ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року Справа № 921/185/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., -
(доповідача у справі),суддів :Жукової
Л.В. Кривди Д.С.розглянувши у відкритому
судо-вому засіданні касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

на постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від 16.01.14

у справі№921/185/13-ггосподарського
судуТернопільської областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз
України"доПублічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації
"Тернопільгаз"простягнення сумиза
участю представників
від:позивачаМельник В.В. (дов. від
18.04.14)відповідачаЛовчук М.В. (дов. від
03.01.14)

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 16.04.13 за
позовом ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" до
відповідача - ПАТ "Тернопільгаз" про
стягнення коштів в сумі 423707,34 грн.,
позов задоволено частково і відповідно
стягнуто 54147,47 грн. - 3% річних, 91400,77 грн. -
збитків від інфляції, 22136,64 грн. - пені за
неналежне виконання грошових
зобов'язань та 8474,15 грн. витрат по
оплаті судового збору. Постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 29.05.13 вказане
рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 08.08.13 судові акти у справі в
частині відмови у стягненні пені
скасовані, справа в цій частині
направлена на новий р. рішення суду
першої інстанції та постанова
апеляційного господарського суду
скасовані, а справа в цій частині
направлена на розгляд до
господарського суду Тернопільської
області.

Під час нового розгляду справи,
рішенням господарського суду
Тернопільської області (суддя Стадник
М.С.) від 21.10.13, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 16.01.14 (колегія
суддів у складі: головуючого-судді
Матущака О.І., суддів: Дубник О.П.,
Скрипничук О.С.), позовні вимоги в
частині стягнення пені задоволено
частково та стягнуто відповідача на
користь позивача лише 13 908 грн. пені, а у
стягненні 264251,1 грн. пені відмовлено.
При цьому, у задоволенні позову в
частині стягнення суми 84358,38 грн. пені
відмовлено у зв'язку із пропуском
строку позовної давності, яку
застосовано судом на підставі
зробленої з цього приводу
відповідачем заяви, а на суму 179892, 72 грн.
зменшено заявлену до стягнення пеню на
підставі п.3 ч.1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із рішенням та
постановою у справі, позивач звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, вимоги про стягнення пені
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судами ст. 111-12
Господарського процесуального кодексу
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, 30.09.11 між позивачем та
відповідачем укладений договір №
14/2139/11 про купівлю-продаж природного
газу, за умовами якого позивач взяв на
себе зобов'язання передати у власність
відповідача у 4 кварталі 2011 року та у
2012 році природний газ. Пунктом 7.2.
Договору сторони визначили, що у разі
невиконання покупцем п.п.6.1.-6.2. договору
він зобов'язується сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період прострочення
платежу.

На виконання умов договору позивачем
протягом жовтня-грудня 2011 року та
січня-лютого 2012 року здійснено
поставку природного газу в обсязі
обсягом 18995,849 тис.м. куб. на загальну
суму 78666300,97 грн. В той час як покупцем
здійснено невчасне проведення
розрахунків за поставлений природній
газ, через що у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 423707,34 грн., з яких: 278159,10 грн. -
пені, 54147,47 грн. - 3% річних та 91400,77 грн. -
інфляційних втрат. На цій підставі
зазначені суми стягнуто з відповідача,
за винятком пені, яку суди зменшили на 92
%.

Висновок судів попередніх інстанцій
про зменшення пені на 92% визнаний судом
касаційної інстанції незаконним. При
цьому зазначено, що майновий стан
сторін та соціальна значущість
підприємства мають значення для
вирішення питання про зменшення пені.
Втім, розмір, до якого суд зменшив пеню
(на 92%) не є співрозмірним, в контексті
інтересів позивача та відповідача.

Тому постановою Вищого господарського
суду України від 08.08.13, рішення
господарського суду Тернопільської
області від 16.04.13 та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 29.05.13 у справі
№921/185/13-г скасовані в частині відмови у
позові щодо стягненні пені, справу в
цій частині направити на новий розгляд
до господарського суду Тернопільської
області; в решті постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
29.05.13 залишено без змін.

Відповідно до ст. 111-12 Господарського
процесуального кодексу України,
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
судового розгляду справи.

Так, Вищий господарський суд України
своєю постановою від 08.08.13 скасував
судові акти не повністю, а лише в
частині відмови у стягненні пені (тобто
в частині позовних вимого про
стягнення 256022,46 грн. (278159,10 - 22136,64) пені);
в частині стягнення 54147,47 грн. - 3% річних,
91400,77 грн. - збитків від інфляції, 22136,64
грн. - пені та судового збору - судові
акти залишені без змін.

Всупереч змісту резолютивної частини
постанови, суд першої інстанції
розглянув справу у обсязі більшому, ніж
передавався на новий розгляд судом
касаційної інстанції, а саме, в сумі
278159,10 грн. пені.

Крім того, судами були проігноровані
вказівки Вищого господарського суду
про недопустимість зменшення пені на 92
%, оскільки це суперечить принципу
справедливості та розумності, таке
зменшення не є співрозмірним в
контексті інтересів обох сторін, а не
лише відповідача.

Апеляційний суд на ці порушення суду
першої інстанції уваги не звернув та
залишив рішення без змін.

За таких обставин ухвалені у справі
судові акти підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до господарського суду Тернопільської
області.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
задовольнити частково, рішення
господарського суду Тернопільської
області від 21.10.13 та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 16.01.14 у справі
№921/185/13-г скасувати, справу направити
на новий розгляд до господарського
суду Тернопільської області.

Головуючий - суддя Б. М.
Грек

Судді Л.В. Жукова

Д.С. Кривда