ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 травня 2014 року
Справа № 913/716/14

Провадження № 24/913/716/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс Інжиніринг",
м. Луганськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Шахтарськвантажтранс", м. Луганськ

про стягнення 59414 грн. 40 коп.

Суддя Рябцева О.В.

Секретар судового засідання Дохняк І.В.

у засіданні брали участь:

від позивача - не прибув;

від відповідача - Заруднєв В.С. - предст.
за дов. від 01.04.2014 б/н.

Позивачем заявлена вимога про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором від 12.05.2010
№ 19 в загальній сумі 78435 грн. 15 коп., у
тому числі: борг в сумі 59414 грн. 40 коп.,
пеня в сумі 19020 грн. 75 коп.

На обґрунтування заявленої вимоги
позивач вказує, що за договором від
12.05.2010 № 19 протягом 2011 року
поставив відповідачу продукцію на
загальну суму 227174 грн. 40 коп.,
за яку відповідач розрахувався
частково, у зв'язку з чим утворився борг
в сумі 59141 грн. 40 коп. За
прострочення грошового зобов'язання
відповідачу відповідно до п. 6.3
договору нараховано пеню в сумі 19020 грн.
75 коп.

Відповідач відзивом проти заявлених
вимог заперечив, оскільки загальними
зборами учасників товариства прийнято
рішення, оформлене протоколом від
06.11.2013 № 1, про ліквідацію ТОВ
"Шахтарськвантажтранс". 07.11.2013
державним реєстратором внесено запис
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про рішення
засновників щодо припинення юридичної
особи та про строк заявлення вимог
кредиторів. Строк для заявлення
претензій кредиторами встановлений до
08.01.2014. ТОВ "Транс Інжиніринг" у
встановлений строк з претензіями не
звернулось, тобто не скористалось
своїм законним правом, у зв'язку з чим у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

У зв'язку з ненаданням позивачем
витребуваних судом документів, розгляд
справи ухвалою від 03.04.2014 відкладено на
17.04.2014.

Позивачем 16.04.2014 до канцелярії суду
подана заява про зменшення розміру
позовних вимог на суму первісно
заявленої пені в розмірі 19020 грн. 75 коп.,
у зв'язку з чим позивач просить
стягнути з відповідача борг в сумі 59414
грн. 40 коп. Зазначена заява надіслана
відповідачу 16.04.2014 та прийнята судом до
розгляду.

Відповідач додатковим відзивом
заперечує щодо вимог про стягнення
боргу за накладними від 29.07.2011 № РН-0000103,
№ РН-0000104, № РН-0000105, оскільки надані
позивачем копії накладних
відрізняються від копій, що
зберігаються у відповідача, зокрема, за
накладними позивача товар одержано за
довіреністю Нагайцевою Н.В., в той час
як в накладних відповідача товар
отримано іншою особою. На думку
відповідача, накладні позивачем
оформлені з порушенням ч. 2 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерських облік" та п.
25 наказу Міністерства фінансів України
№ 88 стосовно достовірності
відображених даних щодо осіб, які
підписали ці первинні документи.
Відрізняються і примірники
товарно-транспортної накладної від
29.07.2011 № 107. В матеріалах справи
різняться визначені позивачем
підсумкові суми вартості поставленої
продукції. Поставка продукції з липня
2011 року не узгоджена сторонами,
оскільки відсутні специфікації,
передбачені п. 1.1 договору.

Представник позивача у судове
засідання 29.04.2014 не з'явився,
витребувані судом документи не надав.

Ухвалою від 29.04.2014 розгляд справи
відкладено на 13.05.2014.

Представник позивача у судове
засідання 13.05.2014 не з'явився,
витребувані судом документи не надав.

Оцінивши надані докази і доводи сторін,
суд дійшов висновку про
необґрунтованість заявлених вимог з
огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Транс Інжиніринг"
(продавець) і Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Шахтарськвантажтранс" (покупець)
укладено договір від 12.05.2010 №
19 зі змінами до нього.

Згідно п. 1 договору продавець
(позивач) зобов'язався продати, а
покупець (відповідач) купити вузли і
запасні частини до маневрового
локомотива згідно додатків
(специфікацій) до цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору ціни
на вузли і запасні частини та їх
асортимент вказані в додатках і
встановлюються в гривнях.

У відповідності до п. 3.1 договору
покупець зобов'язався здійснити оплату
за поставлені вузли і запасні частини
протягом 10 банківських днів з моменту
поставки продукції шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахункових рахунок продавця.

Сторони у договорі домовились, що
поставка продукції продавцем
здійснюється протягом 10 днів з моменту
письмової заявки покупця (п. 4.1
договору). Поставка запасних частин,
вузлів і агрегатів здійснюється
автомобільним транспортом продавця
(п. 4.2 договору).

Між сторонами у справи укладено 5
специфікацій до зазначеного договору,
в яких обумовлено поставку продукції
на загальну суму 69320 грн. 40 коп., а саме:

- специфікацією від 12.05.2010 № 1
обумовлено поставку продукції на
загальну суму 9360 грн. 00 коп.;

- специфікацією від 15.06.2010 № 2
обумовлено поставку продукції на
загальну суму 9256 грн. 80 коп.;

- специфікацією від 12.06.2010 № 3
обумовлено поставку продукції на
загальну суму 27600 грн. 00 коп.;

- специфікацією від 10.09.2010 № 4
обумовлено поставку продукції на
загальну суму 990 грн. 00 коп.;

- специфікацією від 17.03.2011 № 5
обумовлено поставку продукції на
загальну суму 22113 грн. 60 коп.

Продукція, поставлена в межах
укладених специфікацій, сплачена
відповідачем в повному обсязі.

Після виконання умов договору з
урахуванням специфікації від 17.03.2011 № 5
позивач направляє відповідачу
рахунки-фактури:

- від 24.06.2011 № СФ-0000154 на суму 87768 грн. 00
коп.;

- від 11.07.2011 № СФ-0000176 на суму 24312 грн. 00
коп.;

- від 29.07.2011 № СФ-0000185 на суму 17376 грн. 00
коп.;

- від 22.08.2011 № СФ-0000204 на суму 70560 грн. 00
коп.;

- від 19.09.2011 № СФ-0000227 на суму 79992 грн. 00
коп.;

- від 31.10.2011 № СФ-0000275 на суму 6720 грн. 00
коп.

В даних рахунках відсутні посилання на
договір від 12.05.2010 № 19.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач на підставі рахунків від
24.06.2011 № СФ-0000154 та від 11.07.2011 № СФ-0000176
здійснив попередню оплату 01.07.2011 на
суму 87768 грн. 00 коп. та 12.07.2011 на суму 35532
грн. 00 коп. При цьому, цей платіж в межах
суми рахунку-фактури (24312 грн. 00 коп.)
взятий до обліку в якості оплати за
товар, а решта (11220 грн. 00 коп.) в якості
оплати за іншим договором. Всього
передплачено за продукцію 112080 грн. 00
коп.

Поставка товару позивачем відбулась
після здійсненої передплати за
видатковими накладними:

- від 29.07.2011 № РН-0000103 на суму 55080 грн. 00
коп.;

- від 29.07.2011 № РН-0000104 на суму 1176 грн. 00
коп.;

- від 29.07.2011 № РН-0000105 на суму 17376 грн. 00
коп.;

- від 22.08.2011 № РН-0000118 на суму 32328 грн. 00
коп.;

- від 22.08.2011 № РН-0000119 на суму 70560 грн. 00
коп.;

- від 31.10.2011 № РН-0000154 на суму 30230 грн. 40
коп.;

- від 31.10.2011 № РН-0000155 на суму 23136 грн. 00
коп.;

- від 31.10.2011 № РН-0000156 на суму 6720 грн. 00
коп.;

- від 01.12.2011 № РН-0000173 на суму 14880 грн. 00
коп.

Всього поставлено продукції на суму
251486 грн. 40 коп.

Із наданих сторонами доказів
вбачається, що перелік поставленої
продукції за накладними не співпадає з
продукцією, перерахованою в
рахунках-фактурах.

За умовами укладеного договору
поставка продукції здійснюється за
заявками відповідача та згідно
специфікацій, в яких зазначаються ціна
та асортимент продукції.

На вимогу суду письмові заявки
відповідача та специфікації на
поставку продукції після 17.03.2011
позивачем не надано.

Статтею 33 ГПК України врегульовано, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Аналогічна
за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193
ГК України.

У відповідності з п. 2 ст. 193 ГК України
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 266 ГК України предметом
поставки є визначені родовими ознаками
продукція, вироби з найменуванням,
зазначеним у стандартах, технічних
умовах, документації до зразків
(еталонів), прейскурантах чи
товарознавчих довідниках. Предметом
поставки можуть бути також продукція,
вироби, визначені індивідуальними
ознаками. Загальна кількість товарів,
що підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом.

Підставою для звернення позивача з
даним позовом до суду є невиконання
відповідачем зобов'язань за договором
від 12.05.2010 № 19 щодо оплати отриманої
продукції.

Проте, як встановлено судом, поставка
відповідачу продукції після 17.05.2011
здійснювалась не в межах укладеного
між сторонами договору від 12.05.2010 № 19, а
поза його межами.

Таким чином, позивач неправильно
визначив підстави позову, оскільки
спірні правовідносини між ним і
відповідачем не врегульовані
договором.

Позивач не позбавлений права стягнути
борг за поставлену продукцію, однак з
інших підстав, тобто на підставі
первинних документів.

Доводи відповідача про
неправомірність вимог позивача з
огляду на те, що він не звернувся з
майновими вимогами в процедурі
ліквідації товариства, судом
відхиляються, оскільки чинним
законодавством, зокрема ст. 60 ГК
України, не визначені наслідки
пропуску строку подання претензій.

Не є переконливими і доводи
відповідача щодо відмінностей в
накладних від 29.07.2011, оскільки
відповідач не заперечує сам факт
поставки.

Однак враховуючи, що позивачем не
доведено, що заборгованість утворилась
за договором від 12.05.2010 № 19, у
задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір за подання позову в сумі 1827 грн.
00 коп. покладається на позивача.

Надмірно сплачений при подачі позову
судовий збір в сумі 807 грн. 12 коп.
підлягає поверненню позивачу за
ухвалою суду.

У судовому засіданні відповідно
до ст. 85 ГПК України оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс Інжиніринг" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Шахтарськвантажтранс" про стягнення
59414 грн. 40 коп. відмовити.

2.Судовий збір покласти на
позивача.

3.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

4.Повне рішення складено і підписано -
14.05.2014.

Суддя

О.В.Рябцева