м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4359/14 24.04.14

за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах»

до приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна»

про стягнення 3 479,92 грн.

Суддя Удалова О.Г.

Представники сторін:

від позивача Діденко І.В. (за
довіреністю)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах»
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» про
відшкодування шкоди в порядку регресу
в сумі 3479,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах», на
підставі договору страхування
наземного транспорту №
ROHPAX345372926 від 30.05.2011 р., внаслідок
настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди,
виплачено страхове відшкодування, а
тому позивачем відповідно до положень
ст. 27 Закону України "Про страхування"
та ст.ст. 993, 1191 ЦК України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Оскільки цивільна відповідальність
власника транспортного засобу, з вини
якого трапилась ДТП, що
підтверджується постановою суду, була
застрахована приватним акціонерним
товариством «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна», позивачем
було направлено останньому заяву про
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу. Враховуючи, що
відповідачем не відшкодована заявлена
сума, позивач просить стягнути з
відповідача шкоду в розмірі 3 479,92 грн. у
судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.03.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/4359/14, розгляд справи
призначено на 15.04.2014 р.

03.04.2014 р. через канцелярію суду з
Моторного (транспортного) страхового
бюро України надійшла відповідь на
судовий запит з інформацією про
розміри страхового покриття.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення по справі та
додаткові документи, які були залучені
до матеріалів справи, а також підтримав
позовні вимоги.

Відповідач надав суду пояснення, в яких
зазначив, що частково не визнає позовні
вимоги в сумі 579,99 грн. та вважає їх
безпідставними. Крім того відповідач
зазначає, що ним було добровільно
виплачено позивачу страхове
відшкодування в сумі 2899,93 грн. (заявлені
вимоги позивача без включення 579,99 грн.
ПДВ), що підтверджується копією
банківської виписки від 21.03.2014 р.

15.04.2014 р. в судовому засіданні
оголошено перерву до 24.04.2014 р. на
підставі статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

У судове засідання 24.04.2014 р. представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе
на підставі ст. 75 ГПК України
розглянути справу за відсутності
відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив.

Між приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Інгосстрах» (далі - позивач) та ПАТ КБ
«Приватбанк» (далі - страхувальник)
30.05.2011 р. було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту № ROHPAX345372926 (далі - Договір),
згідно з яким позивач прийняв на себе
обов'язок відшкодувати збитки, яких
може зазнати страхувальник у
результаті пошкодження, знищення або
втрати транспортного засобу ВАЗ 210994,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі -
застрахований автомобіль).

Предметом договору є майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
розпорядженням та користуванням
вказаним транспортним засобом на
випадок настання подій, перелік яких
наведено у Договорі, а саме до
страхових випадків відноситься:
дорожньо-транспортні пригоди;
незаконне заволодіння; протиправні дії
третіх осіб; інші випадкові події
(пожежа, вибух або самозаймання
транспортного засобу, стихійне лихо чи
природні явища і т.п.).

04.11.2011 р. у м. Рівне на перехресті вул.
Макарова-Ювілейна відбулася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю застрахованого
автомобіля ВАЗ 210994 р.н. НОМЕР_1 під
Керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ГАЗ 3302
р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3, що
призвело до механічних пошкоджень
автомобілів.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 18.11.2011 р. по
справі № 3/6242/11 винним у вчиненні
вказаного ДТП було визнано ОСОБА_3

07.11.2011 р. страхувальник звернувся до
позивача з заявою про виплату
страхового відшкодування № 343 та надав
всі необхідні документи.

Згідно з висновком експертного
автотоварознавчого дослідження № 97
про визначення вартості
відновлювального ремонту від 18.11.2011 р.,
на підставі страхового акту № И-5724 від
30.12.2011 р. позивачем на виконання умов
Договору страхування виплачено на
рахунок, визначений страхувальником,
страхове відшкодування в розмірі 3 479,92
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 165 від 10.01.2012 року, наявним
в матеріалах справи.

Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу
України та статтею 27 Закону України
"Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового
відшкодування, набув право вимоги до
відповідальної за заподіяні збитки
особи.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
винної особи на момент скоєння ДТП була
застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна», поліс № ВЕ/5662735,
що підтверджується довідкою МТСБУ №
7/2-28/9531 від 01.04.2014 р.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку про задоволення позову
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик, відповідно до
лімітів відповідальності страховика,
відшкодовує у встановленому цим
законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Таким чином, на підставі
вищезазначених норм та у зв'язку з
укладенням полісу № ВЕ/5662735
відповідач прийняв на себе обов'язок
відшкодовувати шкоду, заподіяну
страхувальнику внаслідок експлуатації
автомобіля ГАЗ 3302, державний номерний
знак НОМЕР_4.

Документами, які підтверджують дійсний
розмір витрат, пов'язаних з
відновлювальним ремонтом вказаного
вище автомобіля, є сума, визначена
висновком автотоварознавчого
дослідження № 97 від 18.11.2011 р., та
платіжне доручення № 165 від 10.01.2012 р.,
яким підтверджується факт
перерахування коштів на ремонт
пошкодженого автомобіля.

Відтак, реальний розмір витрат
позивача, пов'язаних з відновлювальним
ремонтом автомобіля ВАЗ 210994,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (з
урахуванням зносу), склав 3 479,92
грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу № ВЕ/5662735 та положення
статей 12, 22, 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", статей 9, 27 Закону України "Про
страхування", статей 993, 1192 ЦК України,
відповідач повинен відшкодувати
позивачу шкоду в межах ліміту його
відповідальності за спірним страховим
випадком (50000 грн.), виходячи з розміру
реально завданих збитків в межах суми,
що перейшла до позивача та за мінусом
встановленої франшизи, тобто у сумі 3
479,92 грн. (3 479,92 грн. - 0 грн. франшизи).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з метою отримання коштів від
відповідача 12.10.2012 р. та 19.12.2012 р.
звернувся до останнього з претензіями
про виплату страхового відшкодування.
Дані вимоги з доданими до них
документами, які необхідні для виплати
страхового відшкодування на користь
позивача, були отримані відповідачем,
про що свідчать відмітки про отримання.
Відповідач вимоги вказаних претензій
не виконав.

Враховуючи вимоги пункту 36.2 статті 36
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страхове
відшкодування (регламентна виплата) за
полісами ОСЦПВВНТЗ повинна бути
виплачена страховиком (МТСБУ)
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, статтею 193
Господарського кодексу України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк
відповідно до закону, інших правових
актів, договору. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Проте, відповідач після отримання
вищезазначених претензій у
встановлений пунктом 36.2 статті 36
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" строк суми
страхового відшкодування на користь
позивача не виплатив.

Згідно зі статтею 33 ГПК України,
обов'язок доказування тих обставин, на
які посилається сторона як на підставу
своїх вимог і заперечень, покладається
на цю сторону. Відповідач зазначив, що
частково не визнає позовні вимоги у
сумі 579,99 і вважає їх безпідставними.
Окрім цього, відповідач зазначає, що
ним було добровільно виплачено
позивачу страхове відшкодування у сумі
2899,93 грн. (заявлені вимоги позивача за
мінусом 579,99 грн. ПДВ), що
підтверджується копією банківської
виписки від 21.03.2014.

Суд, дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, не може погодитися з доводами
відповідача з огляду на наступне.
Позивачем було надано висновок
автотоварознавчої експертизи, в якому
визначено суму, необхідну для
проведення відновлювального ремонту
без врахування ПДВ. Позивач виплатив
страхувальнику вказану суму також без
врахування ПДВ, а отже, вимоги позивача
є обґрунтованими і законними.

Крім того, посилання відповідача на ст.
36.2 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не береться
судом до уваги, оскільки на час скоєння
ДТП відповідні зміни про необхідність
зменшення розміру оціненої шкоди на
суму визначено податку на додатну
вартість не були внесені до
нормативного акту.

Враховуючи сплату відповідачем 2 899,93
грн., суд дійшов висновку про
відсутність предмету спору в частині
сплаченої суми основного боргу в
розмірі 2 899,93 грн. та вважає за
необхідне припинити провадження у цій
частині.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі за відсутності
предмету спору.

Частиною 2 статті 80 ГПК України
встановлено, що у випадках припинення
провадження у справі повторне
звернення до господарського суду зі
спору між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав не
допускається

Дослідивши матеріали справи та
зважаючи на те, що спір в частині сплати
основного боргу в сумі 2899,93 грн.
врегульовано самими сторонами, суд
дійшов до висновку про припинення
провадження у справі в цій частині. При
цьому суд враховує, що припинення
провадження у справі не суперечить
вимогам закону і не порушує чиї-небудь
права та охоронювані законом інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що
заборгованість була сплачена
відповідачем після порушення
провадження у справі № 910/4359/14, у зв'язку
з чим господарський суд вважає за
необхідне покласти судові витрати на
відповідача.

В іншій частині позовні вимоги про
стягнення неоплаченої відповідачем
суми основного боргу в розмірі 579,99 грн.
(3 479,92 грн. - 2 899,93 грн.) суд задовольняє з
огляду на вищевикладені доводи.

Суд дійшов висновку, що заявлені
позивачем вимоги щодо стягнення з
відповідача відшкодування шкоди в
порядку регресу підлягають
задоволенню, крім частини, у якій
провадження було припинено у зв'язку з
оплатою частини суми шкоди
відповідачем.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ,
вул. Воровського, буд. 33, код 16285602) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 32, код 33248430) суму
страхового відшкодування в розмірі 579
(п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 99 коп. та 1
827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. витрат по сплаті судового
збору.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення 2 899,93 грн.

Повне рішення складено 16.05.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова