ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
Справа № 925/388/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Кучеренко
О.І., при секретарі судового засідання
Голосінській Н.М., за участю
представників сторін:

від позивача - Рябчун О.М. - представник
за довіреністю,

від відповідача - представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси у приміщенні
суду

справу за позовною заявою

позивача товариства з обмеженою
відповідальністю "Росьагропродукт"

до відповідача фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про стягнення 10609,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Росьагропродукт"
подало позовну заяву, у якій позивач
просить стягнути із відповідача 10609,32
грн. заборгованості, яка виникла у
зв'язку з тим, що відповідно до
договорів оренди нежитлових приміщень
ТОВ "Канівське АТП 17151" (яке було
перейменоване на ТОВ "Росьагропродукт")
передало відповідачу в оренду
нежитлові приміщення, за користування
якими останній у визначені договорами
строки не сплачував, внаслідок чого у
нього утворилася заборгованість у
зазначеній сумі.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю та просив їх
задовольнити.

Відповідач відзив на позов не подав,
свого представника у судове засідання
втретє не направив. Ухвали суду про
порушення провадження у справі та про
відкладення розгляду справи
направлялись на адресу зазначену у
витязі із ЄДР.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, суд
вважає можливим розглядати справу за
відсутності представника відповідача
за наявними у справі матеріалами,
оскільки неявка представників сторін у
судове засідання не перешкоджає
розгляду справи, а направляти свого
представника у судове засідання є
правом сторони, а не обов'язком.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступне.

01.01.2011 між ТОВ "Канівське АТП 17151"
(орендодавець - позивач у справі), з
однієї сторони та приватним
підприємцем ОСОБА_2 (орендар -
відповідач у справі), з іншої сторони,
було укладено договір оренди
нерухомого майна №115/1 (далі - договір 1),
за умовами якого, орендодавець передає,
а орендар приймає в оренду два
нежитлових приміщення, площею 25 кв.м. та
30 кв. м., які розміщені за адресою:
АДРЕСА_1 (п. 1.1 договору).

У пунктах 3.1, 3.4 договору 1 зазначено, що
розмір орендної плати встановлюється
на один місяць 500,00 грн. за кожне
приміщення та перераховується
орендодавцю щомісячно до 5 числа
слідуючого місяця.

Договір 1 діє з 01.01.2011 до 31.12.2011 (п.2.1
договору 1).

Згідно акту приймання-передачі
нерухомого майна в оренду від 01.01.2011,
який підписаний сторонами за договором
1 та скріплено їх печатками зазначені у
договорі приміщення були передані
орендарю.

Додатковою угодою від 01.11.2011 до
договору 1, сторони змінили п.1.1
договору 1, та зазначили, що орендар
приймає в оренду в нежитлове
приміщення площею 30 кв. м., яке
розміщене за адресою: АДРЕСА_1 та
зазначили, що у суму орендної плати
буде враховуватись оплата за спожиту
електроенергію згідно показань
електролічильника.

Позивач зазначає, що орендар належним
чином не оплачував за користування
орендованим приміщенням, тому за
період з дії договору 1 у відповідача
виникла заборгованість, яка станом на
31.12.2011 становить 4425,17 грн.

01.01.2012 між ТОВ "Канівське АТП 17151"
(орендодавець - позивач у справі), з
однієї сторони та приватним
підприємцем ОСОБА_2 (орендар -
відповідач у справі), з іншої сторони,
було укладено договір оренди
нерухомого майна №115/2 (далі - договір 2),
за умовами якого, орендодавець передає,
а орендар приймає в строкове платне
користування майно ТОВ "Канівське АТП
17151", а саме частину нежитлового
приміщення, площею 30 кв. м., згідно з
актом приймання передачі (Додаток1), що
розміщена за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1
договору 2).

В цей же день між ТОВ "Канівське АТП 17151"
(орендодавець - позивач у справі), з
однієї сторони та приватним
підприємцем ОСОБА_2 (орендар -
відповідач у справі), з іншої сторони,
було укладено договір оренди
нежитлового приміщення №118/1 (далі -
договір 3), за умовами якого,
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
майно ТОВ "Канівське АТП 17151", а саме
частину нежитлового приміщення, площею
15 кв. м., згідно з актом приймання
передачі (Додаток1), що розміщене за
адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1 договору 3).

Відповідно до п.4.1 договорів 2, 3 розмір
орендної плати за один місяць
становить 500,00 грн. в т.ч. ПДВ та плату за
електроенергію згідно показань
електролічильника, яка сплачується на
рахунок орендодавця щомісячно до 5
числа наступного місяця.

Строк дії договорів 2, 3 встановлений у
пунктах 10.1 та визначений з 01.01.2012 по
31.12.2012.

За доводами позивача за взаємною
згодою сторін договори 2 і 3 розірвано з
30.04.2012.

За актами приймання-передачі майна в
оренду від 01.01.2012 орендодавець передав,
а орендар прийняв частину нежитлового
приміщення, площею 30 кв. м., та площею 15
кв. м., згідно з актом приймання
передачі (Додаток1), що розміщені за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.2 Статуту товариства з
обмеженою відповідальністю
"Росьагропродукт" товариство є
правонаступником всіх прав та
обов'язків товариства з обмеженою
відповідальністю "Канівське АТП -17151".

За доводами позивача відповідач
жодного разу не сплатив за
користування орендованим приміщенням
за договорами 2, 3, на день звернення
позивача до суду заборгованість
відповідача за договором 2 становить
4184,15 грн. та 2000,00 грн. за договором 3 за
період з 01.01.2012 по 30.04.2012.

Таким чином, позивач зазначає, що у
зв'язку із простроченням плати за
користування орендованим майном,
згідно з договорами 1, 2, 3, відповідач
заборгував йому 10609,32 грн., які просить
стягнути з відповідача у примусовому
порядку.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають до задоволення
частково з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні,
підставою для виникнення
правовідносин між позивачем та
відповідачем є договори оренди
нежитлових приміщень, які укладені між
позивачем та відповідачем 01.01.2011, та
01.01.2012, за якими орендар отримав у
користування нежитлові приміщення
позивача.

Зазначені договори за своєю правовою
природою є договорами оренди та
відповідають вимогам ст. 283 ГК України
та ст. 759 ЦК України, якими встановлено,
що за договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Умовами договорів сторони встановили
та погодили розмір та порядок сплати
орендних платежів, які згідно з п.4.1
договору 1, 2, 3 становить 500,00 грн. за один
місяць в т.ч. ПДВ за кожне приміщення та
плату за електроенергію згідно
показань електролічильника, яка
сплачується на рахунок орендодавця
щомісячно до 5 числа наступного.

Як встановлено судом, орендар
несвоєчасно та не в повному розмірі
вносив плату за користування
орендованим майном та не відшкодовував
вартість використаної електричної
енергії позивачу, в результаті чого у
нього виникла заборгованість.

Так, за розрахунками позивача за
договором №1 за період з дії договору 1
(з 01.01.2011 по 31.12.2011) у відповідача виникла
заборгованість у розмірі 4425,17 грн.,
перевіривши розрахунок позивача, суд
встановив, що позивач до суми
заборгованості за вказаним договором
безпідставно включив відшкодування
вартості електроенергії за жовтень 2011
на суму 984,67 грн., в той час як додаткова
угода до договору 1 (якою передбачено
таке відшкодування) набувала дії
тільки з 01.11.2011.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
заборгованість відповідача за
договором 1 становить 3440,05 грн. за
період з 01.01.2011 по 31.12.2011 за договором 2 - 4
184,15 грн., за договором 3 - 2000,00 грн. за
період з 01.01.2012 по 30.04.2012, а всього 9624,65
грн., яка підлягає до стягнення з
відповідача.

Частиною другою статті 22 ГПК України,
передбачено, що сторони мають право
подавати докази, брати участь у
дослідженні доказів, заявляти
клопотання, обґрунтовувати свої вимоги
і заперечення поданими суду доказами,
якими, в силу ст. 32 ГПК України, є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд, у визначеному
законом порядку, встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач на свій розсуд скористався
своїм правом заперечення проти позову,
не спростував доводів зазначених
позивачем у позовній заяві, яким він
обґрунтував порушення умов договорів,
відтак позовні вимоги у сумі 9624,65 грн.
підлягають до задоволення.

На підставі ст. 49 ГПК України понесені у
даній справі судові витрати, а саме
судовий збір у розмірі 1827,00 грн.
стягуються з відповідача, оскільки
вказаний спір виник у зв'язку із його
неправомірними діями.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Росьагропродукт" (
19000, м. Канів, вул. Київська, буд. 11, код
03119517) - 9624,65 грн. заборгованості та 1 827,00
грн. судового збору.

В решті позову в частині стягнення 984,67
грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з
дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 05.05.2014

Суддя
О.І. Кучеренко