РІШЕННЯ

"13" травня 2014 р.Справа № 921/290/14-г/4

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (поштова адреса),
АДРЕСА_2 (юридична адреса)

до Приватного підприємства
"Агропромислове підприємство
"АГРО-ДРУЖБА" с. Нова Могильниця,
Теребовлянського району,
Тернопільської області

про cтягнення заборгованості в сумі 594
845,18 грн.

За участю представників сторін:

позивача: Теслюк А.О. - представник
(довіреність № 5841 від 24.10.2011 р.)

відповідача: не з'явився

Суть справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 (поштова адреса), АДРЕСА_2
(юридична адреса) звернувся до
господарського суду Тернопільської
області з позовною заявою до
відповідача - Приватного підприємства
"Агропромислове підприємство
"АГРО-ДРУЖБА" с. Нова Могильниця,
Теребовлянського району,
Тернопільської області про стягнення
заборгованості в сумі 594 845,18 грн.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та заяву про
забезпечення позову (подану одночасно
з позовною заявою), згідно якої просив
вжити заходів по забезпеченню позову
та накласти арешт на майно відповідача,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та
на грошові кошти, що знаходяться на
поточному рахунку п/р НОМЕР_2 в АТ
"УкрСиббанк" м. Київ МФО 351005.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 10.04.2014р.
заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
АДРЕСА_1 б/н б/д про забезпечення позову,
відхилено.

Представник відповідача відзив на
позов не подав, в судовому засіданні
08.05.2014р. заперечив проти позовних вимог.

В розпочатому судовому засіданні
представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки сторін, передбачені ст. ст.
22, 81-1 ГПК України.

В судовому засіданні 08.05.2014р. оголошено
перерву до 13.05.2014р. до 11 год. 45 хв.
відповідно до ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 13.05.2014р.
представник позивача повідомив
господарський суд про часткову сплату
відповідачем заборгованості в сумі 23
836,03 грн., що підтверджується випискою
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 08.05.2013р.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступне:

Згідно ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України право
на звернення до господарського суду за
захистом своїх порушених, оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів
мають підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності. Майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів, є господарсько-договірними
зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179
Господарського кодексу України).

08 травня 2013 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
/Постачальник/ та Приватним
підприємством "Агропромислове
підприємство "АГРО-ДРУЖБА" був
укладений договір поставки № 08/05-13/1,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується поставити (передати у
власність) покупцю, а покупець прийняти
і оплатити добрива рідкі азотні на
умовах, передбачених цим договором.
Найменування, асортимент, кількість та
ціна товару, що є предметом даного
договору, визначається у накладних, які
оформляються та підписуються
сторонами при прийомі-передачі кожної
партії товару.

Відповідно до розділу 3 договору
поставки покупець зобов'язується
провести повний розрахунок із
постачальником за поставлений товар в
строк до 01 листопада 2013р. на
розрахунковий рахунок постачальника;
моментом проведення оплати вважається
момент зарахування коштів на рахунок
постачальника.

Судом встановлено, що на виконання
своїх договірних зобов'язань позивач
передав, а відповідач отримав товар на
загальну суму 569 555 грн. 53 коп., що
підтверджується видатковою накладною
№ 08/05-13/1-60 від 21.05.2013р. на суму 234 465,26 грн.;
видатковою накладною № 08/05-13/1-64 від
24.05.2013р. на суму 230562,77 грн.; видатковою
накладною № 08/05-13/1-79 від 21.06.2013р. на суму
104527,50 грн., належним чином засвідчені
копії яких знаходяться у матеріалах
справи.

Відповідач свої договірні зобов'язання
щодо оплати вартості поставленого
товару виконав не в повному обсязі,
перерахувавши на розрахунковий
рахунок постачальника грошові кошти в
сумі 70 000,00 грн., що підтверджується
банківськими виписками від 13.11.2013р.,
15.11.2013р. та від 18.02.2014р.

28.11.2013р. ФОП ОСОБА_1 направив на адресу
ПП "АП "Агро-Дружба" претензію за № 15 з
вимогою провести повний розрахунок за
поставлені добрива та перерахувати на
поточний рахунок постачальника в строк
до 15.12.2013р. грошові кошти в сумі 519555,53
грн.

Таким чином, на дату звернення позивача
з позовом до господарського суду у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем згідно договору
поставки № 08/05-13/1 від 08 травня 2013 року
в сумі 499 555 грн. 53 коп., яка підтверджена
належними доказами та не спростована
відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами, і у відповідності
із ст. 11 цього Кодексу - однією з підстав
виникнення зобов'язань.

Так, між позивачем і відповідачем у
справі виникли зобов'язання з договору
поставки, згідно якого, в силу ст. 712
Цивільного кодексу України, продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або у
інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько -
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматися від
певних дій, а інший суб'єкт (управнена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, у
встановлений строк (термін) його
виконання та вимог цього Кодексу, інших
активів цивільного законодавства,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу (ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України).

Як встановлено господарським судом при
розгляді справи, після звернення
позивача з позовом до господарського
суду за захистом своїх прав та
охоронюваних законом інтересів,
Приватним підприємством
"Агропромислове підприємство
"АГРО-ДРУЖБА" сплачено на рахунок ФОП
ОСОБА_1 заборгованість в сумі 23 836,03 грн.,
що підтверджується випискою ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" від 08.05.2013р.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про припинення провадження у
справі в частині позовних вимог щодо
стягнення 23 836,03 грн. основного боргу за
відсутністю предмета спору на підставі
п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Приймаючи до уваги наведене та беручи
до уваги те, що всупереч умов договору
поставки № 08/05-13/1 від 08 травня 2013 року
та вимог діючого законодавства, свої
зобов'язання по оплаті вартості
поставленого товару відповідач не
виконав в повному обсязі, а тому суд
визнає позовні вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за поставлені добрива
за договором в сумі 475 719 грн. 50 коп.
правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених Господарським
Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Згідно з
ч. 4 статті 231 Господарського кодексу
України у разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Відповідно до п. 7.2. договору поставки №
08/05-13/1 від 08 травня 2013 року сторони
передбачили у разі не оплати або
часткової оплати у строки передбачені
п.3.1. договору, сплату покупцем на
користь постачальника штрафу в розмірі
10% від всієї вартості поставленого
товару та пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за весь період
затримки платежу.

Таким чином, згідно поданих
обґрунтованих розрахунків нарахованих
штрафних санкцій, за неналежне
виконання грошових зобов'язань з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача штраф в сумі 56 955 грн. 55
коп. та пеня в сумі 25 715,58 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно поданого позивачем розрахунку
відповідачу нараховано 6 754 грн. 22 коп.
інфляційних нарахувань та 5 864 грн. 30
коп. 3 % річних.

На день розгляду справи докази
погашення відповідачем заборгованості
в повному обсязі в матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до ст. 33,43 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених правових норм, а
також враховуючи, що позивачем
доведено обґрунтованість позовних
вимог - про стягнення заборгованості за
поставлені добрива відповідно до умов
укладеного між сторонами договору
поставки, а відповідачем в
установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем, не спростовано,
господарський суд дійшов висновку, що
позов нормативно та документально
доведений, та підлягає до часткового
задоволення, приймаючи до уваги
часткове погашення відповідачем
основного боргу після порушення
провадження у справі.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судові витрати по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст.1, 2, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 75, 80 п.1.1.,82-85,
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Приватного
підприємства "Агропромислове
підприємство "АГРО-ДРУЖБА" с. Нова
Могильниця, Теребовлянського району,
Тернопільської області,
ідентифікаційний код 37625037 на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
- 475 719 (чотириста сімдесят п'ять тисяч
сімсот дев'ятнадцять) грн. 50 коп.
заборгованості за поставлені добрива;
56 955 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот
п'ятдесят п'ять) грн. 55 коп. штрафу; 25 715
(двадцять п'ять тисяч сімсот
п'ятнадцять) грн. 58 коп. пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань; 6 754 (шість тисяч сімсот
п'ятдесят чотири) грн. 22 коп.
інфляційних нарахувань; 5 864 (п'ять
тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 30
коп. 3 % річних та 11 896 (одинадцять тисяч
вісімсот дев'яносто шість) грн. 90 коп. в
повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
суду законної сили.

3. В частині стягнення 23 836,03 грн.
основного боргу - провадження у справі
припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК
України.

На рішення господарського суду,
яке не набрало законної сили, сторонами
може бути подано апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня його
прийняття (підписання - 16 травня 2014
року) через місцевий господарський суд.

Суддя
Н.М. Бурда