ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 рокуСправа № 912/952/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Тимошевської
В.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/952/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліхім-Дніпро",
м. Дніпродзержинськ,
Дніпропетровська область

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Омега-Екотехнологія", м.
Кіровоград

про стягнення 80 308,00 грн.

Представники сторін:

від позивача - Погрібняк І.П.,
довіреність № б/н від 03.01.14;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні 25.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Поліхім-Дніпро"
звернулось до господарського суду з
позовною заявою від 26.02.2014 року про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Омега-Екотехнологія"
80 308,00 грн. боргу, з покладенням на
відповідача витрат по сплаті судового
збору.

В обґрунтування підстав позову позивач
послався на невиконання відповідачем
умов договору поставки № 13/02-3 від 13.02.2013
року по оплаті у встановлений строк
поставленого товару.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 31.03.2014 року
порушено провадження у справі № 912/952/14
за даним позовом.

В судовому засіданні 25.04.2014 року
представником позивача позовні вимоги
підтримано в повному обсязі.

Відповідач відзиву на позов до суду не
подав, своїм правом на участь в
судовому засіданні не скористався,
уповноваженого представника до суду не
направив.

Господарський суд вважає відповідача
таким, що належним чином повідомлений
про проведення судового засідання,
оскільки ухвала суду про порушення
провадження у справі надсилалась на
адресу відповідача, за якою ТОВ
"Омега-Екотехнологія" зареєстровано в
ЄДРПОУ (а.с. 20-22) та отримана
відповідачем, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення №
01143112 від 02.04.2014 року (а.с. 23).

Приписи ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язують сторони добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Положення ст. 75 названого кодексу
України встановлюють, що якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищенаведене,
господарський суд вважає можливим
розглянути справу по суті в судовому
засіданні 25.04.2014 за відсутності
представника відповідача та за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали
та оцінивши подані докази, заслухавши
пояснення представника позивача,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13.02.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Поліхім-Дніпро" (далі
- постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Омега-Екотехнологія" (далі - покупець)
укладено договір поставки № 13/02-3 (далі -
договір, а.с. 8-10), відповідно до умов
якого Постачальник зобов'язався
продавати та поставляти нафтопродукти
(далі - товар), а Покупець - прийняти та
оплатити цей товар в порядку та на
умовах, встановлених даним Договором
(п. 1.1. договору).

Умови та строки поставки, а також
кількість, ціна та вартість кожної
окремої партії товару вказуються
сторонами у відповідних Додатках
(Специфікаціях), що є невід'ємними
частинами даного договору; Додатки є
окремими угодами, які укладені в межах
даного договору та кожен наступний
Додаток не відміняє та не призупиняє
дію попередніх Додатків, якщо інше не
встановлено в самому Додатку. (п. 1.2. - 1.3.
договору).

Згідно п. 5.2. договору поставка товару
здійснюється після попередньої
письмової або усної (в телефонному
режимі) заявки покупця про готовність
придбати партію товару.

Ціна на кожну партію товару, строки і
розмір оплати встановлюються у
відповідних Специфікаціях (п. 3.2.
договору).

У відповідності до п. 3.1. договору всі
розрахунки за товар здійснюються
сторонами в національній валюті
України, відповідно до кожної
Специфікації, на підставі рахунку,
виставленого постачальником покупцю,
шляхом банківського перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника.

Датою поставки вважається дата
оформлення товаротранспортної
накладної (п. 5.4. договору).

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання і діє до 31.12.2013
року, але в будь-якому випадку - до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за даним договором (п. 10.1
договору).

Договір поставки №13/02-3 від 13.02.2013 року
підписано повноважними представниками
сторін та скріплено печатками
підприємств.

Сторонами підписано також
Специфікації, що є додатками до
договору:

- № 1 від 15.02.2013 року на суму 90 000,00 грн.;

- № 2 від 18.02.2013 року на суму 55 632,00 грн.;

- № 3 від 20.03.2013 року на суму 88 440,00 грн.;

- № 4 від 02.04.2013 року на суму 70 484,00 грн.;

- № 5 від 11.04.2013 року на суму 22 994,00 грн.;

- № 6 від 29.04.2013 року на суму 8 500,00 грн.;

- № 7 від 11.07.2013 року на суму 23 052,00 грн.;

- № 8 від 15.07.2013 року на суму 64396,00 грн.;

- № 9 від 12.08.2013 року на суму 48 000,00 грн.;

- № 10 від 12.09.2013 року на суму 40 002,00 грн.;

- № 11 від 30.09.2013 року на суму 121 458,00 грн.
(а.с. 40-50).

Відповідно до умов вказаних вище
Специфікацій, Постачальник
зобов'язався поставити, а Покупець -
прийняти та оплатити товар на загальну
суму 632 958,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору та
Специфікацій, позивачем здійснено
поставку товару відповідачеві на
загальну суму 632 958,00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними: № 77 від 15.02.2013 року на
загальну суму 90 000,00 грн., № 128 від 20.03.2013
року на загальну суму 88 440,00 грн., № 212
від 29.04.2013 року на загальну суму 8 500,00
грн., № 170 від 10.04.2013 року на загальну
суму 22 994,00 грн., № 151 від 02.04.2013 року на
загальну суму 70 484,00 грн., № 481 від 12.08.2013
року на загальну суму 48 000,00 грн., № 394
від 15.07.2013 року на загальну суму 64 396,00
грн., № 392 від 12.07.2013 року на загальну
суму 23 052,00 грн., № 676 від 30.09.2013 року на
загальну суму 121 458,00 грн., № 537 від 12.09.2013
року на загальну суму 40 002,00 грн., № 79 від
18.02.2013 року на загальну суму 55 632,00 грн.,
копії яких містяться в матеріалах
справи (а.с.29-38, 51).

Зазначені накладні містять посилання
на договір №13/02-3 від 13.02.2013 року та
підписані уповноваженим особами обох
сторін.

Однак, як повідомляє позивач,
відповідач за отриманий Товар
розрахувався з порушенням договірних
строків оплати та не в повному обсязі
на суму 552 650,00 грн.

За розрахунком позивача відповідачем
здійснено наступну оплату вартості
отриманого товару:

14.02.2013 в сумі 90 000,00 грн.;

18.02.2013 в сумі 5 000,00 грн.;

18.02.2013 в сумі 70 000,00 грн.;

19.03.2013 в сумі 87 100,00 грн.;

22.03.2013 в сумі 75 450,00 грн.;

29.04.2013 року в сумі 8 500,00 грн.;

11.07.2013 року в сумі 22 600,00 грн.,

15.07.2013 року в сумі 64 600,00 грн.,

27.08.2013 року в сумі 20 000,00 грн.,

11.09.2013 року в сумі 18 000,00 грн.,

11.09.2013 року в сумі 20 000,00 грн.,

13.09.201 року в сумі 30 000,00 грн.,

26.09.2013 року в сумі 10 000,00 грн.,

10.10.2013 року в сумі 20 400,00 грн.,

20.11.2013 року в сумі 11 000,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача на
час подання позову становила 80 308,00 грн.
(632 958,00 грн. (вартість Товару) - 552 650,00 грн.
(оплата)).

Наявність вказаної заборгованості
відповідачем не заперечено, що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків, підписаним сторонами та
скріплений печатками підприємств (а.с.
39).

В зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань по оплаті товару,
позивач звернувся до господарського
суду з даним позовом.

Розглядаючи позовні вимоги
господарський суд враховує положення
статті 67 Господарського кодексу
України, відповідно до якої відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.
Підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.

Частина 7 статті 179 Господарського
кодексу України передбачає, що
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки.

Згідно визначення, наведеного в ст. 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Договір поставки укладається на розсуд
сторін або відповідно до державного
замовлення. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Предметом спору у даній справі є
невиконання відповідачем обов'язку
щодо оплати поставленого позивачем
товару за договором поставки.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України, що визначено ст.175
Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін);
якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час, при
цьому, боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Таким чином, позивач свої обов`язки за
договором виконав належним чином,
здійснивши поставку товару, що
підтверджується матеріалами справи.
Відповідач свої зобов`язання щодо
своєчасної та повної оплати товару не
виконав, у зв`язку з чим утворилась
заборгованість в розмірі 80 308,00 грн.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство в господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

Відповідачем докази погашення
заборгованості за отриманий товар
господарському суду не надані. Поряд з
цим, відповідач, наявність
заборгованості в сумі 80 308,00 грн. за
отриманий товар, не заперечив, що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків, підписаним сторонами та
скріплений печатками підприємств

З огляду на викладене, враховуючи
фактичне отримання відповідачем
поставленого товару, господарський суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліхім-Дніпро" про
стягнення боргу в розмірі 80 308,00 грн. є
обґрунтованими, доведеними належним
чином та такими, що підлягають
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 64, 82, 84, 85, 87,
116 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Омега-Екотехнологія"
(25030, м.Кіровоград, вул. Бєляєва, 7, корп. 4,
кв. 17, ідентифікаційний код 37502715) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліхім-Дніпро" (51934,
Дніпропетровська область, м.
Дніпродзержинськ, вул.
Червоногвардійська, 15/10,
ідентифікаційний код 23938358) -
заборгованість в сумі 80 308,00 грн., а
також 1 827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Копію рішення направити товариству з
обмеженою відповідальністю
"Омега-Екотехнологія" за адресою: 25030, м.
Кіровоград, вул. Бєляєва, 7, корп. 4, кв. 17.

Повне рішення складено 30.04.2014 року.

Суддя
В.В.Тимошевська