м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3957/14 29.04.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства «Херсонська
теплоелектроцентраль»До
Публічного акціонерного товариства
«Київський ювелірний
завод»Простягнення 5 450, 90 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Колганова Ю.М. - за дов.

Від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на свою
користь заборгованість за надані
послуги з постачання теплової енергії
за Договором від 15.10.2012р. за № 158 про
надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води в
сумі 4 995, 49 грн., 3% річних в розмірі 100, 76
грн., пеню в розмірі 354, 66 грн. та витрати
по сплаті судового збору в розмірі 1 827,
00 грн.

Ухвали суду про порушення провадження
у справі від 14.03.2014р. та відкладення
розгляду справи від 10.04.2014 були
надіслані за адресою відповідача, що
зазначена в єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців а саме: 03039, м. Київ,
вул.. Голосіївська, буд.17.

На призначене судове засідання 29.04.2014р.
представник відповідача не з'явився,
витребуваних судом доказів не надав,
будь-яких обґрунтованих заяв чи
клопотань про відкладення судового
засідання з зазначенням підстав щодо
своєї неявки не направив, хоча про дату
та час їх проведення повідомлений
належним чином, про що зокрема свідчить
наявний у матеріалах справи оригінал
поштового відправлення, з якого слідує,
що поштова кореспонденція з ухвалою
суду про призначення судового
засідання була вручена відповідачу
28.04.2014р.

Отже, відповідач завчасно був
повідомлений про місце, дату та час
судових засідань, і у разі наміру
подати відзив на позовну заяву,
письмові пояснення, додаткові
документи, мав достатньо часу для
цього.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 ГПК України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2012 року між Позивачем та
Відповідачем був укладений Договір №
158 про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Відповідно до п.1 Договору, Позивач
зобов'язався надати Відповідачу
послуги з централізованого опалення та
постачання гарячої води, а Відповідач
зобов'язався своєчасно оплатити надані
послуги за встановленими тарифами у
строки та на умовах, передбачених
Договором.

Пунктом 2 Договору суб'єктом
користування послугами Позивача є
приміщення, розташоване за адресою: м.
Херсон, площа Свободи, 5.

Пунктом 8 Договору передбачено, що
оплата за отримані послуги
здійснюється в строк не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п. 15 Договору, Відповідач
зобов'язаний оплачувати послуги в
строки встановлені Договором.

Судом встановлено, що Позивач належним
чином виконав свої зобов'язання щодо
надання послуг з постачання теплової
енергії, що підтверджується довідками
про наявність опалення в будинку, в
якому знаходиться приміщення
Відповідача, в жовтні-грудні 2012р.,
січні-квітні 2013р.

Проте, Відповідач свої обов'язки
виконує не належним чином, в зв'язку з
чим за ним утворилась заборгованість.

Розмір заборгованості Відповідача за
послуги централізованого опалення
зазначено в Довідці щодо руху
заборгованості за період з 01.10.2012р. по
11.11.2013р. і станом на 11.11.2013р.
заборгованість склала 4 995, 49 грн.

Крім цього, відповідно до Довідки від
07.04.2014р. за № 01-4/865 про суму боргу за
спожиту теплову енергію, станом на
01.04.2014р. заборгованість Відповідача
перед Позивачем за спожиту теплову
енергію, що склалась за період з жовтня
2012р. по квітень 2013р., становить 4 995, 49
грн.

Судом встановлено, що рахунки за надані
послуги з централізованого опалення на
оплату вручались уповноваженому
представнику Відповідача особисто під
підпис, що підтверджується копіями цих
рахунків та реєстрами рахунків за
відповідні періоди.

Однак, на час розгляду справи,
Відповідачем не були виконані
зобов'язання зі сплати рахунків за
надані послуги з централізованого
опалення.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, Господарський суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Договір від 15.10.2012р. за № 158 про надання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води є підставою
для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175
Господарського кодексу України, ст. ст.
11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і
згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.
Статтею 19 Закону України «Про
теплопостачання» встановлено, що
споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію. Крім цього, ст. 24
Закону України «Про теплопостачання»
визначено права та обов'язки споживача
теплової енергії, зокрема визначено, що
до основних обов'язків споживача
відноситься додержання вимог договору
та нормативно-правових актів.

Матеріалами справи підтверджується
факт надання Відповідачу послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, а також
існування у відповідача
заборгованості по сплаті за надані
послуги в розмірі 4 995, 49 грн. за період з
жовтня 2012р. по квітень 2013р.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 8 Договору передбачено, що
оплата за отримані послуги
здійснюється в строк не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи п. 8 Договору відповідач
повинен був вносити оплату за отримані
послуги в строк не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач свого обов'язку зі сплати за
отримані послуги належним чином не
виконав у зв'язку із чим заборгованість
відповідача по сплаті за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води за період з
жовтня 2012р. по квітень 2013р. склала 4 995, 49
грн., а строк виконання грошового
зобов'язання на момент винесення
рішення у справі настав.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Факт наявності боргу у Відповідача за
Договором № 158 про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води у розмірі 4 995, 49
грн. за період з жовтня 2012р. по квітень
2013р. Позивачем належним чином
доведений, документально
підтверджений і Відповідачем не
спростований, і тому ця сума має бути
стягнута з відповідача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Пунктом 18 Договору визначено, що за
несвоєчасне внесення платежів за
послуги Відповідач несе
відповідальність у вигляді сплати
пені. Пунктом 12 Договору встановлено,
що за несвоєчасне внесення плати з
Відповідача стягується пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення
платежу.

Отже, порушення Відповідачем строків
оплати, передбачених п. 8 Договору, є
порушенням зобов'язання, що відповідно
до ст. 611 Цивільного кодексу України
тягне за собою правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплату неустойки.

Тому, Позивачем також правомірно
заявлена вимога про стягнення з
відповідача пені за неналежне
виконання зобов'язання, відповідно до
договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою визнається визначена
законом або договором грошова сума, яку
боржник повинен сплатити кредиторові в
разі невиконання або неналежного
виконання зобов'язання, зокрема в разі
прострочення.

Таким чином, за прострочення терміну
платежу з відповідача належить
стягнути пеню у сумі 354, 66 грн.,
відповідно до розрахунку Позивача з
яким суд погоджується та вважає
обґрунтованим.

З огляду на наявність прострочення
грошового зобов'язання, позивач також
правомірно нарахував відповідачу борг
з урахуванням трьох процентів річних
від простроченої суми за весь час
прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
за договором або законом.

Згідно здійсненого позивачем
розрахунку з відповідача підлягає
стягненню 100, 76 грн. 3% річних, відповідно
до ст. 625 ЦК України, з яким суд
погоджується та вважає обґрунтованим.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону,
відповідачем належним чином протягом
розгляду справи не було надано
належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що його вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору,
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Київський
ювелірний завод» (03039, м. Київ, вул.
Голосіївська, 17; Код: 00227229) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Херсонська теплоелектроцентраль»
(73036, м. Херсон, Бериславське шосе, 1; код:
00131771) заборгованість за надані послуги
з постачання теплової енергії в
розмірі 4 995 (чотири тисячі дев'ятсот
дев'яносто п'ять) грн. 49 коп., пеню в
розмірі 354 (триста п'ятдесят чотири) грн.
66 коп., 3 % річних в розмірі 100 (сто) грн. 76
коп. та витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального
кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.04.2014р.

Суддя
І.І.Борисенко