ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

22 квітня 2014 року
Справа № 913/242/14

Провадження №4/913/242/14

За позовом

Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "Приватбанк"
(скорочена назва - ПАТ КБ "Приватбанк", м.
Дніпропетровськ

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Лисичанськ
Луганської області

про стягнення 18837 грн. 64 коп.

Судова колегія у складі суддів:
Старкова Г.М. - головуючий у колегії,
Василенко Т.А., Вінніков С.В. - судді

Секретар судового засідання Варакута
Р.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Бочаров Д.М., довіреність
№ 3244-О від 03.09.2013;

від відповідача: ОСОБА_6, довіреність №
69 від 05.02.2014.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача
заборгованості за договором
банківського рахунку №LG1G48 від 12.07.2006 в
сумі 34424 грн. 86 коп., в тому числі, 10026
грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом,
16756 грн. 11 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом,
7642 грн. 75 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором (з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
зданої до суду 27.02.2014).

Представник відповідача в судовому
засіданні 13.02.2014 подав відзив на
позовну заяву №2902/14 від 13.02.2014, в якому
відхилив заявлені позовні вимоги в
повному обсязі з викладених у відзиві
підстав, та просить суд в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.
Також, представник відповідача
заявляє, що позивачем на день подачі
позову був пропущений строк позовної
давності, щодо стягнення
заборгованості за кредитом за спірним
договором, безпідставно нарахованим
відсоткам та пені та, посилаючись на
ст.256, ч.4 ст. 267, ч.1 ст.261 Цивільного
кодексу України, просить застосувати
до вимог позивача зазначених у
позовній заяві наслідки пропуску
строку позовної давності.

Представник позивача 22.04.2014 подав суду
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, в порядку ст.22 Господарського
процесуального кодексу України, якою
просить суд стягнути з відповідача
заборгованості за договором
банківського рахунку №LG1G48 від 12.07.2006 в
сумі 18837 грн. 64 коп., в тому числі:
заборгованість за кредитом в сумі 9996
грн. 00 коп., заборгованість за
процентами за користування кредитом в
сумі 4589 грн. 12 коп., пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 4252 грн. 52 коп.

Вказана заява судом розглянута,
задоволена та долучена до матеріалів
справи з наданими до неї розрахунку
заборгованості за спірним договором та
іншими документами.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач
вправі до прийняття рішення по
справі змінити підставу або предмет
позову, збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу
в цій частині, відмовитись від позову
або зменшити розмір позовних вимог.

Заява позивача про зменшення позовних
вимог судом прийнята, тому позовними
вимогами у справі є вимоги: про
стягнення з відповідача на свою
користь заборгованості за договором
банківського рахунку №LG1G48 від 12.07.2006 в
сумі 18837 грн. 64 коп., в тому числі:
заборгованість за кредитом в сумі 9996
грн. 00 коп., заборгованість за
процентами за користування кредитом в
сумі 4589 грн. 12 коп., пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 4252 грн. 52 коп.

Представник позивача у судовому
засіданні 22.04.2014 заявлені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, зданої до суду
22.04.2014 .

Представник відповідача 19.03.2014 подав
суду додаткові пояснення на позовну
заяву, якими зокрема зазначив, що
перебіг позовної давності щодо
стягнення основної заборгованості за
кредитом не переривався і в будь-якому
випадку є пропущеним. Дане додаткове
пояснення судом розглянуте та долучене
до матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників судового
процесу, всебічно і повно з'ясувавши
всі обставини справи, судова колегія, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заява позивача щодо зменшення розміру
позовних вимог судом прийнята та
підлягає до задоволення.

Позовними вимогами слід вважати:
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості за договором
банківського рахунку №LG1G48 від 12.07.2006 в
сумі 18837 грн. 64 коп., в тому числі:
заборгованість за кредитом в сумі 9996
грн. 00 коп., заборгованість за
процентами за користування кредитом в
сумі 4589 грн. 12 коп., пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 4252 грн. 52 коп.

Новою ціною позову вважати
заборгованість за договором
банківського рахунку №LG1G48 від 12.07.2006 в
сумі 18837 грн. 64 коп. (з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог, зданої до суду 22.04.2014).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що між ЛФ
«Приватбанк»(правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Приватбанк» (далі за текстом - Банк,
позивач) та Приватним підприємцем
ОСОБА_2 (Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 ( далі за текстом - Клієнт,
відповідач) було укладено договір №
LG1G48 банківського рахунку від 12.07.2006
(далі за текстом - Договір).

Також, 12.07.2006 до договору № LG1G48
банківського рахунку від 12.07.2006 між
сторонами було укладено додаток № 7 -
Регламент надання мінімального
бланкового овердрафтового кредиту на
картковий рахунок (далі - Кредитний
договір), згідно до якого відповідач
отримав кредитний ліміт у розмірі 10 000
грн. 00 коп.

Відповідно до п.1.1 Договору банк при
наявності вільних грошових коштів
зобов'язується здійснювати
овердрафтове обслуговування Клієнта
на підставі Анкети-Заяви на
встановлення овердра фтового кредиту
на картковий рахунок (Додаток № 8 до
Договору № LG1G48 банківського рахунку
від 12.07.2006), що передбачає проведення
платежів, здійснених довіреними
особами Клієнта з ви користанням
корпоративних платіжних карт, більш
залишку коштів на картковому рахунку
Клієнта № НОМЕР_2, відкритому в Банку
(далі - картрахунок) за рахунок
кредитних коштів в межах встановленого
ліміту, шляхом дебетування
картрахунку. При цьому утворюється
дебетове сальдо.

Згідно з п. 1.3 Кредитного договору ліміт
представляє собою суму грошових
коштів, у межах якої Банк
зобов'язується здійснювати оплату
платежів довірених осіб Клієнта,
проведених з використанням
корпоративних платіжних карт, понад
залишок коштів на картковому рахунку
Клієнта, розмір ліміту складає 10 000
грн.00 коп.

Згідно із п. 1.4 Кредитного договору
овердрафтове кредитування Клієнта
здійснюється Банком у межах ліміту з
періодом безперервного користування
кредитом не більше 30 днів.

Початком періоду безперервного
користування кредитом є перший день,
починаючи з якого безперервно існувало
дебетове сальдо на картрахунку клієнта
при закритті банківського дня. Датою
закінчення періоду безперервного
користування кредитом є день, по
закінченню якого на картрахунку
зафіксоване нульове дебетове сальдо.

Відповідно до п. 6.1 Договору, він
укладений на невизначений строк,
набуває чинності з дня підписання
обома сторонами і припиняє свою
діяльність відповідно до умов цього
Договору та чинного законодавства.

Свої зобов'язання за Договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт у розмірі
10 000 грн. 00 коп., про що свідчить виписка
з особистого рахунку № НОМЕР_2 та
підтверджено наданими суду
меморіальними ордерами.

У порушення зазначених норм закону та
умов Договору відповідач зобов'язання
за вказаним Договором належним чином
не виконав, а саме, не сплатив необхідні
грошові кошти для погашення
заборгованості.

В зв'язку з несвоєчасним виконанням
укладеного Договору станом на 03.01.2014
відповідач має заборгованість у
розмірі 18837.64 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом,
заборгованості за відсотками за
користування кредитом, пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань.

Відповідач неодноразово здійснював за
рахунок ліміту отримання готівки через
касу, а також знімав готівку зі свого
поточного рахунку у банкоматах. В той
же час відповідач вчасно здійснював
погашення заборгованості.

Однак, 17.09.2008 відповідач за рахунок
ліміту здійснив операції, що призвело
до виникнення на його картрахунку
дебетового сальдо (виникає в разі
перевищення величини списань з
карткового рахунку над величиною
надходжень на картковий рахунок).

Рух грошових коштів підтверджується
випискою з рахунку № НОМЕР_2.

Відповідач станом на 03.01.2014, починаючи з
17.10.2008, має прострочену заборгованість
за тілом кредиту у розмірі 9996 грн. 00 коп.
(з урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, зданої до суду
22.04.2014).

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору
клієнт сплачує відсотки за весь час
фактичного користування кредитом.

Згідно із п. 4.2.5 Кредитного договору, у
випадку непогашення кредиту після
закінчення 30 днів з дати початку
періоду безпреривного користування
кредитом, починаючи з 31-го дня,
встановлюється подвоєна процентна
ставка, визначена в п. 3.2 цього додатка
до договору.

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору,
у разі порушення Клієнтом будь-якого із
зобов'язань з погашення кредиту, Клієнт
сплачує відсотки за користування
кредитом у розмірі подвійної ставки
річних інтервалу "16-30 днів" від суми
залишку непогашеної заборгованості.

Позивач з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
зданої до суду 22.04.2014, зазначив, що у
зв'язку з тим, що у п. 4.1.1 Кредитному
договору допущена технічна помилка, а
саме, не заповнена таблиця з
відсоткової ставкою, він перерахував
відсоткову ставку за кредитом у
розмірі облікової ставки НБУ,
відповідно до вимог ст.1048 ЦК України,
якою передбачено, що позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Тому, позивач, відповідно до вимог ч.1
ст. 1048 ЦК України, просить суд стягнути
з відповідача на свою користь
заборгованість за процентами за
користування кредитом в сумі 4589 грн. 12
коп. за період з 24.09.2008 по 03.01.2014 (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, зданої до суду
22.04.2014).

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору
при порушенні відповідачем будь-якого
зобов'язань: зі сплати відсотків за
користування кредитом, передбачених
п.п. 1.5, 1.9, 1.12.1, 3.1, 3.2, 3.3, термінів
повернення кредиту та інших витрат,
передбачених п.п. 1.3, 1.4, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9, 1.12.2,
1.12.4 Кредитного договору відповідач
сплачує банку за кожен випадок
порушення пеню в розмірі 0,2% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочки платежу, але не більш
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Згідно із п. 5.3 Кредитного договору,
нарахування неустойки за кожен випадок
порушення зобов'язань, передбаченої
п.п.5.1,5.2, здійснюється протягом 3 років
із дня, коли відповідне зобов'язання
мало бути виконане клієнтом.

Позивач, відповідно до умов п. 5.1
Кредитного договору, нарахував
відповідачу пеню за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 4252 грн. 52 коп. за період
з 17.10.2008 до 17.10.2011.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що відповідачем своєчасно не
виконано взяті на себе зобов'язання за
договором банківського рахунку №LG1G48
від 12.07.2006, в результаті чого, за
відповідачем станом на 03.01.2014 виникла
заборгованість у загальній сумі 18837
грн. 64 коп. (з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
зданої до суду 22.04.2014).

Позивачем на адресу відповідача було
надіслано претензію № 71212LG Y00171 від
17.12.2013 з вимогою погасити
заборгованість за Кредитним договором
(а.с.40-41).

Відповідач відповіді на претензію не
надав та заборгованість не погасив, у
зв'язку з чим, позивач звернувся до
господарського суду Луганської
області із позовною заявою, якою
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь заборгованість за
договором банківського рахунку №LG1G48
від 12.07.2006 в сумі 18837 грн. 64 коп., в тому
числі:

- заборгованість за кредитом в сумі 9996
грн. 00 коп.;

- заборгованість за процентами за
користування кредитом в сумі 4589 грн. 12
коп. за період з 24.09.2008 по 03.01.2014;

- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором в
сумі 4252 грн. 52 коп. за період з 17.10.2008 до
17.10.2011 (з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
зданої до суду 22.04.2014).

Відповідач позовні вимоги відхилив, з
підстав, викладених у відзиві.

Встановивши фактичні обставини справи,
оцінивши доводи представника позивача
та відповідача, надані ними докази
судова колегія дійшла висновку про
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

За приписами статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено,
що одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
При цьому, договір є обов'язковим для
виконання сторонами своїх зобов'язань,
про що свідчить вимоги ст.629 цього ж
Кодексу.

Відповідно до ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України - якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 ЦК України, є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання, тобто - неналежне
виконання.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до норм діючого
законодавства, кредитний договір, є
одним з видів позики.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відношень встановленим по
кредитному договору застосовуються
положення параграфа 1 глави 71
Цивільного кодексу України (ст.ст.
1046-1053), якщо інше не встановлене цим
параграфом та не випливає з положень
кредитного договору.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України
передбачено, що Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідач прострочив виконання
зобов'язань за Кредитним договором.

Судом встановлено факт порушення
відповідачем зобов'язань за договором
№LG1G48 банківського рахунку від 12.07.2006.

Матеріалами справи підтверджено, що
між ЛФ «Приватбанк»(правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Приватбанк» (далі за текстом - Банк,
позивач) та Приватним підприємцем
ОСОБА_2 (Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 (далі за текстом - Клієнт,
відповідач) було укладено договір №
LG1G48 банківського рахунку від 12.07.2006
(далі за текстом - Договір).

Також, 12.07.2006 до договору № LG1G48
банківського рахунку від 12.07.2006 між
сторонами було укладено додаток № 7 -
Регламент надання мінімального
бланкового овердрафтового кредиту на
картковий рахунок (далі - Кредитний
Договір), згідно до якого відповідач
отримав кредитний ліміт у розмірі 10 000
грн. 00 коп.

Відповідно до п.1.1 Договору банк при
наявності вільних грошових коштів
зобов'язується здійснювати
овердрафтове обслуговування Клієнта
на підставі Анкети-Заяви на
встановлення овердра фтового кредиту
на картковий рахунок (Додаток № 8 до
Договору № LG1G48 банківського рахунку
від 12.07.2006), що передбачає проведення
платежів, здійснених довіреними
особами Клієнта з ви користанням
корпоративних платіжних карт, більш
залишку коштів на картковому рахунку
Клієнта № НОМЕР_2, відкритому в Банку
(далі - картрахунок) за рахунок
кредитних коштів в межах встановленого
ліміту, шляхом дебетування
картрахунку. При цьому утворюється
дебетове сальдо.

Згідно із п. 1.3 Кредитного договору
ліміт представляє собою суму грошових
коштів, у межах якої Банк
зобов'язується здійснювати оплату
платежів довірених осіб Клієнта,
проведених з використанням
корпоративних платіжних карт, понад
залишок коштів на картковому рахунку
Клієнта.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору
розмір ліміту складає 10000 грн.00 коп.

Згідно із п. 1.4 Кредитного договору
овердрафтове кредитування Клієнта
здійснюється Банком у межах ліміту з
періодом безперервного користування
кредитом не більше 30 днів.

Початком періоду безперервного
користування кредитом є перший день,
починаючи з якого безперервно існувало
дебетове сальдо на картрахунку клієнта
при закритті банківського дня. Датою
закінчення періоду безперервного
користування кредитом є день, по
закінченню якого на картрахунку
зафіксоване нульове дебетове сальдо.

Відповідно до п. 6.1 Договору, він
укладений на невизначений строк,
набуває чинності з дня підписання
обома сторонами і припиняє свою
діяльність відповідно до умов цього
Договору та чинного законодавства.

Свої зобов'язання за Договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт у розмірі
10 000 грн. 00 коп., про що свідчить виписка
з особистого рахунку № НОМЕР_2 та
підтверджено наданими суду
меморіальними ордерами (а.с.58-72).

В зв'язку з несвоєчасним виконанням
укладеного договору № LG1G48
банківського рахунку від 12.07.2006 та
додатку № 7 - Регламент надання
мінімального бланкового
овердрафтового кредиту на картковий
рахунок станом на 03.01.2014 відповідач має
заборгованість перед позивачем у
розмірі 18837 грн. 64 коп., яка складається
із заборгованості за кредитом,
заборгованості за відсотками за
користування кредитом, пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Заборгованість відповідача за
кредитом станом на 03.01.2014 складає 9996
грн. 00 коп., що підтверджено випискою з
поточного рахунку № НОМЕР_2 (а.с.66-72).

Як свідчать матеріали справи,
відповідач неодноразово здійснював за
рахунок ліміту отримання готівки через
касу, а також знімав готівку зі свого
поточного рахунку у банкоматах. В той
же час відповідач вчасно здійснював
погашення заборгованості.

Однак, 17.09.2008 відповідач за рахунок
ліміту здійснив операції, що призвело
до виникнення на його картрахунку
дебетового сальдо (виникає в разі
перевищення величини списань з
картрахунку над величиною надходжень
на картрахунок)

Рух коштів підтверджується випискою по
картрахунку №3625.

Відповідно до п.1.4 Кредитного договору
початком періоду безперервного
користування кредитом є перший день,
починаючи з якого безперервно існувало
дебетове сальдо на картрахунку клієнта
при закритті банківського дня. Датою
закінчення періоду безперервного
користування кредитом є день, по
закінченню якого на картрахунку
зафіксоване нульове дебетове сальдо.

Овердрафтове кредитування Клієнта
здійснюється Банком у межах ліміту з
періодом безперервного користування
кредитом не більше 30 днів.

Протягом 30 днів з дати виникнення
дебетового сальдо (17.09.2008) кредитове
сальдо на поточному рахунку
відповідача не було зафіксовано, а тому
з 17.10.2008 кредит вважається
простроченим, тому заборгованість за
кредитом складає 9996 грн. 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач прийняв на себе зобов'язання за
Кредитним договором та виконав
зобов'язання у повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт, а
відповідачем, в порушення умов
договору, не здійснено повернення
наданих йому коштів.

Відповідач зобов'язання за договором №
LG1G48 банківського рахунку від 12.07.2006 не
виконав та доказів оплати кредиту не
надав.

Отже, факт порушення відповідачем
договірних зобов'язань судом
встановлений.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач станом на 03.01.2014, починаючи з
17.10.2008, має прострочену заборгованість
за тілом кредиту у розмірі 9996 грн. 00 коп.

За таких підстав, позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом у розмірі
9996 грн. 00 коп. (з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
зданої до суду 22.04.2014) обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Щодо стягнення з відповідача
заборгованості за процентами за
користування кредитом в сумі 4589 грн. 12
коп. за період з 24.09.2008 по 03.01.2014 (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, зданої до суду
22.04.2014), слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 346 ГК України, кредити
надаються банком під відсоток. Надання
безвідсоткових кредитів
забороняється, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредит ним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що
розмір процентів, тип процентної
ставки (фі ксована або змінювана) та
порядок їх сплати за кредитним
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержа ння процентів встановлюються
договором.

Згідно з п. 2.3.4 Кредитного договору за
рахунок коштів, що надійшли на
картковий рахунок Клієнта, погашення
відбувається у такому порядку:

1) погашення заборгованості за іншими
витратами пов'язаними з цільовим
використанням корпоративних платіжних
карток;

2) заборгованості за простроченими
відсотками;

3) простроченої заборгованості за
кредитом;

4) суми відсотків за використання
кредит, що розрахована згідно з пп.3.1, 3.2
цього Кредитного договору;

5) суми винагород;

6) штрафу, пені, неустойки;

7) суми кредиту.

Кошти, що надходять на картковий
рахунок Клієнта, автоматично зменшують
дебетове сальдо за картковим рахунком.
У випадку відсутності надходжень
коштів на картковий рахунок Клієнта
погашення відсотків, розрахованих
згідно з п.п. 3.1. 3.2 Кредитного договору,
здійснюється за рахунок
невикористаного залишку ліміту.

Пунктом 4.2 Кредитного договору
передбачено, що за користування
кредитом у період з дати виникнення
дебетового сальдо на картрахунку
Клієнта при закритті банківського дня
Клієнт сплачує відсотки, виходячи з
диференційної відсоткової ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом та встановлено в
п. 4.1.1 Кредитного договору.

Згідно з п. 4.2.5 Кредитного договору, у
випадку непогашення кредиту після
закінчення 30 днів з дати початку
періоду безпреривного користування
кредитом, починаючи з 31-го дня,
встановлюється подвоєна процентна
ставка, визначена в п. 3.2.

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору,
у разі порушення Клієнтом будь-якого із
зобов'язань з погашення кредиту, Клієнт
сплачує відсотки за користування
кредитом у розмірі подвійної ставки
річних інтервалу "16-30 днів" від суми
залишку непогашеної заборгованості.

Як свідчать матеріали справи, у п. 4.1.1
Кредитному договору допущена технічна
помилка, а саме, не заповнена таблиця з
відсоткової ставкою, тому позивач
перерахував відсоткову ставку за
кредитом у розмірі облікової ставки
НБУ, відповідно до вимог ч.1 ст.1048 ЦК
України, якою передбачено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що заборгованість за процентами за
користування кредитом в сумі 4589 грн. 12
коп. за період з 24.09.2008 по 03.01.2014
підтверджена матеріалами справи,
нарахована позивачем відповідачу
обґрунтовано та підлягає стягненню з
відповідача у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
кредитним договором в сумі 4252 грн. 52
коп. за період з 17.10.2008 до 17.10.2011 (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, зданої до суду
22.04.2014) слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору,
при порушенні відповідачем будь-якого
зобов'язань: по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
п.п. 1.5, 1.9, 1.12.1, 3.1, 3.2, 3.3, термінів
повернення кредиту та інших витрат,
передбачених п.п. 1.3, 1.4, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9, 1.12.2,
1.12.4 Кредитного Договору, відповідач
сплачує банку за кожен випадок
порушення пеню в розмірі 0,2% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочки платежу, але не більш
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Позивач, відповідно до умов п. 5.1
Кредитного договору, нарахував
відповідачу пеню за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 4252 грн. 52 коп. за період
з 17.10.2008 до 17.10.2011.

Так, відповідач допустив порушення
своїх зобов'язань відповідно до
укладеного договору № LG1G48
банківського рахунку від 12.07.2006 та
додатку № 7 до договору щодо строків
повернення кредиту, сплати відсотків.

Таким чином, пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором складає 4252 грн. 52 коп. за
період з 17.10.2008 до 17.10.2011.

Слід зазначити, що відповідно до п.6 ст.
232 Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

В той же час, відповідно до п. 5.3
Кредитного договору, нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п.п.5.1,5.2,
здійснюється протягом 3 років із дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане клієнтом.

Терміни давності позову за вимогою про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки, пені, штрафів за цим
додатком до договору установлюються
сторонами тривалістю в 5 років (п. 5.4
Кредитного договору).

Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача пені в сумі 4252 грн. 52 коп. за
період з 17.10.2008 до 17.10.2011 підтверджені
матеріалами справи та підлягають
стягненню з відповідача.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549
зазначеного кодексу неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання.

Частинами 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України передбачено, що предметом
неустойки може бути грошова сума,
рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу
України, боржник, який не повернув
своєчасно кредитні кошти, зобов'язаний
сплатити кредитору неустойку.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

А стаття 3 вказаного Закону зазначає, що
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На час прийняття рішення у цій справі
відповідачем не подано допустимих
доказів на спростування позовних
вимог, та обставин справи, встановлених
судом.

Щодо заяви представника відповідача
про застосування судом наслідків
спливу позовної давності до вимог
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом за спірним
договором, безпідставно нарахованим
відсоткам та пені, слід зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу
України, перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Статтею 256 ЦК України, встановлено,
поняття позовної давності - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 3 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Пунктом 4 статті 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Згідно із ч.1 ст.264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
здійснен ням особою дій, які свідчать
про визнання ним своєї заборгованості.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач здійснював сплату
заборгованості протягом 5 річного
строку з дня виникнення
заборгованості, що підтверджено
чеками, а саме: 30.03.2009 на суму 300,00 грн.;
29.09.2009 на суму 441,92 грн.; 19.11.2009 на суму
500,00 грн.; 29.01.2010 на суму 505, 00 грн.; 25.02.2010
на суму 505, 00 грн. (а.с.93-95).

Як вбачається з матеріалів справи,
здійснення сплати заборгованості саме
відповідачем свідчать його підписи у
чеках на сплату, що підтвердженого
матеріалами справи (а.с.93-95).

Відповідно до ч. З ст. 264 ЦК України
після преривання перебіг позовної
давності починає ться заново.

Час, що минув до преривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховує ться.

Таким чином, судова колегія вважає, що
позивачем даний позов подано в межах
строку позовної давності, а тому заява
від повідача про застосування
наслідків спливу позовної давності, не
підлягає задоволенню.

Судова колегія вважає вимоги позивача
про стягнення з відповідача про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором
банківського рахунку №LG1G48 від 12.07.2006 в
сумі 18837 грн. 64 коп., в тому числі:
заборгованість за кредитом в сумі 9996
грн. 00 коп., заборгованість за
процентами за користування кредитом в
сумі 4589 грн. 12 коп., пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 4252 грн. 52 коп. ( з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, зданої до суду
22.04.2014) є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
такими, що підлягають задоволенню
повністю.

У судовому засіданні 22..04.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини
рішення.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати зі сплати судового збору у сумі
1827 грн. 00 коп. покладаються на
відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст. ст. 22, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України судова
колегія , -

В И Р І Ш И Л А:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення 18837
грн. 64 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк", вул.
Набережна Перемоги, 50, м.
Дніпропетровськ,
(юридична адреса), м.Дніпропетровськ,
а/с 1800, (адреса для
листування), заборгованість за
кредитом у сумі 9996 грн. 00 коп.,
заборгованість за процентами за
користування кредитом у сумі 4589 грн. 12
коп., пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором у
сумі 4252 грн. 52 коп., витрати зі сплати
судового збору у розмірі 1827 грн. 00 коп.,
видати наказ позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Відповідно до ст. 92 Господарського
процесуального кодексу України
рішення може бути оскаржено до
апеляційної інстанції протягом
десятиденного строку.

Повне рішення складено і підписано -
28.04.2014.

Суддя
Г.М. Старкова

Суддя
Т.А. Василенко

Суддя
С. В. Вінніков