ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р.Справа № 922/3736/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора
Харківської області м. Харків в
інтересах держави в особі 1.Державної
екологічної інспекції у Харківській
області, м. Харків, 2.Харківської
міської ради, м. Харків до
Харківського СБМУ ПАТ "Млинмонтаж" м.
Харків про стягнення збитків у сумі
1661815,13 за участю представників:

1-го позивача - Лук'янчук І.В., дов №
08-11/5937/2-13 від 30.12.2013р.

2-го позивача - Сосіна І.В., дою №
01/01-26/05-14 від 08.01.2014р

відповідача - Іващенко О.Б., дов № б/н
від 22.04.2014р., Тиха Т.А., дов № б/н від
11.11.2013р.

прокуратури - Здор Т.О., посвідчення №
013776 від 06.12.2012р.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Харківської
області звернувся до господарського
суду Харківської області в інтересах
держави в особі Харківської міської
ради та Державної екологічної
інспекції у Харківській області
(надалі - "Інспекція") з позовом до
Харківського спеціалізованого
будівельно-монтажного управління
Публічного акціонерного товариства
"Млинмонтаж" (надалі - "Товариство") про
стягнення 1 661 815,13 грн. збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення вимог природоохоронного
законодавства, а саме засмічення
земельної ділянки будівельними та
побутовими відходами.

Позовні вимоги мотивовані нормами ст.
ст. 17, 33 Закону України "Про відходи", ст.
ст. 35, 46 "Про охорону земель", ст. ст. 20, 55,
68, 69 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
та положеннями "Методики визначення
розміру шкоди, зумовленої забрудненням
і засміченням земельних ресурсів через
порушення природоохоронного
законодавства" (наказ Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України
від 27.10.1997 р. № 171 із змінами, внесеними
Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 04.04.2007 р. № 149; надалі -
"Методика № 171").

Рішенням господарського суду
Харківської області від 14.10.2013 р. (суддя
Калініченко Н.В.) в задоволенні позову
відмовлено. Також відмовлено в
задоволенні клопотання прокурора про
накладення арешту в межах суми
позовних вимог на розрахункові рахунки
Публічного акціонерного товариства
"Млинмонтаж".

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 р. (судді
Сіверін В.І., Медуниця О.Є., Терещенко
О.І.) рішення місцевого господарського
суду залишено без змін .

Постановою Вищого господарського суду
від 11.03.2014 року по справі №922/3736/13,
касаційну скаргу заступника прокурора
Харківської області задоволено
частково, рішення господарського суду
Харківської області від 14.10.2013 р. та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 р. у
справі № 922/3736/13 скасовано, а справу
передано на новий розгляд

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27.03.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду,
порушено провадження у справі № 922/3736/13
та призначено її до розгляду у судовому
засіданні на 24.04.2014 року.

В судовому засіданні 24.04.2014 року
оголошено перерву до 14.05.2014 року, з
метою отримання від сторін доказів в
підтвердження заявлених вимог та
заперечень

В судовому засіданні 14.05.2014 року
представник прокуратури підтримує
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі .

Представник першого позивача
(Державної екологічної інспекції), в
судовому засіданні 14.05.2014 року
підтримує заявлені прокурором позовні
вимоги, в процесі розгляду справи
першим позивачем були надані письмові
пояснення (вх.№11614 від 07.04.2014року ), в
яких зазначено, що при проведенні
перевірки Інспекцією виявлено
розміщення будівельних та твердих
побутових відходів на відкритій
земельній ділянці загальною площею
175,74кв.м., що зафіксовано відповідним
актом обстеження засміченої земельної
ділянки від 17.04.2012 року №366/09-18засм.1.,з
метою усунення порушень
природоохоронного законодавства
Інспекцією внесено відповідачу
припис№03-27/92 від 24.04.2012 року. Крім того у
наданих через канцелярію суду
поясненнях (вх.№15634 від 14.05.2014року)
представник першого позивача,
зазначив, що чинне природоохоронне
законодавство не визначає протокол про
адміністративне правопорушення в
якості єдиного(допустимого)доказу в
підтвердження факту екологічного
правопорушення, тобто протокол про
адміністративне правопорушення є лише
одним з доказів вчинення такого
правопорушення.

Представник другого
позивача(Харківська міська рада) ,в
судовому засіданні 14.05.2014 року,
підтримує заявлені прокуратурою
позовні вимоги в поясненнях наданих
через канцелярію господарського суду
(вх.№15640 від14.05.2014року), зазначив, про
те, що вина відповідача у засміченні
вказаної земельної ділянки
підтверджується постановою Жовтневого
районного суду м. Харкова від 29.10.2012
року про звільнення від кримінальної
відповідальності директора ХСМБУ
ПАТ»Млин монтаж» ОСОБА_6 за фактом
службової недбалості , що потягло за
собою тяжкі наслідки, за ознаками
складу злочину ,передабченогоч.2 ст.367КК
України на підставі ст7-1 КПК України(в
редакції1960р.) та ст.48КК України, тобто
нереабілітуючих підстав.

Відповідач в судовому засіданні 14.05.2014
року заперечує проти заявлених
позовних вимог. З підстав викладених у
відзиві на позовну заяву (вх.№13565 від
22.04.2014року) в якому відповідач вказує на
безпідставність позовних вимог,
зокрема, посилається на на постанову
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 26.10.2012 року у справі № 2012/5698/12, яка
набула законної сили, і згідно якої
керівником відповідача (підсудним у
кримінальній справі) компенсовано
збиток державі у повному обсязі, а
подвійне стягнення є неможливим; - на
відсутність причинно-наслідкового
зв'язку та вини з боку відповідача, які
є складовими чотирьох основних
елементів збитків, і відповідно - на
ненастання цивільної відповідальності
для підприємства-відповідача. Крім
того, вказує на те, що за результатом
повторної перевірки Інспекцією було
складено Акт обстеження( дотримання
вимог природоохоронного законодавства
) від 22.06.2012 року за №103-30/104 відповідно
до якого встановлено про ліквідування
сміття в повному обсязі , території
підприємства знаходиться у
задовільному стані .

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, заслухавши пояснення прокурора
та представників сторін, суд встановив
наступне.

В період 17-20 квітня 2012 року Державною
екологічною інспекцією в Харківській
області (другий позивач по справі) було
проведено перевірку дотримання вимог
Закону України "Про відходи" ХСБМУ ПАТ
"Млинмонтаж" (відповідач по справі), яке
розташоване за адресою: м. Харків, вул.
Чуваська, 8.

Під час проведення Інспекцією
перевірки встановлено, що на земельній
ділянці за адресою: м. Харків, вул.
Чуваська, 8, на якій здійснює свою
діяльність Товариство, розміщено
відходи I класу небезпеки -
люмінесцентні лампи, III класу небезпеки
- лампи розжарювання відпрацьовані, IV
класу небезпеки - тверді побутові
відходи, а також сміття з території, за
відсутності відповідних дозволів та
лімітів на розміщення відходів, що є
порушенням ст. ст. 32, 33 Закону України
"Про відходи". Також перевіркою
встановлено, що первинний облік
утворення, збору, зберігання та руху
відходів по формі № 1-ВТ, що
утворюються, зберігаються та
видаляються, Товариством не ведеться,
статистична звітність по формі №
1-відходи не здається, що є порушенням
ст. 17 Закону України "Про відходи".

Також при проведенні перевірки
Інспекцією виявлено розміщення
будівельних та твердих побутових
відходів на відкритій земельній
ділянці загальною площею 175,74 кв.м., що
зафіксовано відповідним актом
обстеження засміченої земельної
ділянки від 17.04.2012 р. № 366/09-18 засм1,
складеним Інспекцією.

З метою усунення вказаних порушень
природоохоронного законодавства
Інспекцією внесено відповідачу припис
№ 03-27/92 від 24.04.2012 р.

На підставі Акту перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
у відповідності з положеннями Методики
№ 171, Інспекцією здійснено розрахунок
розміру збитків, заподіяних
відповідачем державі внаслідок
засмічення на відкритому ґрунті
будівельними та побутовими відходами
земельних ділянок площею 23,94 кв.м. та 151,8
кв.м., який дорівнює 1 661 815,13 грн.,
стягнення яких є предметом спору у
даній справі.

Статтею 96 Земельного кодексу України
на землекористувачів покладено
обов'язок додержуватися вимог
законодавства про охорону довкілля.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України
"Про охорону земель" власники і
землекористувачі при здійсненні
господарської діяльності зобов'язані,
зокрема, дотримуватися вимог
земельного та природоохоронного
законодавства України, проводити на
земельних ділянках господарську
діяльність способами, які не завдають
шкідливого впливу на стан земель та
родючість ґрунтів, забезпечувати
захист земель, у тому числі, від
засмічення.

Будь-які речовини, матеріали і
предмети, що утворилися у процесі
виробництва чи споживання, а також
товари (продукція), що повністю або
частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення, є відходами згідно з ст. 1
Закону України "Про відходи".

Вимоги щодо зберігання та видалення
відходів встановлено статтею 33 Закону
України "Про відходи". Так, згідно з
приписами ч. 4 ст. 33 Закону України "Про
відходи" зберігання та видалення
відходів здійснюються в місцях,
визначених органами місцевого
самоврядування з врахуванням вимог
земельного та природоохоронного
законодавства, за наявності
спеціальних дозволів, у яких визначені
види та кількість відходів, загальні
технічні вимоги, заходи безпеки,
відомості щодо утворення, призначення,
методів оброблення відповідно до
встановлених лімітів та умови їх
зберігання.

Відповідно до ч. 7 ст. 33 Закону України
"Про відходи" забороняється
несанкціоноване скидання і розміщення
відходів у тому числі побутових у
підземних горизонтах, на території
міст та інших населених пунктів, на
територіях природно-заповідного фонду,
на землях природоохоронного,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення, в
межах водоохоронних зон та зон
санітарної охорони водних об'єктів, у
інших місцях, що може створювати
небезпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людини. Захоронення відходів у надрах
допускається у виняткових випадках за
результатами спеціальних досліджень з
дотриманням стандартів, норм і правил,
передбачених законодавством України.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про
охорону земель" на підприємства,
установи, організації, а також
громадян, діяльність яких пов'язана з
накопиченням відходів, покладено
обов'язок забезпечувати своєчасне
вивезення відходів на спеціальні
об'єкти, що використовуються для їх
збирання, зберігання, оброблення,
утилізації, видалення, знешкодження і
захоронення.

Заборону ведення будь-якої
господарської діяльності, пов'язаної з
утворенням відходів, без одержання від
спеціально уповноважених органів
виконавчої влади у сфері поводження з
відходами лімітів на обсяги утворення
та розміщення відходів закріплено
нормами ст. 32 Закону України "Про
відходи".

Несанкціоноване скидання і розміщення
відходів заборонено (ст. 33 Закону
України "Про відходи"). Недопущення
зберігання та видалення відходів у
несанкціонованих місцях чи об'єктах
віднесено п. з) ч. 1 ст. 17 Закону України
"Про відходи" до обов'язків суб'єктів
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами.

Стаття 43 Закону України "Про відходи"
закріплює, що підприємства, установи,
організації та громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства
зобов'язані відшкодувати шкоду,
заподіяну ними внаслідок порушення
законодавства про відходи, в порядку і
розмірах, встановлених законодавством
України.

Згідно з ст. 56 Закону України "Про
охорону земель" юридичні і фізичні
особи, винні в порушенні законодавства
України про охорону земель, несуть
відповідальність згідно із законом.
Застосування заходів дисциплінарної,
цивільно-правової, адміністративної
або кримінальної відповідальності не
звільняє винних від відшкодування
шкоди, заподіяної земельним ресурсам.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення
законодавства України про охорону
земель, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі.

У відповідності до приписів статей 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Застосування
заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів. Шкода, заподіяна
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, підлягає компенсації в
повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодуванням
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди
визначено у статті 1166 ЦК України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Прокурором зазначено в позовній заяві,
що в провадженні Жовтневого районного
суду м. Харкова перебувала справа №
2012/5698/2012 (1/2012/696/2012) за матеріалами
кримінальної справи по звинуваченню
ОСОБА_6 (керівник відповідача на час
проведення другим позивачем перевірки)
за вчинення злочину, передбаченого ч. 2
ст. 367 КК України, внаслідок дій якого
відбулося засмічення земельної
ділянки будівельними та побутовими
відходами на відкритому ґрунті
загальною площею 175,4 кв.м. у зв'язку з
недотримання вимог природоохоронного
законодавства, чим державі завдано
збиток у розмірі 1 661 815,13 грн.

Підставою для нарахування збитків та
звернення з позовом до суду прокурор
визначає акт здійснення державного
нагляду дотримання вимог
природоохоронного законодавства - акт
перевірки дотримання вимог Закону
України "Про відходи" № 366/09-18 від
17-20.04.2012 року (з додатком - акт
обстеження засміченої земельної
ділянки (до акта перевірки дотримання
вимог природоохоронного
законодавства) від 17.04.2012 р. №
266/09-08-засм1) та відповідні розрахунки
завданої шкоди, виконані у
відповідності до "Методики визначення
розміру шкоди, зумовленої забрудненням
і засміченням земельних ресурсів через
порушення природоохоронного
законодавства", затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища 27.10.1997 р.,
Мінприроди 04.04.2007 р. за № 149 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
25.04.2007 р. за № 422/13689.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України "Про відходи", відходи - це
будь-які речовини, матеріали та
предмети, що утворюються у процесі
людської діяльності і не мають
подальшого використання за місцем
утворення чи виявлення та яких їх
власник повинен позбутися шляхом
утилізації чи видалення.

Статтею 55 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
встановлено, що суб'єкти права
власності на відходи повинні вживати
ефективних заходів для зменшення
обсягів утворення відходів, а також для
їх утилізації, знешкодження або
розміщення. Розміщення відходів
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевим радами територіях у межах
установлених лімітів з додержанням
санітарних і екологічних норм
способом, що забезпечує можливість їх
подальшого використання як вторинної
сировини і безпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людей.

Відповідно до пункту „з" статті 17
Закону України „Про відходи" суб'єкти
господарювання у сфері поводження з
відходами зобов'язані не допускати
зберігання та видалення відходів у
несанкціонованих місцях чи об'єктах.

Відповідальність за ці порушення
передбачена ст.42 Закону України «Про
відходи». При цьому зазначеною нормою
визначено, що відповідальність настає
за порушення, що призвело або може
призвести до забруднення
навколишнього природного середовища,
прямого чи опосередкованого
шкідливого впливу на здоров'я людини та
економічних збитків.

Згідно зі статтею 43 Закону України "Про
відходи", підприємства, установи,
організації та громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства
зобов'язані відшкодувати шкоду,
заподіяну ними внаслідок порушення
законодавства про відходи, в порядку і
розмірах, встановлених законодавством
України.

Відповідно до п.4.17 «Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства», затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.09.2008 року №464, у разі виявлення під час
проведення перевірки порушення вимог
природоохоронного законодавства, за
які згідно з Кодексом України про
адміністративні правопорушення
передбачено адміністративна
відповідальність, державні інспектори
складають протокол про
адміністративне правопорушення
відповідно до наказу Мінприроди
України від "Про затвердження
Інструкції з оформлення органами
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України
матеріалів про адміністративні
правопорушення", зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.07.2004 за N
934/9533.

Згідно з п.п.3.2-3.3 Методики визначення
розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 27.10.1997р. №171,
землі вважаються засміченими, якщо на
відкритому ґрунті наявні сторонні
предмети і матеріали, сміття без
відповідних дозволів, що призвело або
може призвести до забруднення
навколишнього природного середовища.

Розміри шкоди обчислюються
уповноваженими особами, що здійснюють
державний контроль за додержанням
вимог природоохоронного
законодавства, на основі актів
перевірок, протоколів про
адміністративне правопорушення та
інших матеріалів, що підтверджують
факт засмічення земель, протягом шести
місяців з дня виявлення порушення (п.5.1
методики).

Підставами виникнення обов'язку
відшкодування шкоди є винні
(протиправні) дії особи (ч.2ст.509;
п.3,ч.2,ст.11 ЦК України).

Пунктом 3.3. Методики встановлено, що
факти засмічення земель
встановлюються уповноваженими
особами, які здійснюють державний
контроль за додержанням вимог
природоохоронного законодавства
шляхом оформлення актів перевірок,
протоколів про адміністративне
правопорушення та інших матеріалів, що
підтверджують факт забруднення та
засмічення земель.

Тобто, у разі виявлення фактів
забруднення та засмічення земель
уповноваженими особами, які здійснюють
державний контроль за додержанням
вимог природоохоронного законодавства
обов'язково повинні бути оформлені акт
перевірки, припис, протокол про
адміністративне правопорушення,
постанова про притягнення винної особи
до відповідальності і інші матеріали.

Отже, факт засмічення земельної
ділянки має бути підтвердженим
зазначеними документами в їх
сукупності.

Однак а ні прокурором, а ні позивачами,
до матеріалів справи при новому
розгляді справи такожне було додано
протокол (протоколи) про
адміністративне правопорушення.

На виконання вказівок , викладених у
Постанові Вищого господарського суду
України від 11.03.2014року судом досліджено
питання щодо набрання законної сили
постанови Жовтневого районного суду
міста Харкова від 26.10.2012 року у справі
№2012/5698/2012(1/2012/696/2012) та встановлено
наступне.

Постановою Жовтневого районного суду
міста Харкова від 26.10.202року,
провадження по кримінальній справі по
звинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні злочину
передбаченого ч.2 ст.367 КК України
припинено у зв'язку із втратою
суспільної небезпеки, звільнено ОСОБА_6
від кримінальної відповідальності
передбаченої ч.2 ст.367 КК України,
вказана постанова Жовтневого
районного суду м. Харкова набрала
законної сили , оскільки прокуратура не
скористалась своїм правом на
оскарження вищевказаної постанови.

Як вбачається із пояснень представника
відповідача наданих через канцелярію
суду (вх.№15644 від 14.05.2014року) документ
,який підтверджує сплати шкоди у
відповідача відсутній , оскільки шкода
сплачувалась особисто ОСОБА_6, про що
свідчить постанова Жовтневого
районного суду м. Харкова , можливості
знайти ОСОБА_6 у представників
відповідача також немає можливості ,
оскільки місце перебування його
невідомо, крім того ОСОБА_6був
звільнений з посади директора ще у 2012
році.

Відповідно до ст.35 Господарського
процесуального кодексу України, вирок
суду з кримінальної справи, що набрав
законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішенні
спору з питань, чи мали місце певні дії
та ким вони вчинені.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 року №18
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» не потребують
доказування преюдиціальні факти,
встановлені вироком суду з
кримінальної справи, що набрав
законної сили, з питань чи мали місце
певні дії та ким вони вчинені.

Таким чином, фактам, які встановлені
іншими судовими рішеннями, крім
зазначених в статті 35 ГПК України, не
надано преюдиціального значення для
господарських судів. Отже факти про які
повідомлено в позовній заяві не набули
значення юридичних.

Крім підстав, як фактів завдання шкоди,
мають існувати умови відшкодування
шкоди.

Умовами визнаються ознаки, якими ці
підстави характеризуються і які
випливають із закону.

Для покладення відповідальності на
суб'єкт господарювання за порушення
законодавства про охорону
навколишнього середовища необхідно
врахувати наявність підстав
цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди, що передбачено ст.1166
Цивільного кодексу України , а саме
наявність повного складу
правопорушення як то: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки,
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками шкода), вина
правопорушника.

Шкода є однією із загальних умов
виникнення зобов'язання з її
відшкодування і вона означає
сукупність несприятливих для
особи,якій вона завдана, майнових
наслідків.

Ознаки шкоди завданої в результаті
засмічення земель надано в пункті 3.2.
Методики: землі вважаються
засміченими, якщо на відкритому грунті
наявні сторонні предмети і матеріали,
сміття без відповідних дозволів, що
призвело або може призвести до
забруднення навколишнього природного
середовища.

Отже, негативними наслідками є не
тільки наявність на поверхні грунту
сторонніх предметів, сміття, але і
забруднення (загроза забруднення)
навколишнього природного середовища.

За обставинами справи відсутні
відомості про забруднення
навколишнього природного середовища,
позивач та прокурор про такі факти не
повідомляють.

За поясненнями представника
відповідача, останнім приписи щодо
вивезення сміття виконані, про що було
повідомлено Державну екологічну
інспекцію у Харківській області листом
№43 від 16.05.2012 року . у зв'язку із чим
Інспекцією було проведено повторне
обстеження території відповідача за
адресою: м. Харків, вул..Чуваська,8, за
результатами потворної перевірки було
складено Акт обстеження (дотримання
вимог природоохоронного законодавства
) від 22.06.2012 року за
№103-30/104,відповідподвно до встановлено
про ліквідування сміття в повному
обсязі .Територія підприємства
знаходиться знаходиться у
задовільному стані.

Що стосується первинних документів в
підтвердження відшкодування
відповідачем або ОСОБА_6 завданої
державі шкоди внаслідок порушення
вимог природоохоронного законодавства
, дійсно, як вказує представник
прокуратуриу поясненнях(вх.№15672 від
14.05.2014 року) при ознайомленні з
матеріалами кримінальної справи
№2012/5698/2012 Прокуратурою області не
знайдено доказів щодо сплати ПАТ»Млин
монтаж» або ОСОБА_6 збитків в сумі 1 666
815,13грн.

Водночас судом з'ясовано і в повному
обсязі відшкодування спрчиненої
матеріальної шкоди, що вбачається з
описово-мотивувальної частин
постанови Жовтневого районного суду м.
Харкова від 29 жовтня 2012 року по справі
№ 2012/5698/2012 (1/2012/696/2012), яка набула
чинності.

Оцінивши усі обставини справи у їх
сукупності та дослідивши надані
сторонами по справі докази, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних
вимог з заявлених підстав, внаслідок
чого в їх задоволенні відмовляється,
оскільки, сторони звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України сторонами доказів.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на позивачів та не
стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити
.

Повне рішення складено 19.05.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк