ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р.
Справа № 5027/619/2012

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді
Кузя В.Л.

суддів
Желіка М.Б.

Михалюк О.В.

При секретарі
Петрик К.О.

Розглянувши апеляційну скаргу від 03.02.14
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду
Чернівецької області від 22.01.14

у справі № 5027/619/2012

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк"

до відповідача-1 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тод Нік", м.Чернівці

до відповідача-2 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Блікс", м.Чернівці

до відповідача-3 Чернівецької міської
ради, м.Чернівці

про визнання недійсними додаткового
договору №3/118 від 06.07.2009 року до
договору оренди земельної ділянки від
09.07.2002 року, договору оренди землі № 5897
від 15.06.2009 року та додаткового договору
№1/5897 від 02.02.2010 року

за участю представників:

від позивача: Деркач О.Р.- представник;

від відповідача-1:Бабічук Д.Д.-
представник;

від відповідачів 2,3: не з'явились.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» справу № 5027/619/2012 розподілено до
розгляду судді - доповідачу Кузю В.Л.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
17.02.14 у склад колегії для розгляду
справи № 5027/619/2012 Господарського суду
Чернівецької області введено суддів -
Желіка М.Б. та Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.02.14
апеляційну скаргу у справі № 5027/619/2012
прийнято до провадження, справу
призначено до розгляду на 27.03.14 (з
врахуванням ухвали про виправлення
описки від 12.03.14).

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
25.03.14 до складу судової колегії внесено
зміни - замість судді Желіка М.Б.
введено суддю Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суд від 27.03.14 розгляд
справи відкладено на 24.04.14.

Рішенням Господарського суду
Чернівецької області від 22.01.14 у справі
№ 5027/619/2012 (суддя О.Г. Проскурняк) в
позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до відповідача-1 -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тод Нік", м.Чернівці
до відповідача-2 - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Блікс",
м.Чернівці, до відповідача-3 -
Чернівецької міської ради, м.Чернівці
про визнання недійсними додаткового
договору №3/118 від 06.07.2009 року до
договору оренди земельної ділянки від
09.07.02, договору оренди землі № 5897 від
15.06.09 та додаткового договору №1/5897 від
02.02.10 - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк"
звернувся до Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Чернівецької
області від 22.01.14 у справі № 5027/619/2012
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задоволити позовні вимоги.

На думку скаржника, вищезазначене
рішення є незаконним та
необґрунтованим через недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також таким, що
винесено з порушенням норм
процесуального та матеріального права.
Також, апелянтом зазначено, що,
укладаючи додатковий договір від 09.07.09,
сторони не мали права відступати від
раніше обраної форми договору та
вносити зміни до основного договору у
простій формі. Крім того, скаржником,
18.03.14 подано додаткові пояснення, в яких
він також зазначає про порушення прав і
законних інтересів ПАТ «КБ
«Приватбанк».

12 березня 2014 року представником
відповідача 1 подано відзив на
апеляційну скаргу, в якому він зазначає
про законність та обґрунтованість
прийнятого рішення та просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
24.04.14 до складу судової колегії внесено
зміни - замість суддів Костів Т.С та
Малех І.Б. введено суддів Желіка М.Б. та
Михалюк О.В. з підстав, викладених у
розпорядженні.

Про дану обставину присутніх
представників повідомлено на початку
судового засіданні. Відводів такому
складу судової колегії заявлено не
було.

Відповідачі 2 та 3 участі своїх у
повноважених представників у судовому
засіданні не забезпечили, причини
неявки суду не повідомили.

На момент розгляду справи в судовому
засіданні 24.04.14 будь - яких письмових
заяв та клопотань від відповідачів 2 та
3 щодо відкладення розгляду справи до
суду не надходило.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського кодексу
України передбачено, що господарський
суд відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 ГПК України
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для реалізації якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
27.03.14 участь представників сторін у
судовому засіданні обов'язковою не
визнавалась, судова колегія вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
за відсутності зазначених
представників, оскільки наявних
матеріалів справи є достатньо для
правильного вирішення даної справи.

У судовому засіданні представники
позивача та відповідача 1 навели свої
доводи, міркування та заперечення щодо
поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК
України у судовому засіданні 24.04.14
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови Львівського
апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
присутніх представників, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення Господарського суду
Чернівецької області від 22.01.14 у справі
№ 5027/619/2012 відсутні, з огляду на
наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 9 липня 2002 року між Чернівецькою
міською радою (орендодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Блікс" (орендар)
укладено договір оренди земельної
ділянки, згідно якого відповідачу 2
передано в оренду земельну ділянку
загальною площею 1,8336 га, яка
розташована в м. Чернівцях, по вул.
Заводській, 42, для обслуговування
будівель (а.с.19-20).

13 жовтня 2007 року між Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "Приватбанк" (іпотекодержатель) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Блікс"
(іпотекодавець) укладено іпотечний
договір № 31, згідно умов якого
відповідач 1 надав в іпотеку належні
йому на праві власності нежилі будівлі,
що знаходяться за адресою: м. Чернівцях,
вул. Заводська, 42 (а.с.31-36).

Відповідно до контрактів
купівлі-продажу майна від 18.02.09,
укладеного між ТОВ "Блікс" та ТОВ "Тод
Нік" № 90218/01, № 90218/02, ТОВ «Тод Нік»
(відповідач 1) купив кран козловий,
підкранову та під'їзну колії, за
адресою: м. Чернівці, вул. Заводська, 42
(а.с.43-44).

15 червня 2009 року між Чернівецькою
міською радою (орендодавець) та ТОВ
«Тод Нік» (орендар) укладено договір
оренди землі №5897 (а.с.25-26), відповідно до
умов якого орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку площею
0,6494 га, яка розташована в м. Чернівцях,
по вул. Заводській, 42, кадастровий номер
:40:004:0025.. для обслуговування
отриманого за контрактами майна. Даний
договір зареєстровано у Чернівецькій
регіональній філії ДП "Центр ДЗК" від
03.07.09.

6 липня 2009 року між Чернівецькою
міською радою (орендодавець) та ТОВ
"Блікс" (орендар) укладено додатковий
договір № 3/118 до договору оренди землі
від 09.07.02 (а.с.21), згідно пункту 1 якого, у
зв'язку з вилученням частини земельної
ділянки площею 0,6494 на підставі рішення
40 сесії міської ради V скликання від
28.05.09 № 940, з 28.05.2009 року, в пункті 11
договору слова "орендар приймає в
оренду земельну ділянку загальною
площею 1,8336 га…" замінити словами
"орендар приймає в оренду земельну
ділянку загальною площею 1,1842 га…".

2 лютого 2010 року між Чернівецькою
міською радою та ТОВ "Тод Нік" укладено
додатковий договір № 1/5897 до договору
оренди землі від 15.06.09, згідно якого
внесено зміни до основного договору
щодо орендної плати (а.с.27).

Місцевим господарським судом
встановлено, що рішеннями
господарського суду Чернівецької
області від 19.11.12 та 26.11.12 по справах №
5027/637/2012, № 5027/638/2012 відповідно за
позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Тод
Нік" та ТОВ "Блікс" про визнання
недійсними контрактів купівлі-продажу
від 18 лютого 2009 року, залишеними без
змін постановами Львівського
апеляційного господарського суду від 12
лютого 2013 року та Вищого
господарського суду України від 22.04.13
та 24.04.13 відмовлено у задоволення
позову з тих підстав, що кран козловий,
підкранова та під'їзна колії не
містяться у переліку об'єктів
переданих в іпотеку. Отже,
вищевказаними рішеннями встановлено
правомірність купівлі ТОВ "Тод Нік" за
контрактами означеного майна. Тому,
місцевим господарським судом
правомірно зазначено про
безпідставність посилань позивача на
те, що кран козловий, підкранова та
під'їзна колії, перебувають в іпотеці
за договором від 13.10.07.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що саме для обслуговування крану
козлового, підкранової та під'їзної
колії укладено оспорювані договори
оренди.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що
відповідно до рішення Господарського
суду Чернівецької області від 14.10.11 у
справі №8/5027/864/2011, яке залишено без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суд від 06.12.11 (а.с.73-81),
ТОВ «Блікс» (відповідач 2) не є
користувачем земельної ділянки
загальною площею 1,1842 га, яка
розташована в м. Чернівцях, по вул.
Заводській, 42, оскільки зазначеним
рішенням розірвано договір земельної
ділянки №18 від 09.07.02, укладений між
Чернівецькою міською радою та ТОВ
«Блікс».

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Крім того, судова колегія апеляційної
інстанції погоджується з висновком
місцевого господарського суду
стосовно того, що позивачем не доведено
належним чином того, що інше нерухоме
майно, яке передано в іпотеку,
знаходиться на земельній ділянці,
наданій в оренду ТОВ "Тод Нік" за
договором оренди від 15.06.09. При цьому,
скаржник вважає таким нерухомим
майном огорожу, а посилання ТОВ «Тод
Нік» на те, що дана огорожа є виключно
межовим знаком, вважає безпідставними.

З цього приводу, колегія суддів
зазначає, що відповідно до «Інструкції
про встановлення меж земельної ділянки
в натурі та їх закріплення межовими
знаками» затвердженої наказом
Держаного комітету України з земельних
ресурсів №376 від 18.05.10, межовий знак -
спеціальний знак встановленого зразка,
яким закріплюється місцеположення
поворотних точок меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).

Межовий знак у скомплектованому
вигляді призначений для

закріплення меж земельних ділянок на
ґрунтовому покриві.

У разі закріплення меж земельних
ділянок, які збігаються із шляховими
спорудами, парканами, огорожами,
фасадами будівель та іншими лінійними
спорудами, а також на асфальтованій
або бетонній поверхні стовпчик
установочний може не
використовуватись, а закладний дюбель
в такому випадку встановлюється в
отвір у твердій поверхні.

Крім того, Положенням про конструкції
межових знаків затвердженим рішення
Держкомзему, Укргеодезкартографії від
30.03.93 N 309/1 встановлено, що у випадку,
коли межа землекористування чи
землеволодіння проходить по огорожах
різних типів чи співпадає із стінами
різних будівель, закріплення її
межовими знаками не виконується, бо
ними служать кути огорож, наріжні кути
будівель і т.п.

З наведено вбачається, що зазначена
огорожа може слугувати межовим знаком
для закріплення меж земельної ділянки
і не знаходиться, внаслідок цього, на
земельній ділянці, яка орендується
відповідачем - 1.

Також, посилання скаржника на те, що на
земельній ділянці розташована
складова частина нерухомого майна, а
саме: два циклони (літери Л, Л1), не
беруться судом до уваги в силу вимог
ст.101 ГПК України, оскільки скаржник не
посилався на зазначену обставину у
поданому позові та під час розгляду
справи в суді першої інстанції.

Оцінивши все вищенаведене, судова
колегія зазначає, що відповідно до ст. 3
ЦК України загальними засадами
цивільного законодавства, окрім
іншого, є свобода договору,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Разом з цим, зважаючи на положення ст.. 3
ЗК України, правове регулювання
відносин, пов'язаних з орендою
земельних ділянок, здійснюється
спеціальним земельним законодавством,
тому їх положення у відповідних
правовідносинах підлягають
переважному застосуванню перед
нормами ЦК України та ГК України.

Відповідно до вимог статті 90
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки має право передавати
земельну ділянку в оренду.

Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно з частинами першою та п'ятою
статті 6 Закону України «Про оренду
землі» орендарі набувають право оренди
земельної ділянки на підставах і в
порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки
підлягає державній реєстрації
відповідно до закону.

Статтею 15 Закону України «Про оренду
землі» визначено вичерпний перелік
істотних умов договору оренди землі.
Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а
також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Таким чином, Законом України «Про
оренду землі» встановлено вичерпний
перелік підстав для визнання договору
оренди недійсним.

Як вбачається, укладений між сторонами
договір оренди землі № 5897 від 15.06.09 та
додатковий договір від 02.02.10,
відповідають вимогам Земельного
кодексу України, Закону України "Про
оренду землі", договір оренди містить
всі істотні умови та зареєстрований у
встановленому порядку, а тому
посилання позивача на невідповідність
даного договору нормам закону є
безпідставним.

Разом з цим, судова колегія вважає за
доцільне зазначити, що відсутність
обов'язкового нотаріального
посвідчення або державної реєстрації
для певних видів договорів є ознакою
для визнання правочину неукладеним, а
не недійсним.

Крім того, пунктом 10 постанови Пленуму
ВГС України від 29.05.13 №11 визначено, що
якщо чинне законодавство прямо не
визначає кола осіб, які можуть бути
позивачами у справах, пов'язаних з
визнанням правочинів недійсними,
господарському суду для вирішення
питання про прийняття позовної заяви
слід керуватися правилами статей 1 і 2
ГПК. Отже, крім учасників правочину
(сторін за договором), а в передбачених
законом випадках - прокурора, державних
та інших органів позивачем у справі
може бути будь-яке підприємство,
установа, організація, а також фізична
особа, чиї права та охоронювані законом
інтереси порушує цей правочин.

Львівський апеляційний господарський
суд зазначає також, що питання
дотримання форми укладеного договору
його сторонами та її відповідність
вимогам чинного законодавства не
відноситься до компетенції іншої
особи, яка не є стороною такого
договору, зокрема, позивача у даній
справі.

Враховуючи все вищенаведене, судова
колегія зазначає, що позивачем в межах
заявленого позову та з підстав
наведених у ньому, не підтверджено
порушення його прав і охоронюваних
законом інтересів, укладенням
оспорюваних договорів.

Що стосується заяви відповідача 1 про
застосування строків позовної
давності, то суд апеляційної інстанції
зазначає, що відповідно до постанови
Пленуму ВГС України №10 від 29.05.13 перш
ніж застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

Як встановлено судом, порушене право
позивача відсутнє, а тому відсутні
правові підстави для застосування
позовної даності.

Зважаючи на наведене, судова колегія
погоджується з висновком місцевого
господарського суду щодо відмови у
позові, оскільки скаржником не
доведено належними та допустимими
доказами обставин, на які він
посилається.

За таких обставин, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду не знайшла підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення Господарського суд
Чернівецької області від 22.01.14 у даній
справі.

Судові витрати покласти на скаржника в
силу вимог ст.ст. 49,105 ГПК України.

Відтак, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Чернівецької області від 22.01.14 у справі
№ 5027/619/2012 залишити без змін.

3. Стягнути з ПАТ «Комерційний
банк «Приватбанк» (49094,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги,50, ідентифікаційний код 14360570)
в доход Спеціального фонду Державного
бюджету України (МФО банку 825014, Банк
ГУДКСУ у Львівській області,УДКСУ у
Личаківському районі м. Львова, , рахунок 2006) 609 грн.
недоплаченого судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

4. Місцевому господарському суду
видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 25.04.14

Головуючий суддя
Кузь В.Л.

Суддя
Желік М.Б.

Суддя
Михалюк О.В.