ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року Справа № 922/3461/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Алєєвої І.В.,

Кочерової Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну

скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 12
листопада 2013 року

у справі № 922/3461/13

господарського суду Харківської
області

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістик"

до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 90 890,00 грн.

за участю представників

позивача - Кривошеєнко О.Ю.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістик"
звернулось до господарського суду
Харківської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 з позовом про
стягнення з останнього 90 890,00 грн.
збитків, завданих позивачу внаслідок
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань за договором № 1201/П від 01
грудня 2006 року та замовленням № 15/1018
від 18 червня 2008 року.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 12 вересня 2013
року (суддя Лавренюк Т.А.) залишеним без
змін постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 12
листопада 2013 року (судді Могилєвкін
Ю.О., Потапенко В.І., Барбашова С.В.) у
справі № 922/3461/13 позов задоволено
повністю. З відповідача на користь
позивача стягнуто 90890,00 грн. збитків та
1817,80 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Не погоджуючись з вищезазначеними
рішенням та постановою Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою в якій просить
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 12 листопада 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до господарського суду
Харківської області.

В обґрунтування зазначених вимог
заявник касаційної скарги посилається
на неправильне застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01 грудня 2006 року між
позивачем -Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістик"
(замовником) та відповідачем - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (виконавцем)
було укладено договір № 1201/П на
виконання робіт та надання послуг, за
умовами якого (п.п. 1.1.-1.10) виконавець
зобов'язався за завданням замовника
виконати монтажні роботи станків
замовника, дефектацію станків,
складання специфікацій з електричних,
механічних, гідравлічних частин
станків, проведення монтажних,
пусконалагоджувальних робіт,
перевірку на технологічну точність,
здачу за силовими показниками тощо, а
замовник зобов'язався прийняти роботи
та оплатити їх ( т. 1 а.с. 17-18).

18 червня 2008 року між позивачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістик"
та відповідачем - Фізичною
особо-підприємцем ОСОБА_4 було
підписано замовлення № 15/1018, у
відповідності до якого відповідач
прийняв на себе зобов'язання: провести
дефектацію станка, моделі 6620,
заводського № 20, 1971 року випуску, що
знаходиться в цеху ЦРМП; скласти
специфікації з електричної,
механічної, гідравлічної частин
станка, моделі 6620; провести монтажні
роботи станка, моделі 6620; провести
пусконалагоджувальні роботи станка,
моделі 6620; перевірити станок, моделі 6620,
на технологічну точність та здати за
силовими показниками. Замовник прийняв
на себе зобов'язання прийняти та
оплатити вказані роботи ( т. 1 а.с. 19).

Згідно з пунктом 4.1. замовлення,
загальна вартість робіт складає 205490,00
грн.

Відповідно до пункту 2.1. замовлення,
місцем проведення робіт та надання
послуг встановлено місто Краматорськ,
територія заводу Відкритого
акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь".

На підставі замовлення № 15/1018 від 18
червня 2008 року та договору № 1201/П від 01
грудня 2006 року сторонами було
підписано:

акт № 09/1кв виконаних робіт від 31
березня 2009 року щодо доведення станка,
моделі 6620, заводського № 20, 1971 року
випуску, що знаходиться в цеху ЦРМП на
території заводу Відкритого
акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь": 84306, м.
Краматорськ, до робочого стану,
дефектації продольно-фрезерного
станка, моделі 6620, що знаходиться в цеху
ЦРМП; складання специфікації за
електричною частиною станка, моделі 6620;
складання специфікації за механічною
частиною станка, моделі 6620; складання
специфікації за гідравлічною частиною
станка, моделі 6620 (т. 1 а.с. 132). Вартість
зазначених робіт та послуг за актом
складає 114600,00 грн.;

акт № 09/2 кв (т. 1 а.с. 39) виконаних робіт
від 30 червня 2009 року щодо проведення
комплектації механічної, електричної,
гідравлічної частин станку моделі 6620
та перевірки відповідності залитого
фундаменту з реальними розмірами
станку. Вартість зазначених робіт та
послуг за актом становить 59390,00грн.;

акт №09/3кв (т. 1 а.с. 40) виконаних робіт
від 30 червня 2009 року щодо комплектації
з монтажу механічної та електричної
частин станка, моделі 6620 щодо
проведення пусконаладку станка,
перевірку станка на технологічну
точність та здачі станка за силовими
показниками. Вартість робіт складає
31500,00 грн.

Відповідно до банківських виписок та
платіжних доручень, позивачем на
виконання умов договору № 1201/П від 01
грудня 2006 року та замовлення № 15/1018 від
18 червня 2008 року за проведення робіт з
доведення станка, моделі 6620 до робочого
стану, перераховано на банківський
рахунок відповідача 205490,00 грн.

18 червня 2008 року між позивачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістик"
(продавцем) та Відкритим акціонерним
товариством "Енергомашспецсталь"
укладено договір купівлі-продажу №
15/1018, відповідно до умов якого
продавець передає у власність покупця
на умовах СРТ м. Краматорськ склад
покупця (Інкотермс 2000)
продольно-фрезерний станок, моделі 6620,
заводський № 20, 1971 року випуску; стіл
6300х2000мм, 4 фрезерних головки, бувший у
застосуванні, виробництва
Ульяновського заводу важких та
унікальних станків 1 шт., а також
виконує роботи з дефектації станка,
роботи зі складання специфікації за
електричною, механічною, гідравлічною
частинами станка, монтаж та
пуско-наладку, перевірку на
технологічну точність, здачу за
силовими показниками. Згідно з умовами
пункту 1.2. договору позивач
зобов'язується прийняти та оплатити
товар та послуги відповідно до умов
укладеного договору.

У 2010 році Відкрите акціонерне
товариство "Енергомашспецсталь"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістик"
про стягнення 1120000,00 грн. попередньої
оплати, 27000,00 грн. пені за прострочення
виконання робіт, 1080000,00 грн. пені за
прострочення повернення передплати,
43419,18 грн. відсотків за користування
чужими грошовими коштами, 356,71 грн. 3%
річних, 240,00 грн. інфляційних втрат.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістик"
звернулось до господарського суду
Харківської області із зустрічним
позовом до Відкритого акціонерного
товариства "Енергомашспецсталь" про
зобов'язання ВАТ "Енергомашспецсталь"
підписати акт виконаних робіт за
договором №15/1018 від 18 червня 2008 року;
про стягнення з ВАТ
"Енергомашспецсталь" 280000,00 грн.
заборгованості, 80000,00 витрат з оплати
послуг адвоката.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 08 серпня 2011
року у справі №5023/3763/11 (н.р. 64/246-10),
позовні вимоги ПАТ
"Енергомашспецсталь" задоволено.
Стягнуто з ТОВ "Інтертранслогістик" на
користь ПАТ "Енергомашспецсталь" 1120000,00
грн. попередньої оплати за договором №
15/1018 від 18 червня 2008 року, 27000,00 грн. пені
за несвоєчасне виконання робіт, 1080000,00
грн. пені за несвоєчасне повернення
попередньої оплати, 43419,18 грн. за
користування чужими грошовими коштами,
356,17 грн. 3% річних, 240грн. інфляційних,
22710,16 грн. витрат з оплати державного
мита та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. У задоволенні
зустрічного позову відмовлено ( т.1 а.с.
76-88).

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 27 жовтня 2011
року у справі № 5023/3763/11 (н.р. 64/246-10)
рішення господарського суду
Харківської області від 08 серпня 2011
року у справі № 5023/3763/11 залишено без
змін.

В якості підстав для задоволення
позову ПАТ "Енергомашспецсталь" до
позивача у даній справі господарським
судом Харківської області в рішенні
від 08 серпня 2011 року у справі № 5023/3763/11
(н.р. 64/246-10) зазначено факт невиконання
робіт з доведення продольно-фрезерного
станка, моделі 6620, заводський № 20, 1971
року випуску, що знаходиться в цеху
ЦРМП, до робочого стану.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач у даній справі -
ТОВ "Інтертранслогістик" звертався з
позовом до відповідача у даній
справі-фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення з останнього 114600
грн. збитків, спричинених внаслідок
невиконання зобов'язань обумовлених
договором № 1201/01 від 01 грудня 2006 року та
замовленням № 15/1018 від 18 червня 2008 року,
а саме невиконання робіт та послуг, що
зазначені в акті виконаних робіт №
09/1кв від 31 березня 2009 року ( т.1 а.с. 132), а
також про розірвання договору № 1201/01
від 01 грудня 2006 року.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 19 березня 2013
року у справі № 5023/5477/12 (т. 1 а.с. 58-68)
зазначені позовні вимоги було
задоволено частково.

З відповідача у даній справі на користь
позивача у даній справі було стягнуто
114600грн. збитків, а в частині розірвання
договору № 1201/01 від 01 грудня 2006 року в
позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 17 квітня 2013
року рішення господарського суду
Харківської області від 19 березня 2013
року у справі №5023/5477/12 скасовано в
частині стягнення з відповідача 114600
грн. збитків, і в цій частині прийнято
нове рішення про відмову в позові. В
іншій частині рішення залишено без
змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 08 липня 2013 року (т. 1 а. с. 69-75)
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 17 квітня .2013
року у справі № 5023/5477/12 скасовано в
частині відмови у стягненні 114600 грн., а
в іншій частині -залишено без змін.

Рішення господарського суду
Харківської області від 19 березня 2013
року у справі №5023/5477/12 (т. 1 а.с. 58-68)
залишено без змін.

Позивач у позові по даній справі
просить суд стягнути з відповідача 90890
грн. збитків, спричинених внаслідок
невиконання зобов'язань, обумовлених
договором № 1201/01 від 01 грудня 2006 року та
замовленням № 15/1018 від 18 червня 2008 року,
що складають різницю між загальною
сумою грошових коштів, перерахованих
ним за невиконані роботи за вказаним
замовленням - 205490 грн. та сумою, яка була
стягнута рішенням господарського суду
Харківської області від 19 березня 2013
року у справі № 5023/5477/12-114600 грн. ( за
актом №09/1 кв), тобто просить суд
стягнути сплачені ним грошові кошти за
невиконані роботи, зазначені в актах
виконаних робіт № 09/2 кв від 30 червня 2009
року ( т. 1 а.с. 39) та № 09/ 3 кв від 30 вересня
2009 року. ( т.1 а.с. 40).

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з судами
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору і відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу
України закріплено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно положень ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є: втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 1 статті 224
Господарського кодексу України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Відповідно до статті 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Виходячи з наведених норм, для
застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

Відсутність хоча б одного з елементів
складу правопорушення, виключає
відповідальність боржника за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань у вигляді відшкодування
збитків.

При цьому позивач повинен довести
наявність протиправної поведінки,
збитків та причинного зв'язку між
протиправною поведінкою і збитками, а
відповідач - відсутність своєї вини у
заподіянні збитків.

Частиною 2 статті 224 Господарського
кодексу України закріплено, що під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Положеннями ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України передбачено, що до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Таким чином, в розумінні чинного
господарського законодавства збитки -
це об'єктивне зменшення будь-яких
майнових благ сторони за договором, що
обмежує його інтереси, як учасника
певних господарських відносин і
проявляється у витратах, зроблених
кредитором, втраті або пошкодженні
майна, а також не одержаних кредитором
доходах, які б він одержав, якби
зобов'язання було виконано боржником.

При цьому зменшення майнових благ
внаслідок невиконання зобов'язань
наступає об'єктивно, тобто незалежно
від волевиявлення сторони, як наслідок
невиконання зобов'язань.

Наведеним рішенням господарського
суду Харківської області від 19 березня
2013 року по справі № 5023/5477/12 ( т. 1 а.с. 58-68)
у спорі між тими ж сторонами, що і в
даній справі встановлено факт
невиконання відповідачем прийнятих на
себе згідно із замовленням №15/1018 від 18
червня 2008 року зобов'язань, а також
встановлено, що зазначене невиконання
відбулось внаслідок вчинення
відповідачем у даній справі
господарського правопорушення у
вигляді не проведення ним робіт з
доведення станку моделі 6620 до робочого
стану, фактичного підписання за актами
з ПАТ "Енергомашспецсталь" зобов'язання
з усунення значних недоліків
проведених робіт та не вчинення таких
дій протягом встановлених графіком
строків, в порушення прийнятих на себе
за замовленням № 15/1018 зобов'язань та
вимог ст. ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу
України. Окрім цього зазначеним
рішенням встановлено наявність вини
відповідача у вчиненні вказаного
правопорушення, яка, як зазначено в
рішенні, підтверджується: рішенням
господарського суду Харківської
області від 08 серпня 2011 року зі справи
№ 5023/3763/11, актами від 17 лютого 2010 року
перевірки технічного стану поперечини
станку, актом від 12 серпня 2009 року
обстеження станку, актом від 01 березня
2010 року обстеження станку, актом від 03
лютого 2010 року технічного стану
продольно-фрезерного станку, актом від
15 вересня 2009 року приймання станку в
ЦРМП, графіком від 03 лютого 2010 року
ремонту продольно-фрезерного станку).

У зазначеному рішенні господарський
суд Харківської області послався
зокрема на наступні факти. Згідно
банківських виписок та платіжних
доручень, позивачем на виконання умов
договору № 1201/П від 01 грудня 2006 року та
замовлення № 15/1018 від 18 червня 2008 року
за проведення робіт з доведення станка,
моделі 6620 до робочого стану,
перераховано на банківський рахунок
відповідача 205490,00 грн.

Згідно з актом від 17 лютого 2010 року
перевірки технічного стану поперечини
станку, актом від 12 серпня 2009 року
обстеження станку, актом від 01 березня
2010 року обстеження станку, актом від 03
лютого 2010 року технічного стану
продольно-фрезерного станку, актом від
15 вересня 2009 року приймання станку в
ЦРМП, графіком від 03 лютого 2010 року
ремонту продольно-фрезерного станку,
які складені на території місця
проведення ФО-П ОСОБА_4 робіт з
доведення продольно-фрезерного станку
мод. 6620 зав. № 20, 1971 р.в., що знаходиться в
цеху ЦРМП до робочого стану та
підписані відповідачем значно пізніше
акту виконаних робіт № 09/1кв від 31
березня 2009 року без зауважень,
міститься перелік визнаних
відповідачем недоліків робіт, чим
підтверджено фактичне невиконання ФО-П
ОСОБА_4 прийнятих на себе за
замовленням № 15/1018 від 18 червня 2008 року
зобов'язань з доведення станку моделі
6620 до робочого стану.

Крім того, згідно з угодою № 2 від 28
листопада 2011 року, підписаною між
сторонами до замовлення № 15/1018 від 18
червня 2008 року та договору № 1201/П від 01
грудня 2006 року - у зв'язку з підписанням
графіку ремонту продольно-фрезерного
станку мод. 6620 в ЦРМП від 03 лютого 2010
року, та встановленням господарським
судом Харківської області у справі №
5023/3763/11 обставин невиконання робіт,
сторони домовились, що угода № 1 від 15
жовтня 2009 року та акти виконаних робіт
№ 09/1 кв від 31 лютого 2009 року, № 09/2 кв від
30 червня 2009 року та № 09/3 кв від 30
вересня 2009 року підписані помилково та
є анульованими.

Відповідно до частини 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Таким чином, встановлений рішенням
господарського суду Харківської
області від 19 березня 2013 року зі справи
№ 5023/5477/12 у спорі між тими ж сторонами,
що і в даній справі факт невиконання
відповідачем внаслідок його винних дій
своїх зобов'язань за договором №1201/П
від 01 грудня 2006 року та замовленням №
15/1018 з доведення станку моделі 6620 до
робочого стану та факт перерахування
позивачем грошових за проведення цих
робіт не потребує повторного
доказування при розгляді даного
спору.

Внаслідок зазначених дій відповідача
позивач поніс збитки (витрати) на
загальну суму 90890 грн. у вигляді оплати
неотриманих робіт та послуг, що
обумовлені замовленням №15/1018 від 18
червня 2008 року та зазначені в актах
виконаних робіт № 09/2 кв від 30 червня 2009
року ( т. 1 а.с. 39) та № 09/3 кв від 30 вересня
2009 року ( т. 1 а.с. 40).

Таким чином, судом апеляційної
інстанції підтверджено та доведено
наявність повного складу цивільного
правопорушення, який є підставою для
стягнення збитків в заявленому
позивачем розмірі.

Колегія суддів відхиляє як
безпідставні посилання відповідача в
апеляційній скарзі на те, що рішення
господарського суду Харківської
області у справі № 5023/5477/12 було
прийнято на основі сфальсифікованих
документів, оскільки, як було наведено
вище, зазначене рішення за
результатами його касаційного
перегляду залишено без змін, а тому
набрало законної сили і відповідно до
імперативної норми ч. 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України встановлені ним факти не
можуть не враховуватися як доведені
під час розгляду даної справи.

Щодо доводів Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про належне виконання останнім
робіт за договором № 1201/П від 01 грудня
2006 року та замовленням № 15/1018 від 18
червня 2008 року підтверджується
підписаними без зауважень актами
виконаних робіт, а також доводи щодо
недоведеності перерахування позивачем
грошових коштів за проведення робіт з
доведення станка моделі 6620 до робочого
стану, то вони є безпідставними
оскільки такі доводи зводяться до
переоцінки преюдиційних фактів,
встановлених зазначеним вище рішенням
суду.

Колегія суддів Вищого господарського
суду дійшла висновку про те, що
оскаржувана постанова суду
апеляційної інстанції та рішення суду
першої інстанції прийняті з повним,
всебічним та об'єктивним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, правові підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Таким чином, доводи заявника
касаційної скарги про порушення і
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
під час прийняття оскаржуваних
процесуальних документів не знайшли
свого підтвердження, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового
рішення колегія суддів Вищого
господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що постанову суду
апеляційної інстанції слід залишити
без змін, а касаційну скаргу - без
задоволення.

На підставі наведеного вище і
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 12
листопада 2013 року зі справи № 922/3461/13
залишити без змін.

Головуючий суддя
І. А. Плюшко

Судді
І. В. Алєєва

Н. О. Кочерова