м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2479/14 12.05.14
За позовом Приватного
акціонерного товариства «Просто -
До Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грінко -
Про стягнення 5026,43 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача: Крашеніннікова
М.І., довіреність № б/н від 20.12.2013
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Просто - страхування» (далі - позивач)
подало на розгляд господарського суду
міста Києва позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грінко -
Київ» (далі - відповідач) про стягнення
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушивши умови договору
страхування № АА/6760841 не повідомив
позивача про настання ДТП, внаслідок
чого позивач просить стягнути суму
виплаченого страхового відшкодування
у розмірі 5026,43 грн. з відповідача.
Ухвалою суду від 18.02.2014р. порушено
провадження у справі № 910/2479/14 та
призначено розгляд на 21.03.2014 р.
21.03.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі, надав
документи по справі.
Представник відповідача у судове не
з`явився, вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі не
виконав, про причини своєї відсутності
суд не повідомив.
Суд відклав розгляд справи на 14.04.2014р., у
зв`язку з відсутністю представника
14.04.2014р. представники позивача та
відповідача у судове засідання не
Суд відклав розгляд справи на 12.05.2014р.
12.05.2012р. представник позивача у
судовому засіданні надав довідку
ЄДРПОУ на відповідача, згідно якої суд
встановив, що місце реєстрації
відповідача не змінювалось.
Представник відповідача у судове не
з`явився, вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі не
виконав, про причини своєї відсутності
суд не повідомив.
Суд вирішив задовольнити позовні
Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві.
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.1997 №
02 - 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").
Ухвали суду надсилалась за адресою, що
зазначені в позовній заяві та є
юридичною адресою згідно витягу з
Єдиного державного реєстру
підприємств і організацій України
Лесі Українки 7-Б, кв. 47.
Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007 № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року"(пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є адреса органу або особи, які
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступають
У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році"зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України, не зобов'язує й сторону
у справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із згаданою статтею
93 Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист відправляє до
пункту 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005
році"(із змінами від 08.04.2008), в якому
зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній"і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважних представників
відповідачів суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, оскільки позивачем надано
всі необхідні документи для вирішення
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.09.2011р. в м. Києві по вул. Редутній ,
сталася ДТП за участю транспортного
засобу «Порше Кайен», державний
номерний знак НОМЕР_1, транспортного
засобу «БМВ Х5» д.н.з НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_3 та застрахований автомобіль
«Мерседес - Бенц» д.н.з НОМЕР_3, яким
керував ОСОБА_4, відповідальність якого
на момент ДТП була застрахована у ПрАТ
«Просто - страхування», згідно полісу №
АА/6760841.

Відповідно до постанови Печерького
районного суду м. Києва № 3-4802/12 від
19.09.2012р., встановлено вину гр. ОСОБА_4, у
здійсненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

На момент ДТП, ОСОБА_4 був працівником
ТОВ «Грінко - Київ», про що зазначено у
постанові Печерського районного суду
міста Києва.

Відповідно до звіту № 3981/4603 від 28.08.2012р.
про визначення матеріальної шкоди та
калькуляції до нього, розмір
матеріальної шкоди завданої власнику
транспортного засобу «БМВ Х5» д.н.з
НОМЕР_2, внаслідок ДТП склав 5026,43 грн.,
які позивачем було виплачено, згідно
платіжного доручення № 4505 від 13.05.2013р.,
копія якого наявна в матеріалах справи.

Позивач у своєму позові просив
суд стягнути з відповідача 5026,43 грн.
боргу, оскільки відповідач порушив
умови договору страхування та норми
чинного законодавства України та
вчасно не звернувся до позивача з
повідомленням про настання ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
визначено, що шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (права власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

За ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно із ст. 38 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон), зокрема
підпункту 38.1.1. пункту 38.1, страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2.
пункту 33.1 ст. 33 вказаного Закону.

Згідно з підпунктом 33.1.4. Закону,
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Відповідач, в порушення умов договору
обов`язкового страхування № АА/6760841, не
повідомив позивач про настання ДТП, у
визначений чинним законодавством
України, термін, внаслідок чого позивач
дізнався про настання ДТП, лише під час
звернення постраждалої особи з вимогою
перерахувати суму вартості страхового
відшкодування виплачену своєму
страхувальнику.

Оскільки, ОСОБА_4 під час вчинення ДТП
знаходився в трудових відносинах з ТОВ
«Грінко - Київ» та виконував свої
трудові, службові обов'язки, то в даному
випадку відповідно до вимог ст.1172 ЦК
України, юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Дана позиція, закріплена в п. 5
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 27 березня 1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», «відповідальність юридичної
особи настає лише у випадках, коли
особа, з вини якої заподіяна шкода,
знаходиться за даною організацією в
трудових відносинах і шкода, заподіяна
нею у зв'язку з виконанням трудових
(службових) обов'язків. Незалежно від
того, постійними, сезонними, тимчасовим
за трудовим договором чи на інших
умовах вона була працівником цієї
організації».

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку про те, що позивач на підставі
ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України,
ст. 228 Господарського кодексу України
набув право регресу до відповідача
щодо відшкодування останнім понесених
позивачем витрат у вигляді суми
виплаченого страхового відшкодування,
а тому позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача у повному
обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грінко -
Київ» (, адреса: 01133, м.
Київ, бул. Лесі Українки 7-Б, кв. 47) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Просто - страхування» (, адреса: 04050, м. Київ, вул.
Герцена 10) суму заборгованості в
розмірі 5026 (п`ять тисяч двадцять шість)
грн. 43 коп. - страхового відшкодування в
порядку регресу, 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. - судового
збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

(Повний текст рішення складено: 15.05.2014р.)

Суддя
Мельник В.І.