м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2066/14 17.04.14
За позовомКомунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" До
Товариства з обмеженою
відповідальністю «К.С.І.» Простягнення
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Цимбаліст В.В.,
представник за довіреністю;
Від відповідача не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся з позовом до
відповідача про стягнення
матеріальної шкоди на суму 6 374,48 грн. (за
фактичне користування нежилими
приміщеннями у будинку №30 літера А на
вул. Жмеринській в м. Києві).
Позовні вимоги обґрунтовані
незаконним використанням відповідачем
нежитлових приміщень, площею 72,40 кв.м.,
без договору оренди, внаслідок чого
відповідач наніс позивачу майнову
шкоду у вигляді не отриманої належної
плати за використання вказаних
нежитлових приміщень за період з
01.06.2013р. по 31.01.2014р. на суму 2 962,58 грн. та 3
411,90 грн. - заборгованість з компенсації
витрат підприємства за користування
земельною ділянкою за період з 01.06.2013р.
Ухвалою суду 03.04.2014р. за клопотанням
позивача продовжено строк вирішення
спору, відповідно до ст. 69 ГПК України.
11.03.2014р. позивачем подана заява про
уточнення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просив суд
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду в сумі 6 374,92 грн., у зв'язку із тим,
що відповідачем 18.02.2014р. після
порушення провадження у справі було
сплачено заборгованість в сумі 795,92
грн., з яких 370,26 грн. - компенсація
витрат підприємства та 425,66 грн. -
компенсація витрат підприємства за
користування земельною ділянкою.
Разом з тим, розмір заборгованості,
включаючи нарахування за лютий 2014 року
та враховуючи часткову оплату
відповідачем у грудні - лютому 2014р.
збільшився до 6 374,92 грн.
Судом прийнято до уваги, що відповідно
до п. 3.11 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
- подання іншого (ще одного) позову, чи
- збільшення або зменшення розміру
- об'єднання позовних вимог, чи
- зміну предмета або підстав позову
Вказана заява розцінена судом як заява
про збільшення розміру позовних вимог,
яка узгоджена за формою і змістом з
вимогами ГПК України, у зв'язку із чим
має місце нова ціна позову, а саме 6 374,92
грн. з яких 2 962,58 грн. заборгованість з
компенсації витрат підприємства та 3
412,34 грн. заборгованість з компенсації
витрат підприємства за користування
Ухвала суду про порушення провадження
у справі та призначення судового
засідання була надіслана за адресою
місцезнаходження відповідача, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а саме: 03148, м. Київ,
вул. Кіпріанова, буд. 8.

Відповідно до статті 64 ГПК України
судом вчинено дії для належного
повідомлення відповідача про місце,
дату та час розгляду справи.

На призначені судові засідання
представник відповідача не з'являвся,
витребуваних судом доказів не надав,
будь-яких обґрунтованих заяв чи
клопотань про відкладення судового
засідання з зазначенням підстав щодо
своєї неявки не направив, хоча про дату
та час їх проведення повідомлений
належним чином.

Судом встановлено, що за зазначеною
вище адресою відповідача конверт суду
було повернуто з відміткою «за
закінченням терміну зберігання».

Отже, за встановлених обставин справи,
відповідач належним чином був
повідомлений про місце, дату та час
судових засідань.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 ГПК України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, Господарський суд міста Києва,
-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження Київської
міської державної адміністрації від
10.12.2010р. №1112 «Про питання організації
управління районами в місті Києві» та
розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 29.07.2011р.
№1339 «Про внесення змін та доповнень до
розпоряджень виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
10.12.2010р. №1112 та від 12.05.2011р. №715» нежилі
приміщення загальною площею 856,80 кв.м в
будинку № 30 на вул. Жмеринській в м.
Києві (згідно з поверховим планом БТІ -
вул. Жмеринська, 30 літер А) закріплено
на праві господарського відання за КП
«Київжитлоспецексплуатація» та
передані по акту основних засобів-1 від
01.02.2012р.

01.02.2012р. представниками КП
«Київжитлоспецексплуатація»:
начальником відділу експлуатації
нежилих будинків та виконання
договорів оренди А. Литвиненко;
інженер-інспектором Л. Калацюк;
інженер-інспектором Л. Кіслицина та
представник користувача: Товариства з
обмеженою відповідальністю «К.С.І.»
складено акт про те, що приміщення
загальною площею 72,4 кв.м. (у тому числі:
МЗК І поверх - 42,3 кв.м; ІІ поверх - 30,1
кв.м), які знаходяться на балансі КП
«КЖСЕ» згідно акту ОЗ-1 від 01.02.2012р. №136
фактично займає без розпорядчих
документів КМР Товариство з обмеженою
відповідальністю «К.С.І.» для
розміщення на І та ІІ поверхах офісів.

Враховуючи викладене, зважаючи на те,
що відповідач користується нежилими
приміщеннями без договору оренди у
зв'язку із виниклою завдяки цьому сумою
заборгованості, позивачем було
направлено відповідачу 16.01.2014р. вимогу
(вих. №155/1/03-200) про сплату
заборгованості. У матеріалах справи
відсутні докази того, що відповідачем
розглянуто вказану вимогу. Доказів
погашення наявної заборгованості
відповідачем в повному обсязі суду не
представлено.

Враховуючи встановлені обставини
справи суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 2, 3 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" правовою підставою зайняття
комунального майна є договір оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ГК України основу
правового режиму майна суб'єктів
господарювання, на якій базується їх
господарська діяльність, становлять
право власності та інші речові права -
право господарського відання, право
оперативного управління.

Частиною 4 ст. 133 ГК України передбачено,
що держава забезпечує рівний захист
майнових прав усіх суб'єктів
господарювання.

Статтею 136 ГК України встановлено, що
право господарського відання є речовим
правом суб'єкта підприємництва, який
володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом), з обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим кодексом та іншими
законами. Щодо захисту права
господарського відання застосовуються
положення закону, встановлені для
захисту права власності.

Судом не встановлені наявності
договірних відносини між позивачем та
відповідачем з приводу використання
відповідачем нежилого приміщення в
будинку №30, літера А по вул.
Жмеринській у м. Києві, а відтак
враховуючи, що між позивачем та
відповідачем відсутні договірні
відносини, користування відповідачем
нежилими приміщеннями будинку №30
літер А на вул. Жмеринській, які йому не
належать, є не законним та
протиправним.

Як встановлено судом 01.02.2012р.
представниками КП
«Київжитлоспецексплуатація»:
начальником відділу експлуатації
нежилих будинків та виконання
договорів оренди А. Литвиненко;
інженер-інспектором Л. Калацюк;
інженер-інспектором Л. Кіслицина та
представник користувача: Товариства з
обмеженою відповідальністю «К.С.І.»
складено акт про те, що приміщення
загальною площею 72,4 кв.м. (у тому числі:
МЗК І поверх - 42,3 кв.м; ІІ поверх - 30,1
кв.м), які знаходяться на балансі КП
«КЖСЕ» згідно акту ОЗ-1 від 01.02.2012р. №136
фактично займає без розпорядчих
документів КМР Товариство з обмеженою
відповідальністю «К.С.І.» для
розміщення на І та ІІ поверхах офісів.

Вказаний акт підписаний керівником
підприємства відповідача та
скріплений печаткою.

В акті на фактичне використання
нежилих приміщень від 01.02.2012р.
зазначено, що причиною необхідності
складання акта є: для розрахунків і
нарахування платежів за користування
приміщеннями у розмірі орендної плати
відповідно до діючої на момент
складання цього акта Методики
розрахунку орендної плати за майно
територіальної громади міста Києва,
яке передається в оренду до надання
розпорядчих документів, але не більше
трьох місяців.

Сума до сплати за фактичне
користування приміщеннями за місяць,
лютий складає 663,27 грн. (без ПДВ)
(відповідно до розрахунку плати за
фактичне використання). Розмір плати на
наступний місяць визначається з
урахуванням індексу інфляції за
поточний місяць.

Отже, суд вказує, що відповідач,
користуючись нежилими приміщеннями
площею 72,40 кв.м без договору оренди, не
сплачуючи належних платежів, внаслідок
неправомірних дій відповідача,
пов'язаних з несплатою належних
платежів за користування нежилими
приміщеннями, відповідач зі своєї вини
наніс позивачу майнову шкоду у вигляді
не отриманої належної плати за
використання вказаних нежилих
приміщень за період з 01.07.2013р. по 28.02.2014р.
на суму 2 962,58 грн. (заборгованість з
компенсації витрат підприємства) та 3
412,34 грн. - заборгованість з компенсації
витрат підприємства за користування
земельною ділянкою з період з 01.07.2013р.
по 28.02.2014р., відповідно до наданого
позивачем розрахунку, який містяться в
матеріалах справи.

Суму неодержаної плати за використання
нежилих приміщень в будинку №30 літера
А на вул. Жмеринській позивач визначає
відповідно до пункту 6.5 Положення про
оренду майна територіальної громади м.
Києва, затвердженого рішенням
Київської міської ради від 22.09.2011 №34/6250.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 1 та п. 4 ч. 3 статті 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Таким чином, із змісту даної статті
слідує, що зобов'язання із набуття або
збереження майна без достатньої
правової підстави має місце за
наявності таких умов:

по-перше, є набуття або збереження
майна. Це означає, що особа набуває нові
цінності, збільшує кількість та
вартість належного їй майна або
зберігає майно, яке неминуче мало б
вибути із її володіння;

по-друге, мало місце набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи. Тобто збільшення або збереження
майна у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою;

по-третє, обов'язково має бути
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тобто мала місце
помилка, обман, випадковість або інші
підстави набуття або збереження майна,
які не можна віднести до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків (ст. 11 ЦК).

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Враховуючи, що суду до доведено факт
користування відповідачем нежилими
приміщеннями будинку №30 літер А на вул.
Жмеринській у м. Києві, які йому не
належать, без відповідної правової
підстави за відсутності договірних
відносин, суд вважає, що позивачем
доведені суду заявлені позовні вимоги
в сумі 6 374,92 грн. (відповідно до заяви
від 11.03.2014р.), з якої 2 962,58 грн. витрати з
компенсації підприємства та 3 412,34 грн.
витрати підприємства за користування
земельною ділянкою. При цьому судом
враховано, що здійснення часткової
сплати відповідачем боргу в сумі 795,92
грн. свідчать про вчинення дій щодо
визнання суми боргу на правлення на
погашення наявної суми заборгованості.

Згідно зі статтею 33 ГПК України
обов'язок доказування тих обставин, на
які посилається сторона як на підставу
своїх вимог і заперечень, покладається
на цю сторону.

Відповідач не скористався наданим йому
правом на судовий захист, обставин, на
які посилається позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог не
спростував.

Судові витрати, згідно зі ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «К.С.І.» (03148, м. Київ,
вул. Кіпріанова, буд. 8,
ідентифікаційний код 33601253) на користь
Комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" (01001, м.
Київ, вул. Володимирська, 51-А,
ідентифікаційний код: 03366500) 6 374 (шість
тисяч триста сімдесят чотири) грн. 92
коп. матеріальної шкоди, а також 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.04.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко