ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" квітня 2014 р.Справа № 5023/3271/11

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Казарцевої В.В.

при секретарі судового засідання
Юрченко О.А.

розглянувши справу

за заявою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м.Чугуїв до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Чугуїв про
визнання банкрутом за участю сторін:

боржника - ОСОБА_2

ліквідатора - ОСОБА_3

представника ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
довіреність від 13.08.2012 р. представника
ПАТ "ФІДОБАНК" - Кравцової С.М.,
довіреність № 983 від 14.01.2014 р.
представника ТОВ "ОТП Факторинг
Україна" - Кудряшової І.А., довіреність
від 06.12.2013 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 06.03.2014 р. розгляд
звіту ліквідатора, скарги ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" на дії ліквідатора
та скарги ліквідатора на дії банкрута
ОСОБА_2 було відкладено на 23.04.2014 р.

Ліквідатор у судовому засіданні
підтримав свою скаргу на дії банкрута
ОСОБА_2 та просив суд зобов'язати ОСОБА_2
передати арбітражному керуючому
ОСОБА_3 транспортні засоби, що
зареєстровані за ним Управлінням ДАІ
ГУМВС України в Харківській області, а
саме VOLKSWAGEN PASSAT (1995), синій, №куз.НОМЕР_5,
державний номерний знак НОМЕР_1,
свідоцтво НОМЕР_6 від 29.06.2005 р.; ВАЗ 21093
(1997), синій, №куз.НОМЕР_7, державний
номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво НОМЕР_8
від 27.01.2005 р.

Присутні в судовому засіданні боржник
ОСОБА_2 та представники кредиторів
проти скарги ліквідатора на дії
банкрута заперечували, обґрунтовуючи
свою позицію тим, що протягом 2005 р.
ОСОБА_2 зазначені транспортні засоби
були реалізовані за довіреностями на
право користування і розпорядження
автомобілями та на даний час йому не
належать.

Суд, розглянувши скаргу ліквідатора
ОСОБА_3 на дії банкрута ОСОБА_2,
встановив наступне.

26.11.2013 р. до суду надійшла скарга
ліквідатора на дії банкрута ОСОБА_2, в
якій скаржник просив суд зобов'язати
ОСОБА_2 передати арбітражному
керуючому ОСОБА_3 транспортні засоби,
що зареєстровані за ним Управлінням
ДАІ ГУМВС України в Харківській
області, а саме: VOLKSWAGEN PASSAT (1995), синій,
№куз.НОМЕР_5, державний номерний знак
НОМЕР_1, свідоцтво НОМЕР_6 від 29.06.2005 р.;
ВАЗ 21093 (1997), синій, №куз.НОМЕР_7,
державний номерний знак НОМЕР_2,
свідоцтво НОМЕР_8 від 27.01.2005р.

Ухвалою суду від 02.12.2013 р. скаргу
ліквідатора на дії банкрута ОСОБА_2
прийнято та призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України,
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченого цим кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч.5 ст.З-1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
арбітражний керуючий зобов'язаний
здійснювати заходи щодо захисту майна
боржника.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
господарський суд за клопотанням
розпорядника майна, кредиторів або з
власної ініціативи може заборонити
укладати без згоди арбітражного
керуючого угоди, а також зобов'язати
боржника передати цінні папери,
валютні цінності, інше майно на
зберігання третім особам або вжити
інших заходів для збереження майна, про
що виноситься ухвала.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
ліквідатор з дня свого призначення
здійснює такі повноваження: приймає до
свого відання майно боржника, вживає
заходів по забезпеченню його
збереження; виконує функції з
управління та розпорядження майном
банкрута; здійснює інвентаризацію та
оцінку майна банкрута згідно з
законодавством; з підстав,
передбачених частиною десятою статті 17
цього Закону, подає до господарського
суду заяви про визнання недійсними
угод боржника; вживає заходів,
спрямованих на пошук, виявлення та
повернення майна банкрута, що
знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
протягом п'ятнадцяти днів з дня
призначення ліквідатора відповідні
посадові особи банкрута зобов'язані
передати бухгалтерську та іншу
документацію банкрута, печатки і
штампи, матеріальні та інші цінності
банкрута ліквідатору. У разі ухилення
від виконання зазначених обов'язків
відповідні посадові особи банкрута
несуть відповідальність відповідно до
законів України.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
усі види майнових активів (майно та
майнові права) банкрута, які належать
йому на праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку. Речі, визначені родовими
ознаками, що належать банкруту на праві
володіння або користування,
включаються до складу ліквідаційної
маси.

Відповідно до ч.1 ст. 52 ЦК України
фізична особа-підприємець відповідає
за зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, всім своїм
майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.12 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
господарський суд за клопотанням
розпорядника майна, кредиторів або з
власної ініціативи може заборонити
укладати без згоди арбітражного
керуючого угоди, а також зобов'язати
боржника передати цінні папери,
валютні цінності, інше майно на
зберігання третім особам або вжити
інших заходів для збереження майна, про
що виноситься ухвала.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" у
ліквідаційній процедурі господарський
суд розглядає скарги на дії учасників
ліквідаційної процедури.

Суд, розглянувши наявні матеріали
справи, предмет, підстави та правову
сутність вимог скарги ліквідатора
банкрута на дії боржника, вважає
достатніми правові підстави для
задоволення скарги на підставі
наступного.

Судом встановлено, що предметом скарги
є рухоме майно у вигляді легкових
автомобілів VOLKSWAGEN PASSAT (1995), синій,
№куз.НОМЕР_5, державний номерний знак
НОМЕР_1, свідоцтво НОМЕР_6 від 29.06.2005 р.;
ВАЗ 21093 (1997), синій, №куз.НОМЕР_7,
державний номерний знак НОМЕР_2,
свідоцтво НОМЕР_8 від 27.01.2005р., які
зареєстровані Управлінням ДАІ ГУМВС
України в Харківській області,
обліковуються до цього часу за
боржником та включені до ліквідаційної
маси банкрута.

На підставі повідомлення Управління
ДАІ ГУМВС України в Харківській
області від 23.08.2013 р. ліквідатором ФОП
ОСОБА_2 арбітражним керуючим ОСОБА_3
було направлено боржнику письмову
вимогу від 17.09.2013 р. про передачу
ліквідатору транспортних засобів,
зареєстрованих за ним.

Ліквідатором була отримана відповідь
ОСОБА_2 від 25.09.2013 р. про те, що вказані у
вимозі автомобілі банкруту не
належать, у зв'язку з їх реалізацією у
2005 р. на підставі довіреностей на право
користування та розпорядження
автомобілями, при цьому, оригінали
правовстановлюючих реєстраційних
документів на дане рухоме майна
(автомобілі) у ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, правовою підставою
заявлених скаргою ліквідатора ОСОБА_3
вимог до боржника ОСОБА_2 є спірні
правовідносини учасників судового
провадження у справі № 5023/3271/11 про
банкрутство ФОП ОСОБА_2 щодо ухилення
боржника з моменту порушення судом
провадження по даній справі від
обов'язкової (в силу вимог закону про
банкрутство) передачі цього рухомого
майна, яке підлягає державній
реєстрації (в натурі) ліквідатору на
відповідальне зберігання та
подальшого його продажу на відкритих
торгах для цілей забезпечення вимог
кредиторів і свідоме та навмисне
перешкоджання у належному і
своєчасному здійсненні ліквідатором
ОСОБА_3 ліквідаційної процедури
банкрута ФОП ОСОБА_2, що є порушенням
прав та охоронюваних законом інтересів
усіх кредиторів у справі і підлягає
припиненню та відновленню в судовому
порядку.

Суд вважає також, що при врегулюванні
даних спірних правовідносин
підлягають обов'язковому застосуванню
норми господарсько-процесуального
права та норми матеріального права
цивільного і господарського
законодавства України, Законів України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
"Про дорожній рух", Правила дорожнього
руху України, затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р.
№1306 "Про Правила дорожнього руху",
Порядок державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджений
Постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 р., Наказ
Міністерства внутрішніх справ України
№335 від 10.04.2002 р., зареєстрований в
Міністерстві юстиції України за №472/6760
від 04.06.2002 р. про затвердження
Інструкції про проведення державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них та здійснення
перевірок реєстраційно-екзаменаційних
підрозділів Державтоінспекції МВС
України.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно зі ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 323 ЦК України ризик
випадкового знищення та випадкового
пошкодження (псування) майна несе його
власник, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст.398, 399 ЦК України
право володіння виникає на підставі
договору з власником або особою, якій
майно було передане власником, а також
на інших підставах, встановлених
законом. Право володіння припиняється
у разі: 1) відмови володільця від
володіння майном; 2) витребування майна
від володільця власником майна або
іншою особою; 3) знищення майна, а також
в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з п.2.2. Правил дорожнього руху
власник транспортного засобу, а також
особа, яка використовує даний
транспортний засіб на законних
підставах можуть передавати
управління транспортним засобом
другій особі, яка має при собі
посвідчення на право управління
транспортним засобом відповідної
категорії. Власник транспортного
засобу може передавати такий засіб у
користування іншої особи, яка має
водійське посвідчення на право
управління транспортним засобом
відповідної категорії, передавши йому
реєстраційний документ та цей
транспортний засіб.

Відповідно до п.п. 7, 8, 33, 39, 40 та 42
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
Постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 р.,
власники транспортних засобів та
особи, що експлуатують такі засоби на
законних підставах, або їх
представники (далі - власники)
зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Строк
державної реєстрації продовжується у
разі подання документів, які
підтверджують відсутність можливості
своєчасного її проведення
власниками транспортних засобів
(хвороба, відрядження або інші поважні
причини).

Експлуатація транспортних засобів, що
не зареєстровані (не перереєстровані)
у підрозділах Державтоінспекції (крім
транспортних засобів, зареєстрованих
до набрання чинності цим Порядком) та
без номерних знаків, що відповідають
державним стандартам, а також
ідентифікаційні номери складових
частин яких не відповідають записам у
реєстраційних документах або знищені
чи підроблені, забороняється.

Державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що
посвідчують їх особу, підтверджують
правомірність придбання, отримання,
ввезення, митного оформлення (далі -
правомірність придбання)
транспортних засобів, відповідність
конструкції транспортних засобів
установленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які
є підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Не
допускаються до державної реєстрації
транспортні засоби з правим
розташуванням керма (за винятком
транспортних засобів, які були
зареєстровані в підрозділах
Державтоінспекції до набрання
чинності Законом України "Про дорожній
рух").

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери, є
засвідчені підписом відповідної
посадової особи, що скріплений
печаткою: довідка-рахунок за формою
згідно з додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, договори
купівлі-продажу транспортних засобів,
оформлені в Державтоінспекції, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби; копія
рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин; довідка органу соціального
захисту населення або управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, що виділили автомобіль
або мотоколяску; акт
приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 6,
виданий підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження
конструкції транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача; митна
декларація на бланку єдиного
адміністративного документа на
паперовому носії або електронна митна
декларація, або видане митним органом
посвідчення про реєстрацію в
підрозділах Державтоінспекції
транспортних засобів чи їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договір фінансового лізингу;
акт про проведений аукціон або
постанова та акт про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
видані органом державної виконавчої
служби.

Для державної реєстрації транспортних
засобів, що перебували в експлуатації
і зняті з обліку в підрозділах
Державтоінспекції, крім зазначених у
цьому пункті документів, що
підтверджують правомірність їх
придбання, подається свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) та копія
реєстраційної картки, що додається до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на пластиковій
основі, з відміткою підрозділу
Державтоінспекції про зняття
транспортного засобу з обліку.
Переобладнання (крім переобладнання
для роботи на газових паливах),
відчуження, передача права
користування і (або) розпорядження
придбаних транспортних засобів, не
зареєстрованих у підрозділах
Державтоінспеції, не допускається.

Перереєстрація транспортних засобів
проводиться у разі отримання свідоцтва
про реєстрацію замість утраченого
або не придатного для користування,
зміни їх власників, місця стоянки,
місцезнаходження або найменування
власників - юридичних осіб, місця
проживання або прізвища, імені чи по
батькові фізичних осіб, які є
власниками транспортних засобів, а
також у разі зміни кольору,
переобладнання транспортного засобу
чи заміни кузова, інших складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери.

У разі перереєстрації транспортного
засобу свідоцтво про реєстрацію
підлягає заміні на загальних
підставах.

Зняття з обліку транспортних засобів
проводиться після їх огляду в
підрозділах Державтоінспекції на
підставі заяви власника, документа, що
посвідчує особу, виконавчого напису
нотаріуса, постанови державного
виконавця або рішення суду.

У разі коли транспортний засіб
знімається з обліку у зв'язку з його
відчуженням, у свідоцтві про
реєстрацію (технічному паспорті) або
на копії реєстраційної картки, що
додається до свідоцтва про реєстрацію
на пластиковій основі, робиться
запис: "Транспортний засіб знято з
обліку для реалізації".

У разі зміни власником місця
проживання з вибуттям за межі
відповідно Автономної Республіки
Крим, області, мм. Києва та
Севастополя у свідоцтві про реєстрацію
(технічному паспорті) або на копії
реєстраційної картки, що додається до
свідоцтва про реєстрацію на
пластиковій основі, робиться
відмітка про місце вибуття
транспортного засобу.

Номерні знаки із знятих з обліку
транспортних засобів за умови їх
відповідності стандартам
перезакріплюються за зверненням
власників за іншими придбаними ними
транспортними засобами або за
транспортними засобами інших
власників.

У разі втрати власником свідоцтва про
реєстрацію (технічного паспорта)
зняття з обліку транспортного засобу
проводиться після видачі нового
свідоцтва про реєстрацію, крім
випадків зняття з обліку транспортних
засобів, які перейшли у власність
спадкоємця на підставі свідоцтва про
право на спадщину.

Згідно з п.5.5. Інструкції про проведення
державної реєстрації, перереєстрації
та обліку транспортних засобів,
оформлення і видачі реєстраційних
документів, номерних знаків на них та
здійснення перевірок
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділів Державтоінспекції МВС
України затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№335 від 10.04.2002 р. зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України за №472/6760
від 04.06.2002 р. при знятті ТЗ з обліку в
зв'язку з його відчуженням у свідоцтві
про реєстрацію ТЗ, книзі знятих з
обліку ТЗ та реєстраційній картці
робиться запис: "Знято з обліку для
реалізації в межах України". Крім того,
на внутрішньому полі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ проставляються відмітки
про вилучення (залишення) попередніх
номерних знаків, зазначаються серія та
цифри номерних знаків для разових
поїздок, а також термін, протягом якого
можуть використовуватись номерні
знаки для разових поїздок (він не
повинен перевищувати трьох місяців),
який при необхідності може бути
продовжено, про що свідчить підпис
уповноваженої посадової особи та
відтиск печатки РЕП ДАІ.

Судом досліджено зміст відповіді
боржника ФОП ОСОБА_2 на вимогу
ліквідатора ОСОБА_3 про передачу
транспортних засобів на збереження, в
якій ОСОБА_2 повідомляє, що
вищезазначені спірні легкові
автомобілі на теперішній час йому не
належать, так, як були реалізовані ним
протягом 2005 р. за довіреностями на
право користування і розпорядження
автомобілями. Автомобілі та оригінали
правовстановлюючих документів на це
рухоме майно (автомобілі) у нього
відсутні. У активах банкрута ОСОБА_2
ліквідатором у червні 2011 р. взагалі не
було виявлено рухомого майна у вигляді
легкових автомобілів тому це майно не
могло входити до ліквідаційної маси
банкрута.

Таким чином, боржник стверджує, що він
реалізував належні йому спірні
автомобілі ще у 2005 р. на користь
сторонніх третіх осіб на підставі
виданих ним довіреностей на право
користування і розпорядження цими
автомобілями передавши цим невідомим
особам оригінали правовстановлюючих
реєстраційних документів.

Однак, боржник ОСОБА_2 на підтвердження
своїх тверджень не надав до
господарського суду жодного оригіналу
чи нотаріально засвідчених копій
договорів або правочинів (письмової
форми) щодо відчуження та державної
реєстрації спірних автомобілів
стороннім третім особам чи/та
нотаріально засвідчених довіреностей
представникам з переданими їм правами,
повноваженнями, а також іншими умовами
користування і розпорядження
зареєстрованих за ним легковими
автомобілями.

Фактичні ж обставини та відповідні ним
спірні правовідносини, наявні
матеріали справи №5023/3271/11 та подані
всіма учасниками судового процесу
документальні докази підтверджують
зворотнє: рухоме майно у вигляді
легкових автомобілів: VOLKSWAGEN PASSAT (1995),
синій, №куз.НОМЕР_5, державний номерний
знак НОМЕР_1, свідоцтво НОМЕР_6 від 29.06.2005
р.; ВАЗ 21093 (1997), синій, №куз.НОМЕР_7,
державний номерний знак НОМЕР_2,
свідоцтво НОМЕР_8 від 27.01.2005р.
відповідно до довідки №3502 УДАІ УМВС в
Харківській області від 13.05.2013 р.
зареєстровано та обліковується до
цього часу за ОСОБА_2, а сам боржник
жодного письмового договору чи/та
правочину щодо відчуження, практичної
передачі в натурі та державної
перереєстрації належних йому спірних
легкових автомобілів третім особам до
цього часу не вчиняв і до суду не
надавав, повністю реалізувавши своє
право за нормою п.2.2. Правил дорожнього
руху щодо можливостей власника
транспортного засобу передавати такий
засіб у користування іншої особи, яка
має водійське посвідчення на право
управління транспортним засобом
відповідної категорії, передавши йому
реєстраційний документ та цей
транспортний засіб, яке з моменту
визнання судом боржника ФОП ОСОБА_2
банкрутом (з 02.06.2011 р.) вступило у
суперечності з нормами матеріального
права ст.ст.12, 25 та 26 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та норми ч.ч.2, 3, 6 ст.13 ЦК України щодо
меж здійснення цивільних прав при
вільному і на власний розсуд
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

У разі недодержання особою при
здійсненні своїх прав вимог, які
встановлені частинами другою - п'ятою
ст.13 ЦК України, суд може зобов'язати її
припинити зловживання своїми правами,
а також застосувати інші наслідки,
встановлені законом.

Судом встановлено, що ухилення
боржника ОСОБА_2 власника
зареєстрованих за ним в органах ДАІ
спірних легкових автомобілів від
передачі їх в натурі ліквідатору
банкрута ОСОБА_3 для вчинення заходів
прямо передбачених ліквідаційною
процедурою та законом про банкрутство
є зловживання правом, що реально і
дійсно порушує права і охоронювані
законом інтереси кредиторів по даній
справі, а порушене право кредиторів
підлягає припиненню і відновленню в
судовому порядку.

Так, за нормою ст.398 ЦК України право
володіння виникає на підставі договору
з власником або особою, якій майно було
передане власником, а також на інших
підставах, встановлених законом.

Проте, довіреність на право керування
та розпорядження транспортним засобом
не може бути підставою виникнення
права власності на цей транспортний
засіб у особи, якій видано довіреність.

Передача ж зареєстрованим належним
чином власником транспортного засобу в
користування і розпорядження третім
особам за нотаріально посвідченими
довіреностями, а не у володіння, не може
і не спричинило юридичного наслідку з
відчуження і переходу до цих третіх
осіб права власності на транспортний
засіб, а також перереєстрацію в органах
ДАІ, тим більш, без відома і вільного
волевиявлення самого власника, а
регулюються аналогічні спірні
правовідносини зовсім іншим розділом
ЦК України: представництво.

Так, відповідно до загальних положень
цивільного законодавства про
правочини, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. З ст. 347 ЦК України у разі
відмови від права власності на майно,
права на яке підлягають державній
реєстрації, право власності на нього
припиняється з моменту внесення за
заявою власника відповідного запису до
державного реєстру.

Таким чином, з вищенаведених норм
матеріального права застосованих при
врегулюванні даного господарського
спору за предметом та підставами
заявленими у скарзі ліквідатора на дії
боржника ОСОБА_2 випливає, що будь-яке
відчуження рухомого майна у вигляді
зареєстрованих та облікованих
органами ДАІ України легкових
автомобілів, як транспортних засобів,
здійснюється виключно за договором
купівлі- продажу, договором
фінансового лізингу, іншим правочином,
в тому числі угодою, укладеною на
товарних біржах, заповітом та іншими
посвідченими в установленому порядку
документами, що встановлюють право
власності на транспортний засіб, актом
приймання-передачі, довідкою-рахунком,
вантажною митною декларацією
(засвідчена митним органом копія),
рішенням суду, а виникнення цього права
власності на транспортний засіб є
безпосередньо пов'язаним з державною
перереєстрацією за письмовими заявами
попереднього власника, а також
набувача прав власності і отриманням
нового свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу в органах ДАІ
України на ім'я набувача-власника.

Враховуючи фактичні обставини
належного і своєчасного повідомлення
сторони боржника про дату, час та місце
судових слухань щодо розгляду скарги
ліквідатора на його дії та практичної
реалізації боржником ОСОБА_2 свого
права на участь в судовому процесі, в
тому числі, у судовому слуханні 23.04.2014 р.
у справі №5023/3271/11 чому не перешкоджали
жодні обставини чи/і поважні причини та
реалізація ним інших можливостей щодо
захисту сторони і учасника в судовому
господарському процесі, не подання ним
до суду заперечення (відзиву) на скаргу
ліквідатора ОСОБА_3 на дії боржника
ОСОБА_2 від 26.11.2013 р. та будь-яких
документальних доказів відповідно ст.33
ГПК України чи/та письмових
обґрунтувань своєї правової позиції
щодо спірних правовідносин прав
власності на легкові автомобілі і
фактичного місцезнаходження або
добровільної відмови власника від
належного йому рухомого майна в силу
ст. 336 ЦК України, чи/і фактів укладання
договорів або правочинів з відчуження
ним, як власником, легкових автомобілів
з відповідним зняттям з державної
реєстрації і обліку ДАІ, а також
обґрунтованих заперечень щодо
судового забезпечення вимог
кредиторів по справі шляхом покладання
обов'язку на боржника повернути їх до
ліквідаційної маси банкрута суд вважає
можливим розглянути цю скаргу
ліквідатора за наявними матеріалами
справи у відповідності до норми ст. 75
ГПК України.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких подано позов, а також
відповідача, який має можливість
доказати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Ця норма прямої дії Конституції
України повністю кореспондується з
нормою процесуального права ст.4-3 ГПК
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до вимог ст.32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

При цьому, належність доказів є
спроможність фактичних даних містити
інформацію щодо обставин, що входять до
предмету доказування, слугувати
аргументами (посилкамим) у процесі
встановлення об'єктивної істини.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 11, 12, 13, ч.1 ст.52, 316, 328, 336, 347, 398, 399 ЦК
України ст.ст. З, 18, 22-32, 47-49 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст.ст.34,37
Закону України "Про дорожній рух",
Правилами дорожнього руху України,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001 №1306 "Про
Правила дорожнього руху", Порядком
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів", затвердженим
Постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 р.,
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України №335 від 10.04.2002 р. зареєстрований
в Міністерстві юстиції України за
№472/6760 від 04.06.2002 р. про затвердження
Інструкції про проведення державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них та здійснення
перевірок реєстраційно-екзаменаційних
підрозділів Державтоінспекції МВС
України, ст. ст. 1, 4-1, 4-3, 32, 33, 43, 75, 86 ГПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу арбітражного керуючого
(ліквідатора) банкрута ФОП ОСОБА_2
ОСОБА_3 на дії учасника судового
провадження у справі №5023/3271/11 -
боржника ОСОБА_2 задовольнити в повному
обсязі.

2. Зобов'язати боржника ОСОБА_2, постійно
зареєстрованого за адресою: 63503,
Харківська обл., м.Чугуїв, вул.
Каляєва,50, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_3 передати в натурі арбітражному
керуючому (ліквідатору) ФОП ОСОБА_2
ОСОБА_3 постійно зареєстрованому за
адресою: АДРЕСА_1, свідоцтво про право
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
НОМЕР_9 від 27.02.2013 р., реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_4 транспортні засоби у
вигляді легкових автомобілів, що
зареєстровані за ним Управлінням ДАІ
ГУМВС України в Харківській області, а
саме VOLKSWAGEN PASSAT (1995), синій, №куз.НОМЕР_5,
державний номерний знак НОМЕР_1,
свідоцтво НОМЕР_6 від 29.06.2005 р.; ВАЗ 21093
(1997), синій, №куз.НОМЕР_7, державний
номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво НОМЕР_8
від 27.01.2005 р.

3. Ухвалу направити ліквідатору,
банкруту, кредиторам.

4. Ухвала набирає законної сили з
моменту винесення, є виконавчим
документом згідно Закону України "Про
виконавче провадження", підлягає
негайному виконанню в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, і може бути пред'явлена до
виконання протягом року.

Суддя
Казарцева В.В.