ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"23" квітня 2014 р.
Справа № 911/400/14

За позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до Державного підприємства спиртової
та лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт», Київська обл., м. Бровари

про стягнення 151338,79 грн

суддя Третьякова О.О.

Представники:

Позивача: Жигадло І.Б. (довіреність №42/10
від 30.12.2013),

Відповідача: Лук'янова І.Ю. (довіреність
№22-01/01 від 22.01.2014)

Обставини справи:

До Господарського суду Київської
області звернулась Дочірня компанія
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (далі - ДК «Газ
України»/Позивач) з позовом до
Державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» (далі - ДП
«Укрспирт»/Відповідач) про стягнення
151338,79 грн пені, нарахованої внаслідок
неналежного виконання відповідачем
своїх грошових зобов'язань за
договором поставки природного газу
№24/11-1979/13-0/ПДВ від 30.08.2011.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 12.02.2014 порушено провадження
у справі №911/400/14 та призначено справу
до розгляду на 03.03.2014.

В судових засіданнях 03.03.2014, 17.03.2014,
26.03.2014 та 02.04.2014р. оголошувалась перерва
до 17.03.2014, 26.03.2014, 02.04.2014 та 09.04.2014
відповідно.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 09.04.2014 розгляд даної справи
відкладено на 23.04.2014.

10.04.2014 через канцелярію Господарського
суду Київської області від Позивача
надійшло клопотання про продовження
строку вирішення спору у даній справі в
порядку ст.69 ГПК України, яке було
задоволено ухвалою господарського
суду Київської області від 10.04.2014.

Відповідач позов не визнав з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву
від 03.03.2014 за №4-2/56 (вх. суду №3672/14 від
03.03.2014), та просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.
Зокрема, заперечення Відповідача
обґрунтовані тим, що Позивач вже
звертався до суду з позовом до
Відповідача, однією з вимог якого була
вимога про стягнення пені, в
задоволенні якої Господарським судом
Київської області відмовлено рішенням
від 10.06.2013 у справі №911/1237/13.

Згідно ст.85 ГПК України у судовому
засіданні 23.04.2014 оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників сторін, суд

встановив:

30.08.2011 між Львівською філією ДК «Газ
України» (далі-постачальник) та ДП
«Укрспирт» (далі-покупець) було
укладено Договір поставки природного
газу №24/11-1979/13-0/ПДВ (далі-Договір),
відповідно до якого постачальник
зобов'язався поставити покупцеві
імпортований природний газ, а покупець
зобов'язався прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у
п.1.2 цього Договору.

Відповідно до п. 2.2 Додатку №1 від 30.08.2011
до Договору, приймання-передача газу,
поставленого продавцем покупцеві у
відповідному місяці поставки газу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу, в якому зазначаються фактичні
обсяги спожитого газу, його ціна та
вартість.

Судом встановлено, що Позивач свої
обов'язки за договором в частині
постачання природного газу виконав
належним чином.

Так, на виконання умов Договору,
протягом серпня-вересня 2011 року
Позивачем поставлено, а Відповідачем
прийнято природний газ загальною
вартістю 1958123,43 грн, що підтверджується
підписами та відбитками печаток сторін
на актах приймання-передачі природного
газу:

- від 31.08.2011 на суму 930400,95 грн,

- від 30.09.2011 на суму 1027722,48 грн, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Про належне виконання Позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку Відповідача
претензій та повідомлень про порушення
постачальником (Позивачем) умов
договору.

Втім, Відповідач свої обов'язки за
Договором в частині своєчасної оплати
вартості поставленого газу належним
чином не виконав, у зв'язку з чим у
квітні 2013 року ДК «Газ України»
звернулось до Господарського суду
Київської області з позовом до ДП
«Укрспирт» про стягнення 487948,59 грн, з
яких: 440428,95 грн заборгованості за
Договором №24/11-1979/13-0/ПДВ від 30.08.2011, 32684,23
грн пені, нарахованої за період з 29.09.2012
по 29.03.2013, 13073,69 грн 3% річних та 1761,72 грн
інфляційних втрат, нарахованих за
період з 01.04.2012 по 29.03.2012.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 10.06.2013 у справі
№911/1237/13 вищезазначений позов
задоволено частково, стягнуто з ДП
«Укрспирт» на користь ДК «Газ України»
440428,95 грн основного боргу, 13073,69 грн 3%
річних, 1761,72 грн інфляційних втрат та
9105,31 грн судового збору; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення набрало законної сили
23.06.2013.

Посилаючись на те, що Відповідач
остаточну оплату вартості
поставленого газу здійснив лише 13.11.2013,
тобто з порушенням встановлених
Договором строків, що підтверджується
наданою суду довідкою щодо стану
заборгованості останнього за
договором, Позивач просить суд
стягнути з Відповідача 151338,79 грн пені,
нарахованої за періоди:

з 06.09.2011 по 05.03.2012 на 930400,95 грн.
заборгованості за серпень 2011 року,

з 06.10.2011 по 05.04.2012 на 1027 722,48 грн.
заборгованості за вересень 2011 року з
підстав п. 7.3.1. Договору та ст.ст. 549-551 ЦК
України.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив, що
заявлена позовна вимога підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно ч.1.ст.173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистими, сімейними,
домашніми або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму,
як це передбачено ч.1 ст.712 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.712 ЦК України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
як це передбачено ч.1 ст.530 ЦК України.

Абзацом 4 п.4.1. Договору встановлено, що
остаточний розрахунок за спожитий газ
з урахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання-передачі газу (за звітний
місяць) до 5-го числа, наступного за
місяцем поставки газу.

З огляду на вищенаведене, підписання
Відповідачем актів приймання-передачі
природного газу за серпень-вересень 2011
року без будь-яких заперечень щодо
обсягу поставленого газу свідчить про
прийняття Відповідачем цього газу та,
відповідно, породжує в останнього
обов'язок щодо його оплати у повному
обсязі, у відповідності до п. 4.1
Договору, до 05.09.2011 та 05.10.2011 відповідно.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як зазначено в ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

В ч.2 ст.217 ГК України зазначається, що у
сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Відповідно до ст.230 ГК України
визначено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 7.3.1 Договору передбачено, що у
разі порушення покупцем умов п. 4.1 цього
Договору, покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Оскільки Відповідач свої договірні
зобов'язання в оплати вартості
поставленого газу у погоджені
сторонами строки не виконав, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
нарахування Позивачем пені в порядку п.
7.3.1. Договору.

Розрахунок пені здійснений Позивачем
за період з 06.09.2011 по 06.03.2012 на
прострочену заборгованість за актом
прийому-передачі газу від 31.08.2011 та з
06.10.2011 по 06.04.2012 на прострочену
заборгованість за актом
прийому-передачі газу від 30.09.2011.

Враховуючи, що п.4.1. Договору встановлює
обов'язок Відповідача провести
розрахунки до 5-го числа, наступного за
місяцем поставки газу, Відповідач, у
випадку невиконання такого обов'язку,
вважається таким, що прострочив вже з
5-го числа відповідного місяця, а відтак
нарахування пені повинно
здійснюватися з 05.09.2011 по 05.03.2012 на
прострочену заборгованість за актом
прийому-передачі газу від 31.08.2011 та з
05.10.2011 по 05.04.2012 на прострочену
заборгованість за актом
прийому-передачі газу від 30.09.2011.

Крім того, Позивачем пеня розрахована
на всю суму поставленого газу за актами
прийому-передачі від 31.08.2011 на суму
930400,95 грн та від 30.09.2011 на суму 1027722,48 грн.

Однак, як вбачається з рішення
Господарського суду Київської області
від 10.06.2013 у справі №911/1237/13 на баланс
Позивача Львівською філією ДК «Газ
України» (у зв'язку з її ліквідацією)
заборгованість Відповідача за
Договором №24/11-1979/13-0/ПДВ від 30.08.2011
станом на 01.04.2012 була передана в розмірі
440428,95 грн.

Судом встановлено, що зменшення
заборгованості за Договором
№24/11-1979/13-0/ПДВ від 30.08.2011 в загальній
сумі 1958123,43 грн відбулося шляхом
зарахування Львівською філією ДК «Газ
України» переплат Відповідача за іншим
договором поставки природного газу
№24/11-1979/13, а саме згідно платіжних
доручень №4201 від 09.08.2011, №4733 від 23.08.2011,
№4870 від 26.08.2011, №5705 від 20.09.2011, №5780 від
21.09.2011 та №5854 від 22.09.2011, в загальній
сумі 1517694,48 грн, копії яких додано
Відповідачем до матеріалів справи.

Проте, підтвердити точну дату такого
зарахування жодна з сторін не змогла.

Відповідачем подано суду копію акта
звіряння обсягу дебіторської та/або
кредиторської заборгованості між
Відповідачем та Львівською філією ДК
«Газ України», згідно якого сторони
засвідчили, що станом на 01.11.2011 за
Відповідачем рахується заборгованість
по оплаті поставленого газу за
Договором №24/11-1979/13-0/ПДВ від 30.08.2011 в
розмірі 440428,95 грн, що дає можливість
суду зробити висновок, що станом на
01.11.2011 року переплати в сумі 1517694,48 грн
були прийняті Позивачем в рахунок
погашення боргу за Договором
№24/11-1979/13-0/ПДВ від 30.08.2011.

А отже, враховуючи положення п. 4.1.
Договору щодо строків остаточних
розрахунків за поставлений газ, вимоги
ч.6 ст.232 ГК України, період нарахування
пені, заявлений Позивачем, період
нарахування пені, встановлений судом,
засвідчену сторонами суму
заборгованості станом на 01.11.2011, суд
здійснив власний розрахунок пені,
наведений нижче:

Період простроченняСума боргу
(грн)Розмір облікової ставки НБУСума
пені за період прострочення06.09.2011 -
01.11.2011930 400.95 (серпень 2011 року)7.7500 %22
520.8006.10.2011 - 01.11.20111 027 722.48 (вересень 2011
року)7.7500 %11 783.6102.11.2011 - 22.03.2012440 428.95
(вересень 2011 року)7.7500 %26 558.4723.03.2012 -
05.04.2012440 428.95 (вересень 2011 року)7.5000 %2 527.05

Оскільки вірна сума пені, за
розрахунком суду, складає 63389,93 грн,
вимога Позивача про стягнення з
Відповідача 151338,79 грн пені підлягає
частковому задоволенню в сумі 63389,93
грн.

Щодо покладеного в основу заперечень
проти позову клопотання Відповідача
про припинення провадження у даній
справі з підстав п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України,
оскільки, на думку останнього, рішенням
Господарського суду Київської області
від 10.06.2013 у справі №911/1237/13 вирішено
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав, слід зазначити наступне.

В силу вимог п.2 ч.1 ст.80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Пунктом 4.5 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» передбачено, що
припинення провадження у справі на
підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України можливе
за умов, якщо рішення господарського
суду або іншого органу, який вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав, набрало законної сили, не
змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку. За відсутності таких умов
заінтересована особа вправі
звернутися з позовом до господарського
суду на загальних підставах.

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Разом з тим, судом встановлено, що
предметом позову у справі
господарського суду Київської області
№911/1237/13 була, зокрема, вимога про
стягнення 32684,23 грн пені, нарахованої за
період з 29.09.2012 по 29.03.2013, у той час, як в
межах даної справи розглядається
вимога про стягнення 151338,79 грн пені,
сукупний період нарахування якої
становить з 06.09.2011 по 06.04.2012, що свідчить
про різний предмет вказаних справ.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, суб'єктний склад та
характер правовідносин, а також
враховуючи те, що справи №911/1237/13 та
№911/400/14 мають різний предметний склад,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для припинення провадження у
даній справі в порядку п.2 ч.1 ст.80 ГПК
України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що вимога
Позивача про стягнення з Відповідача
63389,93 грн пені є правомірною,
обґрунтованою, документально
підтвердженою, Відповідачем належним
чином не спростованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України
відшкодування понесених Позивачем
витрат по сплаті судового збору
покладається судом на Відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості «Укрспирт» (07400, Київська
обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, код
37199618) на користь Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1,
код 31301827) 63389,93 грн (шістдесят три тисячі
триста вісімдесят дев'ять гривень
дев'яносто три копійки) пені та 1267,80 грн
(одну тисячу двісті шістдесят сім
гривень вісімдесят копійок) витрат по
сплаті судового збору.

3. В інших вимогах в позові відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О.О.Третьякова

Повне рішення складено « 16» травня 2014
року.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.