ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року Справа № 921/504/13-г/5

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Губенко Н.М.,
Іванової Л.Б.,

за участю: прокурора Козакової І.М.,
представників Аграрного фонду -
Проніна О.А. дов. № 356 від 8 січня 2014 року,
ТОВ "Агрополіс" - Голованова С.А. дов. №
16/10-13 від 16 жовтня 2013 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційні скарги
Першого заступника прокурора
Тернопільської області та ТОВ
"Агрополіс" на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 20
січня 2014 року у справі господарського
суду Тернопільської області за позовом
Першого заступника прокурора
Тернопільської області в інтересах
держави в особі Аграрного фонду до ТОВ
"Агрополіс" про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року перший заступник
прокурора Тернопільської області (далі
- позивач) звернувся до суду з позовом в
інтересах держави в особі Аграрного
фонду до ТОВ "Агрополіс" (далі -
відповідач) про стягнення 3492144 гривень
96 коп., з яких: 2001229 гривень 20 коп. - 20%
штрафу, 730448гривень 66 коп. - 0,1 % пені, 700430
гривень 22 коп. - 7% штрафу, 60036гривень 88
коп. - 3% річних за порушення умов
форвардного біржового контракту №727 Ф,
укладеного між сторонами 24 травня 2012
року.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 20 вересня
2013 року позов задоволено частково.

З ТОВ "Агрополіс" на користь Аграрного
фонду стягнуто 42765 гривень 99 коп. - 3%
річних.

У решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 20 січня 2014 року
рішення господарського суду
Тернопільської області від 20 вересня
2013 року залишено без змін, а апеляційні
скарги ТОВ "Агрополіс" та першого
заступника прокурора Тернопільської
області - без задоволення.

У касаційній скарзі перший заступника
прокурора Тернопільської області
просить скасувати рішення
господарського суду Тернопільської
області від 20 вересня 2013 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 20 січня 2014 року
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення з ТОВ
"Агрополіс" на користь Аграрного фонду
20% штрафу у розмірі 2001229 гривень 20 коп.,
пені у розмірі 0,1 % на суму 730448 гривень 66
коп., штрафу у розмірі 7% на суму 700430
гривень 22 коп. та прийняти рішення про
стягнення з ТОВ "Агрополіс" на користь
Аграрного фонду 20% штрафу у розмірі 2001229
гривень 20 коп., пені у розмірі 0,1 % на
суму 730448гривень 66 коп., штрафу у розмірі
7% на суму 700430 гривень 22 коп.

В іншій частині рішення господарського
суду Тернопільської області від 20
вересня 2013 року залишити без змін.

Заявник посилається на неправильне
застосування судом ст. 538 Цивільного
кодексу України. Стверджує, що суди
прийшли до помилкового висновку про
наявність у відповідача підстав для
відмови у поставці товару.

У касаційній скарзі ТОВ "Агрополіс"
просить скасувати рішення
господарського суду Тернопільської
області від 20 вересня 2013 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 20 січня 2014 року
в частині стягнення з ТОВ "Агрополіс" 3%
річних у сумі 42765 гривень 99коп. та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову повністю,
посилаючись на порушення судами ст. 530,
ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та
п. 6 Указу Президента України "Про
заходи щодо нормалізації платіжної
дисципліни в народному господарстві
України" від 16 березня 1995 року №227/95.

Наполягає на тому, що строк повернення
авансового платежу не визначений ні
контрактом, ні чинним законодавством,
відповідач не прострочив виконання
грошового зобов'язання з повернення
авансового платежу і, відтак, вважає, що
суд безпідставно нарахував штрафні
санкції у вигляді 3% річних.

Вислухавши пояснення представників
прокуратури та сторін, обговоривши
доводи касаційних скарг та вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
касаційна скарга прокурора не підлягає
задоволенню, а касаційна скарга ТОВ
"Агрополіс" підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 24 травня 2012 року між
Державною спеціалізованою бюджетною
установою Аграрний фонд та ТОВ
"Агрополіс" укладено форвардний
біржовий контракт №727Ф, за умовами
якого відповідач передає позивачу у
власність товар: пшеницю м'яку 3 класу,
що відповідає ДСТУ 3768-2010, у кількості
5558, 970 тонн, за ціною 1800гривень 00 коп. за
тонну, загальною вартістю 10006146 гривень
00 коп. в термін до 1 листопада 2012 року, на
базисі поставки EXW ДП "Чортківський
КХП", а позивач зобов'язується прийняти
та оплатити його (п.п. 1.1 - 1.6 договору).

Пунктами 5.1 контракту сторони погодили,
що позивач впродовж трьох робочих днів
з моменту укладення контракту
зобов'язується перерахувати Аграрній
біржі кошти (авансовий платіж) на
поточний рахунок в розмірі 50% від суми
контракту.

Відповідно до п. 6.7 контракту у разі
невиконання однією із сторін своїх
зобов'язань або за наявності очевидних
підстав вважати, що вона не виконає
своїх зобов'язань у встановлений строк
або виконає його не в повному обсязі,
друга сторона має право зупинити
виконання своїх зобов'язань,
відмовитися від їх виконання частково
або в повному обсязі.

Згідно п.п. 7.2, 7.5 контракту за
невиконання його умов щодо обсягів
поставки відповідач сплачує штраф у
розмірі 20 відсотків вартості
недопоставленого товару; у разі
виконання позивачем п. 5.1 та
невиконання відповідачем п. 2.1 цього
контракту з відповідача стягується
пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості
недопоставленого товару, з якого
допущено прострочення виконання, за
кожен день прострочення, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі 7
відсотків указаної вартості.

Пунктом 7.4 контракту передбачено, що у
разі порушення строків оплати,
установлених п. 5.1 та п. 5.3 цього
контракту, позивач сплачує пеню у
розмірі однієї облікової ставки НБУ, що
діяла в період несвоєчасної оплати, від
вартості простроченого платежу.

Строк дії договору - з моменту його
підписання сторонами та реєстрації на
Аграрній біржі до 1 грудня 2012 року (п. 10.3
контракту).

Так, за умовами контракту позивач
зобов'язався перерахувати відповідачу
авансовий платіж до 29 травня 2012 року.

Судами встановлено, що авансовий
платіж перераховано Аграрною біржею
лише 20 липня 2012 року, тобто, із значним
порушенням строків.

У зв'язку із простроченням позивачем
обов'язку з попередньої оплати
відповідач повідомленнями №347 від 20
липня 2012 року та №361 від 24 липня 2012 року
відмовився від виконання своїх
зобов'язань за контрактом.

Також судом встановлено, що 7 листопада
2012 року відповідач повернув суму
авансового платежу на рахунок
Аграрного фонду.

Згідно ч. 1. ст. 693 Цивільного кодексу
України якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного
кодексу України у разі невиконання
однією із сторін у зобов'язанні свого
обов'язку або за наявності очевидних
підстав вважати, що вона не виконає
свого обов'язку у встановлений строк
(термін) або виконає його не в повному
обсязі, друга сторона має право
зупинити виконання свого обов'язку,
відмовитися від його виконання
частково або в повному обсязі.

В силу вимог ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За правилом ст. 610 Цивільного кодексу
України порушення зобов'язання - це
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 615 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
однією стороною друга сторона має
право частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом.
Внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання частково або у повному
обсязі відповідно змінюються умови
зобов'язання або воно припиняється.

Отже, в силу наведених вище норм
несвоєчасне виконання умов контракту
щодо попередньої оплати є порушенням
зобов'язання, що є підставою для
відмови відповідача від виконання
свого зобов'язання з поставки товару.

Так, судами враховано, що відповідач
повідомив позивача про відмову від
виконання зобов'язань за контрактом та
повернув суму авансового платежу.

З огляду на викладене, суди вірно
застосували зазначені норми права та
прийшли до юридично правильного
висновку про відповідність дій ТОВ
«Агрополіс» умовам контракту та
вимогам закону та відсутність, у
зв'язку з цим, підстав для застосування
до відповідача штрафних санкцій у
вигляді 20% штрафу, 0,1 % пені та 7% штрафу.

Таким чином суди законно та
обгрунтовано відмовили у позові в цій
частині.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача 3% річних за
період з 26 липня 2012 року по 7 листопада
2012 року у розмірі 42765 гривень 99 коп.,
суди посилались на положення п. 6 Указу
Президента України "Про заходи щодо
нормалізації платіжної дисципліни в
народному господарстві України" від 16
березня 1995 року №227/95, відповідно до
якого підприємства незалежно від форм
власності мають повертати у
п'ятиденний строк платникам помилково
зараховані на їх рахунки кошти. При
виявленні фактів такого порушення з
керівника підприємства і головного
бухгалтера стягується до Державного
бюджету України штраф у розмірі двох
неоподатковуваних мінімумів
заробітної плати.

Проте, суди попередніх інстанцій не
перевірили в повному обсязі і не дали
правової оцінки в цій частині доводам
апеляційних скарг, не проаналізували
правовідносини сторін і не навели
переконливих доводів, в чому саме в
даному випадку полягає аналогія
закону.

За таких обставин рішення
господарського суду Тернопільської
області та постанова Львівського
апеляційного господарського суду в
частині стягнення з ТОВ "Агрополіс" 3
відсотків річних не можна визнати
законними та обгрунтованими, а тому
вони в цій частині підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд.

Керуючись ст. ст. 111-5, 111-7 - 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу прокурора залишити
без задоволення.

Касаційну скаргу ТОВ "Агрополіс"
задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 20
січня 2014 року і рішення господарського
суду Тернопільської області від 20
вересня 2013 року в частині стягнення з
ТОВ "Агрополіс" 3 відсотків річних.

У цій частині справу направити до
господарського суду Тернопільської
області на новий розгляд в іншому
складі суду.

У решті постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 20
січня 2014 року і рішення господарського
суду Тернопільської області від 20
вересня 2013 року залишити без зміни.

Головуючий
Т. Козир

Судді
Н. Губенко

Л. Іванова