ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.04.2014
Справа № 905/2008/14
Господарський суд Донецької області
у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання
Лагодіні Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Корум Україна», м. Донецьк

до Публічного акціонерного товариства
«Шахта імені О.Ф. Засядька», м. Донецьк

про стягнення заборгованості в розмірі
7183816, 50 грн., з яких сума основного боргу
6500000, 00 грн., інфляційні витрати в
розмірі 71500, 00 грн., 3 % річних в розмірі
188854, 50 грн., пеня в розмірі 423462, 00 грн.,

за участю представників:

від позивача: Дробот Н.В. за довір. від
07.02.2014р.,

від відповідача: Пропастін В.М., за
довір. від 21.03.2013р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Корум
Україна» звернулось до суду з позовом
до Публічного акціонерного товариства
«Шахта імені О.Ф. Засядька» про
стягнення заборгованості в розмірі
7183816, 50 грн., з яких сума основного боргу
6500000, 00 грн., інфляційні витрати в
розмірі 71500, 00 грн., 3 % річних в розмірі
188854, 50 грн., пеня в розмірі 423462, 00 грн.

Правовою підставою позову позивач під
час розгляду справи вважає норми
статей 525, 526, 536, 625, 655, 694 Цивільного
кодексу України, статей 193, 199, 216, 222, 232, 265
Господарського кодексу України. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
№ 822 від 25 червня 2012 року. Зазначив, що
відповідачем не в повному обсязі
сплачена вартість поставленого товару
відповідно до договору. Факт отримання
відповідачем товару підтверджується
видатковими накладними. З урахуванням
часткової сплати, сума основного боргу
становить 6500000, 00 грн.

Відповідно до норм статті 625
Цивільного кодексу України позивачем
нараховані інфляційні витрати в
розмірі 71500, 00 грн. та 3% річних в розмірі
188854, 50 грн.

Відповідно до пункту 6.2 договору
позивачем нарахована пеня в розмірі
423462, 00 грн.

14 квітня 2014 року представником
відповідача через канцелярію суду
наданий відзив на позовну заяву, в
якому останній не заперечував проти
задоволення позовних вимог, просив
зменшити розмір пені. Зазначив, що
вказана заборгованість виникла у
зв'язку зі складним фінансовим
становищем.

14 квітня 2014 року через канцелярію суду
представником позивача надано заяву, в
якій останній не заперечував проти
задоволення клопотання представника
відповідача про зменшення суми пені.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним в позові, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, через канцелярію суду надав
додаткові документи, які долучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача у
судовому засіданні визнав позовні
вимоги в повному обсязі, просив
зменшити розмір нарахованої пені, про
що надав через канцелярію суду відзив
на позовну заяву.

Приписами статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що відповідач має право
визнати позов повністю або частково.

Підстави для неприйняття визнання
позову відповідачем у суду відсутні.

Представникам сторін у судовому
засіданні роз'яснені права та
обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 78
Господарського процесуального кодексу
України.

Представники сторін клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляли,
у зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосування засобів
технічної фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством «Корум
Україна» (Постачальник) та Публічним
акціонерним товариством «Шахта імені
О.Ф. Засядька» (Покупець) укладений
договір №822 (надалі по тексту - договір),
за умовами якого, Постачальник
зобов'язується передати в обумовлені
договором строки Покупцю товар та/або
продукцію (далі - товар), а Покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
та сплатити за нього узгоджену суму
(пункт 1.1 договору).

Умовами договору сторони визначили
предмет договору, ціну товару, строки,
умови поставки та передачі товару,
право власності на товар, порядок
ведення розрахунків, відповідальність
сторін та строк дії договору.

Договір підписано обома сторонами,
доказів відмови від договору до
матеріалів справи не надано, у зв'язку з
чим, за висновками суду вказаний
договір є чинним.

Пунктом 1.2 договору встановлено, товар
постачається в асортименті, кількості,
в строки, за ціною та якісними
характеристиками, узгодженими
Сторонами в Договорі та Специфікаціях,
які є невід'ємними частинами Договору.

Згідно із пунктом 4.2 договору, базисні
умови поставки узгодженої партії
товару - EXW у відповідності з правилами
«ІНКОТЕРМС - 2010р.», якщо інше не
обговорено у відповідних
Специфікаціях до договору. Місце
пункту призначення, конкретні умови та
строки постачання по кожній партії
товару вказується сторонами у
відповідних Специфікаціях до договору,
які є невід'ємною його частиною. У
випадках, коли сторонами у
Специфікаціях обумовлюються інші
умови поставки, взаємовідносини сторін
будуть регулюватися положеннями,
затвердженими у міжнародних торгових
термінах «Інкотермс-2000», з урахуванням
узгоджених сторонами умов поставок у
відповідних Специфікаціях.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що
обв'язки Постачальника вважаються
виконаними з моменту передачі товару в
розпорядження Покупця або іншої особи,
вказаної Покупцем, у нерозвантаженому
вигляді на будь-якому транспортному
засобі, що прибув до пункту призначення
поставки, узгодженому сторонами в
Специфікаціях, якщо інше не
передбачено базисом поставки.
Розвантаження транспортного засобу
виконується силами та за рахунок
Покупця. Обов'язки Покупця вважаються
виконаними з моменту прийняття та
оплати поставленого товару.

Відповідно до пункту 4.6 договору, право
власності на товар переходить від
Постачальника Покупцю в момент
передання товару відповідно до пункту
4.4 договору, що підтверджується
відповідним первинним документом.

Згідно із пунктом 5.1 договору, ціна
товару за одиницю та по позиціях
вказана в специфікаціях до договору.
Загальна сума (ціна) договору
визначається загальною сумою всіх
Специфікацій, які є невід'ємними
частинами договору.

Порядок оплати товару обумовлюються
сторонами в специфікаціях до договору
(пункт 5.3 договору).

У наявній в матеріалах справи
Специфікації № 3 міститься інформація
про найменування, кількість, ціну та
строк поставки товару, яка підписана
сторонами без заперечень та скріплена
печатками підприємств. (а.с.18).

Так, відповідно до Специфікації №3 від
08 січня 2013 року до договору, загальна
вартість товару становить 15000000,00 грн. з
урахуванням ПДВ; термін поставки
товару становить до 05 травня 2013 року - 1
шт., до 15 липня 2013 року - 1 шт., базисні
умови поставки: EXW у відповідності з
правилами «ІНКОТЕРМС - 2010р.», порядок
оплати: оплата здійснюється
щомісячними платежами згідно графіку,
вказаному у Специфікації.

Гранічний строк сплати за графіком - 25
червня 2013 року.

19 листопада 2012 року між сторонами
укладена Додаткова угода № 1 до
договору, якою внесено зміни до пункту
9.2 Договору та викладено в наступній
редакції: Договір набирає чинності з
дати його підписання сторонами та діє
до 31 грудня 2013 року, а в частині
виконання зобов'язань - до повного та
належного виконання цих зобов'язань.

Відповідно до вищевказаної
специфікації, позивачем виписаний
рахунок на оплату № ТК000000013 від 09 січня
2013 року на загальну суму 15000000, 00 грн.
(а.с. 26).

15 січня 2013 року між сторонами укладена
Додаткова угода № 2 до договору, якою
реквізити Постачальника викладені в
наступній редакції: ВТ «ТК «Гірничі
машини» 83005, м. Донецьк, вул. Івана
Ткаченко, 189, т/с 1984 в ПАО «БТА
БАНК», МФО 321723, , ІНН
72, Свідоцтво платника ПДВ № 200100587,
тел. .

17 грудня 2013 року між сторонами укладена
Додаткова угода № 3 до договору, якою
доповнено Договір пунктом 2.1.2
наступним змістом: « 2.1.2 Постачальник
має право за погодженням із Покупцем
здійснити дострокову поставку Товару
(до отримання всієї оплати за
продукцію)».

Пункт 2 Додаткової угоди № 3 до договору
доповнено наступним змістом: « 2.1.3. У
разі порушення Покупцем строків оплати
за товар Постачальник має право
застосувати до Покупця заходи
забезпечення виконання зобов'язань, що
полягають у утриманні товару до його
повної сплати, в порядку, передбаченому
відповідною Специфікацією».

Пункт 4 Специфікації № 3 від 08 січня 2013
року до договору доповнено абзацем
наступного змісту: «У разі порушення
Покупцем строків оплати за товар,
Постачальник має право застосувати до
Покупця заходи забезпечення виконання
зобов'язань, що полягають у утриманні
товару до його повної сплати. Вказані
заходи Постачальник має право
застосувати без попереднього
повідомлення Покупця; такі заходи
діють до отримання оплати за товар в
повному обсязі. У разі неотримання
оплати за товар до 15.02.2014 року,
Постачальник має право задовольнити
свої вимоги по оплаті затовар шляхом
реалізації утримуваного товару третій
особі (покупцю)».

Пунктом 4 Додаткової угоди № 3 до
договору продовжено строк дії договору
до 01 червня 2014 року, а в частині
проведення розрахунків за поставлену
продукцію - до повного їх здійснення.

26 грудня 2013 року постачальником
виставлено рахунок - фактуру № 13 від 26
грудня 2013 року.

На виконання умов договору позивачем
поставлений товар, що підтверджується
видатковими накладними № 735 від 08
травня 2013 року та № 2518 від 26 грудня 2013
року на загальну суму 15000000, 00 грн., які
містяться в матеріалах справи (а.с. 22, 24).

Поставлену продукцію отримав інженер
ОСОБА_4 за довіреністю №1581 від 07 травня
2013 року та № 4237 від 25 грудня 2013 року (а.с.
23, 25).

Також, в матеріалах справи містяться
податкові накладні, якими
підтверджується факт здійснення
господарських операцій між сторонами.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку,
видаткові накладні є первинними
обліковими документами в розумінні
вищезазначеного Закону та підписання
покупцем видаткової накладної
підтверджує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, а тому є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриману продукцію.

Представник відповідача у судовому
засіданні не заперечував проти факту
отримання товару.

Позивачем до матеріалів справи надані
докази, що підтверджують часткову
оплату відповідачем за отриманий товар
згідно договору, а саме, платіжні
доручення № 9731 та № 9730 від 04 червня 2013
року на загальну суму 1000000, 00 грн.
(а.с.27-28).

З урахуванням часткової сплати, сума
боргу складає 6500000, 00 грн.

Відповідач отримав продукцію, але у
визначений у договорі строк за неї в
повному обсязі не сплатив, своїх
договірних зобов'язань перед позивачем
не виконав, чим порушив умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й
частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Матеріалами справи доведений факт
отримання відповідачем товару та не
сплати відповідно до рахунків-фактур у
встановлені договором терміни. Суд
вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу в
розмірі 650000, 00 грн. підлягають
задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача інфляційних витрат в
розмірі 71500, 00 грн. та 3% річних в розмірі
188854, 50 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно із рекомендаціями Верховного
Суду України № 62-97р від 03.04.1997 щодо
порядку нарахування індексів інфляції
при розгляді судових справ індекс
інфляції розраховується не на кожну
дату місяця, а в середньому за місяць.
Для визначення індексу за будь-який
період необхідно щомісячні індекси,
які складають відповідний період,
перемножити між собою.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що розрахунок
інфляційних витрат здійснювався за
період з липня 2013 року по лютий 2014 року,
як вказано в таблиці розрахунку
(додаток № 1 до позову), але помилково
вказав період з липня 2013 року по січень
2014 року.

Перевіривши арифметичний розрахунок
інфляційних витрат за період з липня 2013
року по лютий 2014 року суд визнає його
невірним, оскільки позивачем допущено
арифметичні помилки. За розрахунком
суду, інфляційні витрати за період з 26
січня 2013 року по 25 лютого 2013 року
складають більше, ніж заявлені
позивачем, але суд не виходить за межі
позовних вимог, тому сума інфляційних
витрат в розмірі 71500, 00 грн. підлягає
стягненню з відповідача.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3%
річних за період з 26 січня 2013 року по 25
червня 2013 року, суд визнає його
невірним, оскільки позивачем допущено
арифметичні помилки. За розрахунком
суду, інфляційні витрати за період з 26
січня 2013 року по 25 лютого 2013 року на
суму заборгованості 2000000, 00 грн. розмір
3% річних складає 29589, 04 грн., за період з
26 лютого 2013 року по 27 травня 2013 року на
суму заборгованості 4000000, 00грн. розмір 3%
річних складає 29589, 04 грн., за період з 28
травня 2013 року по 04 червня 2013 року на
суму 6000000,00 грн. розмір 3% річних складає
3452, 05 грн., за період з 05 червня 2013 року
по 25 червня 2013 року на суму
заборгованості 5000000, 00 грн. розмір 3%
річних складає 8219, 18 грн., за період з 26
червня 2013 року по 20 березня 2014 року на
суму заборгованості 6500000, 00 грн. розмір
3% річних складає 109726, 03 грн. суд визнає
його невірним, за розрахунком суду
розмір 3% річних складає 155918, 30 грн.
Загальна сума 3 % річних за період з 26
січня 2013 року по 25 червня 2013 року
складає 155918,30 грн.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені в розмірі
423462, 00 грн. необхідно зазначити
наступне.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що за
порушення строку кінцевого розрахунку
за товар, передбачених договором,
Покупець сплачує Постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діє в період порушення
зобов'язань, від суми простроченого
платежу за кожний день прострочки. При
цьому, грошові кошти, що
перераховуються Покупцем на поточний
рахунок Постачальника в період дії
договору, зараховуються в першу чергу
на відшкодування заборгованості за
договором (у разі наявності такової).

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Під час розгляду справи представником
відповідача надане клопотання про
зменшення розміру нарахованої пені.

Пункт 3 частини першої статті 83 ГПК
України надає господарському суду
право зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки, яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання. Частина 3 статті 551 ЦК
України передбачає, що суд може
зменшити розмір неустойки, якщо він
значно перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Частина 1 статті 233 ГК України також
містить приписи, щодо можливості
зменшення неустойки. При цьому згідно
приписів цієї статті при зменшенні
розміру неустойки повинно бути взято
до уваги: ступень виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

З огляду на вищевикладене, якщо
порушення зобов'язання учасника
господарських відносин не потягло за
собою значні збитки для іншого
господарюючого суб'єкта, та враховуючи
фінансове становище суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Cуд враховує скрутне фінансове
становище відповідача, яке значним
чином вплинуло на спроможність
останнього виконати свої зобов'язання
за договором відсутність заперечень з
боку позивача щодо зменшення розміру
нарахованих штрафних санкці.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що
позивачем не доведений факт наявності
збитків у зв'язку із невиконанням
відповідачем умов договору.

Приймаючи до уваги викладене, суд
вважає, що позивачем штрафні санкції
нараховані правомірно, але суд, в силу
положень частини 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України зменшує штрафні санкції з
423462грн. до 200000 грн.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

Також, відповідно до частини 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України в разі визнання відповідачем
позовних вимог господарський суд
приймає рішення про задоволення
позову.

Матеріали справи належних доказів в
спростування доводів позивача не
містять, відповідачем таких до суду не
надано. За таких обставин та
враховуючи, що відповідач свої
зобов'язання з оплати не виконав, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, стягуються з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Корум
Україна» до Публічного акціонерного
товариства «Шахта імені О.Ф. Засядька»
про стягнення заборгованості в розмірі
7183816, 50 грн., з яких сума основного боргу
6500000, 00 грн., інфляційні витрати в
розмірі 71500, 00 грн., 3 % річних в розмірі
188854, 50 грн., пеня в розмірі 423462, 00 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахта імені О.Ф. Засядька»
(83054, м. Донецьк, проспект Засядька, 6; р/р 4473 в ПАТ ПУМБ м.
Донецька) на користь Приватного
акціонерного товариства «Корум
Україна» (83005, м. Донецьк, вул. Івана
Ткаченка, 189, , п/р
4111 в ПАТ «Дочірний банк Сбербанку
Росії», Донецьке відділення № 3, МФО
320627) суму основного боргу в розмірі 6500000
(шість мільйонів п'ятсот тисяч) грн., 00
коп., інфляційні витрати в розмірі
71500(сімдесят одну тисячу п'ятсот) грн., 00
коп., 3% річних в розмірі 155918 (сто
п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот
вісімнадцять тисяч) грн., 30 коп., пеня в
розмірі 200000 (двісті тисяч) грн., 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахта імені О.Ф. Засядька»
(83054, м. Донецьк, проспект Засядька, 6; р/р 4473 в ПАТ ПУМБ м.
Донецька) на користь Приватного
акціонерного товариства «Корум
Україна» (83005, м. Донецьк, вул. Івана
Ткаченка, 189, , п/р
4111 в ПАТ «Дочірний банк Сбербанку
Росії», Донецьке відділення № 3, МФО
320627) витрати по сплаті судового збору у
розмірі 73080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. 00 коп.

У судовому засіданні 17 квітня 2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано 22
квітня 2014 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
О.О. Кучерява