КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 910/18452/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Калатай Н.Ф.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Шамкій В.М., довіреність
№ 1-3/3д-44 від 01.04.2013; Скиба С.Г.,
довіреність №б/н від 15.10.2013;

від відповідача - Варданян А.А.,
довіреність № 01/17-0848 від 17.04.2014,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" на рішення
господарського суду міста Києва від
18.11.2013 у справі № 910/18452/13 (суддя Спичак
О.М.) за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" до Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України про надання дозволу на
списання концесійного державного
майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України про
надання дозволу на списання
концесійного державного майна.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.11.2013 у справі №
910/18452/13 у задоволенні позову
відмовлено повністю.

При ухваленні рішення по даній справі
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивач не надав суду жодних
доказів, які доводять те, що
Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України має
безпосередні зобов'язання перед
позивачем надавати дозвіл на списання
концесійного державного майна, позовні
вимоги в силу статті 14 Цивільного
кодексу України не підлягають
задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва від 18.11.2013 у справі
№ 910/18452/13 скасувати та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
актами чинного законодавства
передбачено обов'язок концесієдавця
щодо надання дозволів (погоджень) на
відчуження та списання основних
засобів, що є державною власністю.

Представники апелянта - позивача у
справі в судовому засіданні 12.05.2014
надали пояснення, якими підтримали
доводи та вимоги за апеляційною
скаргою.

Представник відповідача надав
пояснення, якими просив залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення місцевого господарського суду
- без змін.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Між Міністерством енергетики та
вугільної промисловості України, як
концесієдавцем та товариством з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит", як концесіонером
01.12.2011 укладено концесійний договір.

Згідно предмету даного договору
концесієдавець надає концесіонеру на
платній та строковій основі згідно з
умовами договору право на управління
(експлуатацію) цілісним майновим
комплексом Державного підприємства
"Ровенькиантарицт" та на добудову
об'єктів незавершеного будівництва у
складі цілісного майнового комплексу
підприємства, визначених у додатку № 1
до цього договору, який є його
невід'ємною частиною, на умовах взяття
концесіонером на себе зобов'язання
щодо використання цілісного майнового
комплексу підприємства та об'єктів
незавершеного будівництва, визначених
у додатку № 1 до цього договору, після
їх добудови, у складі цілісного
майнового комплексу підприємства, для
комплексного забезпечення задоволення
громадських потреб (п. 1 договору).

Пунктом 10.10 концесійного договору
передбачено, що концесіонер має право
здійснити в порядку, встановленому
чинним законодавством України для
списання державного майна, списання з
балансу основних засобів, їх
ліквідацію за погодженням з
концесієдавцем.

Відповідно до п. 11.19 договору
концесіонер має право здійснювати
ліквідацію, списання у порядку,
визначеному чинним законодавством
України, виведення з експлуатації
основних засобів, отриманих
концесіонером у складі об'єкта
концесії. Відповідні ліквідація,
списання, виведення з експлуатації
основних засобів, отриманих
концесіонером у складі об'єкта
концесії, здійснюються концесіонером
тільки за наявності попереднього
письмового дозволу концесієдавця.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит", листами № 6-5/1088 від
21.08.2013 р., № 6-5/1090 від 21.08.2013 р., № 6-5/1092 від
21.08.2013 р., № 6-5/1094 від 21.08.2013 р., № 6-5/1096 від
21.08.2013 р. зверталося до Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України з проханням надати дозвіл на
списання майна, переданого в
довгострокову оренду у складі
цілісного майнового комплексу, яке за
строком своєї експлуатації не
відповідає критеріям активів.

Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України листами
№ 03/12-4963 від 12.09.2013 р., № 03/12-4964 від
12.09.2013 р., № 03/12-4965 від 12.09.2013 р., № 03/12-4966
від 12.09.2013 р., № 03/12-4963 від 12.09.2013 р.
повідомило товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" про те, що оскільки
на даний час Порядком списання об'єктів
державної власності та Порядком
відчуження об'єктів державної
власності не передбачено списання та
відчуження державного майна,
переданого в оренду у складі цілісних
майнових комплексів державних
підприємств, зазначене питання
Міністерство розглянути не може.

Враховуючи відмову Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України у наданні дозволу на списання
концесійного майна, товариство з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" звернулось з даним
позовом до суду.

Згідно статті 3 Закону України "Про
управління об'єктами державної
власності" до об'єктів управління
державної власності відноситься
державне майно, передане в концесію.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про
управління об'єктами державної
власності" суб'єктом управління
об'єктами державної власності" (крім
інших) є міністерства та інші органи
виконавчої влади.

Так, відповідно до Закону України "Про
управління об'єктами державної
власності" Кабінет Міністрів України
визначає порядок відчуження та
списання об'єктів державної власності.

Механізм списання об'єктів державної
власності, якими є об'єкти
незавершеного будівництва
(незавершені капітальні інвестиції в
необоротні матеріальні активи),
матеріальні активи, матеріальні
активи, що відповідно до законодавства
визнаються основними фондами
(засобами), іншими необоротними
матеріальними активами, що перебувають
на балансі казенних підприємств,
державних комерційних підприємств (їх
об'єднань), установ та організацій, які
перебувають у віданні Національної
академії наук і галузевих академій
наук врегульовано Порядком списання
об'єктів державної власності,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2007 р. № 1314.

Разом з тим, списання об'єктів
державного майна, переданого в
концесію, зазначеним Порядком не
передбачено.

Таким чином, на даний час безпосередньо
відносини щодо порядку надання дозволу
на списання об'єктів державного майна,
переданого в концесію не врегульовано
актами законодавства України.

В свою чергу, суд, без вирішення
зазначеного питання відповідачем по
суті, не має правової можливості
здійснити за чинних обставин оцінку
дій концесієдавця в контексті даного
предмету позову.

Так, позивач, звертаючись з позовом, що
розглянуто у даній справі, просив щоб
суд зобов'язав Міністерство енергетики
та вугільної промисловості України
надати дозвіл на списання спірного
майна.

При цьому, Міністерство енергетики та
вугільної промисловості України не
розглядало по суті питання можливості
списання визначеного позивачем майна.

З позовом про спонукання Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України розглянути по суті питання
списання даного майна позивач не
звернувся, подавши одразу позов про
списання майна. Проте, фактично спір
стосується саме наявності правових
підстав у Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України
розглянути по суті питання списання
майна.

За чинних обставин, коли Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України не розглядало по суті питання
списання спірного майна за переліком, з
урахуванням його стану, тощо, суд не має
правових підстав для вирішення питання
списання державного майна.

За наведених обставин, позов з
визначеним позивачем предметом
(надання дозволу на списання
концесійного державного майна) є
передчасним та відповідно не підлягає
задоволенню.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відмову у
задоволенні позову.

З урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
прийнято з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної
скарги відмовлено, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 18.11.2013 у справі №
910/18452/13 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового
збору за подачу апеляційної скарги
покласти на її заявника - позивача у
справі.

3. Матеріали справи № 910/18452/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
Н.Ф. Калатай

М.А. Руденко