ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Справа № 910/9790/13 Вищий
господарський суду України в складі
колегії

Овечкін В.Е. - головуючого, Чернов Є.В.,
Цвігун В.Л.за участю представників:
Департаменту земельних ресурсів
розглянув касаційну скаргу Масімова
Е.Е. товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інжинерно-будівельна компанія
"Малахіт"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від 16
січня 2014 рокуу справі№ 910/9790/13
господарського суду міста Києваза
позовомтовариства з обмеженою
відповідальністю
"Інжинерно-будівельна компанія
"Малахіт"доКиївської міської ради,
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації)проспонукання до
укладення договору купівлі-продажу
земельної ділянкиВ С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.07.2013 р. (суддя: Привалов А.І.)
позовні вимоги задоволено повністю,
зобов'язано Київську міську раду
укласти з Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Інженерно-будівельна компанія
"Малахіт" договір купівлі-продажу
земельної ділянки загальною площею 0,0540
га для будівництва, експлуатації та
обслуговування магазину на перетині
вулиць Алма-Атинської та Профспілкової
у Дніпровському районі м. Києва.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 р. (судді:
Куксов В.В., Авдеєв П.В., Яковлєв М.Л.)
рішення господарського суду міста
Києва від 18.07.2013 р. скасовано.

Прийнято нове рішення, яким у позові
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інжинерно-будівельна компанія
"Малахіт" до Київської міської ради,
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про спонукання до
укладення договору купівлі-продажу
земельної ділянки відмовлено повністю.

Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Інжинерно-будівельна компанія
"Малахіт" в касаційній скарзі просить
постанову апеляційного господарського
суду скасувати з підстав порушення
норм матеріального та процесуального
права, рішення господарського суду
першої інстанції залишити в силі.

Скаржник доводить, що згідно з рішенням
Київради від 24.06.2004 р. №339/1549 «Про
надання і вилучення земельних ділянок
та припинення права користування
землею»:

- затверджено проект відведення
земельної ділянки ТОВ «ІБК Малахіт»
для будівництва, експлуатації та
обслуговування магазину на перетині
вулиць Алма-Атинської та Профспілкової
у Дніпровському районі м. Києва;

- вилучено з користування ВАТ
«Київський завод експериментальних
конструкцій» частину земельної
ділянки площею 0,05 га на перетині вулиць
Алма-атинської та Профспілкової у
Дніпровському районі м. Києва;

- передано ТОВ «ІБК Малахіт», за
умови виконання п. 54.1 цього рішення, у
короткострокову оренду на 1 рік
земельну ділянку площею 0,05 га для
будівництва, експлуатації та
обслуговування магазину на перетині
вулиць Алма-Атинської та Профспілкової
у Дніпровському районі м. Києва за
рахунок земель, вилучених відповідно
до пункту 54 цього рішення.

01 липня 2005 року між Київською міською
радою (орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інженерно-будівельна компанія
Малахіт» (орендар) було укладено
договір оренди земельної ділянки.

Рішенням III сесії V скликання Київської
міської ради від 31.10.2006 р. №220/277
вирішено поновити Договір оренди
земельної ділянки терміном на 1 (один)
рік (п. 1), за умови виконання п. 7 цього
рішення та вирішено продати ТОВ «ІБК
Малахіт» земельну ділянку площею 0,0540
га за 441 000,00 грн. для будівництва,
експлуатації та обслуговування
магазину на перетині вулиць
Алма-атинської та профспілкової у
Дніпровському районі м. Києва.

Отже, апеляційною інстанцією невірно
застосовано ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК
України, адже позивач не просив суд
зобов'язати Київраду прийняти рішення
про продаж земельної ділянки та
укладення відповідного договору,
оскільки рішення про продаж позивачу
земельної ділянки вже прийнято
Київською міською радою 31.10.2006 р..

Вищий господарський суд України
вивчивши матеріали справи, розглянувши
доводи касаційної скарги, приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
рішенням Київської міської ради від
27.12.2001р. № 180/1614 "Про погодження місць
розташування об'єктів" товариству з
обмеженою відповідальністю
"Інженерно-будівельна компанія
Малахіт" погоджено, за умови виконання
п. 41.1 цього рішення, місце розташування
тимчасової торговельної споруди на
перетині вулиць Алма-Атинської та
Профспілкової у Дніпровському районі
м. Києва на частині земельної ділянки,
відведеної відповідно до рішень
виконавчого комітету Київської
міської ради депутатів трудящихся від
03.04.1972 р. № 463 "Про відведення земельної
ділянки Київському заводу
експериментальних конструкцій тресту
"Південенергобуд" під будівництво
житлового будинку по вул. Новаторів у
Дарницькому районі" та від 16.10.1972 р. №1 644
"Про відведення додаткової земельної
ділянки Київському заводу
експериментальних конструкцій тресту
"Південенергобуд" під будівництво
другої черги жилого будинку по вул.
Новаторів у Дарницькому районі",
орієнтовною площею 0,06 га.

12.12.2003р. між Київською міською радою в
особі Головного управління земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації та позивачем було
укладено Договір резервування
земельної ділянки, згідно якого за
позивачем зарезервовано земельну
ділянку загальною площею 0,0540 га для
розташування тимчасової торговельної
споруди на перетині вулиць
Алма-атинської та Профспілкової у
Дніпровському районі м. Києва в межах,
які перенесені в натуру (на місцевість)
і зазначені на плані, що є невід'ємною
частиною даного договору.

Відповідно до п. 3 зазначеного договору,
термін резервування земельної ділянки
був встановлений до 27.12.2004 р.

Рішенням Київської міської ради від
24.06.2004р. № 339/1549 "Про надання і вилучення
земельних ділянок та припинення права
користування землею" було затверджено
проект відведення земельної ділянки
ТОВ "Інженерно-будівельна компанія
"Малахіт" для будівництва, експлуатації
та обслуговування магазину на перетині
вулиць Алма- Атинської та
Профспілкової у Дніпровському районі
м. Києва; вилучено з користування ВАТ
"Київський завод експериментальних
конструкцій" частину земельної ділянки
площею 0,05 га на перетині вулиць
Алма-Атинської та Профспілкової у
Дніпровському районі м. Києва; передано
ТОВ "Інженерно-будівельна компанія
"Малахіт", за умови виконання п. 54.1 цього
рішення, у короткострокову оренду на 1
рік земельну ділянку площею 0,05 га для
будівництва, експлуатації та
обслуговування магазину на перетині
вулиць Алма-Атинської та Профспілкової
у Дніпровському районі м. Києва за
рахунок земель, вилучених відповідно
до пункту 54 цього рішення.

01.07.2005р. між Київською міською радою та
товариством з обмеженою
відповідальністю
"Інженерно-будівельна компанія
"Малахіт" був укладений договір оренди
земельної ділянки, який, у
відповідності до вимог ст.ст. 14, 18, 20
Закону України "Про оренду землі",
зареєстрований Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), про
що зроблено запис від 14.07.2005р. за
номером 66-6-00281 у книзі записів
державної реєстрації договорів.

За умовами п.1 вказаного договору,
орендодавець, на підставі п.54 рішення
№ 339/1549 від 24.06.2004р. Київської
міської ради, за актом
приймання-передачі передає, а орендар
приймає в оренду (строкове платне
користування) земельну ділянку
розміром 0,0540 кв.м, кадастровий номер
:66:127:0008, на перетині вулиць
Алма-Атинська та Профспілкова у місті
Києві для будівництва, експлуатації та
обслуговування магазину.

Пунктом 3.1 договору оренди встановлено,
що договір укладено на один рік.

У п. 6.1 договору оренди сторонами
узгоджено, що передача земельної
ділянки здійснюється за актом
приймання-передачі об'єкта оренди в
день державної реєстрації цього
договору.

14.07.2005р. між Київською міською радою та
товариством з обмеженою
відповідальністю
"Інженерно-будівельна компанія
"Малахіт" було складено та підписано
акт приймання-передачі земельної
ділянки.

31.10.2006р. Київською міською радою було
прийнято рішення № 220/277, відповідно до
якого поновлено терміном на один рік
Договір оренди земельної ділянки від
01.07.2005р., укладений з товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інженерно-будівельна компанія
"Малахіт" та прийнято рішення про
продаж земельної ділянки площею 0,0540 га
за 441000 грн. для будівництва,
експлуатації та обслуговування
магазину на перетині вулиць
Алма-Атинська та Профспілкова у місті
Києві; зобов'язано Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
забезпечити оформлення договору
купівлі-продажу за ціною та на умовах,
визначених рішенням Київської міської
ради.

Крім того, п. 5 зазначеного рішення були
затверджені умови продажу земельної
ділянки згідно з додатком.

У пункті 6 Додатку до рішення № 220/277
від 31.10.2006р. "Умови продажу товариству з
обмеженою відповідальністю
"Інженерно-будівельна компанія
"Малахіт" земельної ділянки на перетині
вулиць Алма-Атинської та Профспілкової
у Дніпровському районі м. Києва"
визначено зарахувати до сум, які
покупець має сплатити за земельну
ділянку, аванс у розмірі 48848,74 грн.,
сплачений відповідно до угоди № 206 від
14.11.2003р.

Згідно п. 1 Угоди № 206, що була укладена
14.11.2003 р. між позивачем та Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київради, позивач
відповідно до рішення Київської
міської ради від 26.09.2000р. № 14/991 "Про
деякі питання продажу земельних
ділянок в м. Києві", сплатив аванс у сумі
48848,74 грн. за земельну ділянку площею 0,05
га, розташовану за адресою: на розі вул.
Алма-Атинської та вул. Профспілкової у
Дніпровському районі м. Києва.

Пунктом 5 Угоди № 206 визначено, що кошти,
сплачені авансом, будуть зараховані до
суми договору купівлі-продажу
земельної ділянки і не повертаються
товариству, крім випадків відмови
Київської міської ради у продажі
земельної ділянки, зазначених у пункті
1 цієї угоди.

Позивач сплатив аванс за купівлю
земельної ділянки на перетині вул.
Алма-Атинської та Профспілкової в
Дніпровському районі м. Києва, що
підтверджується платіжним дорученням
від 24 листопада 2003 р. № 993.

Пунктом 6.1 рішення Київради № 220/277 від
31.10.2006р. обов'язок забезпечити
оформлення договору купівлі-продажу
спірної земельної ділянки був
покладений на Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради.

Листом від 12.03.2009р. за вих.№ 9 позивач
звернувся до Головного управління
земельних ресурсів та Київського
міського голови з проханням вжити
невідкладних заходів, спрямованих на
виконання рішення Київради від 31.10.2006 р.
№ 220/277.

У відповідь на вказаний лист, Головне
управління земельних ресурсів
повідомило листом від 13.04.2009р. за вих.№
05-358/9933, що питання укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки з
позивачем може бути розглянуте лише
після поновлення договору оренди
земельної ділянки.

05.03.2013р. позивач надіслав
рекомендованою поштою на адреси
відповідачів листи вих.№ 25 від 05.03.2013р.
та вих. № 26 від 05.03.2013р. з пропозиціями
укласти договір купівлі-продажу
спірної земельної ділянки в редакції
позивача. До листів був доданий
підписаний позивачем проект договору
купівлі-продажу земельної ділянки в
двох примірниках.

Згідно відповіді Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) за
вих. № від 01.04.2013р. позивачу
відмовлено в укладенні договору
купівлі-продажу земельної ділянки з
тих підстав, що нотаріально
посвідчений договір до Департаменту
земельних ресурсів не надходив, а ТОВ
"ІБК Малахіт" не виконані умови рішення
Київради від 31.10.2006р. № 220/227.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд виходив зокрема з
того, що обраний позивачем спосіб
захисту своїх цивільних прав випливає
з вимог ч. 1 ст. 649 Цивільного кодексу
України та ч. 3 ст. 179, ч. 2 ст. 187
Господарського кодексу України.

Натомість, скасовуючи це рішення та
відмовляючи в позові апеляційний
господарський суд зазначив, що способи
захисту прав встановлені у ст. 16
Цивільного кодексу України та в ст. 20
Господарського кодексу України і серед
наведених способів захисту прав
відсутній такий, як зобов'язання
укласти договір купівлі продажу; суд не
вправі приймати рішення з питань,
віднесених до виключної компетенції
цих органів, наприклад, про надання
земельних ділянок у власність або в
користування, укладення договорів
купівлі-продажу або оренди земельних
ділянок, а також зазначати, яке
конкретно рішення повинно бути
прийнято.

Суд касаційної інстанції визнає
вірними висновки апеляційного
господарського суду з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін.

За приписами ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Частини 3, 4, 5, 7 статті 181 Господарського
кодексу України, застосовуються у
випадку, коли сторони мають намір
укласти відповідний договір, але не
можуть дійти згоди щодо окремих його
умов. При цьому, розбіжності до суду
передаються лише якщо не це є згода
обох сторін, за виключенням випадку,
коли договір заснований на державному
замовленні або його укладання якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону або виконавцем є монополіст, на
якого покладається обов'язок передати
відповідний спір на вирішення суду, у
разі отримання ним договору з
протоколом розбіжностей, з якими він не
згоден.

Рішення господарського суду м. Києва
щодо зобов'язання укласти договір
купівлі-продажу земельної ділянки у
разі незгоди міської ради на його
укладення носить суто декларативний
характер, оскільки судом не визначений
правовий механізм виконання
зазначеного судового рішення.

Таким чином, апеляційний господарський
суд дійшов правомірно висновку про
відсутність законних підстав
зобов'язати відповідача укласти
договір, тому в позові про спонукання
ради укласти договір відмолено
правомірно.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 р. у
справі № 910/9790/13
господарського суду міста Києва
залишити без змін, а касаційну скаргу -
без задоволення.

Головуючий, суддя
В. Овечкін

судді
Є. Чернов

В. Цвігун