ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Справа № 917/2180/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Коробенка
Г.П., Куровського С.В. - доповідача,за
участю представників:

СТОВ "Краяни" - Голоднюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу
Сільськогосподарського ТОВ "Краяни"

на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
03.02.2014

та ухвалу Господарського суду
Полтавської області від 31.10.2013

у справі № 917/2180/13
Господарського суду Полтавської
області

за позовомСільськогосподарського
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Краяни"до1.Відділу
державної виконавчої служби
Зінківського районного управління
юстиції, 2.Приватного підприємства
"Центр незалежної оцінки та
експертизи"про1.визнання дій ВДВС
Зінківського РУЮ незаконними;
2.скасування акту опису й арешту майна
від 12.03.2013; 3.скасування звіту про
оцінку майна № 307 від 18.03.2013;
4.скасування акту державного виконавця
про реалізацію рухомого майна,
затвердженого в.о. начальника ВДВС
Зінківського РУЮ Сухомліним Т.В. від
03.07.2013;, 5.скасування протоколу
проведення аукціону №2211213А-1 від 25.06.2013,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Господарського суду
Полтавської області від 31.10.2013 (суддя
Сірош Д.М.) повернуто без розгляду
позовну заяву СТОВ "Краяни" вх. № 2623/13
від 30.10.2013 до ВДВС Зіньківського РУЮ, ПП
"Центр незалежної оцінки та експертизи"
про оскарження дій; скасування акту
опису й арешту майна; скасування звіту
про оцінку майна; скасування акту
державного виконавця про реалізацію
рухомого майна та протоколу проведення
аукціону № 2211213А-1 від 25.06.2013, з
посиланням на порушенням правил
поєднання вимог та не сплатою судового
збору на підставі п.п. 4, 5 ст.63 ГПК
України.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 (колегія
суддів у складі: Могилєвкін Ю.О. -
головуючий, Барбашова С.В., Плужник О.В.)
апеляційну скаргу СТОВ "Краяни"
залишено без задоволення, а ухвалу
Господарського суду Полтавської
області від 31.10.2013 залишено без змін.

В касаційній скарзі СТОВ "Краяни"
просить скасувати ухвалу та постанову
судів попередніх інстанцій, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи
та встановлено судами попередніх
інстанцій, у жовтні 2013
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Краяни"
звернулося до місцевого
господарського суду із позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Зіньківського РУЮ та Приватного
підприємства "Центр незалежної оцінки
та експертизи" про:1.Визнання дій
Відділу державної виконавчої служби
Зіньківського районного управління
юстиції по опису, арешту та підготовці
до реалізації зерносховища № 1 та
зерносховища № 2, які належать СТОВ
"Краяни", незаконними; 2.Скасування акту
опису й арешту майна від 12.03.2013;
3.Скасування звіту про оцінку майна № 307
від 18.03.2013, складеного Приватним
підприємством "Центр незалежної оцінки
та експертизи"; 4.Скасування акту
державного виконавця про реалізацію
рухомого майна, затвердженого в.о.
начальника відділу державної
виконавчої служби Зіньківського
районного управління юстиції
Сухомліним Т.В. від 03.07.2013; 5.Скасування
протоколу проведення аукціону № 2211213А-1
від 25.06.2013.

Місцевий господарський суд, повертаючи
без розгляду на підставі п.п. 4, 5 ст.63 ГПК
України, вказав, що позивачем порушено
правила поєднання позовних вимог, а
судовий збір сплачено виходячи з
пред'явлення однієї вимоги немайнового
характеру, в той час як в позовній заяві
об'єднано п'ять немайнових вимог.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 58 ГПК України не
допускається об'єднання в одне
провадження кількох вимог, які
належить розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" (із
змінами та доповненнями) роз'яснив, що
оскільки прийняття органами Державної
виконавчої служби, їх посадовими
особами будь-яких рішень (постанов
тощо) в процесі здійснення виконання
судових рішень господарських судів
підпадає в розумінні ст. 1212 ГПК України
під ознаки дій цих органів та осіб, то
відповідні рішення також підлягають
оскарженню до названих судів. Якщо у
відповідній скарзі йдеться про
оскарження дій (бездіяльності) органу
Державної виконавчої служби у
зведеному виконавчому провадженні, то
вона підлягає розглядові
господарським судом у тій частині, яка
стосується виконання рішення (ухвали,
постанови) господарського суду.
Виконання рішення, ухвали, постанови
господарського суду є невід'ємною
частиною судового процесу, тому
господарські суди не повинні
порушувати нове провадження за скаргою
на дії чи бездіяльність органів
державної виконавчої служби. У зв'язку
з цим відповідна скарга не підлягає
оплаті судовим збором. Визначення
вартості, оцінка майна боржника (стаття
58 Закону України "Про виконавче
провадження") є процесуальною дією
державного виконавця, незалежно від
того, яка конкретно особа (сам
державний виконавець чи залучений ним
суб'єкт оціночної діяльності)
здійснювала відповідні дії, так само як
і від того, ким здійснювалося
рецензування звіту про оцінку майна.
Тому сторони виконавчого провадження
мають право оскаржувати таку оцінку,
визначену за результатами
рецензування, до господарського суду в
процесуальному порядку, передбаченому
статтею 1212 ГПК України.

Оскільки у позовній заяві об'єднано
вимоги про оскарження дій ВДВС
Зінківського РУЮ, скасування акту
опису й арешту майна , звіту про оцінку
майна, скасування акту державного
виконавця про реалізацію рухомого
майна, скасування протоколу проведення
аукціону, суди попередніх інстанцій
правомірно зазначили, що сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднить вирішення
спору, а тому правомірно відповідно до
вимог п. 5 ст. 63 ГПК України повернули
позовну заяву без розгляду.

Крім того, згідно зі ст. 57 ГПК України,
до позовної заяви додаються документи,
які підтверджують, зокрема, сплату
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Суд першої інстанції встановив, що до
позовної заяви додано прибутковий
касовий ордер № 2PL582902 від 06.08.2013, з якого
вбачається, що позивачем сплачено
судовий збір, виходячи з пред'явлення
однієї вимоги немайнового характеру, в
той час як у позовній заяві об'єднано
п'ять немайнових вимог.

Розмір та порядок сплати судового
збору визначений Законом України "Про
судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011, відтак,
згідно п.2 ч.2 ст. 4 Закону, із позовних
заяв майнового характеру, що подаються
до господарських судів сплачується 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а із позовних заяв
немайнового характеру сплачується 1
розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України від 06.12.2012 №
5515-VI "Про Державний бюджет України на 2013
рік" з 01.01.2013 встановлено, що мінімальна
місячна заробітна плата становить 1 147,00
грн.

У п. 2.11 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013
№ 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
розёяснено, якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Відтак, відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не додано доказів сплати судового
збору у встановленому порядку та
розмірі, у зв'язку з чим суд першої
інстанції обґрунтовано повернув
позовну заяву без розгляду на підставі
п. 4 ст. подання касаці63 ГПК України.

Відповідно до статті 111-7 ГПК України,
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або в постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

З урахуванням вищезазначеного,
виходячи із меж перегляду справи
касаційною інстанцією, встановлених
ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких
правова оцінка обставин та
достовірності доказів є виключно
прерогативою судів першої та
апеляційної інстанцій, колегія суддів
прийшла до висновку, що постанова
Харківського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 та
ухвала Господарського суду
Полтавської області від 31.10.2013
прийняті з дотриманням вимог чинного
законодавства, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстави для їх
скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, які викладені в
оскаржуваних судових рішеннях.

Відповідно до п.8 ч. 2 до ст. 4 Закону
України "Про судових збір", судовий збір
при поданні апеляційної і касаційної
скарги на ухвалу господарського суду
сплачується у розмірі 0,5 мінімальної
заробітної плати.

Однак, як вбачається із доданої до
касаційної скарги квитанції №3333.206.1
від 27.02.2014, яка підтверджує сплату
судового збору за подання касаційної
скарги на постанову та ухвалу судів
попередніх інстанцій, судовий збір
сплачено у сумі 4263,00 грн., тобто більше
ніж зазначено Законом.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається у
разі внесення судового збору у
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

З огляду на викладене, надмірно
сплачений судовий збір у розмірі 3654,00
грн. підлягає поверненню скаржникові

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу
Сільськогосподарського Товариства з
обмеженою відповідальністю "Краяни"
залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 та
ухвалу Господарського суду
Полтавської області від 31.10.2013 у справі
№917/2180/13 залишити без змін.

Повернути Сільськогосподарському
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Краяни" з Державного
бюджету України надмірно сплачений
судовий збір за подання касаційної
скарги на суму 3654 (три тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) грн., який сплачений
за квитанцією №3333.206.1 від 27.02.2014
(оригінал платіжного доручення №3333.206.1
від 27.02.2014 знаходиться в матеріалах
справи).

Видачу наказу доручити Господарському
суду Полтавської області.

Головуючий
Ткаченко Н.Г.

Судді
Коробенко Г.П.

Куровський
С.В.