ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

14 травня 2014 року
Справа № 913/725/14

Провадження №9/913/725/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганське
енергетичне об'єднання", м. Луганськ

до Державного підприємства
"Луганськвугілля", м. Луганськ

про стягнення 1 868 478 грн. 90 коп.

Суддя Ворожцов А.Г.

Секретар судового засідання Берещенко
Н.Ю.

в присутності представників:

від позивача - Голоколосова Л.І., дов. №
47 від 02.01.14,

від відповідача - Щавинська Л.М., дов. №
03/5-593 від 30.12.13

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач звернувся з позовом
про стягнення з відповідача
заборгованості з активної
електроенергії в сумі 1770485,35 грн., за
перевищення договірних величин
споживання електроенергії - 18302,59 грн., з
реактивної електроенергії - 1306,67 грн.,
пені - 32967,74 грн., 3% річних - 22537,68 грн. та
інфляційних нарахувань - 22878,87 грн. за
договором № 2424 від 01.04.02 на
користування електричною енергією.

В обґрунтування вимог позивач, ТОВ
"ЛЕО", посилається на укладений між ним
та відповідачем договір на
користування електричною енергією №
2424 від 01.04.02, за яким він за період з
грудня 2011 року по січень 2013 року
здійснював постачання відповідачу
електроенергії, за яку останній
зобов'язався розраховуватися згідно з
умовами договору.

Однак грошові зобов'язання не були
виконані відповідачем належним чином,
внаслідок чого заборгованість за
реактивну електроенергію складає 1306,67
грн.

На підставі умови 4.5 договору за період
прострочення платежів з оплати
активної та реактивної електроенергії,
відповідачу нарахована пеня в сумі
32967,74 грн.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України
відповідачу нараховані 3% річних з
прострочених сум в розмірі 22537,68 грн. та
інфляційні втрати - 22878,87 грн.

За порушення договірної величини
електроспоживання у березні 2013 року
відповідачу нараховано суму 18302,59 грн.

Відповідач, ДП "Луганськвугілля",
відзивом на позовну заяву за № 03-585 з
вимогами частково погодився в частині
стягнення боргу з активної
електроенергії, санкції за перевищення
договірної величини
електроспоживання, однак не
погоджується з вимогами про стягнення
інфляційних збитків, річних відсотків
та пені.

Водночас представник відповідача,
посилаючись на важке фінансове
становище просить зменшити розмір
нарахованої пені, додавши відповідні
документи.

Оцінивши матеріали справи, встановивши
фактичні обставини, вислухавши доводи
позивача та відповідача, суд дійшов
наступного висновку.

Спір виник через неналежне виконання
відповідачем грошового зобов'язання за
договором на постачання електричної
енергії.

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем був укладений договір на
користування електричною енергією №
2424 від 01.04.02 (а.с. 33 - 41), згідно з яким
позивач за період з грудня 2011 року по
січень 2013 року здійснював постачання
відповідачу електроенергії (а.с. 94 - 123),
за яку останній зобов'язався
розраховуватися згідно з умовами
договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до п. 9 додатку Порядок
розрахунків від 17.07.03 до договору
кінцевий розрахунок за спожиту
активну електроенергію та інші платежі
відповідач повинен здійснювати на
підставі виставлених позивачем
рахунків протягом 5-ти днів з дня їх
отримання, однак відповідач не
розрахувався за використану протягом
вказаного вище періоду активну
електроенергію належним чином.

Відповідачу були надані рахунки на
оплату спожитої активної
електроенергії за спірний період, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с. 42 - 67), однак за відповідачем
обліковується заборгованість з
активної електроенергії за вказаний
вище період у розмірі 1770485,35 грн., що
підтверджується матеріалами справи та
наданим позивачем розрахунком (а.с. 10),
який відповідає фактичним обставинам.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що
обчислення плати за перетікання
реактивної електроенергії на межі
розподілу балансової належності
здійснюється згідно з діючою Методикою
обчислення плати за перетікання
реактивної електроенергії між
електропередавальною організацією та
її споживачами, затв. наказом
Мінпаливенерго України від 17.01.02 № 19.

На підставі цієї умови позивачем були
виставлені рахунки щодо оплати
компенсації за перетікання реактивної
електроенергії за вказаний період (а.с.
68 - 82), однак грошові зобов'язання не
були виконані відповідачем належним
чином, внаслідок чого заборгованість
за реактивну електроенергію складає
1306,67 грн., що підтверджується
матеріалами справи та наданим
позивачем розрахунком (а.с. 28), який
відповідає фактичним обставинам.

Відповідно до додатку Обсяги
постачання електричної енергії
Споживачу договірна величина
електроспоживання щодо об'єкту
відповідача "ФОК ТП-643" на березень 2013
року становила 7252 кВт/год, величина
електроспоживання щодо об'єкту "ЛВЦ-351"
на березень 2013 року становила 3720
кВт/год, на квітень 2013 року - 4092 кВт/год.

Однак, фактично відповідач спожив за
відповідними об'єктами у відповідний
період електроенергії 10976 кВт/год, 11400
кВт/год та 11400 кВт/год, чим перевищив
договірну величину електроспоживання
на загальну суму 18302,59 грн. згідно з
наданим у позові розрахунком (а.с. 30),
який відповідає фактичним обставинам.

На цю суму були виставлені відповідні
рахунки (а.с. 31, 32), які не сплачені.

Вирішуючи цей спір, суд врахував таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ГПК України
відповідач має право визнати позов
повністю або частково.

Таким чином, законодавець надав право
відповідачу під час розгляду справи в
господарському суді визнати позов
повністю або частково. Оскільки
відповідач скористався своїм правом
щодо визнання суми боргу з активної
електроенергії та санкції за
перевищення договірної величини
електроспоживання і це визнання
викладене у письмовій формі у наданому
відзиві на позовну заяву, суд приймає
цю обставину до уваги.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 ГПК України у
разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Оскільки дії відповідача з визнання
вказаних сум не суперечать
законодавству та не порушують прав
інших осіб, суд приймає заяву
відповідача про визнання частини
позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
відсотків не встановлений договором
або законом.

На підставі цієї норми відповідачу
правомірно нараховані 3% річних з
прострочених сум в розмірі 22537,68 грн. за
період з 21 вересня 2013 року по 5 лютого 2014
року та інфляційні втрати за період з
жовтня 2013 року по січень 2014 року - 22878,87
грн.

На ці суми були виставлені відповідні
рахунки (а.с. 83 - 93).

Пунктом 4.5 договору сторони
передбачили відповідальність за
порушення строків розрахунків за
активну електроенергію, строку
внесення плати за перетікання
реактивної електроенергії та строків
оплати за перевищення договірних
величин споживання електроенергії та
потужності тощо у вигляді пені у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, діючої в період, за який
сплачується пеня.

На підставі цієї умови за період
прострочення платежів з оплати
активної та реактивної електроенергії,
відповідачу нарахована пеня в сумі
32967,74 грн., на яку були виставлені
відповідні рахунки (а.с. 83 - 93).

Суд перевірив правильність розрахунку
пені за прострочення оплати активної
електроенергії за період з 11 лютого 2013
року по 5 лютого 2014 року (а.с. 12 - 16) та
реактивної електроенергії за період з
11 лютого 2013 року по 8 січня 2014 року (а.с. 17
- 19), враховуючи кожний звітний період
та часткову оплату, та дійшов висновку
про відповідність цих розрахунків
фактичним обставинам.

Щодо клопотання відповідача про
зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 233 ГК України суду
надано право зменшувати розмір
штрафних санкцій у разі, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора. Законодавець встановив, що
при цьому повинно бути взято до уваги:

· ступінь виконання зобов'язання
боржником,

· майновий стан сторін, які беруть
участь у зобов'язанні,

· не лише майнові, але й інші
інтереси сторін, що заслуговують на
увагу.

Частина 3 статті 551 ЦК України містить
норму, за якою розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Аналогічна норма міститься й у п. 3 ст. 83
ГПК України, за якою господарський суд
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, суд має право, виходячи з
конкретних обставин справи, зменшити
розмір штрафних санкцій, але не
звільнити повністю боржника від їх
сплати.

Суд приймає до уваги:

Ш штрафні санкції, заявлені
позивачем за цим позовом, надмірно
великі порівняно з його збитками, крім
того, позивач скористався своїм правом
нарахування інфляційних втрат та 3%
річних, частково компенсувавши свої
збитки,

Ш підприємство відповідача є
вугледобувним підприємством, яке має
отримувати відповідні дотації з
державного бюджету для покриття
різниці в тарифах,

Ш відповідач документально
підтвердив складне фінансове
становище, яке негативно впливає на
питання своєчасної виплати заробітної
плати працівникам вугільних
підприємств, питання забезпечення
охорони праці та ін.

За таких обставин суд вважає за можливе
зменшити розмір нарахованої пені за
весь період нарахування до суми 16484,0
грн.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
покладенням судових витрат на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача, Державного
підприємства «Луганськвугілля», 91055, м.
Луганськ, вул. Лермонтова, 1в, код 32473323,
на користь позивача, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання», 91021, м.
Луганськ, кв-л Гайового, 35а, код 31443937,

- заборгованість з активної
електроенергії в сумі 1770485,35 грн., за
перевищення договірних величин
споживання електроенергії - 18302,59 грн.
на рахунок № 60 в філії ЛОУ ВАТ
«Державний ощадний банк України», МФО
304665,

- заборгованість з реактивної
електроенергії - 1306,67 грн., зменшену
судом пеню - 16484,0 грн., 3% річних - 22537,68
грн. та інфляційні нарахування - 22878,87
грн., крім того, витрати зі сплати
судового збору у розмірі 37369,58 грн. на
рахунок 4 в АТ «Райффайзен Банк
Аваль», МФО 380805.

3. У задоволенні вимоги про стягнення
пені в розмірі 16483,74 грн. відмовити.

Наказ видати після набрання законної
сили цим рішенням.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено і
підписано 15.05.14.

Суддя
А. Г. Ворожцов