ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р. Справа № 909/266/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі: судді Фанди О.М., при
секретарі судового засідання Поліводі
С.В., розглянувши справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", вул. Щорса, 36-Б,
м. Київ, 01133

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про визнання недійсним
одностороннього правочину

за участю представників сторін:

від позивача: Cеменюк Олександр
Юрійович - повірений (довіреність б/н
від 22.09.2010 року)

від відповідача: ОСОБА_3 - представник
(довіреність зареєстровано в реєстрі
за № 558 від 07.04.2014 року)

встановив: публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про визнання недійсним
одностороннього правочину - заяви
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від
15.02.2012 року про зарахування зустрічних
однорідних вимог за кредитним
договором № 187/КВ-08 від 06.08.2008 року,
укладеним фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 з ТОВ "Укрпромбанк"
та договором про надання послуг
готельного обслуговування № 09/08 від
16.09.2008 року, укладеним Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 з ПП "Христина".

Позовні вимоги мотивовані тим, що заява
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
припинення зобов"язань за кредитним
договором шляхом зарахування
однорідних зустрічних вимог є
недійсною, оскільки не відповідає
вимогам статті 601 Цивільного кодексу
України

Позивач вказує, що АТ "Дельта Банк" не
бере участь у зобов"язаннях, які
існують за умовами договору про
надання послуг готельного
обслуговування №09/08 від 16.09.2008 року,
укладеного між відповідачем та ПП
"Христина", а отже зобов`язання не є
зустрічним. Крім того вони не є
однорідними, оскільки предметом
кредитного договору є надання
грошових коштів ТОВ "Укрпромбанк"
підприємцю ОСОБА_1., а предметом
договору про надання послуг готельного
обслуговування - надання послуг
підприємцем ОСОБА_1 ПП "Христина".

В судовому засіданні 08.04.2014 року
оголошувалась перерва до 25.04.2014 року
(10:00 год), після чого в судовому
засіданні 25.04.2014 року оголошено перерву
до 13.05.14 (11:30 год.).

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав, з
підстав викладених у позовній заяві
(вх.№3938/14 від 20.03.14), поясненні (вх. №6480/14
від 25.04.14) та просить суд позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позовних вимог
заперечив з підстав викладених у
відзиві на позовну заяву (вх.№5383/14 від
07.04.14) та просить суд в позові відмовити.
Свої заперечення обгрунтовує
безпідставністю заявленого позову,
мотивуєчи тим, що трьома судовими
рішеннями господарського суду
Івано-Франківської області (від 02.04.2012
року по справі №5010/2403/2011-14/120, від 02.11.2012
року по справі №5010/1080/2012-з-15/51, від 28.01.2013
року по справі №5010/1411/2012-18/56)
встановлено факт зарахування
зустрічних вимог між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та публічним
акціонерним товариством "Дельта Банк".

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
оцінивши докази по справі, надавши їм
належної правової характеристики, суд
виходить з наступного.

06 серпня 2008 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрпромбанк" (первісний кредитор) та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідач по справі) укладено
Кредитний договір на відкриття
відновлювальної мультивалютної
кредитної лінії №187/КВ-08 (Кредитний
договір), за умовами якого банком було
відкрито відповідачу відновлювальну
відкличну мультивалютну кредитну
лінію з лімітом кредитування в
еквіваленті суми 520 000 дол. США зі
сплатою 15% процентів річних - у євро; 16%
процентів річних - у дол. США; 24%
проценти річних - у гривні, з кінцевим
строком повернення кредитної лінії до
03 серпня 2018 року включно.

За умовами п.2.1. даного Кредитного
договору видача кредитних коштів в
межах кредитної лінії здійснюється
окремими частинами (траншами).
Відповідно до умов укладеного
кредитного договору первісним
кредитором ТзОВ "Укрпромбанк" були
надані відповідачу по справі кредитні
кошти згідно його заяв та розпоряджень
бухгалтерії, а саме: - 07.08.2008 року було
надано суму кредиту у розмірі 100 000, 00
дол. США; -12.08.2008 року - 70 000, 00 дол. США;
19.08.2008 року - 28 000,00 дол. США; 27.08.2008 року -
48 300,00 дол. США; 04.09.2008 року - 45 000,00 дол.
США; 08.09.2008 року - 35 000,00 дол. США; 25.09.2008
року - 60 000, 00 дол. США; 06.10.2008 року - 10 000,00
дол. США; 02.10.2008 року - 100 000, 00 гривень.
Факт надання кредитних коштів
підтверджується долученими до
матеріалів справи копіями рішень
господарського суду
Івано-Франківської області від 23.11.10 по
справі №22/110 та від 02.04.12 по справі
№5010/2403/2011-14/120; та сторонами в судовому
засіданні не заперечувався.

Внаслідок неналежного виконання
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
грошових зобов"язань згідно вказаного
вище кредитного договору у останньої
виникла заборгованість перед
первісним кредитором (ТзОВ
"Укрпромбанк"), що підтверджується
встановленим фактом у судовому рішенні
від 02.04.2012 року у справі №5010/2403/2011-14/120,
копія якого долучена до матеріалів
справи.

30 червня 2010 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрпромбанк", АТ "Дельта Банк" та
Національним банком України укладено
договір про передачу активів та
кредитних зобов"язань Укрпромбанку на
користь Дельта Банку (копія якого
знаходиться в матеріалах справи),
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим №2258.
Відповідно до умов даного договору
товариство з обмеженою
відповідальністю "Укпромбанк"
відступив, а публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк" набув права
вимоги до боржників по кредитних та
забезпечувальних договорах, в тому
числі Кредитному договору №187/КВ-08 від
06.08.2008 року, що підтверджується
долученою до матеріалів справи копією
акту приймання-передачі від 08.10.2010 року.

Згідно п. 4.2 Договору про передачу
активів до АТ "Дельта Банк" перейшло
право вимагати (замість товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрпромбанк") від боржників повного,
належного та реального виконання
обов"язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Пунктом 4.3 Договору про передачу
активів до АТ "Дельта Банк" встановлено
перехід права вимагати виконання
кредитних та забезпечувальних
договорів в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав.

21 лютого 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до
АТ "Дельта Банк" із заявою від 15.02.2012
року про припинення зобов"язань за
кредитним договором шляхом
зарахування однорідних зустрічних
вимог. Відповідно до вказаної заяви
фізична особа-підприємець (відповідач
по справі) просить припинити
зобов"язання за вказаним кредитним
договором на тій підставі, що між нею та
ПП "Христина" було укладено договір про
надання послуг готельного
обслуговування №09/08 від 16.09.2008 року
зобов"язання за яким фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 не змогла
виконати у зв"язку з частковою
відсутністю фінансування з боку ТОВ
"Укрпромбанк" по зазначеному
кредитному договору.

Листом від 29.02.2012 року (копія долучена
до матеріалів справ) Публічне
акціонерне товариство "Дельта Банк" по
справі заперечив щодо проведення
зарахування, мотивуючи тим, що публічне
акціонерне товариство не бере участь у
зобов"язаннях, які існують за умовами
договору про надання послуг готельного
обслуговування №09/08 від 16.09.2008 року,
укладеного з відповідачем по справі та
Приватним підприємством "Христина", а
тому у відповідача по справі відсутні
будь-які грошові вимоги до АТ "Дельта
Банк".

Відповідно до статті 174 Господарського
кодексу України зобов"язання можуть
виникати, зокрема з господарського
договору та інших угод, предбачених
законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до частин 1 та 5 ст. 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. До правовідносин, які
виникли з односторонніх правочинів,
застосовуються загальні положення про
зобов'язання та про договори, якщо це не
суперечить актам цивільного
законодавства або суті
одностороннього правочину.

Зарахування зустрічних вимог є
одностороннім правочином, який
оформляється заявою однієї із сторін, і
якщо інша сторона не погоджується з
проведенням такого зарахування, вона
вправі на підставі статті 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України звернутись за захистом
своїх охоронюваних законом прав до
господарського суду.

Пунктом 2 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу
України передбачено, що захист
цивільних прав та інтересів
здійснюється, зокрема, у такий спосіб,
як визнання правочину недійсним.

Згідно із частиною 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами частин 1-5 статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 207 Господарського кодексу
України визначено, що господарське
зобов"язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компентенції (спеціальної
правосуб"єктності) може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Статтею 601 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється зарахуванням
зустрічних однорідних вимог, строк
виконання яких настав, а також вимог,
строк виконання яких не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги. Зарахування зустрічних вимог
може здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

Разом з тим, стаття 603 Цивільного
кодексу України визначає, що у разі
заміни кредитора боржник має право
пред"явити проти вимоги нового
кредитора свою зустрічну вимогу до
первісного кредитора. У разі заміни,
зарахування проводиться, якщо вимога
виникла на підставі, що існувала на
момент одержання боржником письмового
повідомлення про заміну кредитора, і
строк вимоги настав до його одержання
або цей строк не встановлений чи
визначений моментом пред"явлення
вимоги. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора,
зарахування проводиться, якщо вимога
виникла на підставі, що існувала на
момент пред"явлення боржникові вимоги
новим кредитором або, якщо боржник
виконав свій обов"язок до пред"явлення
йому вимоги новим кредитором, - на
момент його виконання.

Відповідно до приписів ст. 601
Цивільного кодексу України
зарахування можливе при наявності
наступних умов:

- зустрічність вимог, тобто сторони
одночасно беруть участь у двох
зобов"язаннях і при цьому кредитор за
одним зобов"язанням є боржником в
іншому зобов"язанні;

- однорідність вимог;

- настання строку виконання за обома
вимогами, що зараховуються, або строк
був визначений моментом витребування,
або, щоб термін не був вказаний взагалі,
тобто, виконання можна було вимагати в
будь-який момент;

- якість вимог, тобто між сторонами
немає спору щодо розміру, характеру,
змісту та умов зобов"язання.

Отже, законодавством чітко визначено,
що зарахування зустрічних однорідних
вимог є способом припинення одночасно
двох зобов"язань в одному із яких одна
сторона є кредитором, друга -
боржником, а в другому навпаки (боржник
у першому зобов"язанні є кредитором у
другому, а кредитор у першому
зобов"язанні є боржником у другому
зобов"язанні). Крім того, вимоги які
можуть підлягати зарахуванню мають
відповідати таким умовам: повинні
існувати на день проведення заліку,
бути зустрічними (кредитор за одним
зобов"язанням боржником за іншим, а
боржник за першим зобов"язання є
кредитором за другим); бути однорідними
(зараховуватися можуть вимоги про
передачу речей одного роду, у зв"язку з
чим зарахування як спосіб припинення
зазвичай застосовується до зобов"язань
по передачі речей, зокрема грошей).

В спірному випадку вимоги за кредитним
договором №187/КВ-08 від 06.08.2008 року,
укладеним фізичною особою ОСОБА_1 та
ТзОВ "Укрпромбанк" та договором про
надання послуг готельного
обслуговування №09/08 від 16.09.2008 року від
16.09.2008 року, укладеним фізичною особою
ОСОБА_1 з ПП "Христина" не є зустрічними
та однорідними, оскільки публічне
акціонерне товариство "Дельта Банк" не
бере участь у зобов"язаннях які існують
за умовами договору про надання послуг
готельного обслуговування №09/08 від
16.09.2008 року; та предметом кредитного
договору є надання грошових коштів ТОВ
"Укрпромбанк" підприємцю ОСОБА_1., а
предметом договору про надання послуг
готельного обслуговування - надання
послуг підприємцем ОСОБА_1 ПП
"Христина". Зазначені обставини
свідчать про відсутність у
відповідача права вимоги до позивача
за даним договором, що суперечить нормі
ст. 601 Цивільного кодексу України.

Таким чином, односторонній правочин -
заява фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 від 15.02.2012 року про зарахування
зустрічних однорідних вимог за
кредитним договором № 187/КВ-08 від 06.08.2008
року, укладеним фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 з ТОВ "Укрпромбанк",
та договором про надання послуг
готельного обслуговування № 09/08 від
16.09.2008 року, укладеним фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 з ПП "Христина", є
такою, що суперечить чинному
законодавству, зокрема нормі ст. 203 та у
відповідності до ст. 215 вказаного
кодексу підлягає визнанню недійною.

Щодо заперечень відповідача на позовні
вимоги з підстав встановлення у
судових рішеннях господарського суду
Івано-Франківської області від 02.04.2012
року по справі №5010/2403/2011-14/120, від 02.11.2012
року по справі №5010/1080/2012-з-15/51, від 28.01.2013
року по справі №5010/1411/2012-18/56 факту
зарахування зустрічних однорідних
вимог, то слід зазначити, що
встановлення даного факту не позбавляє
права сторони (в даному випадку
позивача по справі) звернутись за
захистом свого порушеного права в
порядку ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України, зокрема визнання
одностроннього правочину недійсним,
оскільки в жодній із зазначених справ
публічним акціонерним товариством
"Дельта Банк" не була заявлена позовна
вимога до фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 щодо визнання недійсною заяви
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 від
15.02.2012 року про припинення зобов"язань
шляхом зарахування однорідних
зустрічних вимог, як і не
досліджувались обставини дійсності чи
не дійсності одностороннього
правочину.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 43
вказаного вище кодексу господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтуються на
всебічному, повному, об"єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
зазделегідь встановленої сили.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку про обгрунтованість,
доведеність позовних вимог публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про визнання недійсним
одностороннього правочину - заяви
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від
15.02.2012 року про зарахування зустрічних
однорідних вимог за кредитним
договором № 187/КВ-08 від 06.08.2008 року,
укладеним фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 з ТОВ "Укрпромбанк"
та договором про надання послуг
готельного обслуговування № 09/08 від
16.09.2008 року, укладеним Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 з ПП "Христина" та
такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі, відповідно до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
покласти на відповідача.

Керуючись ст.124 Конституції України,
ст.ст.16, 202, 203, 215, 601, 603 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 20, 174, 207
Господарського кодексу України, ст. ст.
33, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

задовольнити позов Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до відповідача фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про визнання
недійсним одностороннього правочину -
заяви Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 від 15.02.2012 року про зарахування
зустрічних однорідних вимог за
кредитним договором № 187/КВ-08 від 06.08.2008
року, укладеним Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 з ТОВ "Укрпромбанк",
та договором про надання послуг
готельного обслуговування № 09/08 від
16.09.2008 року, укладеним Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 з ПП "Христина".

Визнати недійсним односторонній
правочин - заяву фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 від 15.02.2012 року про
зарахування зустрічних однорідних
вимог за кредитним договором № 187/КВ-08
від 06.08.2008 року, укладеним Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 з
товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк", та
договором про надання послуг
готельного обслуговування № 09/08 від
16.09.2008 року, укладеним Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 з приватним
підприємством Приватним підприємством
"Христина".

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, інд. ном. НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" (вул. Щорса, 36-Б,
м. Київ, 01133, код 34047020) - 1 218 грн. 00 коп.
(одну тисячу двісті вісімнадцять
гривень) судового збору.

Наказ суду видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.05.14

Суддя
Фанда О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кудлейчук О. В. 19.05.14