ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2014 р.
Справа № 14/59/5022-941/2012

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого - судді
Кордюк Г.Т.

суддів
Давид Л.Л.

Зварич О.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Галіція Дистилері" від 22.02.2014 року

на рішення Господарського суду
Тернопільської області від 15.01.2014 року

у справі № 14/59/5022-941/2012 (18/18/5022-404/2012)

за позовом: Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Тернопільській області, м. Тернопіль

до відповідача: ПАТ "Галіція Дистилері",
м. Тернопіль

про: спонукання внести зміни до
договору оренди № 9-ЦМК від 12.12.2001р.

від позивача: Іванців Т.З. - представник

від відповідачів: Авдеєнко В. -
представник

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід суддів не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходило, тому
протокол судового засідання ведеться з
дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України
без забезпечення повного фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
28.04.2014 року змінено склад колегії,
замість судді Гриців В.М., в склад
колегії введено суддю Зварич О.В..

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 15.01.2014 року
у справі № 14/59/5022-941/2012 (18/18/5022-404/2012)
(суддя - Руденко О.В.) позов
Регіонального відділення ФДМ України
по Тернопільській області задоволено
частково: зобов'язано ПАТ «Галіція
Дистилері» укласти Додаткову угоду №10
про внесення змін до договору оренди
від 12.12.2001р. № 9-ЦМК цілісного майнового
комплексу структурного підрозділу
(горілчаного цеху) Бучацького
мальтозного заводу, в частині внесення
змін до п. 3.1 Розділу 3 "Орендна плата" та
п. 5.14 Розділу 5 "Обов"язки Орендаря" в
редакції Фонду державного майна
України по Тернопільській області, а
саме:

- п.3.1. Розділу 3 "Орендна плата" - "Орендна
плата визначається на підставі
"Методики розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу", затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995
року за №786 (із змінами та доповненнями)
і становить без ПДВ за базовий місяць
оренди (вересень 2011 року) - 43366,94 грн.
(сорок три тисячі триста шістдесят
шість гривень 94 коп.).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди
(грудень 2011 року) визначається шляхом
коригування орендної плати за базовий
місяць (вересень 2001 року) на індекси
інфляції за жовтень, листопад, грудень
2001 року";

- п.5.14. Розділу 5 "Обов'язки Орендаря" -
"Орендар сплачує до державного бюджету
донараховану, відповідно до "Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу",
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року за №786
(із змінами та доповненнями), орендну
плату в сумі 9247,38 грн. без ПДВ - за 11 днів
вересня 2011 року, 25220,14 грн. без ПДВ - за
жовтень 2011 року та 25245,36 грн. без ПДВ - за
листопад 2011 року, в місячний термін, з
дня підписання даної додаткової угоди".
В решті позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі,
місцевий господарський суд виходив з
того, що зміна орендних ставок
обумовлена зміною законодавства, яке
їх визначає та можливість таких змін
передбачена умовами договору оренди,
слугує підставою для зміни умов
договору в частині орендної плати. Крім
цього, місцевий господарський суд
зазначив, що такий висновок
ґрунтується на правовій позиції
Верховного Суду України, що викладена у
постанові від 20.08.2013 року по справі
№5017/781/2012.

Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, місцевий господарський
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги органу приватизації про
спонукання господарського товариства
до укладення змін до договору оренди,
які не пов'язані із розміром орендної
плати, є необґрунтованим та
безпідставним, оскільки, приписами
нормативно - правових актів обумовлена
можливість зміни умов договору, в тому
числі і за рішенням суду, на вимогу
однієї із сторін виключно у випадках,
встановлених договором або законом.
Натомість, ні учасниками договірних
відносин в укладеній угоді ні
приписами законодавства, яке
регламентує спірні правовідносини, не
передбачено можливості внесення змін
до умов договору, з викладених
позивачем підстав.

Не погоджуючись із рішенням місцевого
господарського суду, ПАТ «Галіція
Дистилері» подано апеляційну скаргу, в
якій просить рішення господарського
суду скасувати в частині задоволенних
позовних вимог та прийняти в цій
частині нову постанову про відмову в
задоволені позову. Зокрема, в
апеляційній скарзі апелянт
покликається на те, що у п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 12 від 29.05.2013 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про оренду і найм майна»
вказано, що спори про внесення змін до
договору оренди (найму) у зв'язку із
запровадженням нових тарифів, ставок
орендної плати (в т. ч. внесенням змін до
відповідних методик) мають
вирішуватися з урахуванням вимог
приписів ст. 632 ЦК України та ч. 2 ст. 21
Закону «Про оренду державного та
комунального майна», згідно з якими
розмір орендної плати в договорі
встановлюється за домовленістю сторін
і може бути змінено за погодженням
сторін або у випадках та на умовах,
встановлених законом.

В інших випадках судам у вирішенні
відповідних спорів необхідно
з'ясовувати, чи погоджувалися
сторонами при укладенні договору
оренди умови щодо перегляду орендної
плати, в тому числі з підстави внесення
змін до методики розрахунку орендної
плати. Відповідний перегляд орендної
плати є обґрунтованим, якщо
господарський суд встановить факт
погодження сторонами при укладенні
договору оренди такої підстави
перегляду орендної плати, як внесення
змін до методики розрахунку орендної
плати.

Разом з тим, апелянт вважає, що сторони
не встановили можливість перегляду
розміру орендної плати у разі зміни
методики її розрахунку, а Методика
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу,
затверджена відповідною постановою
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р.
№ 786, на яку посилається суд, не є
законом.

Також, апелянт вважає, що покликання у
п. 3.1 договору № 9-ЦМК від 12.12.2001р. на
вказану Методику як основу розрахунку
орендної плати за базовий місяць
оренди не свідчить про домовленість
сторін щодо можливості перегляду
розміру орендної плати у разі зміни
відповідної Методики.

Кім цього, апелянт зазначає, що у
мотивувальній частині постанови
Верховного Суду України від 20.08.2013р. по
справі № 5017/781/2012, судом встановлено, що
умовами договору № Д-1905 (п. 3.2 розділу 3)
сторони передбачили можливість
перегляду розміру орендної плати на
вимогу однієї із сторін у разі зміни
розрахунку.

Отже, Верховний Суд України при
прийнятті відповідної постанови
виходив з факту наявності між
договірними сторонами можливості
зміни розміру орендної плати внаслідок
зміни методики її розрахунку. Разом з
тим, така домовленість відсутня у
договорі № 9-ЦМК від 12.12.2001р., який
укладено між сторонами у даній справі.

Таким чином, правовідносини сторін у
даній справі та справі № 5017/781/2012 мають
значущу відмінність, а тому місцевий
господарський суд застосував
відповідну постанову з істотним
порушенням норм процесуального права,
що зумовило прийняття неправомірного
рішення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
та представник в судовому засіданні,
вимоги апеляційної скарги заперечив,
просить рішення господарського суду
залишити без змін, апеляційну скаргу
без задоволення. Зокрема, позивач в
спростування доводів апеляційної
скарги зазначає, що в силу приписів ч. 1
ст. 651 ЦК України, зміна умов договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна
в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. В той же час, у
випадках встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які регулюються уповноваженими
органами. При цьому, зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 762 ЦК України,
договором або законом може бути
встановлений періодичний перегляд,
зміна (індексація) розміру за
користування майном.

Отже, надаючи правову оцінку
правовідносинам, які склалися між
сторонами та здійснюючи системний
аналіз вказаних норм чинного
законодавства позивач вважає, що
чинним законодавством України
передбачено можливість зміни умов
договору, в тому числі і за рішенням
суду, на вимогу однієї із сторін у
випадках, встановлених договором або
законом.

Водночас, п. 3.4 договору оренди №9-ЦМК
від 12.12.2001 року цілісного майнового
комплексу структурного підрозділу
(горілчаного цеху) Бучацького
мальтозного заводу передбачено, що
розмір орендної плати переглядається
на вимогу однієї із сторін у випадках
передбачених чинним законодавством
України.

Частинами 1 і 2 ст. 21 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначено, що розмір орендної
плати може бути змінено за погодженням
сторін. Розмір орендної плати може
бути,змінено на вимогу однієї з сторін,
якщо з незалежних від них обставин
істотно змінився стан об'єкта оренди, а
також в інших випадках, встановлених
законодавчими актами України.

Статтею 19 вище названого Закону
встановлено, що Методика розрахунку
орендної плати та пропорції її
розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються для об'єктів, що
перебувають у державній власності,
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3.1 договору, орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 14.09.2011 № 961 "Про
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 10 серпня 1995 р. N 629
і від 4 жовтня 1995 р. N 786" внесено зміни,
зокрема, у п.1 додатку 1 зазначеної
Методики та змінено (збільшено) розмір
орендних ставок за використання
цілісних майнових комплексів
державних підприємств, які набрали
чинності з 20.09.2011.

З огляду вищенаведене та приписи
статті 632 ЦК України, статті 19 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", положення
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №
786 ( із змінами внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 №
961), позивач вважає, що зміна орендних
ставок обумовлена зміною
законодавства, яке їх визначає і слугує
підставою для зміни умов договору в
частині розміру орендної плати. До того
ж можливість таких змін передбачена
умовами договору. Тому, дії позивача, як
суб'єкта владних повноважень, в
зазначених правовідносинах є такими,
що відповідають вимогам чинного
законодавства України. Такої ж
правової позиції дотримується
Верховний Суд України викладеній в
постанові від 20.08.2013 у справі № 5017/781/2012.

Розглянувши в судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та оцінивши наявні в
ній докази, заслухавши в судовому
засіданні доводи та заперечення
представника позивача та відповідача,
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційну скаргу слід задоволити,
рішення господарського суду скасувати,
виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
12.12.2001 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Тернопільській області
(орендодавць) та ЗАТ "Галспирт"
(правонаступником якого є ПАТ "Галіція
Дистилері" відповідно до п. 1.3.3.1
Статуту) (орендар) укладено договір
оренди цілісного майнового комплексу
структурного підрозділу (горілчаного
цеху) Бучацького мальтозного заводу
№9-ЦМК (том І, а.с. 11 ) із змінами
внесеними додатковими угодами (том І,
а.с. 16-29), відповідно до якого
відповідачу по справі як орендарю було
передано в строкове платне
користування цілісний майновий
комплекс для виробництва та
реалізації лікеро-горілчаних виробів,
іншої продукції харчової
промисловості.

Відповідно до розділу 3 договору
оренди, орендна плата визначена на
підставі Методики розрахунку орендної
плати, затвердженої Кабінетом
Міністрів України і становить без ПДВ
за базовий місяць розрахунку (листопад
2001 року) - 5 268,98 грн. Нарахування ПДВ на
суму орендної плати здійснюється у
порядку, визначеному чинним
законодавством України (п. 3.1). Орендна
плата за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за наступний місяць (п.
3.2). Орендна плата перераховується до
державного бюджету щомісячно не
пізніше 15 числа місяця, наступного за
звітним місяцем оренди (п. 3.3.).

Окрім цього, як вбачається з матеріалів
справи, постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
27.06.2013 року у справі № 921/293/13-г/11 (том ІІ,
а.с. 91), яка залишена в силі постановою
Вищого господарського суду України від
18.11.2013 року (том ІІ, а.с. 95), внесено зміни
у договір оренди № 9-ЦМК від 12.12.2001р.,
виклавши пункт 3.4 договору оренди в
наступній редакції: «Розмір орендної
плати переглядається на вимогу однієї
із сторін у випадках передбачених
чинним законодавством України».

Пунктом 8.2 договору, передбачено право
орендодавця виступити з ініціативою
щодо внесення змін до цього договору,
або його розірвання у разі погіршення
стану орендованого майна підприємства
внаслідок невиконання або неналежного
виконання умов цього правочину.

Згідно п. 10.2 договору, умови цього
договору зберігають свою силу протягом
всього терміну дії останнього, в тому
числі у випадках, коли після його
укладення законодавством встановлено
правила, що погіршують становище
орендаря, а в частині зобов'язань
орендаря, щодо орендної плати - до
виконання зобов'язань.

Крім того, сторонами узгоджена
можливість зміни, доповнення та
розірвання укладеного правочину лише
за взаємною згодою сторін (п.10.3
Договору). Зміни і доповнення, що
пропонуються внести, розглядаються
протягом одного місяця з дати їх
подання до розгляду іншій стороні.

Згідно розділу 12 Договору оренди №
9-ЦМК від 12.12.2001р., додатки до нього є
його невід'ємною і складовою частиною.
До договору додаються: акт оцінки
вартості майна, що передається в
оренду; акт приймання-передачі
орендованого майна; розрахунок
орендної плати.

Додатковою угодою № 6 від 21.01.2007 р. (том
І, а.с. 21) про внесення змін до договору
оренди від 12.12.2001р. №9-ЦМК (із змінами та
доповненнями, внесеними угодами №1 від
18.01.2002 р.; №2 від 06.02.2004 р., №3 від 23.03.2004 р.
№ №4 від 08.04.2004 р.; №5 від 12.01.2007 р.), яка є
його складовою і невід'ємною частиною,
у п. 3.1 розділу 3 "Орендна плата" внесено
зміни та викладено їх у такій редакції:
"Орендна плата визначена на підставі
Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.10.1995 року №786 (в новій редакції)
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 27.12.2006 року №1846 і становить
без ПДВ за базовий місяць розрахунку
(грудень 2006 року) - 9 962,89 грн..

Нарахування податку на додану вартість
на суму орендної плати здійснюється у
порядку, визначеному чинним
законодавством України.

Орендна плата за перший місяць оренди
(січень 2007 року) визначається шляхом
корегування орендної плати за базовий
місяць (грудень 2006 року) на індекс
інфляції за січень 2007 року".

Додатковою угодою № 9 від 22.07.2011 р. (том
І, а.с. 28) про внесення змін до Договору
оренди (із змінами та доповненнями,
внесеними угодами №1 від 18.01.2002 р.; №2
від 06.02.2004 р., №3 від 23.03.2004 р.№ №4 від
08.04.2004 р.; №5 від 12.01.2007 р.; №6 від 21.01.2007 р.;
№7 від 12.01.2010 р.; №8 від 11.03.2010 р.),
продовжено договір оренди на 5 років з 13
квітня 2010 року по 12 квітня 2015 року.

Листом від 19.10.2011 року №18-11-03269 (том І,
а.с. 31) "Щодо перегляду орендних ставок"
позивач проінформував відповідача про
те, що постановою Кабінету Міністрів
України від 14.09.2011 р. № 961 внесено зміни
до постанови Кабінету Міністрів
України від 04.10.1995 р. №786 "Про Методику
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропозиції її розподілу", в
тому числі в частині орендних ставок,
яка набрала чинності 20.09.2011 року та
повідомив, що регіональним відділенням
буде переглянуто розмір орендної плати
по договору оренди №9-ЦМК від 12.12.2001
року у відповідності до вищезазначених
нормативно-правових актів.

Згідно листа від 19.12.2011 року №18-14-04011
(том І, а.с. 30) "Щодо внесення змін до
договору оренди" позивач запропонував
розглянути надісланий відповідачу
14.12.2011 року електронною поштою проект
додаткової угоди та прибути до
регіонального відділення для її
підписання (не пізніше 23 грудня 2011
року).

Листом від 22.12.2011 року №18-14-04059 "Щодо
внесення змін до договору оренди" (том
І, а.с. 32) регіональне відділення фонду в
доповнення до листів від 19.10.2011 року
№18-11-03269 та 19.12.2011 року №18-14-04011
надіслало відповідачу для розгляду
проект додаткової угоди №10 про
внесення змін до Договору оренди в
частині зміни розміру орендної плати.
Як зазначає позивач, такі дії
останнього обґрунтовувались вимогами
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно та пропозиції її
розподілу, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р.
№786 (із змінами внесеними Постановою
Кабінету Міністрів України від 14.09.2011р.
№961) та домовленостями викладеними у п.
3.4 Договору оренди. При цьому,
акціонерному товариству запропоновано
протягом 5 днів після отримання даного
листа підписати усі 4 примірники
додаткової угоди з додатками, завірити
їх печаткою та повернути позивачу для
підписання відділенням, як
орендодавцем.

Листом № 11 від 10.01.2012 р. (том І, а.с. 35)
відповідач повідомив, що жодним
законодавчим актом України не
встановлено, що у випадку зміни
Методики повинна змінюватись орендна
плата за чинними договорами оренди
державного майна, з огляду на що ПрАТ
"Галіція Дистилері" не погоджується на
збільшення орендної плати за договором
оренди №9-ЦМК від 12.12.2001 р.. При цьому,
відповідач зазначив, що ч. 2 ст. 284
Господарського кодексу України та ч. 4
ст. 10 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
встановлено, що умови договору оренди
є чинними на весь строк дії договору і у
випадках, коли після його укладення
(приведення у відповідність з цим
Законом) законодавством встановлено
правила, які погіршують становище
орендаря.

Оскільки між сторонами не було
досягнуто згоди щодо внесення змін до
договору оренди, орендодавець -
Регіональне відділення ФДМ України по
Тернопільській області звернулось з
даного приводу із відповідним позовом
до суду.

Господарський суд Тернопільської
області рішенням від 15.01.2014 року позов
Регіонального відділення ФДМ України
по Тернопільській області задоволив
частково та зобов'язав ПАТ «Галіція
Дистилері» укласти Додаткову угоду №10
про внесення змін до договору оренди
від 12.12.2001р. № 9-ЦМК цілісного майнового
комплексу структурного підрозділу
(горілчаного цеху) Бучацького
мальтозного заводу, в частині внесення
змін до п. 3.1 Розділу 3 "Орендна плата" та
п. 5.14 Розділу 5 "Обов"язки Орендаря" в
редакції Фонду державного майна
України по Тернопільській області.

Суд мотивував рішення тим, що умовами
договору оренди майна (п.п. 8.2, 10.2)
передбачено можливість внесення змін у
договір або його розірвання у разі
погіршення стану орендованого майна
або внаслідок невиконання умов цього
договору. Крім того, пунктом 10.3
договору встановлено, що зміни,
доповнення, що пропонуються внести
розглядаються протягом одного місяця з
дати їх подання, водночас п. 3.4 договору
передбачено, що розмір орендної плати
переглядається на вимогу однієї із
сторін у випадках передбачених чинним
законодавством України.

Відповідно до постанови Кабінету
міністрів України від 14.09.2011 року № 961
«Про внесення змін до постанов
Кабінету Міністрів України від 10
серпня 1995 р. № 629 і від 4 жовтня 1995 р. №
786» внесено зміни, зокрема у п. 1 додатку
1 зазначеної Методики та змінено розмір
орендних ставок за використання
цілісних майнових комплексів
державних підприємств. З врахуванням
наведених норм законодавства та
встановлених у справі обставин, суд
прийшов до висновку, що зміна орендних
ставок обумовлена зміною
законодавства, яке їх визначає, а також
можливість таких змін передбачена
умовами договору.

Однак, як зазначалось вище, 12.12.2001 року
між Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Тернопільській області (орендодавць)
та ЗАТ "Галспирт" (правонаступником
якого є ПАТ "Галіція Дистилері"
відповідно до п. 1.3.3.1 Статуту) (орендар)
укладено договір оренди цілісного
майнового комплексу структурного
підрозділу (горілчаного цеху)
Бучацького мальтозного заводу №9-ЦМК
(том І, а.с. 11 ) із змінами внесеними
додатковими угодами (том І, а.с. 16-29),
відповідно до якого відповідачу по
справі як орендарю було передано в
строкове платне користування цілісний
майновий комплекс для виробництва та
реалізації лікеро-горілчаних виробів,
іншої продукції харчової
промисловості.

Вищий господарський суд України у
постанові від 25.10.2012 року (том І, а.с.
137-140) вказав на те, що оскільки
сторонами в договорі оренди (п. 3.4)
передбачена можливість збільшення
розміру орендної плати у разі зміни
Методики її розрахунку, а орендна плата
за майно державної та комунальної
власності є регульованою ціною, тому
законодавча зміна розміру цієї плати є
підставою для перегляду розміру
орендної плати, встановленої умовами
договору.

Однак, постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
27.06.2013 року (справа № 921/293/13-г/11)
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 18.11.2013
року, позов ПАТ «Галіція Дистилері»
задоволено, внесено зміни в п. 3.4
договору оренди №9-ЦМК від 12.12.2001 року,
виклавши в редакції позивача: «Розмір
орендної плати переглядається на
вимогу однієї із сторін у випадках
передбачених чинним законодавством
України».

Суд апеляційної інстанції мотивував
постанову тим, що зміни до п. 3.4 договору
оренди, зумовлені внесенням змін ч. 2 ст.
21 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
Законом України « 1905-IV від 29.04.2004 року
після набрання чинності Цивільним
кодексом України, згідно якої
визначено, що розмір орендної плати
може бути змінено на вимогу однієї із
сторін, якщо з назалежних від них
обставин істотно змінився стан об'єкта
оренди, а також в інших випадках
встановлених законом.

На думку позивача, з якою погодився
місцевий господарський суд, такий
випадок встановлено Постановою
Кабінету Міністрів України № 961 від
14.09.2011 року, якою внесено зміни до
постанови № 786 від 04.10.1995 року «Про
Методику розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу», зокрема, змінено орендні
ставки за використання цілісного
майнового комплексу державних
підприємств з 5 % на 10 %.

Однак, з таким висновком, судова
колегія погодитись не може, виходячи з
наступного:

В постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 12 від
29.05.2013 року «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» (п. 3.2), зазначено, що спори
про внесення змін до договору оренди
(найму) у зв'язку із запровадженням
нових тарифів, ставок орендної плати (в
т. ч. внесенням змін до відповідних
методик) мають вирішуватися з
урахуванням вимог приписів статті 632 ЦК
України та частини другої статті 21
Закону "Про оренду державного та
комунального майна", згідно з якими
розмір орендної плати в договорі
встановлюється за домовленістю сторін
і може бути змінено за погодженням
сторін або у випадках та на умовах,
встановлених законом.

Наприклад, статтею 118 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік"
було встановлено, що у 2007 році передача
в оренду державного та комунального
майна мала здійснюватися виключно на
конкурсних засадах. Оскільки плата за
оренду державного та комунального
майна визначається відповідно до її
ринкової вартості у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, відповідні договори, укладені
до 1 січня 2007 року (крім договорів на
оренду державного та комунального
майна, укладених бюджетними
установами, Пенсійним фондом України
та його органами, а також щодо цілісних
майнових комплексів), у шестимісячний
строк підлягали обов'язковому
перегляду. Отже, в даному випадку
перегляд орендної плати можливий за
умови подання до господарського суду
доказів укладення договору оренди саме
до 1 січня 2007 року.

В інших випадках, необхідно
з'ясовувати, чи погоджувалися
сторонами при укладенні договору
оренди умови щодо перегляду орендної
плати, в тому числі з підстави внесення
змін до методики розрахунку орендної
плати. Відповідний перегляд орендної
плати є обґрунтованим, якщо сторони
погодили при укладенні договору оренди
підстави перегляду орендної плати, як
внесення змін до методики розрахунку
орендної плати.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскільки сторони не
встановили можливість перегляду
розміру орендної плати у разі зміни
Методики її розрахунку, відповідно
відсутні обґрунтовані підстави для
внесення змін до п. 3.1 Розділу 3 "Орендна
плата" Договору оренди № 9-ЦМК від
12.12.2001р.

Не погоджується колегія суддів і з
покликанням місцевого господарського
суду на правову позицію Верховного
Суду України, що викладена у постанові
від 20.08.2013 року у справі № 5017/781/2012,
оскільки, як вбачається з
мотивувальної частини постанови
Верховного Суду України від 20.08.2013 року,
умовами договору № Д-1905 (п. 3.2 Розділу 3)
сторони передбачили можливість
перегляду розміру орендної плати на
вимогу однієї із сторін у разі зміни
методики її розрахунку. Згідно з ч. 1 ст.
188 ГК України, зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Частиною 1 ст. 651
ЦК України встановлено, що зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Аналогічні правила щодо змін умов
договору оренди землі за взаємною
згодою сторін містить і ст. 30 Закону
України «Про оренду землі», та нею
встановлено, що у разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку. Отже, нормами чинного
законодавства передбачено можливість
зміни умов договору за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у цих
правовідносинах, що розглядаються.
Оскільки, сторонами в договорі №Д-1905
зазначено можливість збільшення
розміру орендної плати, а орендна плата
за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. Таким
чином, внесення відповідною постановою
Кабінету Міністрів України змін до
Методики (щодо розміру ставок орендної
плати), на підставі якої відповідно до
умов договору оренди здійснюється
визначення розміру орендної плати за
державне майно є підставою для зміни
розміру орендної плати та зміни умов
договору оренди в цій частині.

Отже, Верховний Суд України при
прийнятті відповідної постанови
виходив з факту наявності між
договірними сторонами можливості
зміни розміру орендної плати внаслідок
зміни методики розрахунку. Однак, як
вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, така домовленість
відсутня у договорі №9-ЦМК від 12.12.2001
року.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що місцевий
господарський суд прийшов до невірного
висновку, в частині внесення змін до п.
3.1 Розділу 3 "Орендна плата" та п. 5.14
Розділу 5 "Обов'язки Орендаря" договору
оренди від 12.12.2001р. № 9-ЦМК, а тому
вважає, що в цій частині вимог слід
відмовити.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції
враховуючи положення ст.ст. 49, 105 ГПК
України, вважає за необхідне
відшкодувати відповідачу судовий збір
за подання апеляційної скарги в
розмірі 609,00 грн., за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ПАТ «Галіція
Дистилері» задоволити.

2. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 15.01.2014 року
у даній справі в частині часткового
задоволення позовних вимог скасувати.
В цій частині прийняти нове рішення про
відмову в позові.

3. В іншій частині - рішення
господарського суду - залишити без
змін.

4. Стягнути з Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Тернопільській області
(вул.. Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008, ) на користь ПАТ "Галіція
Дистилері" (вул.. Бариська, 8А, м. Бучач,
48400, ) - 609,00 грн. судового
збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити місцевому господарському
суду видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України в порядку та строки,
встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя
Кордюк Г.Т.

суддя
Давид Л.Л.

суддя
Зварич О.В.