ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 квітня 2014 р. Справа №
903/347/14

за позовом Державного підприємства
«Український державний центр
радіочастот» в особі Волинської філії
Державного підприємства «Український
державний центр радіочастот», м.Луцьк

до відповідача: Дочірнього
підприємства «Телерадіокомпанія
«Аверс» відкритого акціонерного
товариства «Корпорація «Аверс»,
м.Луцьк

про зобов'язання укладення договору на
радіочастотний моніторинг

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від позивача: Шемет І.К., довіреність
№5-2/14784 від 13.09.2013 року

від відповідача: Кондратюк В.В.,
довіреність №02 від 16.01.2014 року

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки сторін.

У судовому засіданні 23.04.2014 року за
погодженням з представниками сторін
відповідно до ст.77 ГПК України
оголошено перерву до 24.04.2014 року до 14
год. 00 хв.

У судовому засіданні 24.04.2014 року
за клопотанням позивача здійснювалась
фіксація судового процесу технічними
засобами.

Суть спору: позивач - ДП
«Український державний центр
радіочастот» в особі Волинської філії
ДП «Український державний центр
радіочастот» звернувся до суду з
позовом про зобов'язання відповідача -
ДП «Телерадіокомпанія «Аверс» ВАТ
«Корпорація «Аверс» укласти договір
№12-02-568 від 07.02.2012 року про виконання
робіт, пов'язаних з розглядом заявочних
документів, присвоєнням радіочастот,
підготовкою висновків, оформлення
дозволів, радіочастотним моніторингом
та забезпеченням електромагнітної
сумісності радіоелектронних засобів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги
позивач зазначає, що 07.02.2012 року
надіслав відповідачу проект договору
№12-02-568 від 07.02.2012 року про виконання
робіт, пов'язаних з розглядом заявочних
документів, присвоєнням радіочастот,
підготовкою висновків, оформленням
дозволів, радіочастотним моніторингом
та забезпеченням електромагнітної
сумісності радіоелектронних засобів.
22.03.2012 року відповідач надіслав
позивачу свою редакцію договору №12-02-568
від 12.03.2012 року. 06.04.2012 року позивач
надіслав відповідачу протокол
узгодження розбіжностей №1 до договору
№12-02-568 від 12.03.2012 року. Відповідач
протокол розбіжностей не підписав,
листом №119 від 27.04.2012 року повідомив
позивача, що договір є неукладеним. З
посиланням на п. 5 ч.2 ст. 6, п. 3 ч.3, ч. 4 ст.
16, ч. ч. 2, 4 ст. 19 Закону України «Про
радіочастотний ресурс України»
позивач зазначає, що даний договір є
обов'язковим до укладення, а тому
відповідача необхідно зобов'язати
укласти договір №12-02-568 в редакції від
07.02.2012 року.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Пояснив, що договір від 12.03.2012 року
вважає укладеним, проте, зважаючи на
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року у
справі №903/943/13 звернувся з даним
позовом.

Відповідач у поясненнях від 23.04.2014 року,
24.04.2014 року та представник в судовому
засіданні позовні вимоги не визнає з
наступних підстав:

- жодним законом України, в т.ч. Законом
України «Про радіочастотний ресурс
України» не передбачено обов'язку
укладення з позивачем договорів про
виконання робіт, пов'язаних з розглядом
заявочних документів, присвоєнням
радіочастот, підготовкою висновків,
оформленням дозволів, радіочастотним
моніторингом та забезпеченням
електромагнітної сумісності
радіоелектронних засобів;

- проект договору від 07.02.2012 року
містить в собі положення різних
договорів, що мають різний предмет
регулювання, тому не може бути
прийнятий у запропонованій позивачем
редакції;

- ч. 4 ст. 16 Закону України «Про
радіочастотний ресурс України» не дає
підстав для висновку про
обов'язковість укладення договору на
роботи, пов'язані з радіочастотним
моніторингом та забезпеченням
електромагнітної сумісності
радіоелектронних засобів;

- постановами Рівненського
апеляційного господарського суду від
11.12.2013 року, Вищого господарського суду
України від 26.02.2014 року у справі №903/943/13
встановлено, що договір є неукладеним
та не є обов'язковим;

- підприємство не заперечує укладення
договору на радіочастотний моніторинг
та забезпечення електромагнітної
сумісності радіоелектронних засобів,
проте, позивачем не дотримано порядку
укладення господарських договорів,
визначеного ст. 181 ГК України;

- проект договору від 07.02.2012 року не
відповідає вимогам чинного
законодавства, зокрема, в ньому
проігноровані «Методика
інструментального оцінювання
(вимірювання) частоти
радіовипромінювання передавачів
засобами радіочастотного контролю»,
ГОСТ 30338, ГОСТ 30318-95.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Дочірнє підприємство
«Телерадіокомпанія «Аверс» відкритого
акціонерного товариства «Корпорація
«Аверс» має ліцензію на
загальнонаціональне мовлення і
експлуатує РЕЗ каналового
телевізійного мовлення: ЕКСПАНСІЯ
(розміщений за адресою: м.Горохів,
вул.Ватутіна, 30а); ТV 100/І-ІІІ (розміщений
за адресою: м.Нововолинськ,
вул.Піонерська, 6); СТВ-1,0Д (розміщений за
адресою: м.Ковель, вул.Варшавська, 5); ТХ/U
(розміщений за адресою: м.Луцьк,
вул.Словацького, 12).

07.02.2012 року на зазначені РЕЗ позивачем
видано відповідачу дозволи на
експлуатацію радіоелектронного засобу
каналового телевізійного мовлення
№ТБ-07-0060988, №ТБ-07-0060989, №ТБ-07-0060990
№ТБ-07-0060991 (а.с. 14-17).

14.02.2012 року листом № 211-25/14.2 Волинська
філія УДЦР надіслала відповідачу
проект Договору №12-02-568 від 07.02.2012 року
про виконання робіт, пов'язаних з
розглядом заявочних документів,
присвоєнням радіочастот, підготовкою
висновків, оформленням дозволів,
радіочастотним моніторингом та
забезпеченням електромагнітної
сумісності радіоелектронних засобів
(а.с.18-22).

Листом від 19.03.2012 року № 82 відповідач
надіслав Волинській філії УДЦР свою
редакцію проекту Договору №12-02-568 від
12.03.2012 року (23-30).

06.04.2012 року позивач повернув
відповідачу підписаний з протоколом
узгодження розбіжностей №1 та
скріплений печаткою примірник
договору №12-02-568 від 12.03.2012 року (а.с. 31-51).

Листом №119 від 27.04.2012 року відповідач
повідомив позивача, що Волинською
філією УДЦР не було враховано в повному
обсязі тих змін, які були внесені
замовником по протоколу розбіжностей
до Договору №12-02-568, залишено даний
Договір у вигляді, який першочергово
пропонувався позивачем, а тому даний
Договір №12-02-568 від 12 березня 2012 року є
неукладеним (а.с. 52).

Позивач зазначає, що відповідно
до Закону України «Про радіочастотний
ресурс України» спірний договір є
обов'язковим до укладення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 179 ГК України
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що позивач
звертався в господарський суд
Волинської області (справа №903/943/13) з
позовом до ДП «Телерадіокомпанія
«Аверс» про стягнення 14 867 грн. 39 коп. за
виконані роботи з радіочастотного
моніторингу. В підтвердження позовних
вимог посилався на договір
№12-02-568 від 07.02.2012 року, №12-02-568 від 12.03.2012
року, рахунки, акти виконаних робіт на
радіочастотний моніторинг, які
надсилались відповідачу згідно
договору №12-02-568 від 07.02.2012 року.

Проте, Вищий господарський суд України
у постанові від 26.02.2014 року та
Рівненський апеляційний господарський
суд у постанові від 11.12.2013 року дійшли
висновку, що твердження позивача, що
договір №12-02-568 від 12.03.2012 року та
протокол узгодження розбіжностей до
договору в силу ч. 7 ст. 181 ГК України
є укладеним з 07.02.2012 року є
безпідставним, оскільки за ч. 7 ст. 181
ГК України регулюються правовідносини
щодо укладення договорів заснованих на
державному замовленні або укладення
якого є обов'язковим для сторін на
підставі закону. Однак, ч.4 ст. 16 Закону
України "Про радіочастотний ресурс
України" перелік послуг на проведення
яких позивач намагався укласти з
відповідачем договірні зобов'язання не
є обов'язковими і надаються за
замовленням загальних користувачів
радіочастотного ресурсу України
(постанова Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року).
Доказів того, що договір від 07.02.2012
року, на який посилається позивач як на
підставу позову, заснований на
державному замовленні або такий,
укладення якого є обов'язковим для
сторін на підставі закону, або сторона -
виконавець за договором - в
установленому порядку визнаний
монополістом на певному ринку товарів
(робіт, послуг) позивач не надав і у
господарських судів були відсутні
правові підстави для застосування до
спірних правовідносин правила частини
7 статті 181 Господарського кодексу
України (постанова Вищого
господарського суду України від 26.02.2014
року).

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Порядок укладення обов'язкових
договорів передбачений ст. 181 ГК
України.

Відповідно до ч. 7 ст. 181 ГК України якщо
сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору,
заснованого на державному замовленні
або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

Згідно ч. 1 ст. 187 ГК України спори, що
виникають при укладанні господарських
договорів за державним замовленням,
або договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у разі якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
договору.

Позивач не довів належними та
допустимими доказами з посиланням на
законодавство необхідність звернення
з позовними вимогами про спонукання до
укладення договору, вважаючи договір
обов'язковим та укладеним.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку про відмову в позові.

Відповідно до ст.49 ГПК України
судові витрати по справі покладаються
на позивача.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49,
82-85 ГПК України , -

в и р і ш и в:

У позові Державного підприємства
«Український державний центр
радіочастот» в особі Волинської філії
Державного підприємства «Український
державний центр радіочастот» до
Дочірнього підприємства
«Телерадіокомпанія «Аверс» відкритого
акціонерного товариства «Корпорація
«Аверс» про зобов'язання укладення
договору на радіочастотний моніторинг
відмовити.

Повне рішення складено 29.04.2014
року.

Суддя
А. М. Кравчук