ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Справа № 902/950/13

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Бенедисюк І.М. -
головуючий (доповідач), судді Львов Б.Ю.
і Харченко В.М.

розглянув касаційну скаргу
комунального підприємства
"Вінницяоблтеплоенерго", м. Вінниця
(далі - КП "Вінницяоблтеплоенерго"),

на рішення господарського суду
Вінницької області від 12.11.2013 та

постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 13.02.2014

зі справи № 902/950/13

за позовом дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ
(далі - ДК "Газ України"),

до КП "Вінницяоблтеплоенерго"

про стягнення 369 766,76 грн.

Судове засідання проведено за участю
представників сторін:

ДК "Газ України" - Іванова П.О.,

КП "Вінницяоблтеплоенерго" - Кіхтенко
О.М.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ДК "Газ України" звернулася до
господарського суду Вінницької
області з позовом про стягнення з КП
"Вінницяоблтеплоенерго" 253 610, 79 грн.
пені та трьох процентів річних у сумі 16
155, 97 грн., а всього 369 766,76 грн.,
посилаючись на порушення відповідачем
строків оплати поставленого
природного газу за укладеним даними
сторонами договором про закупівлю
природного газу за державні кошти від
20.12.2010 № 06/10-2254ТЕ-1 (далі - Договір №
06/10-2254ТЕ-1).

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 12.11.2013 (суддя
Маслій І.В.), залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 13.07.2014 (колегія
суддів у складі: суддя Бучинська Г.Б. -
головуючий, судді Філіпова Т.Л., Дужич
С.П.), позов задоволено частково;
стягнуто з відповідача на користь
позивача пеню в сумі 177 527, 55 грн. та три
проценти річних у сумі 116 155,97 грн.

У касаційній скарзі КП
"Вінницяоблтеплоенерго" просить Вищий
господарський суд України рішення
місцевого та постанову апеляційного
господарських судів у справі скасувати
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову внаслідок
невідповідності висновків
господарських судів фактичним
обставинам справи та невірного
застосування норм матеріального права.
На думку скаржника, відповідно до
положень статті 604 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) зміст
підпункту 2 пункту 11 укладеного ДК "Газ
України", КП "Вінницяоблтеплоенерго",
Головним управлінням Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області та Головним
управлінням житлового-комунального
господарства, енергетики та зв'язку
Вінницької обласної державної
адміністрації договору від 07.08.2012 №
84/517-ГУ про організацію проведення
сторонами взаєморозрахунків є
новацією, що припиняє грошові
зобов'язання КП
"Вінницяоблтеплоенерго" за Договором №
06/10-2254ТЕ-1.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Сторони відповідно до статті 1114
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) належним
чином повідомлено про час і місце
розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених
попередніми судовими інстанціями
обставин справи правильність
застосування ними норм процесуального
та матеріального права, заслухавши
пояснення представників сторін, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги.

Господарськими судами у справі
встановлено:

- за умовами Договору № 06/10-2254ТЕ-1
ДК "Газ України" зобов'язалося
поставити КП "Вінницяоблтеплоенерго"
протягом періоду 01.01.2011-31.12.2011 природний
газ для надання населенню та
релігійним організаціям послуг з
опалення та гарячого водопостачання у
загальному обсязі 6 435 тис. куб.м за
встановленим Договором графіком
поставок;

- у пунктах 3.1, 3.1.1, 3.2 Договору №
06/10-2254ТЕ-1 сторони погодили, що ціна 1 000
куб.м природного газу з урахуванням
вартості його транспортування та ПДВ
складає 1 309, 20 грн., тобто на рівні
граничної ціни за діючими регульованим
тарифом, і буде збільшуватися у разі
зміни такого тарифу; ціна може бути
зменшена за погодженням сторін;

- пунктом 4.1 Договору № 06/10-2254ТЕ-1
передбачено поетапну оплату
поставленого природного газу,
остаточний розрахунок за який
проводиться згідно з актом
приймання-передачі до двадцятого
числа наступного за звітним місяця;

- пунктом 7.3.1 Договору № 06/10-2254ТЕ-1
за порушення установлених пунктом 4.1
строків оплати природного газу
визначено пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України;

- додатковими угодами від 04.04.2011 №
2, від 11.07.2011 № 3, від 30.08.2011 № 4 було
внесено зміни до Договору № 06/10-2254ТЕ-1 у
частині обсягу та ціни поставленого
природного газу, порядку розрахунків, а
також передбачено, що поставка
природного газу для потреб релігійних
організацій з 06.08.2011 буде регулюватися
окремим договором;

- згідно з додатковою угодою від
03.10.2011 № 5 Договір № 06/10-2254ТЕ-1
вважається припиненим в частині
поставки природного газу з 01.10.2011;

- зазначена позивачем сума
заборгованості за Договором №
06/10-2254ТЕ-1 та прострочення її оплати
виникли внаслідок того, що з державного
бюджету не надходили субвенції на
погашення заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію (різниця
фактичної вартості теплової енергії та
вартості послуг з теплопостачання за
регульованим тарифом);

- 07.08.2012 ДК "Газ України", КП
"Вінницяоблтеплоенерго" разом з
Головним управлінням Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області та Головним
управлінням житлового-комунального
господарства, енергетики та зв'язку
Вінницької обласної державної
адміністрації уклали договір № 84/517-ГУ
про організацію проведення сторонами
взаєморозрахунків на погашення
заборгованості, що виникла внаслідок
різниці в тарифах на теплову енергію.

Відповідно до частини першої статті 612
ЦК України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (стаття 611 ЦК України).

Боржник, який прострочив строк
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (частина друга
статті 625 ЦК України).

Статтею 233 Господарського кодексу
України передбачено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

За змістом статті 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, зокрема, зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

У прийнятті оскаржуваних судових
рішень попередні судові інстанції
виходили з того, що досліджені у справі
докази свідчать про прострочення КП
"Вінницяоблтеплоенерго" грошового
зобов'язання з оплати поставленого за
Договором № 06/10-2254ТЕ-1 природного газу
та обґрунтованість здійсненого
позивачем розрахунку суми пені та
трьох процентів річних.

Разом з цим господарські суди
дійшли висновку про наявність підстав
для зменшення розміру штрафних санкцій
- пені, оскільки причиною несвоєчасних
розрахунків за спожитий природний газ
є різниця у тарифах на теплову енергію,
та несвоєчасне відшкодування цієї
різниці за рахунок державних
субвенцій; КП "Вінницяоблтеплоенерго"
погасило суму основного боргу.

Апеляційний господарський суд,
перевіривши зміст згаданого
чотирьохстороннього договору від
07.08.2012 № 84/517-ГУ, дійшов висновку про те,
що зобов'язання сторін за цим
правочином не є новацією в розумінні
статті 604 ЦК України в частині грошових
зобов'язань КП "Вінницяоблтеплоенерго"
за Договором № 06/10-2254ТЕ-1.

Доводи касаційної інстанції
наведеного не спростовують.

Підстави для скасування
оскаржуваних судових актів відсутні.

Керуючись статтями 1119, 11111 ГПК України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Вінницької області від 12.11.2013 та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 13.02.2014 зі
справи № 902/950/13 залишити без змін, а
касаційну скаргу комунального
підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" -
без задоволення.

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
Б. Львов

Суддя
В. Харченко