ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 р. Справа № 909/268/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Булки В.І., при
секретарі судового засідання
Бабенецькій А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації

"Івано-Франківськгаз",

вул. Ленкавського, 20, м.
Івано-Франківськ, 76010,

до відповідача: Управління освіти
Коломийської міської ради,

вул. Кобринського, 10,
м.Коломия, Івано-Франківська
область,7200,

про стягнення заборгованості в сумі 2 599
374,55 грн., з яких: 2 494 478,11 грн. - основного
боргу, 79 689,05 грн. - пені, 17 627,39 грн. - 3%
річних та 7 580,00 грн. інфляційних витрат,

за участю представників сторін:

від позивача: Цимбаліста О.С. -
провідний юрисконсульт, (довіреність
№05-16/2260 від 21.10.13.);

від відповідача: Буджак О.М. - методист з
правової роботи, (довіреність №128-01-17/05
від 31.03.14),

встановив: Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Івано-Франківськгаз"
звернулося до господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою до Управління освіти
Коломийської міської ради про
стягнення заборгованості в сумі 2 813
096,10 грн., з яких: 2 528 875,11грн. - основного
боргу; 227 367,35грн. - пені; 49 272,74грн. - 3%
річних та 7 580,90грн. - інфляції.

В судовому засіданні 24.04.2014р. оголошено
перерву до 15.05.2014р.

Представник позивача надав суду заяву
про зменшення розміру позовних вимог
№08-20/844 від 17.04.14 (вх.№5745/14 від 23.04.14),
в якій просить стягнути з відповідача
2 756 973,51 грн. заборгованості, з
яких: 2 494 478,11 грн. основного боргу, 206 162,86
грн. пені, 48 752,54 грн. - 3% річних, 7 580,00 грн.
інфляційних витрат, у зв'язку з
частковою оплатою відповідачем
основного боргу в розмірі 34 397,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі зменшити розмір позовних вимог.
Під зменшенням розміру позовних вимог
слід розуміти зміну (у бік зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, в тому
числі ціни позову. Згідно з частиною
третьою статті 55 Господарського
процесуального кодексу України, ціну
позову вказує позивач.

Судом прийнято заяву позивача про
зменшення розміру позовних вимог.
Судом встановлено, що у разі зменшення
позовних вимог має місце нова ціна
позову, виходячи з якої й буде
вирішуватися спір (2 756 973,51грн.)

Крім того, в засіданні суду 15.05.14
представник позивача надав заяву про
зменшення розміру позовних вимог
№08-20/1003 від 14.05.14 (вх.№6757/14 від 15.05.14), в
якій остаточно визначив ціну даного
позову , а саме: просить суд стягнути з
відповідача 2 599 374,55 грн.
заборгованості, з яких: 2 494 478,11 грн. -
основного боргу, 79 689,05 грн. - пені, 17 627,39
грн. - 3% річних та 7 580,00 грн. інфляційних
витрат.

Суд вважає за правильне прийняти заяву
позивача про зменшення розміру
позовних вимог. Судом встановлено, що у
разі зменшення позовних вимог має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й буде вирішуватися спір (2 599 374,55 грн.).

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просить суд позов задоволити.

Представник відповідача позов визнає,
однак у зв'язку з важким фінансовим
становищем просить суд судовий збір
стягнути відповідно до зменшеної
позивачем суми боргу, про що зазначив у
клопотанні №581/01-16/07 від 14.05.14 (вх.№7482/14
від 15.05.14).

Розглянувши матеріали справи,
враховуючи вимоги чинного
законодавства та ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством
"Івано-Франківськгаз" в особі філії
Коломийського управління по
експлуатації газового господарства та
Відділом культури Коломийської
міської ради укладено:

- договір №2013 2013/ТП-Б-Км-95 від 15.02.13 на
постачання природного газу за
регульованим тарифом;

- додаткову угоду №1 від 31.12.13;

Згідно п. п1.1 вказаного вище договору та
додаткової угоди, позивач
(постачальник) здійснює відповідачу
(споживачу) постачання природного газу
природний газ відповідачу (споживачу) в
обсягах і порядку, передбачених
договором для забезпечення потреб
відповідача (споживача), а відповідач
(споживач) - оплачує позивачу
(постачальнику) вартість газу і наданих
послуг у розмірах, строках, порядку та
на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.6. договору передбачено, що
послуги з постачання газу
підтверджуються підписаним сторонами
актом приймання-передачі газу, що
оформляється згідно з даними вузлів
обліку, визначених у додатку 1 до
договору.

Згідно п. 2.9. договорів, акти
приймання-передачі газу є підставою
для остаточних розрахунків
відповідача і позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем за період з січня 2013 року
по квітень 2013 року та з серпня 2013 року
по лютий 2014 року спожито природній газ
в обсязі 867 944 тис.м.куб. на суму 3 781
333,96грн., про що свідчить підписання
сторонами відповідних актів
приймання-передачі природного газу.
Акти підписані представниками сторін
та скріплені печатками. Копії актів
знаходяться в матеріалах справи і є
додатками до позовної заяви.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що
оплата вартості послуг газу
здійснюється відповідачем (споживачем)
авансовим та/або плановими платежами
із розрахунку договірного обсягу
постачання газу згідно з додатком 2.

У відповідності до п.4.6.1 договору, для
промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання авансові
платежі сплачуються відповідачем
(споживачем) позивачу (постачальнику)
на розрахунковий рахунок зі
спеціальним режимом використання у
розмірі 100 відсотків від вартості
запланованого або погодженого
постачальником обсягу газу на
розрахунковий період за п'ять
календарних днів до початку місяця
поставки газу.

Пунктом 4.6.3 договору передбачено, що у
випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період відповідач (споживач) проводить
остаточний розрахунок не пізніше 5
числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Однак, відповідач свої зобов'язання
виконав частково, борг за спожитий
природний газ у лютому 2013 року частково
погашено в лютому 2014 року.

Позивач направив відповідачу вимогу
№05/10-47 від 12.03.14 в якій просить негайно
погасити борг в розмірі 2 528 875,11грн.
Докази направлення відповідачу даної
вимоги судом оглянуті в судовому
засіданні (копія знаходиться в
матеріалах справи).

Відповідач відповіді на лист-вимогу не
надав, борг не погасив.

Сторонами підписано акт звірки
взаємних розрахунків станом на 28.02.14,
згідно якого борг відповідача перед
позивачем за споживання природного
газу становить 2 545 775,11грн.
Акт звірки підписаний повноважними
представниками та скріплений
печатками. Копія акту знаходиться в
матеріалах справи.

Відповідно до п.6.1 договору, за
невиконання або неналежне виконання
своїх зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність згідно з
договором і чинним законодавством
України, а п. 6.2.2 передбачено, що у разі
порушення споживачем строків оплати,
передбачених розділом 4 цього договору,
із споживача стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Позивач за порушення відповідачем
строків оплати нарахував 79 689,05 грн. -
пені.

Крім того, за порушення грошового
зобов'язання, на підставі ст.625
Цивільного кодексу України, позивач
нарахував відповідачу 17 627,39 грн. - 3%
річних та 7 580,00 грн. - інфляційних
втрат.

Станом на день звернення до
господарського суду
Івано-Франківської області борг
відповідача перед позивачем становить
2 599 374,55 грн., з яких: 2 494 478,11 грн. -
основного боргу, 79 689,05 грн. - пені, 17 627,39
грн. - 3% річних та 7 580,00 грн. інфляційних
витрат.

Беручи до уваги викладене вище суд
вважає за правильне позов задоволити
повністю та виходить з наступних
підстав.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України між сторонами на підставі
договору виникли зобов'язальні
відносини.

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст.629 Цивільного
кодексу України).

Приписами ст.712 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.525,526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу
України, зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Однак, відповідач в супереч умовам
договору не оплатив в повному обсязі
грошові кошти за постачання природного
газу, внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 2 494 478,11грн.,
яка підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
неналежне виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, передбачені
договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст. 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Судом встановлено, що
правомірною є вимога позивача про
стягнення з відповідача

79 689,05грн. пені (розрахунок міститься в
матеріалах справи).

Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч.2 ст. 625
Цивільного кодексу України).

Позивач правомірно нарахував
відповідачу 3% річних, що становлять 17
627,39грн. та 7 580,00грн. інфляційних втрат
(розрахунок в матеріалах справи).

Відповідач взяті на себе
зобов'язання за договором не виконав,
тобто не виконав визначені на розсуд
сторонами і погоджені ними умови
договору, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Відповідач порушив
договірні зобов'язання що стосуються
оплати за продукцію. Позивачем
доведено обставини, на які він
посилався. Відповідачем позовні вимоги
доказами не спростовано. На момент
звернення до суду відповідач борг не
погасив.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

З огляду на фактичні обставини
справи суд прийшов до висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу
слід покласти на відповідача.

Однак, п.1 ч.1 ст.7 Закону України
"Про судовий збір" встановлено, що
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог.
Аналогічна правова позиція міститься у
Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України №2 від
21.02.13. За таких обставин суд вважає за
правильне повернути позивачу з
державного бюджету України 4 274,43грн.
сплаченого судового збору (згідно
платіжного доручення №19615 від 20.03.14).

Керуючись ст.124 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", п.1 ч.1 ст.7 Закону України
"Про судовий збір",
ст.ст.11,202,509,525,526,530,610,611,625,628 Цивільного
кодексу України, ст.ст.193,216,230
Господарського кодексу України,
ст.ст.33,49, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Івано-Франківськгаз" до
Управління освіти Коломийської
міської ради про стягнення
заборгованості в сумі 2 599 374,55 грн., з
яких: 2 494 478,11 грн. - основного боргу, 79
689,05 грн. - пені, 17 627,39 грн. - 3% річних та 7
580,00 грн. інфляційних витрат -
задоволити повністю.

Стягнути з Управління освіти
Коломийської міської ради, вул.
Кобринського, 10, м.Коломия,
Івано-Франківська область,7200 () на користь Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Івано-Франківськгаз", вул.
Ленкавського,20, м. Івано-Франківськ (р/р
3001 в ПАТ КБ "Надра", МФО 380764, ) 2 494 478,11 грн. (два мільйони
чотириста дев'яносто чотири тисячі
чотириста сімдесят вісім грн. 11 коп.)
основного боргу, 17 627,39 грн. (сімнадцять
тисяч шістсот двадцять сім грн. 39коп.) -
3% річних, 7 580,00 грн. (сім тисяч п'ятсот
вісімдесят грн. 00коп.) - інфляційних
втрат, 79 689,05грн. (сімдесят дев'ять тисяч
шістсот вісімдесят дев'ять грн. 01коп.) -
пені, 51 987,49грн. (п'ятдесят одну тисячу
дев'ятсот вісімдесят сім грн. 49коп.)
судового збору.

Видати наказ.

Повернути з Державного бюджету України
сплачений позивачем, Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Івано-Франківськгаз", вул.
Ленкавського,20, м. Івано-Франківськ () судовий збір в розмірі
4 274,43грн. (чотири тисячі двісті
сімдесят чотири грн. 43коп.) сплачений
згідно платіжного доручення №19615 від
20.03.14).

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 16.05.14

Суддя
Булка В. І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Бабенецька А.В. 16.05.14