ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.14р. Справа № 904/1697/14

За позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
СТРАХУВАННЯ", м. Київ

до приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ДНІПРОІНМЕД",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 19466 грн. 94 коп.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - представник не з'явився

від відповідача - Миколайчук С.В.,
представник, дов. № б/н від 09.09.2013 року

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулось до господарського суду з
позовом до приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"ДНІПРОІНМЕД" про стягнення 19466 грн. 94
коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на положення Закону
України "Про страхування", згідно з
якими до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Ухвалою господарського суду від
19.03.2014р., провадження у справі порушено,
а розгляд справи призначено на 17.04.2014р.

17.04.2014р. представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи поштовим повідомленням про
вручення поштового відправлення.(а.с.47)

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог у повному обсязі, до судового
засідання надав відзив на позовну
заяву, яким вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що
суперечать нормам чинного
законодавства оскільки, як зазначає
відповідач, у позивача були відсутні
правові підстави для здійснення
перерахування страхового
відшкодування на рахунки ТОВ "Ентоні"
та ТОВ "Сателіт Моторс", оскільки в п. 4
договору встановлено вигодонабувача -
акціонерне товариство "Укрсиббанк". Як
на підставу своїх заперечень
відповідач вказує, що позивач
звернувся до відповідача з заявою про
виплату страхового відшкодування
через один рік та шість місяців після
ДТП, що є підставою для відмови у
виплаті страхового відшкодування.
Також відповідач зазначає, що
відповідно до полісу №АА/7812243, розмір
франшизи становить 1000 грн., а тому
страхове відшкодування повинно
зменшитись на встановлену у полісі
суму франшизи. (а.с.49-51)

Ухвалою господарського суду від
17.04.2014р. розгляд справи відкладено на
12.05.2014р.

12.05.2014р. представник позивача в
призначене судове засідання не
з'явився, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення по справі,
заперечив проти позовних вимог
позивача, просив суд в позові
відмовити.

12.05.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення представника відповідача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

Між приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "АХА Страхування"
(страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник)
укладено договір страхування
наземного транспорту №3605597 від 09.04.2012р.
(а.с.17-21)

Відповідно до п. 5 договору,
застрахованим транспортним засобом
виступає автомобіль Honda Civic,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.04.12 року близько 14 год. 40 хв. в м.
Дніпропетровську по вул.
Петрозаводській в районі будинку №373,
мала місце дорожньо-транспортна
пригода (ДТП) за участю автомобіля
марки „ГАЗ 2705” реєстраційний номер
НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля марки Honda Civic, реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до постанови Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
22.05.2012 року по справі №412/6007/12 (3/412/1603/12)
(а.с.30), дорожньо-транспортна пригода
сталась з вини ОСОБА_3, який при початку
руху та під час руху заднім ходом не
переконався, що це буде безпечно,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем Honda Civic, реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2,
чим порушив вимоги пп.10.1, 10.9 Правил
дорожнього руху України. Внаслідок ДТП
пошкоджено транспортні засоби та
заподіяна матеріальна шкода.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 22.05.2012 року по
справі №412/6007/12 (3/412/1603/12) ОСОБА_3, визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення передбаченого ст.124
КУпАП та накладено на останнього
адміністративний штраф в доход держави
в сумі 340,00 грн.

Згідно з розрахунком страхованого
відшкодування, сума страхованого
відшкодування становить 19976 грн. 94 коп.
(а.с.31), про що свідчить наявні в
матеріалах справи: калькуляція
дефектів (ремонт) №2012/U/MOD від 15.05.2012 року
(а.с.41-42), рахунок №00286 від 26.05.2012 року на
оплату за ремонтно-фарбувальні роботи
автомобіля (а.с.40) та рахунок № від
30.05.2012 року на оплату запасних частин.
(а.с.39)

На підставі заяви ОСОБА_2, про настання
події, що має ознаки страхового випадку
за договором добровільного
страхування транспортного засобу від
03.05.2012 року (а.с.23-24), страхового акту
№2012/U/MOD01854/UIA4722 від 15.06.2011 року та
страхового акту №2012/U/MOD01854/UIA4723 від
15.06.2011 року (а.с.32-35), позивач на
виконання умов договору страхування
наземного транспорту №3605597 від 09.04.2012р.,
здійснив страхове відшкодування
ОСОБА_2 в загальному розмірі 19976 грн. 94
коп., що підтверджується наявними в
матеріалах справи платіжними
дорученнями №27709 від 19.06.2012р. на суму
8444,79 грн. (а.с.37) та №27708 від 19.06.2012р. на
суму 11532,15 грн. (а.с.38)

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
винної у ДТП особи - ОСОБА_3
застрахована у відповідача, що
підтверджується полісом №АА/7812243
(витяг з бази МСТБУ а.с. 45). Відповідно до
якого, страхова сума (ліміт
відповідальності) за шкоду заподіяну
майну 50 000 грн. 00 коп., при цьому
франшиза встановлена у розмірі 510 грн.
00коп.

У зв'язку з цим, 21.10.2013р. позивач
звернувся до відповідача з регресною
вимогою про відшкодування шкоди на
суму 19976,94 грн. (а.с.43), яка була отримана
відповідачем 29.10.2013р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
№117 (а.с.44). До вказаної заяви були
додані усі необхідні документи для
здійснення такої виплати.

Відповідач отримавши вказану заяву,
грошові кошти не сплатив, будь-якої
відповіді на адресу позивача з цього
приводу не надав.

Оскільки відповідальність власника
транспортного засобу, яким керував
винуватець ДТП, застрахована
відповідачем за полісом №АА/7812243
приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Дніпроінмед",
позивач звернувся з позовом про
стягнення суми страхового
відшкодування в порядку регресу саме
до відповідача.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши представника
відповідача, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню, з наступних підстав:

Статтею 979 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується з
положеннями ст. 27 Закону України "Про
страхування", до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки, а
тому до страховика, який виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги, яке страхувальник має до
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтями 1166 та 1188 Цивільного кодексу
України передбачено, що майнова шкода
завдана неправомірними діями майну
особи відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала, та в разі
завдання шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного
кодексу України шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Вина особи, яка керувала автомобілем
марки „ГАЗ 2705” реєстраційний номер
НОМЕР_4, та який перебуває у її
володінні, встановлена у судовому
порядку.

Таким чином, з аналізу вищезазначених
правових норм вбачається, що позивач
після виплати застрахованій ним особі
страхового відшкодування, може
звернутися з відповідною вимогою
стягнення сплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу саме
до страховика за наявності певних
підстав.

Правила відшкодування шкоди
заподіяної третій особі встановлені
ст. 22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Порядок виплати страхового
відшкодування визначений ст. 37 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", зокрема, у п. 37.4 якої
встановлено, що страховик має право
здійснювати виплату страхового
відшкодування безпосередньо
потерпілим або погодженим з ними
підприємствам, установам та
організаціям, що надають послуги з
ремонту пошкодженого майна, лікування
потерпілих та інші послуги, пов'язані з
відшкодуванням збитків. Страховик
здійснює компенсацію витрат
страхувальника або особи,
відповідальність якої застрахована, у
разі, коли такі витрати здійснюються за
згодою страховика. Якщо страхувальник
або особа, відповідальність якої
застрахована, здійснили такі витрати
без попереднього погодження із
страховиком, страховик має право
відмовити у компенсації таких витрат
або зменшити їх розмір з урахуванням
вимог законодавства України про
порядок відшкодування такої шкоди.

Проте, відповідач, який є страховиком
винної у скоєні ДТП та нанесені збитків
особи ОСОБА_3, відповідальність якої
ним застрахована, не здійснював
виплати страхового відшкодування
безпосередньо потерпілому, який
отримав таке страхове відшкодування за
договором страхування наземного
транспорту №3605597 від 09.04.2012р. від
позивача.

Статтею 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено підстави для подачі
регресного позову.

Приписами вказаної правової норми
встановлено, що страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, зокрема, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у п.. 33.1.2 п.33.1 ст. 33 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів". Тобто зазначена стаття
передбачає наявність у страховика
права не пред'явлення регресного
позову, а не відсутність цього права.

Щодо посилань відповідача на те, що у
позивача були відсутні правові
підстави для здійснення перерахування
страхового відшкодування на рахунки
ТОВ "Ентоні" та ТОВ "Сателіт Моторс",
оскільки в п. 4 договору встановлено
вигодонабувача - акціонерне товариство
"Укрсиббанк", суд вважає їх
необґрунтованими та такими, що
спростовуються матеріалами справи, з
наступних підстав:

Відповідно до п.20.1. договору, страхове
відшкодування виплачується
страховиком згідно з договором на
підставі письмової заяви
страхувальника (його правонаступника,
вигодонабувача) і страхового акту, який
складається страховиком.

Пунктом 20.15. договору встановлено, що
при пошкодженні ТЗ страхове
відшкодування сплачується
страхувальнику шляхом перерахування
на рахунок СТО обраної відповідно до п.
20.11. договору, згідно з належним чином
оформленими документами, наданими
відповідними підприємствами про
витрати на компенсацію скоєних збитків
(наряд-замова, рахунок, акт виконаних
робіт, тощо), якщо інше не погоджено між
страховиком та вигодонабувачем.

Таким чином, як доведено матеріалами
справи, вибір СТО було погоджено з
страховиком відповідно до акту про
направлення на СТО (а.с.36), позивачем
було здійснено виплату страхового
відшкодування ТОВ "Ентоні" відповідно
до платіжного доручення №27709 від
19.06.2012р. на підставі виставленого
рахунку-фактури №00286 від 24.05.2012р. та ТОВ
"Сателіт Моторс" відповідно до
платіжного доручення №27708 від 19.06.2012р.
на підставі рахунку № від 30.05.2012р.,
а отже позивачем не було порушено
встановлені вимоги до порядку виплати
страхового відшкодування, у зв'язку з
чим суд не приймає до уваги
заперечення відповідача та вважає їх
безпідставними.

Що заперечень відповідача, з приводу
того, що позивач звернувся до
відповідача з заявою про виплату
страхового відшкодування через один
рік та шість місяців після ДТП, що є
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування, слід
зазначити наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" підставою для відмови у
здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати) є, зокрема,
неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, і трьох років, якщо шкода
заподіяна здоров'ю або життю
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

Відмова у здійсненні страхового
відшкодування є правочином, в
розумінні цивільного законодавства, та
вчиняється у певній формі, яка
встановлена ст. 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (п. 36.2 та 36.7) у певний строк та у
письмовому вигляді. І така відмова може
бути оскаржена страхувальником чи
особою яка має право на відшкодування у
судовому порядку.

Проаналізувавши норми ст. ст. 35, 37
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" суд вважає, що
доводи відповідача необґрунтовані та
спростовуються матеріалами справи.

Щодо посилань відповідача на положення
ст. 12 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", щодо зменшення
розміру страхового відшкодування на
встановлений відповідно до полісу №
АА7812243 розмір франшизи - 1000 грн., судом
встановлено наступне:

Пунктом 1 статті 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що розмір
франшизи при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2 відсотки від
страхової суми, в межах якого
відшкодовується збиток, заподіяний
майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до наданого позивачем, в
підтвердження своїх позовних вимог,
полісу № АА7812243 (копії витягу з бази
МСТБУ), яким встановлена франшиза у
розмірі - 510 грн. Позивач, звертаючись до
суду з позовом, здійснив вирахування
розміру встановленої полісом франшизи
у розмірі 510 грн. (19976,94 - 510 = 19 466,94 грн.)
Проте, відповідач зазначає, що полісом
№ АА7812243 встановлена франшиза розміром
- 1000 грн., що не може прийматись судом до
уваги, оскільки жодним чином, а саме
належними та допустимими доказами не
підтверджено.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже розмір регресного відшкодування,
який повинен бути сплачений
відповідачем позивачу становить 19466
грн. 94 коп.., тобто за виключенням
франшизи - 510 грн., встановленої полісом
№ АА7812243 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Враховуючи викладене, надані до справи
докази, відсутність доказів, щодо
оплати відповідачем позивачу
виплаченого страхового відшкодування
в сумі заявлених позовних вимог,
наявність франшизи в розмірі 510 грн. 00
коп. за полісом №АА/7812243, позовні
вимоги, підлягають задоволенню у
повному обсязі шляхом стягнення з
відповідача на користь позивача суми
19466 грн. 94 коп.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Дніпроінмед" (49000, м. Дніпропетровськ,
вул. Сімферопольська, 21, кв. 307, ) на користь приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ,
вул. Іллінська 8, р/р0300 в Банк АКІБ
"УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005 ) суму матеріальних збитків
в порядку регресу в розмірі 19466 грн. 94
коп. та суму судового збору у розмірі 1827
грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна

Повне рішення складено 14.05.2014р.