ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 17» квітня 2014 р.
Справа №922/5107/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя
Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Фільчиній Н.І.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю №4237
від 18.12.2013 року;

другого відповідача (апелянт) -
Самойлов Є.Ю., за довіреністю №08/04-2014/5
від 08.04.2014 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу другого відповідача
- Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецтех-Хаер»,
м.Харків (вх.№771Х/2-8) на рішення
господарського суду Харківської
області від 25.02.2014 року у справі
№922/5107/13,

за позовом фізичної особи ОСОБА_3, м.
Київ,

до: 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керуюча фірма
«Адамант», м. Харків,

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецтех-Хаер», м.
Харків,

3. фізичної особи ОСОБА_4, м. Харків,

4. Харківського міського управління
юстиції, м. Харків

про визнання недійсним рішення
загальних зборів учасників товариства,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 25.02.2014 року у
справі №922/5107/13 (суддя Бринцев О.В.)
позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсними рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуюча
фірма «Адамант» () від
18.09.2013 року, оформлені у формі протоколу
№2/1 загальних зборів учасників
товариства від 18.09.2013 року.

Скасовано запис в Єдиному державному
реєстрі про внесення рішення
засновників (учасників) юридичної
особи або уповноваженого ним органу
або державного органу про відміну
рішення щодо припинення юридичної
особи, а саме Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керуюча фірма
«Адамант», що був внесений 25.09.2013 року
державним реєстратором Реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції Мартиненко Оленою
Вікторівною за номером 6049396.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спецтех-Хаер» з
вказаним рішенням господарського суду
першої інстанції не погодилося та
звернулося до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення місцевим
господарським судом при прийнятті
рішення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 25.02.2014 року по
справі №922/5107/13 та постановити рішення
про припинення провадження у даній
справі.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що суд першої
інстанції проігнорував та не прийняв
до уваги, що 08.08.2013 року відбулись
загальні збори учасників ТОВ «КФ
«Адамант», на яких у присутності
учасника ОСОБА_3, від імені якої діяла
ОСОБА_6 за довіреністю, посвідченою
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
21.08.2012 року, зареєстрованою в реєстрі за
№747 та представника ТОВ «Спецтех-Хаер»
Борисенко Е.В., який діяв на підставі
довіреності та громадянина України
ОСОБА_4, було прийнято рішення,
оформлене протоколом №2-2013 про
виключення ОСОБА_3 зі складу учасників
ТОВ «КФ «Адамант» та про включення до
складу учасників товариства - ТОВ
«Спецтех-Хаер» і ОСОБА_4, а також про
затвердження нової редакції статуту
ТОВ «КФ «Адамант». Після прийняття
загальними зборами товариства рішення,
оформленого у вигляді протоколу №2-2013
від 08.08.2013 року в цей же день ОСОБА_3,
уклала з ТОВ «Спецтех-Хаер» та ОСОБА_4
договір купівлі - продажу частки у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуюча
фірма «Адамант», посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстрований у реєстрі за №2081.

На думку скаржника, суд першої
інстанції повинен був врахувати, що
чинне законодавство не пов'язує
набуття права власності на частку у
статутному капіталі товариства та
корпоративних прав із держаною
реєстрацією змін до статутних
документів та внесення відомостей до
Єдиного державного реєстру, у зв'язку з
чим відповідачі ТОВ «Спецтех-Хаер» та
ОСОБА_4 набули право власності на
частку у статутному капіталі та
корпоративні права учасників ТОВ «КФ
«Адамант» з моменту нотаріального
посвідчення договору купівлі - продажу
частки у статутному капіталі ТОВ «КФ
«Адамант» від 08.08.2013 року.

Крім того, апелянт зазначає, що під час
розгляду справи №922/4067/13 було
встановлено преюдиційні обставини для
розгляду справи №922/5107/13, зокрема, що
права власності на корпоративні права
ТОВ «КФ «Адамант» перейшли від
продавця фізичної особи ОСОБА_3 до
покупців ТОВ «Спецтех-Хаер» та
фізичної особи ОСОБА_4 з моменту
нотаріального посвідчення договору
купівлі - продажу частки у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керуюча фірма
«Адамант».

Як вказує скаржник, під час розгляду
даної справи, позивач не надав до суду
доказів, які б підтверджували, що
ОСОБА_3 не підписувала протокол №2/1 від
18.09.2013 року, а висновки суду першої
інстанції, що нібито спірний протокол
підписували невідомі треті особи також
є необґрунтованим та документально не
підтвердженими.

Також апелянт зазначає, що право на
звернення до господарського суду з
позовом про визнання недійсними рішень
органів управління товариства мають
лише ті його учасники, які були
учасниками на дату прийняття рішення,
що оскаржується, отже позов про
визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників ТОВ «Керуюча фірма
«Адамант» від 18.09.2013 року не підлягало
розгляду господарським судом
Харківської області.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 року
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецтех-Хаер» прийнято до провадження
та призначено до розгляду.

15.04.2014 року від представника позивача
до суду надійшло клопотання (вх.№3075), в
якому просить призначити судову
почеркознавчу експертизу по справі
№922/5107/13, проведення якої доручити
Харківському науково-дослідному
інституту судових експертиз ім. Засл.
проф. М.С. Бокаріуса, а на вирішення
експерта поставити питання: чи
виконано підпис від імені ОСОБА_3 в
оригіналі протоколу №2/1 загальних
зборів учасників ТОВ «Керуюча фірма
«Адамант» від 18.09.2013 року в рядку після
напису «голова зборів ОСОБА_3» ОСОБА_3?
При цьому на час проведення судової
експертизи провадження у справі
№922/5107/13 зупинити.

Також 15.04.2014 року від представника
позивача до суду надійшло клопотання
(вх.№3076), в якому просить провадження по
справі №922/5107/13 зупинити до набрання
законної сили судовим рішенням по
справі №640/22468/13-ц за позовом ОСОБА_3 до
ТОВ «Спецтех-Хаер», ОСОБА_4, треті особа:
ОСОБА_6, Харківське міське управління
юстиції в особі структурного
підрозділу - Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу частки в
статутному капіталі ТОВ «Керуюча фірма
«Адамант».

У судовому засіданні 15.04.2014 року
оголошувалася перерва до 17.04.2014 року з
метою забезпечення повного,
всебічного, об'єктивного розгляду
справи, а також наданням можливості
ОСОБА_1 надати суду докази на
підтвердження її повноважень бути
представником позивача у судовому
процесі у даній справі.

До початку судового засідання 17.04.2014
року від апелянта через канцелярію
суду надійшли додаткові письмові
пояснення з додатковими документами
(вх.№3192), які долучені до матеріалів
справи.

У судовому засіданні 17.04.2014 року
представник апелянта проти заявлених
представником позивача клопотань
заперечував та підтримав доводи і
вимоги апеляційної скарги у повному
обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував
проти вимог апеляційної скарги,
пояснив, що вважає рішення
господарського суду першої інстанції
обґрунтованим та законним, у зв'язку з
чим просив залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представників позивача та
другого відповідача, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

14.02.2011 року рішенням загальних зборів
засновників (учасників) ТОВ «Керуюча
фірма «Адамант» створено юридичну
особу - ТОВ «Керуюча фірма «Адамант»,
учасниками якої стали ОСОБА_3 (розмір
частки в статутному капіталі
товариства складає 3000,25 грн., що
становить 55% статутного капіталу
вартістю) та ОСОБА_12 (розмір частки в
статутному капіталі товариства
складає 2454,75 грн., що становить 45%
статутного капіталу).

08.08.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 було
укладено договір купівлі-продажу
частки у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керуюча фірма
«Адамант», згідно якого ОСОБА_12 продав
ОСОБА_3 всю належну йому частку в
статутному капіталі товариства, а
позивач з 30.08.2012 року стала єдиним
учасником ТОВ «КФ «Адамант», що володіє
100% статутного капіталу товариства
загальною вартістю 5455,00 грн.

08.08.2013 року між ОСОБА_3 від імені якої
діяла ОСОБА_6 за її довіреністю,
посвідченою приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу 21.08.2012 року, реєстр №747 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Спецтех-Хаер»
(другий відповідач) від імені якого
діяла Борисенко Е.В. за його
довіреністю, посвідченою приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу 02.08.2013 року,
реєстр №2027 і ОСОБА_4 (третій відповідач)
було укладено договір купівлі-продажу
частки у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керуюча фірма
«Адамант».

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору
продавець (позивач) зобов'язався в
порядку та на умовах, визначених у
цьому договорі, передати у власність
покупців (другого та третього
відповідачів) свою частку у статутному
капіталі ТОВ «КФ «Адамант», що
становить 100% відсотків статутного
капіталу товариства, а покупці
зобов'язалися в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі, прийняти
та оплатити зазначену частку.

Згідно пункту 1.3 договору
купівлі-продажу, частки покупців у
статутному капіталі товариства були
розподілені наступним чином: ТОВ
«Спецтех-Хаер» отримав частку від
загального розміру статутного
капіталу товариства, що складає 24,0% в
статутному капіталі ТОВ «КФ «Адамант»,
яка становить у грошовому розмірі 1309,00
гривень статутного капіталу;
громадянин України ОСОБА_4 отримав
частку від загального розміру
статутного капіталу товариства, що
складає 76,0% в статутному капіталі ТОВ
«КФ «Адамант» та становить у грошовому
розмірі 4146,00 гривень.

Пунктом 2.1 договору купівлі-продажу
частки у статутному капіталі сторони
погодили, що відступлення часток за цим
договором є чинним і покупці
вважаються повноправними учасниками
товариства з моменту підписання цього
договору та державної реєстрації.

Відповідно до п. 4.1 (наслідки
відступлення частки) сторони
визначили, що за настання обставин,
зазначених у розділі І цього договору,
мають місце такі юридично значимі
наслідки: продавець втрачає усі права
та обов'язки, які були обумовлені його
статусом як учасника товариства, а
покупці набувають відповідні права та
обов'язки.

Також, сторони погодили, що договір
набуває чинності з моменту його
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цим
договором.

Як вбачається із протоколу загальних
зборів учасників ТОВ «КФ «Адамант»
№2-2013 від 08.08.2013 року, було прийнято
рішення про виключення учасника ОСОБА_3
з ТОВ «КФ «Адамант» та прийнято рішення
про включення до складу учасників
товариства - ТОВ «Спецтех-Хаер» та
ОСОБА_14 і затверджено нову редакцію
статуту ТОВ «КФ «Адамант».

На підставі протоколу загальних зборів
учасників товариства №2-2013 від 08.08.2013
року та у зв'язку із змінами у складі
учасників господарського товариства,
статут ТОВ «КФ «Адамант» було
викладено в новій редакції, державну
реєстрацію якого проведено 27.09.2013 року
за №7049396.

03.09.2013 року ОСОБА_3 було видано
довіреність на представництво її
інтересів як учасника ТОВ «Керуюча
фірма «Адамант» ОСОБА_15, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з
питань, пов'язаних з управлінням та
розпорядженням (з правом відчуження)
від імені довірителя частки в
статутному капіталі товариства.

12.09.2013 року ОСОБА_15 видано в порядку
передоручення довіреність на
представництво інтересів ОСОБА_3
ОСОБА_16 Того ж дня ОСОБА_15 та ОСОБА_16
прийнято участь в загальних зборах
учасників ТОВ «КФ «Адамант», до порядку
денного яких включалися наступні
питання: про припинення Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуюча
фірма «Адамант» в результаті
ліквідації; про призначення
ліквідаційної комісії Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуюча
фірма «Адамант»; про встановлення
строку та порядку подання кредиторами
своїх вимог до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керуюча фірма
«АДАМАНТ».

На даних зборах прийнято рішення про:
припинення ТОВ «КФ «Адамант» в
результаті ліквідації; про призначення
ліквідаційної комісії ТОВ «КФ
«Адамант» у складі голови
ліквідаційної комісії - ОСОБА_15; про
встановлення строку та порядку подання
кредиторами своїх вимог до ТОВ «КФ
«Адамант».

Дане рішення було оформлено протоколом
№2013/1 загальних зборів (засновників)
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керуюча фірма
«Адамант» від 12.09.2013 року.

На підставі рішення загальних зборів
ТОВ «КФ «Адамант» від 12.09.2013 року 16.09.2013
року державним реєстратором
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції Кравченко
Н.В. внесено до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України запис №5049396 «Внесення
рішення засновників (учасників)
юридичної особи або уповноваженого ним
органу щодо припинення юридичної особи
в результаті ліквідації».

25.09.2013 року державним реєстратором
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Мартиненко О.В. було внесено до Єдиного
державного реєстру запис №6049396
«Внесення рішення засновників
(учасників) юридичної особи або
уповноваженого ним органу про відміну
рішення щодо припинення юридичної
особи».

Даний запис було внесено державним
реєстратором Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції на підставі протоколу
загальних зборів учасників ТОВ «КФ
«Адамант» №2/1 від 18.09.2013 року.

Позивач вважає, що рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «КФ
«Адамант», оформлені у формі протоколу
загальних зборів учасників ТОВ «КФ
«Адамант» №2/1 від 18.09.2013 року, є
недійсними, а протокол загальних
зборів учасників ТОВ «КФ «Адамант» №2/1
містить інформацію, що не відповідає
дійсності, оскільки на 18.09.2013 року
загальні збори учасників ТОВ «КФ
«Адамант» не скликалися, ОСОБА_3
будь-які повідомлення про призначення
загальних зборів учасників, до порядку
денного яких включалися б питання про
скасування рішення про припинення ТОВ
«КФ «Адамант» та призначення директора
товариства, не отримувала, а 18.09.2013 року
знаходилася в місті Києві. Тобто, під
час скликання загальних зборів
учасників та складення протоколу
загальних зборів учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю «Керуюча
фірма «Адамант» від 18.09.2013 року були
порушені положення чинного
законодавства України.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав вимог
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених
Господарським процесуальним кодексом
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання, оспорювання.

Корпоративними правами, відповідно до
ст. 167 Господарського кодексу України, є
права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами. Під корпоративними
відносинами маються на увазі
відносини, що виникають, змінюються та
припиняються щодо корпоративних прав.

Товариством з обмеженою
відповідальністю - є засноване одним
або кількома особами товариство,
статутний капітал якого поділений на
частки, розмір яких встановлюється
статутом (ст. 140 Цивільного кодексу
України). Статут товариства з обмеженою
відповідальністю містить відомості
про розмір статутного капіталу, з
визначенням частки кожного учасника,
склад та компетенцію органів
управління і порядок прийняття ними
рішень. (ст. 143 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до Закону України «Про
господарські товариства», загальні
збори учасників є вищим органом
товариства, які складаються з
учасників товариства або призначених
ними представників і є повноважними,
якщо на них присутні учасники
(представники учасників), що володіють
у сукупності більш як 60 відсотками
голосів.

Згідно ст. 145 Цивільного кодексу
України, вищим органом товариства з
обмеженою відповідальністю є загальні
збори його учасників. До виключної
компетенції загальних зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю належить: визначення
основних напрямів діяльності
товариства, затвердження його планів і
звітів про їх виконання, внесення змін
до статуту товариства, зміна розміру
його статутного капіталу, створення та
відкликання виконавчого органу
товариства, визначення форм контролю
за діяльністю виконавчого органу,
створення та визначення повноважень
відповідних контрольних органів,
затвердження річних звітів та
бухгалтерських балансів, розподіл
прибутку та збитків товариства,
вирішення питання про придбання
товариством частки учасника,
виключення учасника із товариства,
прийняття рішення про ліквідацію
товариства, призначення ліквідаційної
комісії, затвердження ліквідаційного
балансу. Черговість та порядок
скликання загальних зборів
встановлюються статутом товариства і
законом.

Прийняті на загальних зборах рішення
можуть бути визнані недійсними у разі
порушення вимог закону або установчих
документів під час скликання та
проведення загальних зборів
товариства, позбавлення учасника
товариства можливості взяти участь у
загальних зборах, порушення прав чи
законних інтересів учасника
товариства рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою (п.п. 17, 18
постанови пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судам
корпоративних спорів» №13 від 24.10. 2008
року) для визнання недійсними рішень
загальних зборів у зв'язку з прямою
вказівкою закону є: (а) прийняття
загальними зборами рішення за
відсутності кворуму для проведення
загальних зборів чи прийняття рішення
(статті 41, 42, 59, 60 Закону про
господарські товариства); (б) прийняття
загальними зборами рішень з питань, не
включених до порядку денного загальних
зборів товариства (частина четверта
статті 43 Закону про господарські
товариства); (в) прийняття загальними
зборами рішення про зміну статутного
капіталу товариства, якщо не дотримано
процедури надання акціонерам
(учасникам) відповідної інформації
(статті 40, 45 Закону про господарські
товариства).

Абзац 3 п. 17 зазначеної постанови
визначає, що підставами для визнання
недійсними рішень загальних зборів
акціонерів (учасників) господарського
товариства можуть бути: (а) порушення
вимог закону та/або установчих
документів під час скликання та
проведення загальних зборів
товариства; (б) позбавлення акціонера
(учасника) товариства можливості
взяти участь у загальних зборах; (в)
порушення прав чи законних інтересів
акціонера (учасника) товариства
рішенням загальних зборів.

При вирішенні питання про недійсність
рішень загальних зборів у зв'язку з
іншими порушеннями, допущеними під час
скликання та проведення загальних
зборів, господарський суд повинен
оцінити, наскільки ці порушення могли
вплинути на прийняття загальними
зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсним рішення
загальних зборів товариства необхідно
встановити факт порушення цим рішенням
прав та законних інтересів учасника
(акціонера) товариства. Якщо за
результатами розгляду справи факт
такого порушення не встановлено,
господарський суд не має підстав для
задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції приймаючи оскаржуване
судове рішення не звернув уваги та не
надав належної правової оцінки тій
обставині, що станом на момент
проведення загальних зборів 18.09.2013 року
ТОВ «КФ «Адамант» ОСОБА_3 вже не була
учасником товариства та не володіла
корпоративними правами.

Так, чинним законодавством встановлена
можливість переходу частки (її частини)
учасника у статутному капіталі
товариства з обмеженою
відповідальністю до іншої особи,
зокрема ст. 147 Цивільного кодексу
України встановлює, що учасник
товариства з обмеженою
відповідальністю має право продати чи
іншим чином відступити свою частку (її
частину) у статутному капіталі одному
або кільком учасникам цього
товариства; відчуження учасником
товариства з обмеженою
відповідальністю своєї частки (її
частини) третім особам допускається,
якщо інше не встановлено статутом
товариства. Аналогічна позиція
викладена в ст. 53 Закону України «Про
господарські товариства».

Державний комітет України з питань
регуляторної політики та підприємства
у своєму листі №7184 від 18.06.2009 року «Про
момент виходу учасника з ТОВ»
роз'яснив, що визначення майнових прав
міститься у Законі України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні». Згідно
із статтею 3 цього Закону майновими
правами визнаються будь-які права,
пов'язані з майном, відмінні від права
власності, у тому числі права, які є
складовими частинами права власності
(права володіння, розпорядження,
користування), а також інші специфічні
права (права на провадження діяльності,
використання природних ресурсів тощо)
та права вимоги.

Отже, корпоративні права є різновидом
майнових прав, які безпосередньо
пов'язані з майном і не можуть
передаватися окремо від майна.
Враховуючи норми глав 24, 54, 55 Цивільного
кодексу України, це може бути договір
купівлі-продажу, міни, дарування або
заява учасника про уступку своєї
частки статутного фонду на користь
іншої особи.

Як вже зазначалося, 08.08.2013 року між
ОСОБА_3 від імені якої діяла ОСОБА_6 за
її довіреністю, Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Спецтех-Хаер» (другий відповідач) від
імені якого діяла Борисенко Е.В. за його
довіреністю та ОСОБА_4 було укладено
договір купівлі-продажу частки у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуюча
фірма «Адамант».

Пунктом 31 постанови пленуму Верховного
Суду України №13 від 24.10.2008 року «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів» встановлено, що
особа, яка придбала частку в статутному
капіталі ТОВ чи ТДВ, здійснює права і
виконує свої обов'язки учасника
товариства з моменту набуття права
власності на частку в статутному
капіталі.

Приписами ст. 328 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Частиною 3 статті 334 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Таким чином, право власності на
корпоративні права у статутному
капіталі ТОВ «КФ «АДАМАНТ» перейшли до
ТОВ «Спецтех-Хаер» та фізичної особи
ОСОБА_4 з моменту нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
корпоративних прав, тобто з 08.08.2013 року
і саме з цього часу у ТОВ «Спецтех-Хаер»
виникло право власності на частку у
розмірі 24,0% статутного капіталу ТОВ «КФ
«Адамант», а фізична особа ОСОБА_4
відповідно також з цього часу, набув
право власності на частку у розмірі 76,0%
статутного капіталу.

ТОВ «Спецтех-Хаер» та фізична особа
ОСОБА_4 набули корпоративних прав з
часу включення їх відповідним рішенням
загальних зборів господарського
товариства до учасників товариства, що
підтверджується також п. 2.2.2.
Рекомендацій президії Вищого
господарського суду України від 28.12.2007
року за №04-5/14 «Про практику
застосування законодавства у розгляді
справ, що виникають з корпоративних
відносин», згідно якого у вирішенні
корпоративних спорів господарським
судам слід виходити з того, що особа
стає носієм корпоративних прав з
моменту набуття права власності на
акції акціонерного товариства або
вступу до інших господарських
товариств.

Відповідно до статті 321 Цивільного
кодексу України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 Цивільного кодексу України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно статті 210 Цивільного кодексу
України правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Стаття 29 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», не встановлює умов
про нотаріальне посвідчення або
державну реєстрацію договорів
купівлі-продажу корпоративних прав та
не містить положень щодо недійсності
договорів.

Право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. (ст.334 Цивільного
кодексу України).

Пунктом 1.5 договору купівлі-продажу
корпоративних прав від 08.08.2013 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ
«Спецтех-Хаер» та ОСОБА_4 сторони
погодили що з моменту підписання цього
договору, покупці набувають право на
призначення посадових осіб і
працівників товариства, на отримання
прибутку від господарської діяльності,
а також активів у разі його ліквідації
відповідно до чинного законодавства.
Тобто, фактично набувають права
власників корпоративних прав
товариства.

Колегія суддів зазначає, що чинне
законодавство не пов'язує набуття
права власності на частку у статутному
капіталі товариства із державною
реєстрацію змін до статутних
документів та внесення відомостей до
Єдиного державного реєстру.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що у механізмі виникнення
корпоративних правовідносин, який
схематично виглядає як «договір» -
«зміни до статуту» - «реєстрація», дуже
важливим є розуміння правової сутності
кожного елементу. Право на частку
виникає на підставі договору, тобто з
цивільно-правової підстави. Договір є
результатом волевиявлення двох сторін:
відчужувача і набувача частки. Зміни до
статуту - це частина рішення зборів
учасників, тобто корпоративний акт,
який відображає волю товариства.
Державна реєстрація змін до статуту -
це акт публічно-правовий. Кожен з цих
актів є юридичним фактом, що породжує
певні правові наслідки для різного
кола осіб. На підставі договору у
набувача виникає право на частку в
статутному капіталі, а у відчужувача це
право припиняється. На підставі
рішення зборів учасників про
затвердження змін до статуту
відбувається зміна статуту. З моменту
ухвалення такого рішення, зміни
набувають чинності для всіх учасників
товариства. Внаслідок державної
реєстрації змін до статуту вони
набувають ознаки публічної
достовірності, тобто де-факто
набувають чинності для будь-яких
третіх осіб.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що ТОВ «Спецтех-Хаер» та
фізична особа ОСОБА_4 набули право
власності на частку у статутному
капіталі ТОВ «КФ «Адамант» з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору - 08.08.2013 року та включення їх
відповідним рішенням загальних зборів
господарського товариства до
учасників товариства. У той же час
ОСОБА_3 з моменту нотаріального
посвідчення договору і прийняття
рішення про виключення її зі складу
товариства (08.08.2013 року) втратила
належні їй корпоративні права у ТОВ «КФ
«Адамант», а також втратила право на
участь в управлінні цього товариства, а
саме скликати, проводити та приймати
участь у загальних зборах товариства.
Державна реєстрація змін до установчих
документів та внесення відомостей до
Єдиного державного реєстру є
публічно-правовим актом і має
наслідком тільки відображення
інформації щодо третіх осіб та не
впливає на приватно-правові відносини
між відчужувачем та набувачем права на
частку у статутному капіталі
товариства.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів дійшла висновку, що на час
проведення спірних загальних зборів
18.09.2013 року, законними учасниками ТОВ
«КФ «Адамант» були ТОВ «Спецтех-Хаер»
та ОСОБА_4

У відповідності до ч. 1 ст. 100 Цивільного
кодексу України, право участі у
товаристві є особистим немайновим
правом і не може окремо передаватися
іншій особі.

Участь у товаристві здійснюється
способом, передбаченим чинним
законодавством України, зокрема шляхом
управління товариством.

Ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 10
Закону України «Про господарські
товариства» встановлюють право
учасника господарського товариства
брати участь в управлінні справами
товариства в порядку, визначеному в
установчому документі товариства.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про
господарські товариства» та п.10.1
Розділу 10 «Органи управління
товариством та їх посадові особи.
Загальні збори учасників товариства»
статуту товариства: «Вищим органом
Товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори його
учасників».

У даному випадку проведені 18.09.2013 року
загальні збори учасників товариства та
прийнятті за їх результатом рішення
особою - ОСОБА_3, що не є ні учасником
товариства, ні законним представником
належного учасника товариства.

Практика застосування законодавства
по розгляду справ, що виникають з
корпоративних відносин, викладена у
рекомендаціях президії Вищого
господарського суду України від 28.12.2007
року №04-5/14 передбачає, що
господарським судам у вирішенні
спорів, що виникають з корпоративних
відносин, слід з'ясувати чи були
порушені корпоративні права позивача
внаслідок недотримання товариством
норм законодавства або вимог
установчих документів.

Законодавством не передбачено право
акціонера звертатись до суду за
захистом прав акціонерного товариства,
крім випадків, коли він уповноважений
на це відповідним акціонерним
товариством, або якщо таке право
надається йому статутом акціонерного
товариства.

У Рішенні Конституційного Суду України
№18-рп/2004 від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004
щодо офіційного тлумачення окремих
положень частини 4 Цивільного
процесуального кодексу України (справа
про охоронюваний законом інтерес)
зазначено, що «акціонер може захищати
свої безпосередні права чи охоронювані
законом інтереси шляхом звернення до
суду у випадку їх порушення,
оспорювання чи невизнання самим
акціонерним товариством, учасником
якого він є, органами чи іншими
акціонерами цього товариства. Порядок
судового захисту порушених будь-ким, у
тому числі третіми особами, прав чи
охоронюваних законом інтересів
акціонерного товариства, які не можуть
вважатися тотожними простій
сукупності індивідуальних
охоронюваних законом інтересів його
акціонерів, визначається законом».

В Узагальненнях судової практики
вирішення спорів, пов'язаних із
застосуванням Закону України «Про
господарські товариства» у частині
регулювання діяльності акціонерних
товариств Верховного Суду України від
01.01.2004 року, зазначено, що при розгляді
спорів про визнання недійсними рішень
загальних зборів та органів управління
товариства суду слід з'ясовувати, чи
відповідає спірне рішення вимогам
чинного законодавства та/або
компетенції органу, що ухвалив це
рішення, а також встановлювати факт
порушення у зв'язку з порушенням
спірного рішення прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у справі.

Правом на звернення до суду з позовом
про визнання недійсними рішень
загальних зборів та інших органів
товариства наділені, насамперед,
акціонери товариства, а також інші
особи, права та охоронювані законом
інтереси яких порушуються таким
рішенням, зокрема державні органи в
межах їх компетенції.

З огляду на зазначене, господарські
суди мають враховувати, що для визнання
недійсним рішення загальних зборів
товариства обов'язково необхідно
встановити факт порушення цим рішенням
прав та законних інтересів учасника
(акціонера) товариства. Якщо за
результатами розгляду справи такого
порушення не встановлено, у
господарського суду відсутні підстави
для задоволення позову.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Таким чином, як в суді першої інстанції,
так і в апеляційному господарському
суді, під час розгляду справи по суті
позивачем - ОСОБА_3 не обґрунтовано та
не доведено, які саме її права та
законні інтереси порушені загальних
зборів від 18.09.2013 року та прийнятими на
них рішеннями.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 є
таким, що прийнято з порушенням норм
матеріального права, із неповним
з'ясуванням судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
а також за невідповідністю висновків,
викладених у рішенні суду, обставинам
справи, у зв'язку з чим оскаржуване
рішення місцевого господарського суду
підлягає скасуванню.

Щодо вимог апеляційної скарги прийняти
нове судове рішення, яким припинити
провадження у справі, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ
«КФ «Адамант» зверталося до суду
першої інстанції із клопотанням, в
якому просило припинити провадження у
справі, та в якому зазначало, що позивач
ОСОБА_3, 08.08.2013 року підписавши протокол
№2-2013 загальних зборів учасників ТОВ
«КФ «Адамант» і договір
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі ТОВ «КФ «Адамант», здійснила
відчуження частки у статутному
капіталі ТОВ «КФ «Адамант» та
корпоративних прав, тобто позивач, як
учасник ТОВ «КФ «Адамант», позбувся
корпоративних прав учасника
товариства, зазначених у ст. 10 Закону
України «Про господарські товариства».
А отже, даний спір на думку відповідача
не є корпоративним і не підлягає
розгляду в порядку господарського
судочинства.

Суд першої інстанції, розглянувши
зазначене клопотання в його задоволені
відмовив.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12
Господарського процесуального кодексу
України господарським судам
підвідомчі справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Таким чином, для віднесення спору до
категорії справ, що розглядаються
господарськими судами, слід встановити
суб'єктний склад та характер спірних
правовідносин.

Дослідивши суб'єктний склад, а особливо
характер спірних правовідносин,
колегія суддів дійшла висновку, що
даний спір повинен розглядатися в
порядку господарського судочинства, а
провадження у справі не підлягає
припиненню. Таким чином, апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з прийняттям
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Щодо заявленого представником
позивача клопотання про призначення
судової почеркознавчої експертизи по
справі №922/5107/13, з метою дослідження
підпису ОСОБА_3 в оригіналі протоколу
№2/1 загальних зборів учасників ТОВ
«Керуюча фірма «Адамант» від 18.09.2013
року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 Господарського
процесуального кодексу України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Колегія суддів зазначає, що
встановлення такої обставини, як
належність підпису на протоколі
загальних зборів учасників ТОВ
«Керуюча фірма «Адамант» №2/1 від 18.09.2013
року не впливає на результат розгляду
справи, оскільки як вже було
встановлено ОСОБА_3 не є учасником
товариства. Крім того, встановлення
належність підпису на протоколі
загальних зборів учасників ТОВ
«Керуюча фірма «Адамант» №2/1 від 18.09.2013
року не є тією обставиною, без
встановлення якої неможливо прийняти
рішення.

Щодо клопотання про зупинення
провадження по справі №922/5107/13 до
набрання законної сили судовим
рішенням по справі №640/22468/13-ц про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу частки в статутному
капіталі ТОВ «Керуюча фірма «Адамант»,
колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи містяться копія
ухвали Київського районного суду
м.Харкова від 04.02.2014 року по справі
№640/22468/13-ц, якою закрито провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ
«Спецтех-Хаер», ОСОБА_4, треті особа:
ОСОБА_6, Харківське міське управління
юстиції в особі структурного
підрозділу - Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу частки в
статутному капіталі ТОВ «Керуюча фірма
«Адамант».

Позивачем не обґрунтовано та не надано
доказів того, що ухвала суду від 04.02.2014
року оскаржена в апеляційному порядку,
а отже, відповідно до приписів
Цивільного процесуального кодексу
України ухвала Київського районного
суду м.Харкова від 04.02.2014 року по справі
№640/22468/13-ц набула законної сили.

Таким чином, станом на момент
апеляційного провадження судове
рішення (ухвала) по справі №640/22468/13-ц
набула законної сили, отже підстави для
зупинення провадження у справі -
відсутні та в задоволенні відповідного
клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 86, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 2, п.
3, п. 4 ст. 104, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецтех-Хаер» задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 25.02.2014 року у
справі №922/5107/13 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Повний текст постанови складено 22
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Лакіза В.В.

Суддя
Плахов О.В.