КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 5011-64/1736-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Самборська Г.М.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства «Український професійний
банк» на ухвалу Господарського суду
міста Києва від 01.04.2014 року (суддя
Лиськов М.О..)

за заявою Відкритого акціонерного
товариства «Російський Інвестиційний
Банк»

про поновлення пропущеного строку для
пред`явлення до виконання наказу №
5011-64/1736-2012 від 25.05.2012 року

за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Залкар Банк»

до Публічного акціонерного
товариства «Український професійний
банк»

про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.04.2014 року заяву Відкритого
акціонерного товариства «Російський
Інвестиційний Банк» про відновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу до виконання у справі №
5011-64/1736-2012 задоволено. Відновлено
пропущений строк для пред'явлення до
виконання наказу Господарського суду
міста Києва № 5011-64/1736-2012 від 25.09.2014 року
у справі № 5011-64/1736-2012 за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Залкар Банк» до Публічного
акціонерного товариства «Український
професійний банк» про стягнення
заборгованості в сумі 262061,90 доларів
США.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
ухвалу прийнято з порушенням норм
процесуального права, а тому просить
ухвалу скасувати та прийняти нову, якою
розгляд заяви про відновлення
пропущеного строку для пред`явлення
наказу до виконання зупинити до
розгляду Верховним судом України заяви
про перегляд рішення по справі.

Ухвалою суду від 25.04.2014 року прийнято до
провадження апеляційну скаргу та
призначено її розгляд на 12.05.2014 року у
складі колегії: головуючий суддя:
Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В.,
Буравльов С.І.

В судове засідання з`явився
представник апелянта та надав усні
пояснення стосовно апеляційної скарги.

Представник позивача в судове
засідання не з`явився про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
апелянта, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

Відкрите акціонерне товариство
«Російський Інвестиційний Банк»
звернувся до Господарського суду
міста Києва із заявою про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу до виконання.

В процесі розгляду даної заяви до суду
першої інстанції від представник
боржника надійшло клопотання про
зупинення розгляду заяви,
обґрунтовуючи це тим, що рішення
Господарського суду міста Києва від
25.05.2012 року залишено в силі саме
постановою Вищого господарського суду
України від 12.11.2013 року, заяву про
перегляд якої було подано до
Верховного суду України.

Судом першої інстанції, при винесені
ухвали від 01.04.2014 року та задоволенні
заяви про відновлення пропущеного
строку для пред'явлення до виконання
наказу Господарського суду міста Києва
№ 5011-64/1736-2012 від 25.09.2014 року у справі №
5011-64/1736-2012 за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Залкар Банк»
до Публічного акціонерного товариства
«Український професійний банк» про
стягнення заборгованості в сумі 262061,90
доларів США, в описовій частині ухвали
зазначено про відмову у задоволені
клопотання про зупинення провадження
по справі та розглянуто заяву про
відновлення пропущеного строку по
суті.

Апелянт, звертаючись із скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, фактично оскаржує
ухвалу суду від 01.04.2014 року в частині
відмови в задоволенні клопотання про
зупинення провадження по розгляду
заяви про відновлення пропущеного
строку, не оскаржуючи при цьому ухвалу
по суті стосовно відновлення
пропущеного строку для пред`явлення до
виконання наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв`язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, вивчивши наявні
матеріали справи, приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі, зокрема, в разі неможливості
розгляду даної справи до вирішення
пов'язаної з нею іншої справи, що
розглядається іншим судом.

Положеннями абзацу 2 підпункту 3.16.
пункту 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду № 18 від 26.12.2011 року
«Про деякі питання практики
застосування господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» передбачено, що
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом. При цьому пов'язаною з
даною справою є така інша справа, у якій
інший суд встановлює обставини, що
впливають чи можуть вплинути на
подання і оцінку доказів у даній
справі; в тому числі йдеться про факти,
які мають преюдиціальне значення
(частини друга - четверта статті 35 ГПК
України).

Як вбачається з наявних у справі
матеріалів, рішення Господарського
суду міста Києва від 25.05.2012 року станом
на дату розгляду заяви набрало
законної сили у встановленому порядку
та має виконуватись відповідно до
чинного законодавства України;
підстави для зупинення розгляду
справи, передбачені ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України, у суду відсутні.

На час розгляду судом першої інстанції
заяви стягувача по суті та на час
розгляду апеляційної скарги апелянтом
не надано судам доказів того, що заяву,
подану відповідачем до Верховного суду
України прийнято до провадження.

Дане факт не заперечувався
представником апелянта в суді
апеляційної інстанції.

Крім того, варто зазначити, що у разі
скасування Верховним судом України
постанови Вищого господарського суду
України, боржник не позбавлений права
звернутись до господарського суду із
заявою про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню, та стягнути на
користь боржника безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до статті 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим Кодексом та
законом України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, враховуючи зазначене,
колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що клопотання про
зупинення провадження по розгляду
заяви про відновлення пропущеного
строку для пред'явлення до виконання
наказу є необґрунтованим та не
підлягає задоволенню.

Стосовно законності дій суду першої
інстанції щодо задоволення заяви про
відновлення пропущеного строку для
пред'явлення до виконання наказу
Господарського суду міста Києва №
5011-64/1736-2012 від 25.09.2014 року у справі №
5011-64/1736-2012 за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Залкар Банк»
до Публічного акціонерного товариства
«Український професійний банк» про
стягнення заборгованості в сумі 262061,90
доларів США, колегія суддів
погоджується із висновком
Господарського суду міста Києва щодо
поважності пропуску строку та
необхідності його відновлення
враховуючи таке.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 25.05.2012 року, залишеним без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
08.08.2012 року, позовні вимоги задоволені в
повному обсязі, стягнуто з ПАТ
«Український професійний банк» на
користь ВАТ «Залкар Банк»
заборгованість в сумі 256 000,00 доларів
США, 5933,60 доларів США процентів за
користування коштами, 128,30 доларів США
пені та судовий збір у розмірі 41 877,00
грн.

25.09.2012 року судом на виконання
зазначеного рішення було видано
відповідний наказ.

Даний наказ був дійсним для
пред`явлення до виконання до 08.08.2013
року.

Стягувач вчасно звернувся до
виконавчої служби із даним наказом про
виконання рішення суду, проте, 05.02.2013
року державний виконавець виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» та разом із супровідним
листом від 05.02.2013 року № 1322/12 направив
її та оригінал наказу до
Господарського суду міста Києва.

Враховуючи те, що рішення суду першої
інстанції неодноразово було предметом
перегляду в апеляційній та касаційній
інстанції (що підтверджується
постановами відповідних інстанції, які
наявні в матеріалах справи), крім того,
постанову Вищого господарського суду
України, якою скасовано постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 25.04.2013 року та
залишено в силі рішення Господарського
суду міста Києва від 25.05.2012 року у
справі № 5011-64/1736-2012, було прийнято вже
після того, як сплив строк для
пред'явлення наказу до виконання,
стягувачем строк для пред'явлення
наказу до виконання було пропущено з
поважних причин.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського
процесуального кодексу України у разі
пропуску строку для пред'явлення
наказу до виконання з причин, визнаних
господарським судом поважними,
пропущений строк може бути відновлено.

Враховуючи вище зазначене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що судом
першої інстанції дане питання вирішено
всебічно та повно, ухвала винесена з
дотриманням норм процесуального права
є законною та обґрунтованою, а отже
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Український
професійний банк» не підлягає
задоволенню.

Крім того, в процесі розгляду справи у
Вищому господарському суді України
Відкрите акціонерне товариство
«Залкар Банк» було перейменоване на
Відкрите акціонерне товариство
«Російський Інвестиційний Банк» (яке
згідно із п. 1.3. статуту є його повним
правонаступником), про що повідомив
Вищий господарський суд України своїм
клопотанням від 24.09.2013 року,

Згідно з ч. 1 ст. 25 Господарського
процесуального кодексу України у разі
смерті або оголошення фізичної особи
померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу.

Судом першої інстанції, при вчиненні
дії щодо задоволенння клопотання
стягувача та замінити стягувача за
наказом - Відкрите акціонерне
товариство «Залкар Банк», його
правонаступником - Відкритим
акціонерним товариством «Російський
Інвестиційний Банк» також не було
порушено норми чинного законодавства
України та здійснена заміна відповідно
до приписів ГПК України.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Український
професійний банк» залишається без
задоволення, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Український
професійний банк» залишити без
задоволення, ухвалу Господарського
суду міста Києва від 01.04.2014 року у
справі № 5011-64/1736-2012- без змін.

2. Матеріали справи № 5011-64/1736-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов