КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.
Справа№ 910/24871/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Кропивної Л.В.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Мірошник М.М.
- дов. №31 від 17.03.2014р.

від відповідача Синиця М.В. -
дов. б/н від 03.01.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства

«Акціонерна
компанія «Київводоканал»

на рішення

господарського суду міста Києва

від 19.02.2014р. (суддя
Сташків Р.Б.)

у справі №910/24871/14

за позовом Публічного
акціонерного товариства

«Акціонерна
компанія «Київводоканал»

(далі - ПАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал»)

до Комунального
підприємства «Голосіївжилосервіс»

(далі - КП
«Голосіївжилосервіс»)

про стягнення 232 577,88
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 19.02.2014р. у справі №910/24871/14 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
та прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити повністю. Апеляційну
скаргу мотивовано тим, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, неправильно й застосовано
норми матеріального та процесуального
права тощо.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014р.
апеляційну скаргу ПАТ «Акціонерна
компанія «Київводоканал» прийнято до
провадження в складі колегії суддів:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено
розгляд справи на 14.04.2014 року.

В судовому засіданні 14.04.2014р. на
підставі ст.77 ГПК України було
оголошено перерву до 13.05.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014р., в
зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М.
у відпустці, змінено склад суду та
визначено судову колегію в складі:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Кропивна Л.В.

Представник апелянта в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити,
оскаржене рішення скасувати та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити повністю за наведених в
скарзі підстав.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи скарги заперечив,
просив не брати їх до уваги, а відтак
рішення місцевого суду як законне та
обґрунтоване просив залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню за
таких обставин.

Так, ПАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до КП «Голосіївжитлосервіс»
про стягнення 232 577,88 грн.
заборгованості та штрафних санкцій на
підставі договору на постачання питної
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі №08103/2-01 від 02.01.2008 р.
(далі - Договір) через неналежне
виконанням відповідачем зобов'язань за
Договором тощо.

Суд першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог,
відтак відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд
встановив, що відповідачем
перераховано за надані послуги в
спірний період грошові кошти в розмірі
1 211 599,19 грн., з яких 884 089,72 грн. позивачем
зараховано в оплату послуг з
постачання питної води та
водовідведення, а 327 509,47 грн. зараховано
за кодом 1-51589 як за постачання питної
води на підігрів для виготовлення
гарячої води та приймання її стоків.
Разом з тим, суд не знайшов підстав для
стягнення з відповідача
заборгованості за воду, обліковану
позивачем за кодом 1-51589 як на підігрів
для виготовлення гарячої води, а також
підстав для стягнення нарахованих на
суму заборгованості 3% річних, пені та
штрафу. Відтак суд першої інстанції
зробив власний розрахунок
заборгованості відповідача з оплати
наданих за Договором послуг з
постачання питної води та
водовідведення, за наслідками якого
встановив відсутність заборгованості
відповідача перед позивачем за надані
в цьому періоді послуги. Одночасно за
наведений позивачем період
нарахування заборгованості з 01.04.2013р.
по 30.09.2013р. місцевий суд встановив факт
переплати, відтак відсутність підстав
для задоволення позову.

Апеляційний господарський суд
погоджується з такими висновками
місцевого суду за таких обставин.

Як встановлено матеріалами справи,
02.01.2008р. між позивачем (постачальник) та
відповідачем (абонент) укладено
Договір, за умовами якого позивач
зобов'язався надавати відповідачу
послуги з постачання питної води та
приймання від нього стічних вод, а
відповідач зобов'язався
розраховуватися за вищезгадані
послуги згідно Договору.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві цю послугу, якщо інше не
встановлено договором. Якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором
(ст.ст.901, 903 ЦК України).

Положеннями п.п.2.1.1, 2.1.4 Договору
встановлено, що обсяг води, що
подається позивачем та
використовується відповідачем,
визначається за показаннями
зареєстрованих позивачем
водолічильників. Кількість стічних
вод, які надходять у каналізацію,
визначається за кількістю води, що
надходить із комунального водопроводу
та інших джерел водопостачання згідно
із показниками лічильників води.

Оплата вартості послуг здійснюється на
підставі п.2.2.2 Договору відповідачем
щомісячно у безготівковій формі у
десятиденний термін з дня направлення
позивачем розрахункового документу до
банківської установи відповідача.

У відповідності до п.2.2.3 Договору, в
разі неотримання від позивача
поточного щомісячного розрахункового
документу, відповідач здійснює оплату
вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, для
обліку заборгованості за надані
послуги з постачання питної води та
водовідведення, позивачем було
присвоєно відповідачу абонентські
коди: 1-1589, 1-1713 та 1-1714. Крім цього,
позивачем відкрито відповідачу
абонентський код 1-51589 для обліку
кількості питної води, яка йде на
підігрів, і відповідно за яким
обліковується заборгованість за
надані послуги з поставки цієї питної
води та її стоків, натомість доказів на
підтвердження узгодженості сторонами
відкриття відповідачу вищезгаданих
різних абонентських кодів для обліку
поставленої води та прийнятих стічних
вод матеріали справи не містять, про
відкриття таких кодів нічого не
визначено й умовами Договору.

Відповідно до актів зняття показників
з приладу обліку, якими підтверджено
обсяг спожитої відповідачем питної
води та прийнятих від нього стоків, в
період з 01.04.2013р. по 30.09.2013р. відповідачу
було надано послуг з водопостачання та
водовідведення (в т.ч. і з постачання
води, що йшла на підігрів) на загальну
суму 1 397 749,29 грн., з яких сплачено 1 211 599,19
грн.

Сторонами не заперечувався в суді факт
надання позивачем послуг з постачання
питної води та водовідведення в
спірному періоду, ними визнавався й
факт перерахування відповідачем
грошових коштів в розмірі 1 211 599,19 грн.
за надані послуги, з яких 884 089,72 грн.
позивачем зараховано в оплату послуг з
постачання питної води та
водовідведення, а 327 509,47 грн. - за кодом
1-51589 як за постачання питної води на
підігрів для виготовлення гарячої води
та приймання її стоків.

У відповідності до п.3.13 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України №190 від 27.06.2008р.,
суб'єкти господарювання, у яких теплові
пункти (котельні) перебувають на
балансі або яким вони передані в
управління, повне господарське
відання, користування, концесію,
здійснюють розрахунки з виробником на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, а також розраховуються за
власний обсяг водовідведення.

Таким чином, розрахунок за спожиту
питну воду, яка відпущена з систем
водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання,
повинен проводитися з
балансоутримувачем бойлеру, яким
згідно листа філіалу «Теплові
розподільчі мережі Київенерго» ПАТ
«Київенерго» він і є, адже теплові
пункти за адресами, на які позивачем
постачається питна вода на підігрів
для виготовлення гарячої води та за
якими позивач виставляє рахунки
відповідачу, знаходяться у його
володінні та користуванні, відтак
відповідач не є балансоутримувачем
згаданих бойлерів.

Законом України «Про питну воду та
питне водопостачання» (ст.19) послуги з
питного водопостачання надаються
споживачам підприємством питного
водопостачання на підставі договору,
згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

З огляду на те, що Договір не регулює
відносин постачання питної води для
виготовлення гарячої, то підстав для
стягнення з відповідача
заборгованості за надані послуги з
постачання такої води у суду немає.
Натомість місцевий суд дійшов
правильного висновку, що відповідач
зобов'язаний розраховуватися за надані
послуги з постачання питної води,
водовідведення її стоків, а також за
водовідведення стоків обсягів води,
яка обліковувалась позивачем за кодом
1-51589. Таким чином, не залежно від того,
ким і для яких подальших потреб
використовувалась вода, облікована
позивачем за кодом 1-51589 за умовами
Договору та положень чинного
законодавства, відповідач повинен
платити за її стоки згідно обрахованих
позивачем обсягів цих стоків за
встановленими постановою Національної
комісії зі здійснення державного
регулювання у сфері комунальних послуг
№82 від 10.02.2012 року тарифами.

Апеляційний господарський суд
погоджується із здійсненим місцевим
судом розрахунком, згідно якого
відповідач не має заборгованості перед
позивачем за надані ним послуги, а
також з тим, що за наведений позивачем
період нарахування заборгованості з
01.04.2013р. по 30.09.2013р. у відповідача є
переплата. Оскільки судом не
встановлено прострочення грошового
зобов'язання з боку відповідача за
постачання питної води та приймання
стічних вод, підстав для задоволення
позову немає, як і відсутні підстави
для стягнення 3% річних, пені та штрафу.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого суду, як
законними, обґрунтованими обставинами
й матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 19.02.2014р. у справі
№910/24871/14 - без змін.

Матеріали справи №910/24871/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

Л.В. Кропивна