ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

27.03.2014 р.
Справа №917/273/14

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако
М.М.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (після перерви не
з'явився)

відповідача: Голосний Е.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

за позовом приватного підприємства
"Артанія Агро",

вул.Леніна, 13, с.Носелівка
Борзнянського р-ну Чернігівської
області, 16415

до публічного акціонерного товариства
"Галещинський машинобудівний завод

сільськогосподарських машин та
обладнання",

вул. Заводська, 1,смт.Нова Галещина
Козельщинського р-ну Полтавської
області, 39140

про стягнення 96 751,34 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Артанія Агро"
звернулося до господарського суду
Полтавської області з позовом до
публічного акціонерного товариства
"Галещинський машинобудівний завод
сільськогосподарських машин та
обладнання" про стягнення 96 751,34 грн., з
яких 93924,60 грн. - основний борг, 2 826,74 грн.
- відсотки за користування чужими
коштами, посилаючись на неналежне
виконання відповідачем зобов'язання
щодо передання товару відповідно до
укладеного між сторонами 07.08.2013р.
договору купівлі-продажу № 452/1.

13.03.2014 р. в судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з мотивів,
викладених у позовній заяві,
посилаючись, зокрема на те, що
позивачем у відповідності до умов
договору перераховано відповідачеві
перший платіж - 70% від ціни договору в
сумі 93 924,60 грн. за товар, а відповідач, в
порушення умов договору, не виконав
зобов'язання по передачі товару
позивачу, в зв'язку з чим у позивача
були відсутні підстави для проведення
повного розрахунку. Зважаючи на те, що
відповідач не передав товар, тому
позивач відмовився від договору, про що
був повідомлений відповідач, а тому
останній зобов'язаний повернути кошти
та сплатити відсотки за їх
користування.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечує з
мотивів, викладених у відзиві на
позовну заяву, посилаючись на те, що
поставка товару можлива лише після
оплати коштів в повному обсязі, а
вимога про стягнення відсотків за
користування грошовими коштами є
необгрунтованою та неправомірною.

13.03.2014р. судом оголошено перерву до
27.03.2014р. до 14 год. 00 хв.

Після оголошеної перерви,
представник позивача, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, що підтверджується
розпискою (а.с.31) в судове засідання не
з'явився.

У зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів, наявних в
матеріалах справи достатньо, а неявка
позивача не перешкоджає розгляду
справи по суті, то справа розглядається
за наявними матеріалами на підставі
ст.75 ГПК України за відсутності
представника позивача.

Рішення приймається після перерви,
оголошеної в судовому засіданні
13.03.2014р.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив, що 17.08.2013р. між приватним
підприємством "Артанія Агро" (далі -
Покупець) та публічним акціонерним
товариством "Галещинський
машинобудівний завод
сільськогосподарських машин та
обладнання" (далі - Продавець) був
укладений Договір купівлі-продажу №
452/1, відповідно до умов якого, Продавець
зобов'язується передати Покупцеві
продукцію (далі - Товар), в кількості,
вказаній в накладних та
товарно-транспортних документах, а
Покупець зобов'язується оплатити і
прийняти даний Товар.

Відповідно до п.2.1. Договору, загальна
сума по даному Договору становить 134
178,00 грн., в т.ч. ПДВ 22 363,00 грн.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що
Покупець бере на себе зобов'язання
здійснити оплату за даний Товар в два
етапи: перший платіж 70 % в сумі 93 924.60 грн.
до 12.08.2013р., другий платіж 30% в сумі 40 253,40
по факту відвантаження 26.08.2013р.

Згідно з п.3.2 Договору, Продавець бере
на себе зобов'язання після надходження
коштів на розрахунковий рахунок, що
зазначений у даному Договорі, передати
Покупцеві Товар в строк не пізніше 20
днів.

Відповідно п. 3.3 Договору, передача
Товару проводиться зі складу Продавця
в смт. Нова Галещина, Козельщинський
р-н., Полтавська обл. Перевезення Товару
зі складу Продавця Покупець здійснює
за власний рахунок. Перехід права
власності і ризиків на Товар з Продавця
на Покупця відбувається після
відвантаження Товару на складі
Продавця (п. 3.3 Договору).

Пунктом 3.9 Договору передбачено, що
оплата по даному Договору здійснюється
Покупцем у формі попередньої оплати в
розмірі 100% від загальної суми Договору.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГПК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Як зазначає позивач та не заперечує
відповідач, ПП "Артанія Агро" на
виконання умов договору
купівлі-продажу № 452/1, перерахувало на
рахунок відповідача перший платіж - 70%
в сумі 93 924,60грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 1458 від 07.08.2013 р.
(а.с.9).

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором по передачі товару у
визначені строки не виконав. Так,
відповідно до п.3.2 Договору, Продавець
бере на себе зобов'язання після
надходження коштів на розрахунковий
рахунок, що зазначений у даному
Договорі, передати Покупцеві Товар в
строк не пізніше 20 днів, однак товар не
був переданий та жодного повідомлення
про те, що товар готовий до
відвантаження позивачеві не надходило.

Другий платіж по договору повинен бути
здійснений Покупцем по факту
відвантаження товару - 26.08.2013р., тобто п.
3.1 Договору містить вказівку на
одночасне виконання зобов'язання обома
сторонами.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, товар
вважається наданим у розпорядження
покупця, якщо у строк, встановлений
договором, він готовий до передання
покупцеві у належному місці і покупець
поінформований про це. Готовий до
передання товар повинен бути
відповідним чином ідентифікований для
цілей цього договору, зокрема шляхом
маркування.

Відповідно до ст. 538 ЦК України,
виконання свого обов'язку однією із
сторін, яке відповідно до договору
обумовлене виконанням другою стороною
свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання. При
зустрічному виконанні зобов'язання
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами
цивільного законодавства, не випливає
із суті зобов'язання або звичаїв
ділового обороту.

Згідно з п.3 ст. 538 ЦК України, у
разі невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України
встановлено, що продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Відповідно до ст. 665 ЦК України у
разі відмови продавця передати
проданий товар покупець має право
відмовитися від договору
купівлі-продажу.

Матеріалами справи
підтверджуються факт існування між
сторонами заснованих на договорі
правовідносин з приводу
купівлі-продажу товару, факт внесення
позивачем оплати в сумі 93 924,60 грн. та
факт відмови відповідача від передачі
товару за договором, а тому вимога
позивача про стягнення 93 924,60грн. є
обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім вимоги про стягнення основного
боргу, позивачем також заявлено вимога
про стягнення 2 826,74 грн. - відсотків за
користування чужими коштами
(розрахунок в матеріалах справи).

Позивач у позовній заяві посилається
на ч. 3 ст. 693 ЦК України, відповідно до
умов якої на суму попередньої оплати
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли
товар мав бути переданий, до дня
фактичного передання товару покупцеві
або повернення йому суми попередньої
оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України,
розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Стосовно розміру відсотків за
користування чужими грошовими коштами
позивач посилається на ч. 6 ст. 231 ГК
України, відповідно до якої штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Отже, застосування норми ч. 6 ст. 231 ГК
України при нарахуванні відсотків за
неправомірне користування чужими
грошовими коштами в порядку ст. 536 ЦК
України є необгрунтованим.

Оскільки в даному випадку спірним
договором, а так само актами цивільного
законодавства розмір відсотків за
неправомірне користування чужими
грошовими коштами не встановлено,
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

У позовній заяві позивач також просить
суд покласти на відповідача понесені
ним витрати на послуги адвоката в сумі 2
200,00 грн.

У відповідності до ст. 44 ГПК України
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність".

Отже, в контексті вищезгаданих норм
судові витрати за участю адвоката при
розгляді справи підлягають
відшкодуванню лише в тому випадку, якщо
вони сплачені особі, яка у
відповідності до чинного
законодавства України є адвокатом,
стороною, якій ці послуги надавались,
при цьому оплата таких послуг має бути
підтверджена відповідними фінансовими
документами.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 6 Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність", адвокатом є фізична особа,
яка має повну вищу юридичну освіту,
володіє державною мовою, має стаж
роботи в галузі права не менше 2 років,
склала кваліфікаційний іспит, пройшла
стажування (крім випадків,
встановлених цим Законом), склала
присягу адвоката України та отримала
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про
адвокатуру" оплата праці адвоката
здійснюється на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою і
адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.
2014 року між позивачем, в особі
директора Лещинського В.В. (далі -
замовник), та адвокатом ОСОБА_1(далі -
виконавець), свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1 від 13.11.2013 року , було укладено
договір про надання правової допомоги
№2, відповідно до умов якого замовник
доручає, а виконавець бере на себе
зобов'язання про надання замовнику за
плату правової допомоги (послуги), а
саме: підготовка позовної заяви щодо
повернення (стягнення) оплачених
коштів за договором №452/1 від 07.08.2013р.,
укладеним між ПП "Артанія Агро" та ПАТ
"Галещинський машинобудівний завод
сільськогосподарських машин та
обладнання" та направлення її до суду,
представництво інтересів замовника у
господарському суді Полтавської
області. Відповідно до розділу 5
вказаного договору про надання
правової допомоги розмір винагороди
адвокату становить 2 200,00 грн., які
позивачем було сплачено на рахунок
адвоката, що підтверджується копію
реєстру днів по кредиту від 10.02.2014р. з
призначенням платежу - за надання
правової допомоги згідно договору № 2
від 28.01.2014 р. без ПДВ (а.с.29). Крім цього,
до позовної заяви залучено також копію
довіреності № б/н від 20.09.2013 року на ім'я
ОСОБА_1, яка і підписала дану позовну
заяву (а.с.16).

З урахуванням наведеного судові
витрати (в т.ч. витрати на послуги
адвоката) у відповідності до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставини справи в їх
сукупності, дослідивши і оцінивши
подані докази, керуючись ст. ст. 43, 44, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного
акціонерного товариства "Галещинський
машинобудівний завод
сільськогосподарських машин та
обладнання" (вул. Заводська, 1, смт.Нова
Галещина Козельщинського р-ну
Полтавської області, 39140,
ідентифікаційний код 00238233, інші
відомості - невідомі) на користь
приватного підприємства "Артанія Агро"
(вул.Леніна, 13, с.Носелівка
Борзнянського р-ну Чернігівської
області, 16415, ідентифікаційний код 34945166,
інші відомості - невідомі) 93 924,60 грн.
заборгованості, 1 500,00 грн. витрат на
послуги адвоката, 1 878,53 грн. на
повернення судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Рішення може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Полтавської області
на протязі 10 днів.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.04.2014 р.

Суддя
Кульбако М.М..