ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року Справа № 911/4288/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого - судді
Карабань В.Я.,

суддів
Жаботиної Г.В., Ковтонюк Л.В.

у відкритому судовому засіданні за
участю представників сторін:

від позивача: Чеботарьова І.Г.

від відповідача: не з'явився

розглянувши касаційну скаргу
Комунального підприємства "Управління
житлово-комунального господарства"

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014р.

у справі № 911/4288/13 Господарського суду
Київської області

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства
"Управління житлово-комунального
господарства"

про стягнення 12 706 288,92 грн.,

за заявою Комунального підприємства
"Управління житлово-комунального
господарства" про розстрочення
виконання рішення Господарського суду
Київської області від 09.12.2013р.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 17.01.2014р. (суддя Горбасенко
П.В.), залишеною без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014р. (судді:
Кропивна Л.В., Ільєнок Т.В., Корсакова
Г.В.), відмовлено Комунальному
підприємству "Управління
житлово-комунального господарства" у
задоволенні заяви про розстрочення
виконання рішення Господарського суду
Київської області від 09.12.2013р. у справі
№911/4288/13.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
ухвалою та постановою, Комунальне
підприємство "Управління
житлово-комунального господарства"
звернулось до Вищо, зареєстрованих в
Міністерствіго господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити вимоги
Комунального підприємства "Управління
житлово-комунального господарства" у
повному обсязі.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга
Комунального підприємства "Управління
житлово-комунального господарства" не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Господарськими судами встановлено:

09.12.2013р. Господарським судом Київської
області прийнято рішення по справі
№911/4288/13. яким позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 10851505,17грн. основного
боргу, 801545,94грн. пені, 759605,36грн. штрафу,
262340,18грн. 3% річних, 30899,38грн. інфляційних
втрат та 68817,87грн. судового збору.

На виконання названого рішення
Господарським судом Київської області
по справі №911/4288/13 видано відповідний
наказ від 27.12.2013р.

08.01.2014р. Комунальне підприємство
"Управління житлово-комунального
господарства" звернулось до суду
першої інстанції із заявою про
розстрочку виконання рішення
господарського суду від 09.12.2013р.
строком на 20 років рівними частинами до
сплати в розмірі 53229,07грн. Згадана заява
мотивована тим, що підприємство
знаходиться у скрутному становищі,
оскільки загальна заборгованість
підприємства з газопостачання перед
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" та Дочірньою
компанією "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" становить 56067093,37грн., а одним
із чинників, який суттєво ускладнює
фінансовий стан підприємства є
заборгованість споживачів за отримані
житлово-комунальні послуги. На
підтвердження названого відповідачем
надані відповідні документи. Тому з
урахуванням названого та на підставі
статті 121 Господарського
процесуального кодексу України, статті
10.1 Закону України "Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємства
паливно-енергетичного комплексу"
відповідач просив розстрочити
виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання. Однак,
Господарський процесуальний кодекс
України не визначає переліку обставин,
які свідчать про неможливість
виконання рішення чи ускладнюють його
виконання, а тому при оцінці доказів, що
підтверджують зазначені обставини
необхідно керуватися ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України.

В розумінні змісту вказаної норми
процесуального закону розстрочка
означає виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі, а підставою
для відстрочки, розстрочки, зміни
способу та порядку виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому приписи статті 121
Господарського процесуального кодексу
України не обмежують господарський суд
будь-якими конкретними термінами
відстрочки чи розстрочки виконання
рішення. Отже, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси обох сторін, їх фінансовий
стан, ступінь вини відповідача у
виникненні спору, наявність
інфляційних процесів у економіці
держави та інші обставини справи.

Дослідивши подані відповідачем докази
на підтвердження викладених у вказаній
заяві обставин, врахувавши фінансовий
стан обох сторін та інші обставини,
господарські суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується і суд
касаційної інстанції, про відсутність
підстав для розстрочки виконання
судового рішення у даній справі.

Згідно ст. 111-7 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази, тому
доводи касаційної, які потребують
переоцінки доказів або їх додаткового
дослідження у справі, до уваги не
приймаються.

З огляду на встановлені обставини та з
урахуванням наведених приписів
процесуального закону, касаційна
інстанція, перевіривши відповідно до ч.
2 ст. 111-5 Господарського процесуального
кодексу України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення у оскаржених ухвалі та
постанові, дійшла висновку про
відсутність підстав для їх скасування.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст.
111-11 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський
суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального
підприємства "Управління
житлово-комунального господарства"
залишити без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014р. у
справі №911/4288/13 - без змін.

Головуючий суддя
Карабань В.Я.Судді Жаботина Г.В.
Ковтонюк Л.В.