ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.05.14 № 910/8100/14. Суддя Бондаренко Г.П.,
розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до ПАТ "Перший інвестиційний банк"

про відшкодування збитків 1 298 759,50 дол.
США, що еквівалентно 14 607 736,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 як учасник Товариства з
обмеженою відповідальністю «Атланта»
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовною заявою б/н від 22.04.2014
року до ПАТ "Перший інвестиційний банк"
про відшкодування збитків в розмірі 14
607 736, 43 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України - не
подано доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються матеріали,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Позивачем до позовної заяви не надано
жодних доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі,
натомість зазначено, що відповідно до
п. 9 ст. 5 (пільги щодо сплати судового
збору) Закону України «Про судовий
збір» інваліди 1 та 2 груп звільняються
від сплати судового збору, при цьому на
підтвердження статусу інваліда 2 групи
позивачем додано до матеріалів
позовної заяви Довідку МСЕК № 000166 від
20.08.2008 року про інвалідність 2 групи.

Пунктом 9 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» встановлено, що від
сплати судового збору звільняються,
зокрема, інваліди I та II груп, законні
представники дітей-інвалідів і
недієздатних інвалідів I та II груп.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» пільги інвалідам
надаються на підставі посвідчення, яке
підтверджує відповідний статус,
пенсійного посвідчення чи посвідчення,
що підтверджує призначення соціальної
допомоги відповідно до законів України
"Про державну соціальну допомогу
інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам", "Про державну
соціальну допомогу особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам", в яких
зазначено групу та причину
інвалідності (для повнолітніх осіб),
категорію "дитина-інвалід" (для дітей), а
також у відповідних випадках вказано
їх основні нозологічні форми
захворювань (по зору, слуху та з
ураженням опорно-рухового апарату).

Таким чином, надана позивачем довідка
МСЕК № 000166 від 20.08.2008 року не є засобом
доказування статусу позивача, як
інваліда 2 групи у відповідності до
законодавства України, відповідний
статус має бути підтверджено іншими
засобами, зокрема відповідним
посвідченням.

Позивачем до матеріалів позовної заяви
будь-якого посвідчення, яке б
підтверджувало б наявність у
відповідача статусу інваліда 2 групи не
додано, відповідно наявність пільг у
позивача щодо сплати судового збору
матеріалами позовної заяви не
доведена, при цьому доказів сплати
судового збору до матеріалів позовної
заяви не додано.

За викладених обстав суд дійшов
висновку про недодержання позивачем
вимог ст. 57 ГПК України при поданні
позовної заяви до господарського суду.

Відповідно до п. 6 ст. 63 ГПК України - не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач,
прокурор чи його заступник зобов'язані
при поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 ГПК України до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56 ГПК України,
обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку" внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Матеріали позовної заяви надісланої
суду в якості доказів відправки
відповідачу позовної заяви з доданими
до неї документами містять оригінал
фіскального чеку № 8701 від 24.03.2014 року та
не містять опису вкладень у цінний лист
із якого суд міг би достеменно
пересвідчитись що відповідачу була
направлена саме позовна заява б/н від
22.04.2014 року з доданими до неї
документами. Крім того, із зазначеного
фіскального чеку вбачається, що
поштове відправлення було направлено
відповідачу 24.03.2014 року, в той час як
позовна заява подана до суду була
складена та підписана 22.04.2014 року.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що позивачем не дотримано при
поданні позовної заяви до суду вимог
ст. 56 ГПК України.

Відповідно до ст. 54 ГПК України - у
позовній заяві не вказано повного
найменування сторін, їх поштових адрес.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 54 ГПК України,
позовна заява повинна містити:
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних осіб -
платників податків).

Зі змісту ст. 90 ЦК України вбачається,
що юридична особа повинна мати своє
найменування, яке містить інформацію
про її організаційно-правову форму.
Найменування установи має містити
інформацію про характер її діяльності.
Найменування юридичної особи
вказується в її установчих документах
і вноситься до єдиного державного
реєстру.

Проте, заявником вказано тільки
частину найменування відповідача.
Враховуючи, що повне найменування
товариства має містити повну назву
організаційно-правової форми, повне
найменування юридичної особи
зазначене в позовній заяві має
відповідати даним щодо повного
найменування, що містяться в ЄДРПОУ,
найменування відповідача у вказаній
позовній заяві не може вважатися
повним.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ГПК України,
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, (п. 2) якщо
у позовній заяві не вказано повного
найменування сторін, їх поштових адрес
(п.4), якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі, (п. 6) якщо не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

Керуючись п. п. 2, 4, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 22.04.2014
року і додані до неї документи
повернути без розгляду.

Додаток: Позовна заява ОСОБА_1 б/н від
22.04.2014 року і додані до неї документи.

Суддя
Г.П. Бондаренко