номер провадження справи 7/1/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2014
Справа № 908/1415/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармако", м. м.
Вишневе, Київська область

До відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, м. Оріхів, Запорізька
область

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники:

Від позивача: Калініченко Н.І., дов. б/н
від 06.05.2014р.

Від відповідача: не з'явився.

Заявлено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фармако"
до Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором 47628 грн.
14коп., яка складається з 46030 грн. 17 коп.
суми основного боргу, 521 грн. 71 коп.
суми пені, 1076 грн. 26коп. суми індексу
інфляції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на ст.ст. 15, 16, 20, 530, 610, 611, 625
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,
230, 231 Господарського кодексу України,
та вказує на те, що між сторонами був
укладений договір поставки № ПК/73 від
18.03.2013р. Позивач належним чином
виконував взяті на себе зобов'язання
та здійснив поставку товару
відповідачу на загальну суму 50430 грн. 32
коп., що підтверджується видатковими
накладними. Відповідач частково
виконав взяті на себе договірні
зобов'язання по оплаті отриманого від
позивача товару, внаслідок чого
позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача суми основного боргу в
розмірі 46030 грн. 17 коп., 521 грн. 71 коп.
суми пені, 1076 грн. 26коп. суми індексу
інфляції.

Ухвалою суду від 29.04.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, присвоєно
провадженню № 7/1/14, судове засідання
призначено на 12.05.2014р.

Ухвала суду була направлена в
установленому законом порядку на
адреси, зазначені позивачем у позовній
заяві.

Сторони належним чином сповіщені судом
про дату, час та місце відкладення
судового засідання, про що свідчать
повідомлення про вручення поштової
кореспонденції.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання
вимог рішень, ухвал, постанов
господарських судів тягне
відповідальність, встановлену цим
кодексом та іншими законами України.

В судове засідання 12.05.2014р. відповідача
або його представник сторін не
з'явились, доказів щодо поважних
причин неявки представників суду не
надано.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК ( 1798-12 ).

У разі присутності сторони або
іншого учасника судового процесу в
судовому засіданні, протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в
разі, якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання
суду відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців) і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто
з посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними у справі матеріалами.

Крім того, неявка в судове засідання
представників сторін не звільняє
сторони від обов'язку і не позбавляє
можливості надати необхідні матеріали,
які судом витребувані чи сторони
хотіли б надати до справи.

Згідно ч.3 ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їх
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий процес вівся без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу за
клопотанням представників позивача.

Суд прийшов до висновку щодо
можливості розгляду спору відповідно
до ст.75 ГПК України, по наявних у справі
матеріалах.

Розгляд справи закінчено 12.05.2014р.
оголошенням рішення суду в повному
об'ємі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

18.03.2013р. між Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 (надалі «покупець») та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармако" (надалі
«постачальник») було укладено договір
поставки № ПК/73 (надалі - договір),
відповідно до якого постачальник
зобов'язується поставити, а покупець
прийняти й оплатити продукцію.

Згідно даного договору Позивач передає
у власність, а Відповідач відповідним
чином приймає та оплачує медичний
товар (падалі - товар) в кількості та
асортименті, обумовлених в накладних,
виписаних Позивачем, по цінах за
домовленістю сторін.

Позивач належним чином виконав
прийняті на себе зобов'язання за
договором, а саме з 06.01.2014 року
відповідачу було відпущено товар на
загальну суму 50 430,32 гри. (п'ятдесят
тисяч чотириста тридцять гри. 32 кой.), що
підтверджується видатковими
накладними:

№ 10541/1 від 24.01.2014 р. на суму 405,53 грн.;

№ 10541/0 від 24.01.2014 р. на суму 14594,23 гри., в
зв'язку із частковою проплатою сума
боргу по даній накладній складає 10194.08
грн.;

№ 17214/1 від 05.02.2014 р. на суму 377,32 грн.;

№ 17214/0 від 05.02.2014 р. на суму 13124,98 грн.;

№ 29819/1 від 27.02.2014 р. на суму 354,07 грн.;

№ 29821/1 від 27.02.2014 р. на суму 310,75 грн.;

№ 29821/0 від 27.02.2014 р. на суму 6823,62 грн.;

№ 29819/0 від 27.02.2014 р. на суму 14439,82 грн.

Згідно п. 6.2 договору, відповідач
зобов'язався здійснювати оплату
поставленого товару, в термін, вказаний
у видаткових накладних, проте
відповідач порушив умови договору.

Сума боргу, на момент подачі
позовної заяви, складала 46030,17 грн.
(сорок шість тисяч тридцять грн. 17 коп.).

Після направлення позивачем позовної
заяви на адресу відповідача (квитанція
від 22.04.2014р.), відповідачем частково
була сплачена сума боргу в розмірі
600грн.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язанням, в свою чергу, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку
(стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Враховуючи вищевикладене, сума
основного боргу, на момент розгляду
спору, по суті складає 45430 грн. 17коп.,
пред'явлена до стягнення обґрунтовано,
відображена в акті звірки
взаєморозрахунків сторін та підлягає
задоволенню.

В частині стягнення 600 грн. 00 коп.
провадження по справі слід припинити
на підставі п.1.1. ст. 80 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або неналежне виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на період, за який
сплачується пеня.

Пунктом 10. 3 договору передбачено, що у
випадку несвоєчасної оплати вартості
товару, покупець (відповідач) сплачує
постачальнику (позивачу) пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
несплаченої суми за кожен день
прострочки.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши
наданий суду розрахунок, суд прийшов до
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача пені в розмірі
521 грн. 71коп. є обґрунтованою та такою,
що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір відсотків.

Отже, позивачем, за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
відповідачем, правомірно нарахована
сума індексу інфляції у розмірі 1076
грн. 26 коп.

Перевіривши надані суду розрахунки,
суд встановив, що сума індексу
інфляції у розмірі 1076 грн. 26 коп.
пред'явлена до стягнення обґрунтовано
та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконання, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Виходячи з вищевикладеного, позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України,
судовий збір, слід покласти на
відповідача, так як спір з його вини
доведено до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 610, 611, 625
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174,
175, 193 Господарського кодексу України,
ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 75, п. 1.1. ст. 80,
ст.ст. 82, 84, 85, 87 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармако" до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1,
р/р НОМЕР_2 в Райффайзен Банк Аваль м.
Оріхів, МФО 380805) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фармако",
08132, Київська область,
Києво-Святошинський район, м. Вишневе,
вул. Балукова, 21 (р/р 8629 в ВАТ
«Укрексімбанк», МФО 322313, )
45430 (сорок п'ять тисяч чотириста
тридцять) грн. 17 коп. основного боргу, 521
(п'ятсот двадцять одна) грн. 71 коп. пені,
1076 (одна тисяча сімдесят шість) грн. 26
коп. індексу інфляції, 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00коп.
судового збору.

Видати наказ.

В частині стягнення 600 грн. 00 коп.
основного боргу провадження по справі
припинити.

Рішення вступає в законну силу
через 10 днів з дня його прийняття.

Суддя
Н.С. Кутіщева -
Арнет