ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.05.14 № 910/7988/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовну заяву
Комунального підприємства
"Індустріальне" Солом'янської районної
в місті Києві державної адміністрації
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 44 654,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2014 до канцелярії
Госопдарського суду міста Києва
надійшла позовна заява б/н б/д
Комунального підприємства
"Індустріальне" Солом'янської районної
в місті Києві державної адміністрації
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 44 654,00 грн.

Подана Комунальним підприємством
"Індустріальне" Солом'янської районної
в місті Києві державної адміністрації
позовна заява б/н б/д про стягнення 44
654,00 грн. не відповідає вимогам розділу
VІІІ Господарського процесуального
кодексу України з огляду на наступне.

Пунктом 4 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що суддя повертає позовну
заяву та додані до неї документи без
розгляду у випадку неподання доказів
сплати судового збору у передбаченому
порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру судовий збір встановлюється
у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
(1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (73 080,00
грн.). З позовних заяв немайнового
характеру справляється судовий збір у
розмірі 1 мінімальної заробітної плати
(1218,00 грн.).

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 1 січня становить
1218,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за
розгляд позовних заяв в господарському
суді майнового характеру становить не
менше 1827,00 грн. та не більше 73 080,00 грн.,
немайнового характеру - 1218,00 грн.

Пунктом 2.21. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7 визначено, що платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором.

Комунальним підприємством
"Індустріальне" Солом'янської районної
в місті Києві державної адміністрації
в якості доказу на підтвердження
сплати судового збору у сумі 1 720,50 грн.
до позовної заяви додано платіжне
доручення № 842 від 18.04.2014.

З наведеного вбачається, що позивачем
сплачено судовий збір в меншому
розмірі, ніж визначено чинним
законодавством (44 654,00грн. х 2% = 1827,00 грн.),
що зумовлює повернення позовної заяви
в порядку п. 4 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

За наведених обставин, платіжне
доручення № 842 від 18.04.2014 не приймається
судом у якості належного доказу сплати
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру у встановленому
законом порядку та розмірі, що є
порушенням норм господарського
процесуального законодавства, а тому
дана позовна заява із доданими до неї
документами підлягає поверненню
позивачеві без розгляду, на підставі п.
4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, суд зазначає наступне.

Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку" внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

Недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
Господарського процесуального кодексу
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63
Господарського процесуального кодексу
України (Постанова, Пленум Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Як вбачається з Свідоцтва НОМЕР_1 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість ОСОБА_1, Свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця, Довідки про взяття на
облік платника податку,
місцезнаходженням відповідача є
наступна адреса: 03186, АДРЕСА_1.

До позовних матеріалів додано докази
направлення позовної заяви з додатками
на адресу: АДРЕСА_2, що підтверджується
описом вкладення у цінний лист та
фіскальним чеком №0156 від 28.04.2014.

Втім, як вбачається з позовних
матеріалів, будь-яких інших доказів
направлення на юридичну адресу
відповідача згідно Свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця ( 03186, АДРЕСА_1) в
позовній заяві та доданих до неї
документах позивачем не представлено.

Крім того, позивачем не обгрунтовано,
чому саме позовна заява була
направлена на адресу: АДРЕСА_2, та не
надано доказів направлення позовної
заяви з додатками на юридичну адресу
відповідача.

Дані обставини є суттєвими, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18 місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи - підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (стаття 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Пунктом 11 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" від 15.03.2007р.01-8/123
передбачено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України надає
можливість судді витребувати від
сторін лише ті документи, які можуть
бути необхідні саме для вирішення
спору.

Як зазначено у ст.38 Господарського
процесуального кодексу України, суд
обмежений у праві самостійного
витребування доказів. Тому суд у разі
порушення позивачем ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України не має права скористатися
приписами ст.ст. 38, 65 Господарського
процесуального кодексу України, а
навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги
ст. 63 зазначеного кодексу.

Недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
Господарського процесуального кодексу
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63
Господарського процесуального кодексу
України (Постанова, Пленум Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

З огляду на вищевказане, за відсутності
належних доказів направлення
відповідачу копії позовної заяви з
додатками, позовна заява підлягає
поверненню без розгляду на підставі п. 6
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 1, п.п. 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до
неї документи заявникові без розгляду.

Суддя

Ю.В. Цюкало