ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2014 р.Справа № 916/1569/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Головея В.М., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання:
Щератюку О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Плакушко О.С. - за
дорученням,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Державного
підприємства "Миколаївський морський
торговельний порт"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 17 березня 2014 року

у справі №916/1569/13

за позовом Державного підприємства
"Миколаївський морський торговельний
порт"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Судноплавно-буксирна компанія
"МОРВЕСТ"

про стягнення 1.141.460 грн. 62 коп.

ВСТАНОВИЛА:

13.06.2013 р. Державне підприємство
"Миколаївський морський торговельний
порт" (далі позивач, Порт) звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Судноплавно-буксирна компанія
«Морвест» (далі відповідач, ТОВ) про
стягнення грошових коштів у сумі 1.141.460
грн. 62 коп.

Позов мотивований тим, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання за укладеним між
сторонами у справі договором
стандартного бербоут-чартеру „Беркон
89" № 44-П та додаткових угод до нього та
при поверненні з фрахтування
позивачеві судна пасажирського
„Юбилейный", 1988 року будівництва не
провів за свій рахунок усі види
ремонтів (включаючи поточний ремонт, а
також ремонти згідно вимогам
Класифікаційного товариства)
зазначеного судна вартістю 1127000 грн., а
також не здійснив щорічний та черговий
огляд цього судна вартістю 2185 грн. 25
коп. та 12275 грн. 27 коп. відповідно,
внаслідок чого заподіяв Порту збитки
на загальну суму 1.141.460 грн. 62 коп., які
повинний відшкодувати останньому, а
крім того, відшкодувати ще й понесені
судові витрати на сплату судового
збору за подання позову.

Відповідач відзив на позов не
надав та будучи своєчасно та належним
чином повідомленим про день, час і
місце розгляду справи в судове
засідання не з'явився, внаслідок чого
справа була розглянута місцевим судом
за його відсутністю за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 17.03.2014 р. (суддя
Меденцев П.А.) у задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що,
позивачем не надано жодного доказу,
який відображав би стан судна
„Юбилейный" на момент передачі його
від позивача відповідачеві у бербоут -
чартер (акт приймання-передачі), а також
жодних первинних бухгалтерських
документів або регістрів аналітичного
та синтетичного бухгалтерського
обліку, за якими можна встановити
вартість ремонтних робіт
пасажирського судна „Юбилейный",
внаслідок чого підстави для
задоволення позову - відсутні.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення місцевого суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Скарга майже повністю дублює
позовні вимоги та мотивована тим, що
вартість ремонтних робіт встановлено
висновком Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз у загальній сумі 1.141.460 грн. 62
коп., внаслідок чого позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

В судовому засіданні
представник скаржника доводи
апеляційної скарги підтримав та заявив
клопотання про залучення до матеріалів
справи додаткових доказів.

Оскільки, заявник нічим не
обґрунтував неможливість подання
додаткових доказів суду першої
інстанції з причин, що не залежали від
нього, то колегія суддів, відповідно до
вимог ч. 1 ст. 101 ГПК України, не
знаходить підстав для задоволення
зазначеного клопотання, так як ці
докази не були подані позивачем
місцевому суду не з поважних причин, а
внаслідок особистої недбалості.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. У разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - за адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Так як, два примірника ухвали
про порушення провадження у справі та
призначення її до розгляду на 29.04.2014 р. о
10:00 направлені апеляційним судом
відповідачеві за адресами, що
зазначені в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та в договорі
бербоут-чартеру, але повернуті
підприємством зв'язку з позначками, що
адресат за адресою не знаходиться, то
колегія суддів вважає, що відповідач
був своєчасно та належним чином
повідомлений про день, час і місце
розгляду справи, а тому визнає за
можливе розглянути справу за його
відсутністю.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи та правильно встановлено судом
першої інстанції 24.12.2008 р. між сторонами
у справі укладено договір
стандартного бербоут-чартеру „Беркон
89" № 44-П за умовами якого позивач
передав відповідачеві, а останній
прийняв у платне строкове на 10 років
користування (фрахтування) судно
пасажирське „Юбилейный", 1988 року
будівництва.

Додатковою угодою № 3 від 01.03.2013
р. сторони дійшли згоди щодо розірвання
вищезазначеного договору з моменту
повернення вищеназваного судна
відповідачем позивачеві за актом
прийому-передачі судна та погодили, що
відповідач зобов'язаний здійснити усі
необхідні розрахунки з позивачем по
договору з урахуванням усіх вимог
останнього, які стосуються обов'язків
відповідач по договору та додатків до
нього, які можуть бути пред'явлені
позивачем на протязі 3-х місяців після
розірвання даного договору.

За актом прийому-передачі від
05.03.2013 р., який підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений їх печатками пасажирське
судно «Юбилейный», 1988 року будівництва
повернуто відповідачем позивачеві в
технічному стані, встановленому
свідоцтвом класифікаційного
товариства № 103-1-1365-12 від 19.10.2012 р.

Відповідно до ст. 203 Кодексу
торговельного мореплавства України, за
договором чартеру (фрахтування) судна
на певний час судновласник
зобов'язується за обумовлену плату
(фрахт) надати судно фрахтувальнику для
перевезення пасажирів, вантажів та для
інших цілей торговельного
мореплавства на певний час.

Статтею 208 Кодексу
торговельного мореплавства України
передбачено, що фрахтувальник
зобов'язаний здійснювати експлуатацію
судна відповідно до умов фрахтування,
визначених договором чартеру судна на
певний час.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, тому саме
позивач повинний довести належними та
допустимими доказами порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, а саме: невиконання
необхідних обстежень та всіх видів
ремонтів судна (включаючи поточний
ремонт, а також ремонтні роботи згідно
вимог Класифікаційного товариства), по
якому спливає строк дії
класифікаційних свідоцтв.

У п. 14 договору сторонами погоджено,
що судно повинно бути повернуто
Судновласнику в тому ж самому чи в
такому ж справному стані і з тим же
класом, в якому воно було здано в
бербоут-чартер, виключаючи природній
знос, який не впливає на клас судна. При
поверненні судна із бербоут-чартеру
строки його періодичного
класифікаційного огляду і свідоцтва
класу повинні зберігати придатність з
мінімальним терміном дії
класифікаційних свідоцтв.

Як правильно встановлено судом
першої інстанції в матеріалах справи
не міститься жодного доказу в якому
встановлений технічний стан судна
«Юбилейный», 1988 року будівництва на
момент його передачі позивачем
відповідачеві за договором
стандартного бербоут-чартеру від 24.12.2008
року.

З акту прийому-передачі від
05.03.2013 р., який підписаний
уповноваженими особами сторін та
скріплений їх печатками, вбачається, що
пасажирське судно «Юбилейный», 1988 року
будівництва було повернуто
відповідачем позивачеві в технічному
стані, встановленому у свідоцтві
класифікаційного товариства № 103-1-1365-12
від 19.10.2012 р., згідно якого вищеназване
судно, його пристрої і обладнання
задовольняють вимогам Правил
класифікації і побудови суден Регістра
судноплавства України, у зв'язку з чим
за судном зберігається його клас до
19.10.2013 року.

При викладених обставинах
вважати, що відповідач повернув
позивачеві судно «Юбилейный» у гіршому
стані, ніж воно було передано у
бербоут-чартер - неможливо, оскільки
цей факт недоведений позивачем
належними та допустимими доказами, що
міститься в матеріалах справи.

Предметом судового розгляду у
даній справи є вимога позивача про
стягнення з відповідача 1.141.460 грн. 62
коп. заподіяних збитків, тому предметом
доказування є встановлення наявності
чи відсутності передбачених
законодавством підстав для
застосування до відповідача
відповідальності у вигляді
відшкодування заподіяних позивачеві
збитків.

Згідно ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків в результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 4 ст. 611
вказаного Кодексу у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді
відшкодування збитків.

На підставі ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
умислу або необережності, якщо інше не
встановлено договором або законом;
особа є невинуватою, якщо доведе, що
вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання;
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором. При цьому розмір збитків
має бути підтверджений документально.

Позивач стверджує, що
відповідач повинний відшкодувати йому
1127000 грн. вартості ремонту судна
«Юбилейный» після повернення
останнього відповідачем із
бербоут-чартеру.

В обґрунтування розміру
вартості необхідного ремонту
названого судна та заподіяних йому
збитків позивач посилається на лист
ТОВ «Скорпио» від 17.04.2013 р. та висновок
судової експертизи № 4569/4570 від 05.08.2013 р.

З листа ТОВ «Скорпио» від 17.04.2013
р. видно, що останнє повідомило
позивача про свою готовність виконати
ремонтні роботи на пасажирському судні
«Юбилейный» вартістю 1127000 грн. Але, цей
лист ТОВ «Скорпио» не є належним та
допустимим доказом у справі, оскільки
виготовлений виключно на замовлення
позивача без залучення відповідача та
ніяким чином не свідчить про те, що
замовлені позивачем ремонтні роботи
будь-яким чином пов'язані з договором
бербоут-чартеру та підлягають
виконанню за рахунок відповідача.

Навпаки, з висновку Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 4569/4570 від 05.08.2013 р.
вбачається, що позивачем не надано та в
матеріалах справи не міститься
належних та допустимих доказів, що
свідчать про те, що заявлені у позові
ремонтні роботи на судні «Юбилейный»
будь-яким чином пов'язані з договором
бербоут-чартеру, підлягають виконанню
за рахунок відповідача та їх вартість
складає 1127000 грн. або в будь-якому
іншому розмірі.

При викладених обставинах
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції підставне залишив без
задоволення вимоги Порту до ТОВ щодо
стягнення з останнього 1127000 грн.
вартості необхідного ремонту судна
«Юбилейный» після повернення
останнього з бербоут-чартеру,
внаслідок їх недоведеності належними
та допустимими доказами, що є в
матеріалах справи.

Крім того, позивач посилаючись
на договір про технічний нагляд за
суднами від 26.04.2013 р., що укладений між
Портом та ДП «Класифікайне товариство
Регістр судноплавства України» вважає,
що відповідач повинний відшкодувати
йому: 2185 грн. 25 коп. витрат на послуги з
щорічного огляду судна „Юбилейный" та
12275 грн. 27 коп. витрат на послуги з
чергового огляду названого судна.

Але, всупереч вимогам ст. 33 ГПК
України, позивачем не надано, внаслідок
чого в матеріалах справи не міститься
доказів того, що за умовами договору
від 26.04.2013 р. ДП «Класифікайне
товариство Регістр судноплавства
України» після укладення цього
договору здійснило щорічний та
черговий огляд судна „Юбилейный" та
Порт перерахував останньому грошові
кошти в сумі 2185 грн. 25 коп. та 12275 грн. 27
коп. відповідно, внаслідок чого підстав
для стягнення цих коштів з відповідача
на користь позивача також немає.

При викладених обставинах
колегія суддів вважає, що рішення
місцевого суду прийнято з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, відповідає фактичним обставинам
і матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Одеської області від 17.03.2014 року у
справі № 916/1569/13 - залишити без змін, а
апеляційну Державного підприємства
"Миколаївський морський торговельний
порт" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 30.04.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.