ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 р.
Справа № 914/995/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Ділай У.І.

при секретарі Лосик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовною заявою: Публічного
акціонерного товариства
"Львівобленерго", м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галицька основа", м.
Львів

про: стягнення 8 969,47 грн.

Представники :

Від позивача: Горбунова О.Л. -
представник (Довіреність №502-5077/2 від
17.12.13р.)

Від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права
та обов'язки відповідно до ст.ст. 20, 22
ГПК України, зокрема, право заявляти
відводи. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811
ГПК України про технічну фіксацію
судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду
Львівської області надійшла позовна
заява Публічного акціонерного
товариства "Львівобленерго", м. Львів до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галицька основа", м.
Львів про стягнення 8 969,47 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2014 р. вказана
позовна заява прийнята до провадження
та призначена до розгляду на 08.04.2014 р. За
клопотанням відповідача № 32/04-14 від
04.04.2014р. Ухвалою суду від 08.04.2014 р.
розгляд справи було відкладено на
24.04.2014 р.

В судовому засіданні 24.04.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
позов задоволити.

Відповідач явку представника в судове
засідання 24.04.2014 р. з невідомих причин
не забезпечив, відзиву на позовну заяву
суду не надав, хоч і був належно
повідомлений про час та місце розгляду
спору.

Враховуючи те, що суду представлено
достатньо доказів для вирішення спору
по суті, відповідно до ст. 75 ГПК України,
справу розглянуто у відсутності
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи
судом встановлено:

03.12.2007 р. між сторонами у справі
укладено Договір про постачання
електричної енергії № 68812, відповідно
до умов якого позивач взяв на себе
зобов'язання продавати електроенергію
відповідачу для забезпечення потреб
електроустановок, а відповідач у свою
чергу зобов'язався оплачувати вартість
використаної електричної енергії та
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього Договору.

Відповідно до п. 9.4. Договору, він
набирає чинності з дня його підписання
і укладається на строк до 31.12.2007 р.
Договір вважається щоразу продовженим
на наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
Договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд його умов. Як вбачається із
матеріалів справи дію Договору № 68812
від 03.12.2007 р. було продовжено.

Як зазначається у позовній заяві
позивач протягом вересня 2013 р. лютого
2014 р. здійснював постачання
електричної енергії відповідачу.
Проте, останній, в порушення умов
Договору, повної оплати за поставлену
електричну енергію не здійснив,
внаслідок чого у ТзОВ "Галицька основа"
станом на 01.02.2014 р. виникла
заборгованість перед позивачем в сумі 8
658,64 грн.

За порушення строків оплати на
підставі п. 4.2.1. Договору позивач
просить суд стягнути з відповідача
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення,
що згідно розрахунку позовних вимог
становить 209,36 грн.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України позивачем заявлено до
стягнення 40,01 грн. інфляційних втрат та
61,46 грн. 3 % річних.

Загальна сума позовних вимог складає 8
969,47 грн.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши та дослідивши
докази по справі та оцінивши їх в
сукупності, прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Як встановлено судом спірні
зобов'язання між сторонами виникли на
підставі Договору про постачання
електричної енергії № 68812 від 03.12.2007 р.,
відповідно до умов якого позивач
здійснював продаж електроенергії
відповідачу для забезпечення потреб
електроустановок.

Згідно п. 2.3.3. Договору відповідач
зобов'язався оплачувати позивачу
вартість електричної енергії згідно з
умовами додатків № 2 «Порядок
розрахунків» та № 9 «Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії»

У п.п. 5., 7. Додатку № 2 від 26.05.2008 р.
сторони визначили, що остаточний
розрахунок відповідача за електричну
енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії
рахунку відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії, визначених за показами
розрахункових засобів обліку.
Тривалість періоду для оплати
отриманих рахунків не має перевищувати
5 операційних днів з дня отримання
рахунку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, 193
ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, а у
відповідності до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

В процесі розгляду справи судом
встановлено, що відповідач договірних
зобов'язань щодо оплати спожитої
електроенергії належно не виконав, у
зв'язку з чим у ТзОВ "Галицька основа"
станом на 01.02.2014 р. виникла
заборгованість перед позивачем в сумі 8
658,64 грн.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
ст. 610 ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України
визначає, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив
до виконання зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

В силу ст. 216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.

У п. 4.2.1. Договору, сторони погодили, що
за внесення платежів, передбачених
Договором, з порушенням термінів,
визначених відповідним додатком,
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати.

Згідно здійсненого позивачем
розрахунку, з яким суд погоджується,
сума пені за період з 05.12.2013 р. по 31.01.2014
р. складає 209,36 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних
втрат та 3 % річних суд встановив, що
нарахування позивачем 3 % річних
відповідає вимогам законодавства та
фактичним обставинами справи.

Розрахунок інфляційних втрат позивач
здійснив не вірно, не врахувавши, що
індекс розраховується не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс інфляції за період
прострочення платежу, при цьому сума
боргу, яка сплачується з 1 по 15 день
відповідного місяця, індексується з
врахуванням цього місяця, а якщо сума
боргу сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (така
позиція висвітлена у листі Верховного
Суду України «Рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових
справа»від 03.04.1997 р. №62-97).

Здійснивши перерахунок інфляційних за
період з 05.12.2013 р. по 31.01.2014 р. суд
встановив, що сума інфляційних втрат за
вказаний період становить 81,93 грн., з
яких 67,84 грн. за період з 05.12.2013 р. по
18.12.2013 р. від суми боргу 13 568,21 грн. та 14.09.
грн. за період з 07.01.2014 р. по 31.01.2014 р. від
суми боргу 7 046,86 грн. При цьому у
позовній заяві позивач просить
стягнути інфляційні втрати у розмірі
61,46 грн.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України
суд не в праві самостійно виходити за
межі позовних вимог.

Таким чином заявлена позивачем до
стягнення сума інфляційних втрат, з
огляду на суму заборгованості та
період прострочення виконання
відповідачем грошового зобов'язання, є
обґрунтованою, а тому позов в цій
частині також слід задоволити
повністю.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідач викладених у
позовній заяві доводів позивача не
спростував, доказів належного
виконання зобов'язання щодо оплати
електричної енергії суду не надав.

Судовий збір, згідно із ст. 49 ГПК
України, покладається на відповідача у
повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.
174, 193, 216 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 599, 610,
612, 625 ЦК України, ст. ст. 4-3, 33, 43, 49, 82-84 ГПК
України , суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задоволити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Галицька
основа" (79017, м. Львів, вул. Водогінна, 2.
Ідентифікаційний код 33419843) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» (79026, м.Львів, вул.
Козельницька, 3. Код ) 8 658,64
грн. основного боргу, 209,36 грн. пені, 40,01
грн. інфляційних втрат, 61,46 грн. 3 %
річних, всього - 8 969,47 грн.; 1 827,00 грн.
судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 29.04.2014 р.

Суддя
Ділай У.І.