ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.14р. Справа № 904/1138/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"ТорМікс", м. Краматорськ

до Приватного акціонерного
товариства "Агро-Союз", с. Майське

про стягнення 193088,57грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Тиховліс В.Р., дов. від
12.12.2012 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"ТорМікс", м. Краматорськ
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Агро-Союз", с. Майське про стягнення
193088,57 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№38 від 01.03.2013 року в частині повного та
своєчасного розрахунку за товар.

Відповідач надав відзив на позов.,
проти задоволення позовних вимог в
частині стягнення штрафних санкцій
заперечує з посиланням на те, що
поставка товару за накладними, на які
посилається позивач здійснювалась
поза умовами договору, сума основного
боргу погашена в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2014
року строк розгляду спору було
продовжено до 12.05.2014 року.

У судовому засіданні 23.04.2014 року
оголошувалась перерва до 12.05.2014 року.

12.05.2014 року від позивача надійшла
телеграма, в якій останній просить
відкласти розгляд справи, у зв'язку з
неможливістю явки представника у
судове засідання.

З урахуванням обставин конкретної
справи, може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому, учасник судового процесу
не позбавлений права і можливості
забезпечити, за необхідності, участь у
судовому засіданні іншого
представника, згідно з частинами
першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як
своїх працівників, так і осіб, не
пов'язаних з ним трудовими відносинами.
Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК). При чому, відсутність коштів
для оплати послуг представника, не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні (п.3.9.2.
Постанови пленуму вищого
господарського суду України №18).

Враховуючи приписи п. 3.9.2. постанови
пленуму ВГСУ №18 та закінчення
процесуального строку для вирішення
спору, господарський суд відхиляє
прохання позивача про відкладення
розгляду справи.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 12.05.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
відповідача, суд, -

В С Т А Н О
В И В :

01.03.2013 року між приватним акціонерним
товариством "Агро-Союз"
(далі-відповідач, покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
дім"ТорМікс" (далі- позивач,
постачальник) укладено договір №38
(далі -договір).

Відповідно до п. 1.1. договору,
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та оплатити
продукцію в асортименті та за ціною,
вказаною в підписаних сторонами
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору.

За рахунками-фактурами № СФ-0000047,
№СФ-0000064, № СФ-0000104, № СФ-000164, № СФ-000217,
видатковими накладними № РН-0000044,
№РН-0000100, №РН-0000164, №РН-0000219 та
приймальним актом від 29.03.2013 р. позивач
передав Відповідачу товар.

При цьому, у вищезазначених документах
(накладних, рахунках-фактурах тощо)
відсутні посилання на Договір №38 від
01.03.2013 року. Тому, з наданих позивачем
документів та матеріалів неможливо
достовірно встановити взаємну
пов'язаність Договору №38 від 01.03.2013
року та рахунків-фактур № СФ-0000047,
№СФ-0000064, № СФ-0000104, № СФ-000164, № СФ-000217,
видаткових накладних № РН-0000044,
№РН-0000100, №РН-0000164, №РН-0000219 та
приймального акту від 29.03.2013 р. Доводи
позивача, що передача товару
відбувалась за Договором №38 від 01.03.2013
року, мають вірогідний характер,
ґрунтуються на довільному тлумаченню
норм чинного законодавства і не можуть
братись судом до уваги, так як рішення
суду не може ґрунтуватись на
припущеннях.

За таких обставин, відсутні підстави
для застосування до спірних
правовідносин умов вказаного
договору.

Інформаційним листом N 01-06/928/2012 від
17.07.2012 р. "Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права" Вищий
господарський суд України, звернув
увагу господарських судів на те, що
частиною першої статті 692 ЦК України
визначено строк виконання боржником
грошового зобов'язання, яке виникло на
підставі договору купівлі-продажу (у
співвідношенні з частиною другою
статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, і положення
частини другої статті 530 названого
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін) виконання боржником обов'язку,
що не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, до
відповідних правовідносин не
застосовується (див. постанову Вищого
господарського суду України від 28.02.2012
№ 5002-8/481-2011).

При цьому підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону і Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку та
фіксує факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною першою статті
692 ЦК України (див. постанову Вищого
господарського суду України від 21.04.2011
№ 9/252-10);

У відповідності до ст.1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та звітність
в Україні", первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно з п. 2, 4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.0595р. № 88, первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

В матеріалах справи містяться копії
належним чином оформлених та
підписаних обома сторонами видаткових
накладних, що є документальним
підтвердженням факту поставки
Позивачем Відповідачу товару на
загальну суму 572 496,00грн.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
сплатити вартість отриманого товару з
наступного дня, починаючи з дня його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Однак, відповідач порушив умови
чинного законодавства України і
своєчасно та у повному обсязі не
сплатив вартість отриманого товару.
Внаслідок цього, у нього утворилась
заборгованість перед Позивачем в сумі
168 957,00 грн.

Після порушення провадження по справі
відповідачем сплачено суму основаного
боргу в повному обсязі, що
підтверджується заявкою на переказ
кредитних коштів №462 від 28.02.2014 року,
платіжними дорученнями №745 від 08.04.2014
року, №782 від 09.04.2014 року, №434 від 11.04.2014,
які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет позову.

Згідно з п.4.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" господарський суд
припиняє провадження у справі
у зв'язку з відсутністю предмета спору,
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору, якщо між
сторонами у зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі
розгляду справи.

З огляду на викладене, провадження у
справі підлягає припиненню в частині
стягнення основного боргу у розмірі 168
957 грн. на підставі п.1-1 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України, у зв'язку з відсутністю
предмету спору.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення суми основного боргу в
розмірі 247 654,80 грн. є обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом

Отже, відповідач зобов'язаний сплатити
на користь позивача суму боргу та три
проценти річних від простроченої суми.

Тому, вимоги позивача про стягнення 3 %
річних в сумі 4317,05 грн. є обґрунтованими
та такими що підлягають задоволенню.

Крім того, Позивач, за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань,
просить суд стягнути з Відповідача
пеню в розмірі 19814,52 грн.

Згідно Постанови Пленуму ВГСУ "Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" N 14 від
17.12.2013, у господарських відносинах
грошові зобов'язання найчастіше
виникають з господарських договорів та
інших угод, передбачених законом, або з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать (стаття 174
ГК України). Однак оскільки
господарський договір (угода) є не
єдиною підставою виникнення
відповідного зобов'язання, то сама лише
відсутність між сторонами спірних
правовідносин такого договору (угоди)
або не зазначення в останньому умов
(пунктів) щодо відповідальності за
порушення грошового зобов'язання не
перешкоджає застосуванню даної
відповідальності, але тільки у разі
якщо підстави такого застосування і
розмір відповідальності передбачено
актами законодавства.

Підстави та розмір відповідальності у
вигляді пені за несвоєчасну оплату
поставленого товару, чинним
законодавством не визначено. Також,
внаслідок неможливості застосування
до спірних відносин положень Договору
№ 38 від 01.03.2013 року, суд дійшов висновку
про відсутність між сторонами спірних
правовідносин договору, в якому
зазначено умови (пункти) щодо
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені в розмірі
19 814,52 грн. є безпідставними, та такими
що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати у справі слід покласти
на відповідача пропорційно
задоволеним вимогам в розмірі 3465,48 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, п. 1-1 ст. 80,
82-85,115-116 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Агро-Союз" (52511,
Синельниківський район, с. Майське, пер.
Радгоспний, 5, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
дім"ТорМікс" (84330, м.
Краматорськ, вул. Ілліча, 98, код ЄДРПРУ
38190616) 3% річних в розмірі 4317,05 грн.
(чотири тисячі триста сімнадцять
гривень 05 коп.) та судовий збір в
розмірі 3465,48 грн. (три тисячі
чотириста шістдесят п'ять гривень 48
коп.).

В частині стягнення 168957,00 грн.
основного боргу провадження у справі -
припинити.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 19.05.2014 року.

Суддя С.В. Мартинюк