КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р.
Справа№ 910/6902/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Кондес Л.О.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

за участю:

прокурора Курбатової І.С. - старший
прокурор відділу прокуратури міста
Києва, посв. від 11.11.2013 №022697,

представника позивача-1 не з'явився,

представника позивача-2 не з'явився,

представника відповідача Алексеєва
С.М., дов. від 14.05.2014,

Золотарьова О.М. - директор,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Енергозберігаючі
системи"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014

(дата підписання - 03.03.2014)

у справі №910/6902/13 (головуючий суддя
Дупляк О.М., судді: Васильченко Т.В.,
Куркотова Є.Б.)

за позовом Заступника прокурора
Житомирської області в інтересах
держави

в особі 1. Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища в Житомирській області

2. Житомирської обласної ради

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Енергозберігаючі
системи"

про розірвання договору та стягнення
161849,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014 позов Заступника
прокурора Житомирської області (далі -
прокурор) в інтересах держави в особі
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Житомирській області (далі - позивач-1)
та Житомирської обласної ради (далі -
позивач-2) до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Енергозберігаючі
системи" (далі - відповідач) про
розірвання договору та стягнення 161849,40
грн задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача-1 авансового платежу 161849,40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з відповідача в дохід
Державного бюджету України 3236,99 грн
судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014 скасувати, постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог прокурора. В
апеляційній скарзі відповідач
стверджує, що виконав оплачені авансом
роботи; замовник без зазначення причин
відмовився від підписання акта
виконаних робіт, не виконав вимогу про
сплату заборгованості за договором
підряду. Крім того, судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, що виражається в
понадстроковому розгляді справи та
необґрунтованій зміні предмета позову.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Кондес Л.О., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014
відновлено строк на подання
апеляційної скарги, прийнято її до
розгляду та порушено апеляційне
провадження, розгляд справи призначено
на 23.04.2014. Дану ухвалу надіслано
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013 №28. Доказами
належного повідомлення сторін про час
і місце розгляду справи є повідомлення
про вручення поштового відправлення
(ухвали від 01.04.2014) прокурору,
позивачу-1,2 та відповідачу - 03.04.2014,
долучені до матеріалів справи.

22.04.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду надійшли:

від позивача-2 клопотання про розгляд
справи за відсутності представника та
відзив на апеляційну скаргу;

від відповідача клопотання про
відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 розгляд
справи відкладено на 14.05.2014.

06.05.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від позивача-2
надійшло клопотання про розгляд справи
за відсутності представника та відзив
на апеляційну скаргу, в якому вважає
рішення Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014 законним та
обґрунтованим.

У судовому засіданні 14.05.2014
представники відповідача підтримали
доводи апеляційної скарги, просили її
задовольнити, а рішення
Господарського суду міста Києва від
18.02.2014 скасувати, постановити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
прокурора.

Прокурор заперечив доводи апеляційної
скарги, просив залишити її без
задоволення, а оскаржуване рішення -
без змін.

Представники позивачів у судове
засідання не з'явились.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про час та місце
проведення судового засідання з
розгляду апеляційної скарги
відповідача, а матеріали справи
дозволяють розглянути апеляційну
скаргу без участі позивачів, з метою
дотримання вимог ст. 102 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), з огляду на клопотання
позивача-2 про розгляд справи за
відсутності його представника, на
думку колегії суддів, відсутні
підстави для відкладення розгляду
справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши прокурора та представників
відповідача, виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У статті 837 ЦК України зазначено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 846 ЦК України встановлено,
що строки виконання роботи або її
окремих етапів встановлюються у
договорі підряду.

Якщо договором підряду передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботи виконано
належним чином і в погоджений строк,
або за згодою замовника, - достроково
(ст. 854 ЦК України).

Згідно п. 1 ст. 875 ЦК України за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Підрядник зобов'язаний виконати усі
роботи, визначені у проектній
документації та в кошторисі
(проектно-кошторисній документації),
якщо інше не встановлено договором
будівельного підряду (абз.2 ч.1 ст.877 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
29.08.2012 між позивачем-1 та відповідачем
укладено договір №7р на будівництво
споруд для очищення стічних вод
станції знезалізнення в с. Висока Піч
Житомирського району (далі - договір),
відповідно до якого замовник доручив, а
підрядник взяв на себе виконання робіт
з будівництва споруд для очищення
стічних вод станції знезалізнення в с.
Висока Піч Житомирського району та
пусконалагоджувальні роботи (п.1.1
договору).

Згідно п. 1.2 договору замовник фінансує
виконання робіт в сумі 539498,00 грн, в т.ч.
ПДВ, яка відповідно до п. 3.1 складає
вартість робіт за договором. Джерело
фінансування - обласний фонд охорони
навколишнього природного середовища,
КЕКВ-2123 (п. 1.3 договору).

Пунктами 1, 3, 7 Положення про обласний
фонд охорони навколишнього природного
середовища, затвердженого рішенням
дванадцятої сесії Житомирської
обласної ради V скликання від 10.01.2008 №412,
встановлено, що обласний фонд охорони
навколишнього природного середовища є
складовою частиною обласного бюджету.
Головним розпорядником коштів фонду є
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
облдержадміністрації; розпорядником
нижчого рівня коштів фонду є Державне
управління охорони навколишнього
природного середовища в Житомирській
області. Контроль за цільовим
використанням коштів фонду здійснює
Державне управління охорони
навколишнього природного середовища.

Згідно з кошторисом витрат обласного
фонду навколишнього природного
середовища на 2012 рік, затвердженого
рішенням дев'ятої сесії Житомирської
обласної ради VІ скликання від 22.03.2012
№502, витрати обласного фонду
навколишнього природного середовища
на проектування та будівництво споруд
для очищення стічних вод станції
знезалізнення в с. Висока Піч
Житомирського району в 2012 році
складають 730000,00 грн.

Відповідно до пп. 2.1.4, 2.1.5 п. 2.1 договору
замовник зобов'язався приймати
виконані роботи по формах КБ-2в, КБ-3 та
підписувати їх в частині виконаних
робіт; перераховувати кошти тільки за
фактично виконані роботи після
отримання довідок за формами КБ-2в та
КБ-3 за попередній місяць, підписаних
підрядником, замовником та комітетом
технічного нагляду за будівництвом
Житомирської області та м. Житомир,
філія Управління капітального
будівництва Житомирської
облдержадміністрації.

У підпунктах 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 п. 2.2
договору зазначено, що підрядник
зобов'язався виконувати роботи згідно
кошторисної документації з
дотриманням БНіП, ТУ та інших
нормативних документів, які
регламентують їх виконання; в кінці
кожного місяця спільно із замовником
складати і підписувати акти виконаних
робіт по формах КБ-2в та КБ-3; по
закінченні робіт скласти кінцевий акт,
виявлені під час якого недоліки
усунути за свій рахунок у визначені
сторонами строки; використовувати
отримані від замовника кошти виключно
на передбачені цим договором цілі.

Аванс в сумі 161849,40 грн перераховується
замовником після підписання договору
сторонами. Отриманий аванс (попередню
оплату) виконавець використовує для
придбання обладнання та матеріалів
протягом трьох місяців з дня отримання
коштів, про що складається і надається
замовнику звіт (п.п. 3.2, 3.3 договору).

Згідно п. 4.1 договору по завершенню
робіт підрядник представляє замовнику
акт здачі-приймання виконаних робіт
(довідки форми КБ-2в, КБ-3).

Пунктами 4.2, 4.3 договору визначено, що
замовник протягом 15 днів з дня
одержання акта здачі-приймання робіт
та звітних документів зобов'язаний
направити підряднику підписаний акт
здачі - приймання виконаних робіт або
мотивовану відмову від прийняття
робіт. У випадку мотивованої відмови
замовника сторонами складається
двосторонній акт з переліком
необхідних доробок та термінів їх
виконання.

Кошти, які були використані в інших, не
передбачених договором цілях, в повній
сумі повертаються замовнику. (п. 5.3
договору).

Відповідно до п. 8.1 договору термін дії
договору до 31.12.2012.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, додаткових угод щодо
продовження строків виконання робіт,
введення об'єкта в експлуатацію,
продовження терміну договору або його
пролонгації між сторонами не
укладалось.

На виконання п. 3.2 договору позивачем-1
на підставі рахунку на оплату від
29.08.2012 №8 було перераховано відповідачу
аванс в сумі 161849,40 грн, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями платіжних доручень від
29.08.2012 №26 та від 29.08.2012 № U1315494.

Як зазначає прокурор у своїх
поясненнях, станом на день розгляду
справи в суді першої інстанції роботи
підрядником не виконуються.
Будівництво по об'єкту не завершене,
чим порушуються інтереси держави в
особі позивача-1, дії якого направлені
на виконання проекту "Будівництво
споруд для очищення стічних вод
станції знезалізнення в с. Висока Піч
Житомирського району", а також
позивача-2, оскільки фінансування
даного проекту здійснюється за рахунок
коштів обласного фонду охорони
навколишнього природного середовища,
який є складовою частиною обласного
бюджету.

28.01.2013 позивач-1 звернувся до
відповідача з претензією №156/С-1/5, в
якій просив повернути 161849,40 грн
попередньої оплати (авансу). Однак,
відповідач залишив вимогу позивача-1
без задоволення.

Як вже було зазначено, згідно п. 3.3
договору отриманий аванс відповідач
зобов'язався використати на придбання
обладнання та матеріалів протягом
трьох місяців з дня отримання коштів,
про що повинен був скласти і надати
позивачу-1 звіт.

На підтвердження виконання умов
зазначеного вище пункту договору
відповідачем надано суду копії
видаткових, податкових,
товарно-транспортних накладних,
платіжних доручень та звіт про
придбання обладнання та матеріалів від
14.05.2013 вих. № 1/5 (складений після
звернення прокурора до суду) з доказами
направлення його позивачу-1 у справі.

Однак, суд першої інстанції вірно
вказав, що надані відповідачем докази
не можуть вважатись належним
виконанням умов спірного договору,
оскільки з жодної з наданих
відповідачем та наявних у матеріалах
справи копій видаткових, податкових,
товарно-транспортних накладних,
платіжних доручень не вбачається, що
матеріали закуповувались на виконання
договору від 29.08.2012 №7р, а наданий звіт
складений та надісланий позивачу-1 вже
після припинення дії договору та після
звернення заступника прокурора з даним
позовом до суду, що є порушенням п.3.3
договору.

Місцевий господарський суд вірно
зазначив, що долучені відповідачем до
матеріалів справи довідки про вартість
виконаних будівельних робіт/ та
витрати за листопад 2012 року, січень 2013
року, акти вартості устаткування, що
придбавалося виконавцем робіт, які
містять посилання на договір та проект,
який мав бути виконаний за його
умовами, не підписані позивачем-1, а
отже, не можуть вважатись належними
доказами використання за цільовим
призначенням перерахованих
відповідачу на підставі договору
коштів.

Крім того, посилання відповідача на
акти вартості устаткування за січень
2013 року обґрунтовано визнано судом
першої інстанції безпідставними з
огляду на те, що такі витрати зроблені
за межами дії договору.

Передбачені умовами договору акти
приймання виконаних будівельних робіт,
які відповідач, згідно пп.2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 п.
2.2 договору зобов'язався надсилати
позивачу-1, останнім не підписані.
Доказів направлення їх позивачу-1 на
підставі п. 4.1 договору та відмови
позивача-1 від їх підписання згідно п. 4.3
договору, відповідачем суду не надано.

Інші докази на підтвердження виконання
відповідачем умов спірного договору в
матеріалах справи відсутні.

Як було зазначено, відповідно до п. 5.3
договору кошти, які були використані в
інших, не передбачених договором цілях,
в повній сумі повертаються замовнику.

Враховуючи, що належних доказів
цільового використання 161849,40 грн
авансу відповідачем не надано, звіт про
їх використання протягом трьох місяців
з дня отримання авансу позивачу-1 не
надіслано, судом першої інстанції
обґрунтовано задоволено позовну
вимогу прокурора про повернення 161849,40
грн авансового платежу.

Прокурор також просив розірвати
договір від 29.08.2012 №7р на будівництво
споруд для очищення стічних вод
станції знезалізнення в с. Висока Піч
Житомирського району.

Однак, судом першої інстанції
відмовлено у задоволенні даної вимоги
прокурора, з чим погоджується суд
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язанням є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України
встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із
суті договору.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України встановлено,
що строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору. Дана норма
статті ЦК України кореспондується з ч. 7
ст. 180 ГК України, згідно якої строком
дії господарського договору є час,
впродовж якого існують господарські
зобов'язання сторін, що виникли на
основі цього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Згідно п.8.1 договір діє до 31.12.2012 без
пролонгації. Сторонами не внесено
зміни у пункт договору, що визначає
строк його дії, а тому спірний договір
припинив свою дію 31.12.2012 в результаті
закінчення строку, на який його було
укладено.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що нормами чинного
законодавства не передбачено
можливість розірвання договору, що
припинив свої дію.

Таким чином, позовна вимога заступника
прокурора щодо розірвання договору є
такою, що задоволенню не підлягає.

Отже, місцевий господарський суд
обґрунтовано задовольнив позов
прокурора лише в частині стягнення
161849,40 грн авансового платежу.

Щодо доводів апеляційної скарги
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.103 ГПК України
порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за
умови, якщо це порушення призвело до
прийнятті неправильного рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про прийняття судом
першої інстанції обґрунтованого
рішення з дотриманням норм
матеріального права, підстав для
скасування рішення в зв'язку з
порушенням норм процесуального права
немає.

Відповідач в апеляційній скарзі
стверджує, що виконав оплачені авансом
роботи; замовник без зазначення причин
відмовився від підписання акта
виконаних робіт; позивач-1 не виконав
вимогу про сплату заборгованості за
договором підряду.

Однак, питання наявності чи
відсутності у позивача-1
заборгованості перед відповідачем за
підрядні роботи не є предметом даного
спору.

Відповідач не позбавлений права
звернутись до суду з відповідним
позовом в порядку господарського
судочинства.

Належних доказів на підтвердження
доводів апеляційної скарги відповідач
не надав.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 18.02.2014 у даній
справі, оскільки воно відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче підприємство
"Енергозберігаючі системи" залишити
без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
18.02.2014 у справі №910/6902/13 - без змін.

2. Матеріали справи №910/6902/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Л.О. Кондес

Л.М. Ропій