексу товариство не
вчинило порушення господарських
(договірних) зобов'язань, а тому нести
відповідальність не може, в тому числі
у вигляді стягнення неустойки.

Вказують, що судом не було в повному
обсязі досліджено обставини справи та
не витребувано інформації про
отримання товару та не залучено до
розгляду справи фермерське
господарство "КВАЗАР-ХХІ" та товариства
з обмеженою відповідальністю
"Подільська агрохімічна компанія - 2004",
яке фактично здійснювало зберігання
майна ТОВ "Фосагро-України".

Просить скасувати рішення
Господарського суду Хмельницької
області від 10.02.2014р. по справі
№924/1586/13 про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Станкосервіс"
грошових коштів, в тому числі 13623,27 грн.
основного боргу та 2043,49 грн. неустойки і
прийняти нове рішення, яким відмовити
товариству з обмеженою
відповідальністю "Фосагро-Україна" в
задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ
"Фосагро - Україна" зазначає, що на
протязі вересня-жовтня 2012 року на
підставі Договору № 05/ПОС про надання
послуг від 14.09.2012р. зі станції Хутір -
Михайлівський (Сумська обл.,
Ямпільський-р-н., м. Дружба) поставив і
передав на складське зберігання (на
станцію Деражня, Хмельницької обл.)
відповідачеві 1079,150 тонни Товару типу
Нітроамофоска NРК-13:19:19.

З 31 травня по 31 серпня 2013р. на
складському зберіганні відповідача
знаходилось 3 тонни Товару, що
підтверджується: - актом звірки №05
станом на 31 травня 2013 року; - актом
звірки № 06 станом на 30 червня 2013 року; -
актом звірки № 07 станом на 31 липня 2013
року; - актом звірки № 08 станом на 31
серпня 2013 року.

Листом від 10.10.2013р. за вих. № 301/1
відповідач повідомив позивача про те,
що за усною вказівкою поклажодавця
27.04.2013р. із складу було відвантажено 3
тонни добрив марки NРК 13:19:19 на адресу ФГ
"Квазор XXI" з подальшим зняттям із
відповідального зберігання власником
товару. Тому просить привести
документи у відповідність по залишках.

В зв'язку з тим, що відповідач
відмовився повернути залишок товару,
позивач 18.10.2013р. за вих. №248/13 направив
на адресу відповідача претензію з
вимогою повернути залишок товару в
кількості 3,00 тонни, що підтверджується
актом звірки №08 станом на 31.08.2013р., або
сплатити вартість товару в сумі 18000 грн.

У відповідь на претензію, відповідач
своїм листом від 31.10.2013р. за вих. №317
повідомив позивача, що відповідно до
розпорядження керівництва
поклажодавця 25.04.2013р. із складу було
відвантажено 3 т. добрив марки NРК 13:19:19
в адресу ФГ "Квазор XXI" з подальшим
зняттям із відповідального зберігання
власником товару. Тому просить
привести документи у відповідність по
залишках.

Зазначає, що вказані листи відповідача
по змісту суперечать один одному. Крім
цього, вони не відповідають раніше
підписаним сторонами актам звірок № 05,
№ 06, № 07 та № 08 за період з 31.05 по
31.08.2013р., в яких сторони зафіксували, що
станом на 31 серпня 2013 року на складі
відповідача перебувало на зберіганні 3
тонни Товару.

Пункт 2.3. договору про надання послуг №
05/ПОС від 14.09.2012р. передбачає, що
приймання-передача товару
відбувається на підставі актів
приймання-передачі на відповідальне
зберігання, та актів зняття з
відповідального зберігання, які
підписують уповноважені представники
сторін договору №05/ПОС від 14.09.2012р.

Посадові особи відповідача не мали
права без відповідних бухгалтерських
документів, які вказані в п. 2.3. договору
про надання послуг №05/ПОС від 14.09.2012р.
та у відсутності представника позивача
зняти зі складського зберігання 3,00
тонни мінеральних добрив, і передати їх
невідомому для позивача ФГ "Квазор XXI".

Відповідач надав суду першої
інстанції лист за вих. № 317 від 31.10.2013р. в
додатку з накладною №278 від 25.04.2013р. про
те, що ФГ "Квазар-ХХІ" зі складу "Деражня"
було відпущено 3-ри тонни мінеральних
добрив. Згідно накладної мінеральні
добрива зі складу "Деражня" відпускало
ТОВ "Подільська Агрохімічна Компанія".

Відповідно до п. 5.4. договору про
надання послуг № 05/ПОС від 14.09.2012р. за
неповернення добрив (майна) замовника
за першою вимогою, виконавець повинен
виплатити замовнику неустойку у
розмірі 0,5 % від вартості майна за
кожний день затримки.

У зв'язку з тим, що відповідач
добровільно не повернув 3 тонни товару
,позивач просив суд додатково стягнути
з відповідача 4087,20 грн. неустойки за
порушення п. 5.4. вказаного договору.

Усі господарські та фінансові
документи під час виконання умов
договору №05/ПОС від 14.09.2012р. з боку
відповідача підписував ОСОБА_4.

28.03.2012р. ТОВ "Станкосервіс" в особі свого
власника ОСОБА_5, діючої на підставі
Статуту, видала на три роки ОСОБА_4
довіреність, на підставі якої ОСОБА_4,
представляв інтереси товариства та
його учасників (власників) без
обмеження діючи в межах Статуту.

25.07.2012р. ТОВ "Станкосервіс" в особі
уповноваженого органу - Загальних
зборів засновників (протокол 25/07 від
25.07.2012р.) ОСОБА_4, діючого на підставі
доручення №14 від 12.12.2011р., уклав з
ОСОБА_5 трудовий контракт. Згідно
вказаного контракту ОСОБА_4 призначив
ОСОБА_5 на посаду директора ТОВ
"Станкосервіс" терміном на один рік.

Той факт, який представник відповідача
вказав у апеляційній скарзі, що ОСОБА_4,
не мав права підписувати господарські
та фінансові документи під час
виконання умов договору від 14.09.12р. є
безпідставними та неправдивими.
ОСОБА_4, підписуючи документи від імені
керівника відповідача ,діяв з межах
нотаріальної довіреності, яку йому
видала 28.03.2012р. єдиний власник ТОВ
"Станкосервіс" ОСОБА_5

Просить залишити рішення
господарського суду Хмельницької
області від 10.02.2014 року у справі №
924/1586/13 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ
"Станкосервіс" без задоволення.

Крім того ,апелянтом заявлене
клопотання про залучення Фермерського
господарства "К.В.АЗАР-ХХІ" та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Подільська
агрохімічна компанія - 2004" в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 27 ГПК України треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, можуть вступити у справу
на стороні позивача або відповідача до
прийняття рішення господарським судом,
якщо рішення з господарського спору
може вплинути на їх права або обов'язки
щодо однієї з сторін. Їх може бути
залучено до участі у справі також за
клопотанням сторін, прокурора. Таким
чином, із приписів даної правової норми
випливає, що третю особу може бути
залучено до участі у справі на боці
сторони, з якою у неї існують певні
правові відносини, якщо рішення зі
спору може вплинути на права та
обов'язки цієї особи щодо однієї із
сторін у спорі.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 1.6
пункту 1 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18 така третя особа може
бути залучена до участі у справі за її
заявою, а також за клопотанням сторін,
прокурора. З підстав, зазначених у
другому реченні частини першої
згаданої статті, господарський суд
залучає певну особу до участі у справі
як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, й
за відсутності згаданих заяви чи
клопотання. У будь-якому разі судом
виноситься з даного питання ухвала з
обов'язковим зазначенням у ній, на
стороні кого (позивача чи відповідача)
залучається ця третя особа.

А тому, колегія суддів апеляційного
суду частково задовольняє заявлене
клопотання та дійшла висновку про
необхідність залучити до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача фермерське
господарство "К.В.АЗАР-ХХІ". При цьому,
апеляційний суд виходить з міркування,
що рішення суду у цій справі може
вплинути на права та інтереси третьої
особи.

Щодо залучення Товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільська
агрохімічна компанія - 2004" зазначає
наступне.

Заявляючи клопотання про залучення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільська
агрохімічна компанія - 2004" в якості
третьої особи, скаржником не було
обгунтовано яким чином рішення з
даного спору може вплинути на права та
обов'язки цієї особи щодо однієї із
сторін у спорі.

Не підлягає до задоволення і
клопотання апелянта про витребування
у ТОВ "Подільська агрохімічна компанія
- 2004" інформації щодо зберігання ТОВ
"СТАНКОСЕРВІС" майна ТОВ
"Фосагро-Україна" на складі за адресою:
Хмельницька обл., м.Деражня,
вул.Б.Олійника, 62/3 через його
безпідставність.

Від третьої особи Фермерського
господарства "К.В.АЗАР-ХХІ" надійшли
письмові пояснення в яких останній
зазначає, що 25 квітня 2013 року ФГ
"К.В.АЗАР-ХХІ" отримало три тонни
мінеральних добрив типу нітроамофоска
(надалі - Товар) зі складу ТОВ
"СТАНКОСЕРВІС", що знаходиться за
адресою: Хмельницька обл., м.Деражня,
вул.Б.Олійника, 62/3.

Вказує, що даний товар був переданий ФГ
"К.В.АЗАР-ХХІ" після проведених
перемовин із регіональним
керівництвом ТОВ "Фосагро-Україна". За
результатами усних домовленостей про
поставку товару між ними було
досягнуто згоди щодо усіх істотних
умов договору. У зв'язку із
терміновістю поставки товару
представниками ФГ "К.В.АЗАР-ХХІ" та ТОВ
"Фосагро-Україна" прийнято рішення
письмово оформити договірні стосунки
після фактичної передачі товару.

В подальшому з різних причин, в тому
числі у зв'язку із зміною керівництва
та відповідальних осіб у ТОВ
"Фосагро-Україна", договірні стосунки у
письмовій формі оформлені так і не
були. Інших звернень або вимог від ТОВ
"Фосагро-Україна" ФГ "К.В.АЗАР-ХХІ" також
не отримувало.

В судове засідання відповідач та третя
особа не з'явилися, про час та місце
апеляційного перегляду справи
повідомлені належним чином та
заздалегідь ,про що свідчать
повідомлення відділення поштового
зв'язку про вручення ухвали
Рівненського апеляційного
господарського суду від 09 квітня 2014
року про відкладення судового розгляду
на 29 квітня 2014 року (т.2 а.с.37-38).

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Враховуючи , що явка сторін
обов»язковою не визнавалась
,обмеженість строків вирішення спору
,судова колегія не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи та визнала
за можливе розглянути справу у
відсутність апелянта та третьої особи.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу заперечив
з підстав, викладених у відзиві. Просив
рішення господарського суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. У
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
повноту з'ясування та доведеність всіх
обставин, що мають значення для справи,
дослідивши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права при винесенні оскарженого
рішення , судова колегія вважає, що
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Станкосервіс" не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
14.09.2012 року між ТОВ "Фосагро-Україна"
(Замовник) та ТОВ "Станкосервіс"
(Виконавець) укладено договір № 05/ПОС
про надання послуг, предметом якого,
згідно п.1.1., є приймання та
переадресування вагонів з
мінеральними добривами, вивантаження
та фасування добрив, завантаження
фасованих добрив у транспортні засоби,
замовлення вагонів на станції та
відправлення вагонів зі складу на
умовах і за цінами, які зазначені в
даному договорі. Право власності на
добрива, що належать замовнику, до
виконавця не переходить.

Відповідно до п.п. 2.1.- 2.3. договору,
доставку добрив до ст. Деражня
(Південно-Західної залізниці) виконує
замовник. Добрива зберігаються на
складі ТОВ "Станкосервіс": адреса
складу - Хмельницька область, м.
Деражня, вул. Б. Олійника, 62/3.
Приймання-передача добрив
відбувається на підставі акту
приймання-передачі на відповідальне
зберігання, та акту зняття з
відповідального зберігання.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що
виконавець взяв на себе зобов'язання:
прийняти вагони з добривами,
забезпечити вивантаження добрив з
вагонів та розміщення у складських
приміщеннях; прийняти всі необхідні
міри для забезпечення зберігання
добрив у період дії договору; надати
склади (приміщення), придатні для
зберігання, забезпечити охорону і не
допускати сторонніх осіб до майна що
зберігається; зберігати добрива окремо
від інших речей, з дотриманням усіх
необхідних умов, які забезпечують
збереження добрив замовника; нести
відповідальність за втрату, нестачу
або погіршення якості добрив (з моменту
підписання акту прийому-передачі
добрив, до моменту повернення добрив
замовнику) у розмірі вартості добрив,
за цінами, які будуть діяти на момент
відшкодування; повернути добрива
замовнику на першу вимогу; забезпечити
фасування добрив; провадити
завантаження добрив у вагони,
піввагони, автотранспорт; забезпечити
замовлення планів перевезень і подачу
вагонів для вивантаження добрив;
передавати добрива третім особам за
письмовим наказом замовника.

У пункті 3.2. договору передбачено, що
виконавець має право на своєчасну
оплату платежів за послуги, які є
предметом цього договору.

Замовник зобов'язується компенсувати
виконавцю вартість послуг по
фасуванню, переупаковці,
відвантаженню, зберіганню,
вивантаженню добрив, повернення
орендованих/приватних вагонів, а також
переадресуванню та відправленню
вагонів зі складу, згідно з
виставленими рахунками на підставі
цін, зазначених у даному договорі (п.3.3.
договору).

Відповідно до п.3.4. договору Замовник
має право вимагати повернення добрив у
виконавця у будь-який момент.

Згідно зі п.4.3. договору, замовник
сплачує виконавцю виконані послуги за
цінами, зазначеними у п. 4.1. договору на
підставі виставлених рахунків, у строк
3-х банківських днів з дати отримання
рахунку та актів виконаних робіт.

Розрахунки за послуги можуть бути
проведені шляхом відпуску добрив
виконавцю за цінами, які обумовлюються
сторонами додатково (п.4.4. договору).

Виконавець, відповідно до п.5.2.
договору, несе відповідальність за
збереження і цілісність добрив з
моменту передання добрив на зберігання
і до моменту його повернення замовнику.
У випадку втрати (нестачі) або
пошкодження майна, яке передане на
зберігання, або його частини,
виконавець повинен відшкодувати
вартість добрив, за свій рахунок, за
цінами, які будуть діяти на момент
відшкодування.

У випадку неповернення добрив (майна)
замовника за першою вимогою,
виконавець повинен виплатити
замовнику неустойку у розмірі 0,5% від
вартості майна за кожен день затримки
(п. 5.4 договору).

Згідно п.7.1. договір набуває чинності з
моменту його підписання сторонами й
діє до 31 грудня 2013 року. Закінчення
строку цього договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
цього договору.

Крім того, до договору №05/ПОС про
надання послуг від 14.09.2012р. сторонами
було підписано додаток №1 про заставні
ціни на мінеральні добрива, передані на
відповідальне зберігання згідно
вищезазначеного договору.Відповідно
до цього додатку сторони визначили, що
на складське зберігання відповідачу
передається зокрема мінеральне
добриво NPK 13:19:19 загальною вагою 1000т.
вартістю 5000 грн. за тонну (адреса складу
м. Деражня, вул. Б. Олійника, 62/3 Ст.
Деражня ПЗЗ).

Відповідно до акту передачі
мінеральних добрив на відповідальне
зберігання за вересень 2012р. станом на
30.09.2012р. згідно договору про надання
послуг №05/ПОС від 14.09.2012р. та додатку №1
від 14.09.2012р. Позивач передав, а
Відповідач прийняв міндобриво марки NPK
13:19:19 загальною кількістю всього 543,95т.

Відповідно до акту передачі
мінеральних добрив на відповідальне
зберігання за жовтень 2012р. станом на
31.10.2012р. згідно договору про надання
послуг №05/ПОС від 14.09.2012р. та додатку №1
від 14.09.2012р. Позивач передав, а
Відповідач прийняв міндобриво марки NPK
13:19:19 в кількості 535,20 т.

Всього передано міндобрив марки NPK 13:19:19
в кількості 1079,15т.

Відповідно до акту повернення
мінеральних добрив з відповідального
зберігання за жовтень 2012р., станом на
31.10.2012р. згідно договору про надання
послуг №05/ПОС та додатку №1 від 14.09.2012р.
відповідач повернув позивачу з
відповідального зберігання, зокрема
міндобрива марки NPK 13:19:19 в кількості 135
т.

Відповідно до акту повернення
мінеральних добрив з відповідального
зберігання за листопад 2012р., станом на
30.11.2012р. згідно договору про надання
послуг №05/ПОС та додатку №1 від 14.09.2012р.
відповідач повернув позивачу з
відповідального зберігання, зокрема
міндобрива марки NPK 13:19:19 в кількості 148
т., відповідно до акту повернення
мінеральних добрив з відповідального
зберігання за березень 2013р., станом на
31.03.2013р. - в кількості 4т., відповідно до
акту повернення мінеральних добрив з
відповідального зберігання за квітень
2013р., станом на 30.04.2013р. - в кількості 506
т., відповідно до акту повернення
мінеральних добрив з відповідального
зберігання за травень 2013р., станом на
31.05.2013р. - в кількості 283,15т.

Відповідач повернув позивачу
міндобрива марки NPK 13:19:19 всього в
кількості 1076,15 т.

Актами звірки по договору про надання
послуг №05/ПОС та додатку №1 від 14.09.2012р.
між ТОВ "Фосагро-Україна" та ТОВ
"Станкосервіс" №05, стверджується , що
станом на 31.05.2013р., № 06 станом на 30.06.2013р.,
№07 станом на 31.07.2013р., №08 станом на
31.08.2013р. залишок на складі відповідача
міндобрива марки NPK 13:19:19 склав 3т.

Листом від 10.10.2013р. №301/1 відповідач
повідомив позивача про те, що за усною
вказівкою поклажодавця 27.04.2013р. із
складу було відвантажено 3т. добрив
марки NPK 13:19:19 на адресу ФГ "Квазор ХХІ" з
подальшим зняттям із відповідального
зберігання власником товару. Тому
просить привести документи у
відповідність по залишках.

Листом від 18.10.2013р. №248/13 позивач
звернувся до відповідача з вимогою
повернути залишок мінеральних добрив в
кількості 3т, що підтверджується актом
звірки №08 станом на 31.08.2013р. або
сплатити вартість товару в сумі 18000 грн.

У відповідь на зазначену вимогу,
відповідач листом від 31.10.2013р. №317
повідомив позивача, що відповідно до
розпорядження керівництва
поклажодавця 25.04.2013р. із складу було
відвантажено 3 т. добрив марки NPK 13:19:19 в
адресу ФГ "Квазор ХХІ" з подальшим
зняттям із відповідального зберігання
власником товару. Тому просить
привести документи у відповідність по
залишках.

Оскільки відповідач не повернув на
вимогу позивача товар (3т. добрив), не
сплатив за нього кошти, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 13623,27 грн.
вартості неповернутих мінеральних
добрив та 2043,49 грн. неустойки
відповідно до п.5.4. договору.

Згідно цінової інформаційної довідки
Хмельницької торгово-промислової
палати від 12.11.2013 року №22-05/672,
орієнтовна ціна на українському ринку
(з урахуванням ПДВ), без доставки,
станом на жовтень-листопад 2013 року
складала: 4100-4500 грн./тонна ( т.1 а.с. 15).

Як вбачається із довідки ТОВ
"Фосагро-Україна" від 09.12.2013 року №292/13,
підписаної генеральним директором та
головним бухгалтером ТОВ
"Фосагро-Україна", станом на 08 грудня 2013
року балансова вартість однієї тонни
мінеральних добрив типу Нітрамофоска
NPK - 13:19:19, які на підставі договору про
надання послуг №05/ПОС від 14.09.2012 року
зберігаються на складі ТОВ
"Станкосервіс", складає 3784,24 грн. без ПДВ
(т.1 а.с. 16).

Аналізуючи встановлені обставини
справи, Рівненський апеляційний
господарський суд вважає за необхідне
врахувати наступні положення чинного
законодавства України.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.175
Господарського кодексу України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України
та 174 Господарського кодексу України
унормовано, що господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України
господарсько-договірними
зобов'язаннями є майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів.

Статтями 174, 193 Господарського кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать та
повинні виконуватися суб»єктами
господарювання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Цивільний кодекс у ч. 1 ст. 509 ЦК України
також визначає зобов'язання як
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності з ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст. 627 ЦК України
встановлено свободу договору, тобто,
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу
України та ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань або їх зміна не
допускається.

Як свідчать матеріали справи, за
умовами договору №05/ПОС про надання
послуг від 14.09.2012р. позивач поставляв, а
відповідач приймав на відповідальне
зберігання та в подальшому знімав з
відповідального зберігання товар
(мінеральні добрива), що
підтверджується актами передачі
мінеральних добрив на відповідальне
зберігання та повернення з
відповідального зберігання, актами
звірки розрахунків. Позивачем також
здійснювалась, а відповідачем
приймалась оплата послуг по
зберіганню, розвантаженню,
навантаженню добрив по договору №
05/ПОС від 14.09.2012р., що підтверджується
виписками з банківського рахунку, які
надані в матеріали справи. Тобто
сторони своїми діями схвалили і
приступили до виконання договору.

За умовами договору №05/ПОС про надання
послуг від 14.09.2012р. обов'язками
відповідача є зокрема, прийняття всіх
необхідних мір для забезпечення
зберігання добрив у період дії
договору; надання складу (приміщення),
придатного для зберігання,
забезпечення охорони і не допускання
сторонніх осіб до майна що
зберігається; зберігати добрива окремо
від інших речей, з дотриманням усіх
необхідних умов, які забезпечують
збереження добрив замовника; нести
відповідальність за втрату, нестачу
або погіршення якості добрив (з моменту
підписання акту прийому-передачі
добрив, до моменту повернення добрив
замовнику) у розмірі вартості добрив,
за цінами, які будуть діяти на момент
відшкодування; повернути добрива
замовнику на першу вимогу (п. 3.1
договору).

А тому, місцевий господарський суд
дійшов правильного висновку про те, що
умови договору №05/ПОС про надання
послуг від 14.09.2012р. містять елементи
договору зберігання.

Згідно зі ст.ст. 938, 942, 953 Цивільного
кодексу України зберігач зобов'язаний
вживати всіх заходів, встановлених
договором, законом, іншими актами
цивільного законодавства, для
забезпечення схоронності речі і на
першу вимогу поклажодавця повернути
річ, навіть якщо строк її зберігання не
закінчився або якщо строк зберігання у
договорі не встановлений і не може бути
визначений виходячи з його умов.

Відповідно до актів передачі
мінеральних добрив на відповідальне
зберігання та повернення з
відповідального зберігання, актів
звірки по договору про надання послуг
№05/ПОС та додатку №1 від 14.09.2012р. між ТОВ
"Фосагро-Україна" та ТОВ "Станкосервіс"
№05, станом на 31.05.2013р., №06 станом на
30.06.2013р. №07 станом на 31.07.2013р. №08 станом
на 31.08.2013р. залишок на складі
відповідача міндобрива марки NPK 13:19:19
склав 3т.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач листом від 10.10.2013р.
повідомив позивача, що за усною
вказівкою поклажодавця 27.04.2013р. зі
складу було відвантажено 3т. добрив
марки NPK 13:19:19 в адресу ФГ "Квазор ХХІ".

Позивач звернувся до відповідача із
вимогою (лист від 18.10.2013р. №248/13)
повернути 3т. мінеральних добрив або
перерахувати їх вартість.

Однак листом від 31.10.2013р. відповідач
повторно повідомив позивача, що
відповідно до розпорядження
керівництва поклажодавця 25.04.2013р. із
складу було відвантажено 3т. добрив
марки NPK 13:19:19 в адресу ФГ "Квазор ХХІ" з
подальшим зняттям із відповідального
зберігання власником товару. До листа
було додано накладну №278 від 25.04.2013пр.
на відпуск ФГ "Квазар ХХІ" міндобрив NPK
13:19:19 в кількості 3т. та витяг із
складської книги.

Посилання відповідача на лист від
25.04.2013р., переданий засобами
факсимільного зв'язку, який як зазначає
відповідач став підставою для
відвантаження 3т. добрив ФГ "Квазар ХХІ"
та пояснення, надані ФГ "К.В.АЗАР-ХХІ"
про отримання товару не беруться судом
до уваги , з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ,
позивач заперечує направлення
вищевказаного листа відповідачу. Крім
того, суд зазначає, що в справі наявні
письмові пояснення ОСОБА_6 від 24.01.2014р.
(т.1 а.с. 158), відсутність повноважень
ОСОБА_6 на вчинення таких дій у
затверджених генеральним директором
ТОВ "Фосагро-Україна" функціональних
обов'язках директора Хмельницького
представництва ТОВ "Фосагро-Україна"
(т.1 а.с. 116-117), відсутність доказів які б
підтверджували господарські відносини
між позивачем та ФГ "К.В.АЗАР-ХХІ".
Звертається увага й на те, що листи
відповідача від 10.10.2013р. та 31.10.2013р.
містять різні відомості щодо підстави,
дати відвантаження добрив. (т.1 а.с. 10,12).

Крім того, колегія суддів апеляційної
інстанції, зазначає, що сторонами в
матеріали справи не надано належних
доказів, які б підтверджували підстави
відвантаження ФГ "Квазар ХХІ" 3т. добрив
(угоду між власником добрива та
покупцем, довіреність на отримання
добрив).

Не подано сторонами і доказів, які б
підтверджували відпуск добрив в
рахунок здійснення розрахунків за
послуги, як визначено п. 4.4 договору.

Доказів про наявність 3т. добрив, які
були передані позивачем, відповідачем
суду не подано.

Як визначено у п. 5.2 договору відповідач
несе відповідальність за збереження і
цілісність добрив з моменту передання
добрив на зберігання і до моменту його
повернення замовнику. У випадку втрати
(нестачі або пошкодження майна, яке
передане на зберігання, або його
частини, виконавець повинен
відшкодувати вартість добрив, за свій
рахунок, за цінами, які будуть діяти на
момент відшкодування.

З огляду на вищезазначене, місцевий
господарський суд прийшов до
правильного висновку, що у позивача
наявні достатні правові підстави для
пред'явлення вимоги до відповідача про
відшкодування вартості 3т. мінеральних
добрив марки NPK 13:19:19 в сумі 13632,27 грн.
Тому позовні вимоги щодо стягнення
13632,27 грн. вартості добрив підлягають
задоволенню. Доводи відповідача
спростовуються вищенаведеним та
матеріалами справи.

Крім того, оскільки відповідач, в
порушення прийнятих на себе
зобов'язань за вказаним договором, не
повернув 3т. мінеральних добрив марки NPK
13:19:19, які в нього залишилися на вимогу
позивача, останній просив стягнути з
відповідача 2043,49 грн. неустойки за
період з 08.11.2013р по 08.12 2013р..

У п.5.4 договору №05/ПОС від 14.09.2012р. про
надання послуг сторони передбачили, що
у випадку неповернення добрив (майна)
замовника за першою вимогою,
виконавець повинен виплатити
замовнику неустойку у розмірі 0,5% від
вартості майна за кожен день затримки.

Відповідно до статті 199 ГК України
виконання господарського зобов'язання
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення
виконання зобов'язань учасників
господарських відносин застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України.

Статтями 216 і 217 Господарського кодексу
України передбачена
господарсько-правова відповідальність
учасників господарських відносин за
правопорушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбаченому
цим Кодексом, іншими законами та
договором, у вигляді відшкодування
збитків, штрафних санкцій та
оперативно-господарських санкцій.

Частиною 1 ст.230 ГК України встановлено,
що штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено,
що у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, враховуючи доведеність
факту неналежного виконання
відповідачем договірних зобов'язань,
позивачем правомірно нараховано
неустойку за період з 08.11.2013р по 08.12 2013р.
у сумі 2043,49 грн.(враховуючи заяву про
зменшення позовних вимог)

Судова колегія, перевіривши розрахунок
неустойки, який наданий позивачем,
вважає його правильним.

Разом з тим, не заслуговує на увагу і
твердження апелянта про те, що
громадянин ОСОБА_4 станом на 31 серпня 2013
року не був працівником ТОВ
"Станкосервіс" і жодних повноважень для
підписання акту звірки №08 від 31.08.2013р у
нього не було, а керівником та
підписантом ТОВ "Станкосервіс"
відповідно до відомостей Єдиного
державного реєстру юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців, що
підтверджується відповідною випискою,
з 25 липня 2012 року є виключно ОСОБА_5.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.07.2012р. ТОВ "Станкосервіс" в особі
уповноваженого органу - Загальних
зборів засновників ОСОБА_4, діючого на
підставі доручення №14 від 12.12.2011р.,
уклав з ОСОБА_5 контракт з директором.
Згідно вказаного контракту ОСОБА_4
призначив ОСОБА_5 на посаду директора
ТОВ "Станкосервіс" терміном на один рік.
Про, що також свідчить протокол
засідання загальних зборів учасників
від 25.07.12р. № 25/07 та наказ про
призначення директора №12-к від 25.07.12р.
(т.1 а.с. 129-133).

Відповідно до витягу з ЄДР - ОСОБА_5 є
керівником та підписантом ТОВ
"Станкосервіс" (т.1 а.с. 100-102). Крім того,
як вбачається 27 березня 2012 року ОСОБА_5
видала на громадянина ОСОБА_4
довіреність - терміном дії на 3 роки.
Відповідно до якої громадянин ОСОБА_4
вчиняв дії від імені ОСОБА_5, яка
посвідчена приватним нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 (т.1 а.с. 114-115).

За таких обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком місцевого суду щодо
стягнення з відповідача грошових
коштів на суму 15666,76 грн., з яких 13623,27
грн. основного боргу, 2043,49 грн.
неустойки у зв'язку з неналежним
виконанням останнім умов договору .

В силу ст.ст. 33, 38, 43, 47 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
коли кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
суд, оцінивши подані по справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, повинен
прийняти рішення за результатами
обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає,
що судом першої інстанції в порядку
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
всебічно, повно і об'єктивно досліджено
матеріали справи та вірно застосовані
норми процесуального і матеріального
права, у зв'язку з чим відсутні правові
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування чи зміни рішення
господарського суду Хмельницької
області від 10 лютого 2014 року у справі №
924/1586/13.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги відповідно до ст. 49 ГПК України
в зв'язку з відмовою в її задоволенні
покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 10.02.14р. у
справі № 924/1586/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу ТОВ "Станкосервіс"
залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Олексюк Г.Є.

Суддя
Гудак А.В.

Суддя
Сініцина Л.М.