м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23817/13 23.04.14

За позовом Комунального підприємства
"Васильківтепломережа" Київської
області

до Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" м. Києва

про зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів: Паламар П.І. -
головуючий

Сівакова В.В.,

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача Крикунов О.В.,

від відповідача Сидоренко А.С.

СУТЬ СПОРУ:

у грудні 2013 року Комунальне
підприємство "Васильківтепломережа"
звернулося в суд з указаним позовом,
який уточнило заявою від 29 січня 2014 р.

Позивач зазначав, що між ним та
відповідачем укладено 2 договори
купівлі-продажу природного газу №№
12/947-ТЕ-17, 12/948-БО-17 від 28 вересня 2012 р.,
згідно умов яких відповідач
зобов'язався передати позивачу у
жовтні-грудні 2012 року до 4367200 м3
природного газу, а позивач - прийняти та
оплатити одержаний газ.

Цільовим призначенням природного газу
за першим договором є виробництво
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями, за другим договором -
виробництво теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Залежно від категорії споживачів ціна
природного газу істотно відрізняється
і за першим договором становить 1309,20
грн./1000 м3, за другим договором - 4661,74
грн./1000 м3.

Протягом жовтня-грудня 2012 року
відповідач передав йому загалом 4285757 м3
природного газу, у т.ч. за договором №
12/947-ТЕ-17 3128065 м3, за договором № 12/948-БО-17 -
1157692 м3.

Проте для документального оформлення
обсягів переданого у жовтні-грудні 2012
року газу відповідачем були надані
акти приймання-передачі природного
газу, за змістом яких загальний обсяг
переданого газу (4285757 м3) розподілений
за договорами інакше та становить: за
договором № 12/947-ТЕ-17 2725549 м3, за
договором № 12/948-БО-17 - 1560208 м3.

Такі дії, на думку позивача, порушують
його права, оскільки завищення
відповідачем обсягів переданого
природного газу для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами
зумовлює виникнення у нього обов'язку
сплачувати за одержаний газ більшу
суму грошей.

За таких обставин позивач просив
задовольнити позов та зобов'язати
відповідача провести перерахунок
обсягів та вартості поставленого і
використаного у жовтні-грудні 2012 року
за кожним зі спірних договорів
природного газу.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
його представник у судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на безпідставність заявлених вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд вважає, що у позові слід відмовити з
таких підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 2012 р.
між позивачем та відповідачем як
правонаступником Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" укладено 2 договори №№
12/947-ТЕ-17, 12/948-БО-17, згідно умов яких
відповідач зобов'язався передати
позивачу у жовтні-грудні 2012 року до 4367200
м3 природного газу, а позивач - прийняти
та оплатити одержаний газ.

Цільовим призначенням природного газу
за першим договором є виробництво
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями, за другим договором -
виробництво теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Ціна природного газу за першим
договором становить 1309,20 грн./1000 м3, за
другим договором - 4661,74 грн./1000 м3.

Таким чином, між сторонами по справі
виникли відносини з договорів
купівлі-продажу, врегульовані гл. 54 ЦК
України.

У відповідності до вимог ст. 655 ЦК
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову сум.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 662 ЦК України
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу.

Виходячи з наведеного, а також
визначеного ст. 509 ЦК України поняття
зобов'язання, покупець за договором
купівлі-продажу, яким є позивач,
відповідно до вимог чинного
законодавства набуває права вимагати
від продавця передачі у свою власність
визначеного товару в установлений
строк.

Всупереч вимог ст. 33 ГПК України
позивачем не доведено факту порушення
відповідачем цих прав.

Як слідує з пояснень позивача,
відповідачем було передано йому
необхідну кількість природного газу
для здійснення виробництва теплової
енергії споживачам, що відповідає
умовам розділів 1 і 2 про предмет
спірних договорів, кількість та якість
газу.

Отже, заявлені позивачем вимоги не
пов'язані з порушенням відповідачем
обов'язку передати товар.

З матеріалів справи слідує, що спір між
сторонами виник під час
документального оформлення ними
господарських операцій з
приймання-передачі товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України
продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Умовами п.п. 3.3, 3.4 спірних договорів
сторони погодили порядок оформлення
приймання-передачі газу шляхом
складання відповідних актів. Зокрема,
передбачили, що не пізніше 5-го числа
місяця, наступного за місяцем продажу
газу, покупець зобов'язується надати
продавцеві підписані та скріплені
печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, що 27
листопада 2012 р. сторонами у справі та
газотранспортною організацією були
підписані акти-приймання-передачі
природного газу, спожитого у жовтня 2012
року, за обома спірними договорами.

Доказів підписання таких актів за
листопад та грудень 2012 року суду не
надано.

Правові наслідки невиконання
продавцем обов'язку передати
приналежності товару та документи, що
стосуються товару встановлені ст. 666 ЦК
України.

Згідно з вимогами цієї статі якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання. Якщо приналежності товару
або документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві якщо
приналежності товару або документи, що
стосуються товару, не передані
продавцем у встановлений строк,
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу та повернути
товар покупцеві.

Чинним законодавством та укладеними
між сторонами договорами
купівлі-продажу не передбачено
правових наслідків відмови продавця
передати документи на товар (відмови
продавця природного газу від
підписання актів приймання-передачі) у
вигляді набуття покупцем права
вимагати проведення перерахунку
обсягу та вартості переданого товару.

Заявлені ж вимоги фактично зводяться
до зобов'язання відповідача вчинити
дії по перерахунку обсягів та вартості
природного газу, який фактично
переданий, що не відповідає визначеним
законодавством способам захисту
порушених прав покупця за договором
купівлі-продажу.

За таких обставин у задоволенні позову
відповідно до вимог ст. 16 ЦК України
слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені
по справі господарські витрати
стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід
покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

у позові Комунального підприємства
"Васильківтепломережа" Київської
області відмовити.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Колегія суддів :
П.І.Паламар - головуючий

В.В.Сівакова

Р.Б.Сташків