ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р.
Справа № 911/740/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Нижчедубечанської
сільської ради Вишгородського району
Київської області

до Приватного підприємця ОСОБА_1

про внесення змін до умов договору
оренди земельної ділянки

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Мусієнко М.М. (довіреність
№ 120 від 19.03.2014 р.)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність
б/н від 26.03.2014 р.)

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області звернулась Нижчедубечанська
сільська рада Вишгородського району
Київської області (далі - позивач) з
позовом до Приватного підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач) про внесення
змін до умов договору оренди земельної
ділянки.

Позивач просив суд зобов'язати внести
зміни до договору оренди землі від
18.03.2005 р., укладеного Нижчедубечанською
сільською радою Вишгородського району
Київської області з ПП ОСОБА_1, зокрема,
до: п. 6 договору оренди землі, виклавши
його в наступній редакції: «Річна
орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі у розмірі 3% від грошової
оцінки землі», п. 8 договору оренди
землі, виклавши його в такій редакції:
«Орендна плата вноситься Орендарем
рівними частками за податковий
(звітний) період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісячно
протягом тридцяти календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця». Також
позивач просив суд покласти на
відповідача судові витрати.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
між Нижчедубечанською сільською радою
(орендодавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (орендар) 18 березня
2005 року був укладений договір оренди
земельної ділянки, згідно якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення площею 0,5000 га під
розміщення магазину та лісоторгового
складу, яка знаходиться на території
АДРЕСА_2. Орендар вносить орендну плату
відповідно до п. 6 договору та сплачує 2%
річної орендної ставки від
нормативно-грошової оцінки землі.

Як зазначає позивач, у договорі чітко
не вказано процентну ставку орендної
плати за землю, але в Податковому
кодексі України в ст. 288 передбачено, що
розмір орендної плати для земель
несільськогосподарського призначення
не може бути меншим трикратного
розміру земельного податку. Рішенням
сесії № 260-30-УІ від 25.01.2013 р.
Нижчедубечанська сільська рада
встановила ПП ОСОБА_1 річну орендну
плату за земельну ділянку в розмірі 3%
від нормативної грошової оцінки.
Позивач листом № 52 від 11.02.2013 р.
звернувся до відповідача з пропозицією
внести зміни до умов договору у зв'язку
з набранням чинності Податковим
кодексом України, однак відповідач
відмовився вносити зміни до умов
договору, у зв'язку з чим сільська рада
недоотримує значних коштів до
місцевого бюджету. Крім того, п. 8
договору оренди земельної ділянки
передбачено, що орендна плата
вноситься один раз на рік в січні
місяці, що не відповідає нормам
Податкового кодексу України (ст.ст.
285-287), оскільки орендна плата повинна
вноситись рівними частками за
податковий (звітний) період, який
дорівнює календарному місяцю,
щомісячно протягом тридцяти
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Окрім того, позивач просив суд
витребувати у відповідача оригінал
договору оренди землі від 18.03.2005 р.,
укладеного Нижчедубечанською
сільською радою Вишгородського району
Київської області з ПП ОСОБА_1

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.03.2014 р. було порушено
провадження у даній справі.

Розгляд справи відкладався.

24.03.2014 р. до господарського суду
позивачем було подано клопотання про
витребування доказів, згідно якого
сільська рада просить суд витребувати
у приватного нотаріуса Вишгородського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
оригінал договору оренди земельної
ділянки від 18.03.2005 р. (на 0,5000 га),
зареєстрований в реєстрі за № 930,
кадастровий план земельної ділянки,
акт визначення меж земельної ділянки,
акт прийняття - передачі земельної
ділянки, яке було залишено без
задоволення.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.03.2014 р. було зобов'язано
відповідача надати суду договір оренди
землі б/н від 18.03.2005 р., укладений
Нижчедубечанською сільською радою
Вишгородського району Київської
області з ПП ОСОБА_1, з усіма додатками
до нього.

04.04.2014 р. відповідачем був поданий до
господарського суду відзив на позовну
заяву, згідно якого відповідач проти
позову заперечує, посилаючись при
цьому на таке.

Листом від 11.02.2013 р. Нижчедубечанська
сільська рада запропонувала
відповідачу внести зміни до укладеного
між сторонами договору оренди в
частині зміни ставки орендної плати в
зв'язку з прийняттям на сесії сільської
ради рішення № 257-26-У від 19.06.2009 р. «Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
сільського населеного пункту Нижча
Дубечня». Проте, на думку відповідача,
дане рішення не може бути підставою для
підвищення плати за орендовану
відповідачем земельну ділянку,
оскільки під час укладення
вищевказаного договору оренди сторони
погодили одну із істотних умов
договору оренди землі, якою є орендна
плата, із зазначенням її розміру,
індексації, форм платежу, строків,
порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату, що
відповідає положенням статті 15 Закону
України «Про оренду землі».

Також відповідач зазначав, що згідно з
п. 9 договору оренди, розмір орендної
плати переглядається у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
договором; зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін, тарифів, змін
коефіцієнтів індексації, визначених
законодавством; погіршення стану
орендованої земельної ділянки не з
вини орендаря, що підтверджено
документом; в інших випадках,
передбачених законом. Водночас,
вказаним пунктом 9 договору, яким
сторони погодили підстави для зміни
розміру орендної плати, такої підстави,
як зміна грошової оцінки землі не
передбачено. Стаття ж 30 Закону України
«Про оренду землі» визначає, що зміна
умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін, а ст. 96 Земельного кодексу
України не встановлює обов'язку
орендаря укладати зміни до договору в
частині підвищення процентної ставки
орендної плати на односторонню вимогу
орендодавця, яка, на переконання
підприємця, суперечить договору.

Окрім того, відповідач посилається на
те, що рішення ради
нормативно-правового характеру, згідно
з пунктом 5 статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» (із
змінами та доповненнями), набирають
чинності з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію. Проте,
позивач не надав доказів оприлюднення
рішення від 19.06.2009 р. № 257-26-У «Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
сільського населеного пункту Нижча
Дубечня» та не підтвердив факту
набрання чинності вказаним рішенням.

До господарського суду Київської
області 07.04.2014 р. від Нижчедубечанської
сільської ради Вишгородського району
Київської області подано заяву про
уточнення (зміну) позовних вимог,
згідно якої позивач просить суд внести
зміни до договору оренди земельної
ділянки від 18.03.2005 р., виклавши їх в
наступній редакції: «п. 3.
Нормативно-грошова оцінка земельної
ділянки площею 0,5000 га становить 1454416,14
грн. (один мільйон чотириста п'ятдесят
чотири тисячі чотириста шістнадцять
грн. 14 коп.)», «п. 6. Річна орендна плата
вноситься Орендарем у грошовій формі у
розмірі 3% від нормативно-грошової
оцінки землі, що складає 43632,48 грн. без
ПДВ на рахунок Нижчедубечанської
сільської ради», «п. 8. Орендна плата
вноситься Орендарем рівними частками
за податковий (звітний) період, який
дорівнює календарному місяцю,
щомісячно протягом тридцяти
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця».

24.04.2014 р. позивачем були надані письмові
пояснення щодо позову про внесення
змін до умов договору б/н від 04.04.2014 р.,
за змістом яких позивач просив суд
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись при цьому на те, що у
зв'язку введенням в дію Податкового
кодексу України, Нижчедубечанська
сільська рада прийняла рішення
встановити приватному підприємцю
ОСОБА_1 річну орендну плату в розмірі 3%
від нормативно-грошової оцінки, однак
ПП ОСОБА_1 ігнорує відповідні звернення
сільської ради щодо внесення змін до
договору оренди землі.

Сесія сільської ради рішенням № 257-26-У
від 19.06.2009 р. вирішила затвердити
технічну документацію з
нормативно-грошової оцінки земель
сільського населеного пункту Нижча
Дубечня Вишгородського району
Київської області, та, відповідно до
встановленого рішенням
Нижчедубечанської сільської ради №
91-10-УІ від 30.06.2011 р. порядку, оприлюднила
його на інформаційному стенді в
приміщенні сільської ради і на дошці
оголошень біля будівлі сільської ради.

Крім того, позивач наголошує, що
Законом України № 1166-VII від 27.03.2014 р.
«Про запобігання фінансової
катастрофи та створення передумов для
економічного зростання в Україні»
внесено зміни до ст. 288.5.1 Податкового
кодексу, що набрали чинності 01.04.2014 р.,
та встановлено, що річна сума платежу
не може бути меншою 3% нормативної
грошової оцінки.

У судових засіданнях 24.03.2014 р., 07.04.2014 р.
та 24.04.2014 р. представник позивача
позовні вимоги підтримував.

У судових засіданнях 07.04.2014 р. та 24.04.2014
р. представник відповідача проти
позову заперечував.

У судовому засіданні 24.04.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

встановив:

18.03.2005 року між Нижчедубечанською
сільською радою Вишгородського району
Київської області (орендодавець) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(орендар) був укладений договір оренди
землі.

Згідно з п.п. 1, 2, 5 договору
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення під розміщення магазину та
лісоторгового складу, яка знаходиться
на території Нижчедубечанської
сільської ради за адресою: АДРЕСА_2,
площею 0,5000 га строком на 49 років.

Згідно з п. 3 договору нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
становить 72484 грн. 50 коп.

Річна орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі в розмірі 1449
грн. 69 коп. Обчислення розміру орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції. Орендна
плата вноситься один раз на рік в січні
місяці (п.п. 6, 7, 8 договору).

Згідно з п. 9 договору, розмір орендної
плати переглядається у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
договором; зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін, тарифів, у тому
числі - внаслідок інфляції; погіршення
стану орендованої земельної ділянки
без вини орендаря, що підтверджено
документами; в інших випадках,
передбачених законом.

Слід зазначити, що відповідно до вимог
ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. 12
Земельного кодексу України, п. 12
Розділу Х Перехідних положень
Земельного кодексу України, до
повноважень Нижчедубечанської
сільської ради в галузі земельних
відносин належить розпорядження
землями територіальної громади в межах
с. Нижча Дубечня.

На підставі ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», 26 сесія п'ятого скликання
Нижчедубечанської сільської ради
Вишгородського району Київської
області прийняла рішення «Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
сільського населеного пункту Нижча
Дубечня» від 19.06.2009 р. № 257-26-V, копію
якого долучено до матеріалів справи.

Вказаним рішенням було затверджено
технічну документацію з нормативної
грошової оцінки земель с. Нижча
Дубечня, якою визначено базову
вартість одного квадратного метру
земель в розмірі 75,11 грн., та введено
зазначену технічну документацію в дію
з 01.07.2009 р.

Згідно з Витягом від 17.01.2013 р. № 9 із
технічної документації, складеним
відділом Держземагентства у
Вишгородському районі Київської
області, нормативна грошова вартість
земельної ділянки площею 0,5000 га,
орендованої ПП Кондратюком за
договором від 18.03.2005 р., становить 1454416,14
грн.

25.01.2013 р. 30 сесія шостого скликання
Нижчедубечанської сільської ради
Вишгородського району Київської
області прийняла рішення «Про внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки, укладеного з ФОП ОСОБА_1» №
260-30-VІ, копію якого долучено до
матеріалів справи, згідно якого на
підставі ст.ст. 274, 288 Податкового
кодексу України, ст.12 Земельного
кодексу України, ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.ст. 21-23 Закону України «Про
оренду землі», п. 9 договору оренди
земельної ділянки від 18 березня 2005
року, сесія сільської ради вирішила
встановити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 річну орендну плату за земельну
ділянку площею 0,5000 га в АДРЕСА_2,
орендовану ним згідно з договором
оренди земельної ділянки від 18 березня
2005 року, в розмірі 3% від грошової
оцінки, що в 2013 році складає 43632,48 грн.
без ПДВ; Нижчедубечанському сільському
голові укласти з ПП ОСОБА_1 договір про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 18 березня 2005
року, а саме: внести зміни до п. 3
договору та викласти його в наступній
редакції: « 3. Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки площею 0,5000 га станом
на 2013 рік становить 1454416,14 грн. (один
мільйон чотириста п'ятдесят чотири
тисячі чотириста шістнадцять грн. 14
коп.)», внести зміни до п. 6 договору та
викласти того в наступній редакції: « 6.
Річна орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі у розмірі 3%
від грошової оцінки, що складає 43632,48
грн. без ПДВ, на рахунок
Нижчедубечанської сільської ради
Вишгородського району Київської
області», внести зміни до п. 8 договору
та викласти його в наступній редакції:
« 8. Податковий період, порядок
обчислення орендної плати, строк
сплати та порядок її зарахування до
бюджетів застосовується відповідно до
вимог ст.ст. 285-287 Податкового кодексу
України»; у разі недосягнення згоди з
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
щодо зміни умов договору передати цей
спір на розгляд суду.

З матеріалів справи слідує, що позивач
неодноразово звертався до відповідача
з пропозиціями щодо внесення змін до
договору оренди земельної ділянки,
однак останній відмовлявся вносити
вказані зміни.

Так, з листа відповідача від 19.08.2010 р. б/н
(вх. сільської ради № 222 від 19.08.2010 р.)
вбачається, що ПП ОСОБА_1 відмовився від
пропозиції щодо внесення змін до
договору оренди, зокрема, в частині
розміру орендної плати, викладеної в
листі Нижчедубечанської сільської
ради від 09.07.2010 р.

Крім того, 11.02.2013 р. сільська рада
звернулась до ПП ОСОБА_1 листом № 52 з
пропозицією внести зміни до умов
договору у зв'язку з набранням чинності
Податковим кодексом України та з
огляду на прийняття 19.06.2009 р. на сесії
ради рішення «Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель сільського
населеного пункту Нижча Дубечня» №
257-26-V. Факт отримання підприємцем
зазначеного листа та заперечення
останнього щодо викладених у листі
пропозицій слідують з відзиву
відповідача, долученого до матеріалів
справи.

26.11.2013 р. позивач звернувся до
відповідача з претензією № 460/02-21 щодо
внесення змін до договору оренди в
частині встановлення річної орендної
плати в розмірі 3% від нормативної
грошової оцінки землі (докази
направлення претензії оглянуті судом,
копії долучено до матеріалів справи).

З огляду на незадоволення вказаної
претензії відповідачем та ухилення
останнього від внесення змін до
договору оренди землі, позивач і
звернувся з даним позовом до суду.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 124 Земельного
кодексу України, ч. 2 ст.16 Закону України
«Про оренду землі» передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Право оренди згідно
з частиною 2 статті 126 Земельного
кодексу України оформлюється
договором, який реєструється
відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про оренду землі» оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Статтею 13 цього ж Закону встановлено,
що договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про оренду землі» орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку їх
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату є
однією із істотних умов договору
оренди землі.

Статтею 21 того ж Закону (в редакції на
час укладення договору від 18.03.2005 р.)
було встановлено, що орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди. Обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.
Річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, надходить
до відповідних бюджетів,
розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може
перевищувати 10 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. У разі
визначення орендаря на конкурентних
засадах може бути встановлений більший
розмір орендної плати.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» №
309-VІ від 03.06.2008 р. були внесені зміни до
частин 4, 5 статті 21 Закону України «Про
оренду землі», згідно з якими річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»; для інших категорій
земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим законом. Річна орендна плата за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
не може перевищувати 12 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. При цьому
в разі визначення орендаря на
конкурентних засадах може бути
встановлений більший розмір орендної
плати, ніж зазначений у цій частині.

Вказаний закон набрав чинності з
моменту опублікування 04.06.2008 р., і
зазначені зміни діяли до 01.01.2011 р.

На даний час статтею 21 Закону України
«Про оренду землі» встановлено, що
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою;
розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

01.01.2011 р. набрав чинності Податковий
кодекс України, відповідно до ст. 288
якого (в редакції до 01.04.2014 р.) : 288.1.
Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

288.4. Розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем.

288.5. Розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу:

288.5.1. не може бути меншою:

для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

288.5.2. не може перевищувати:

а) для земельних ділянок, наданих
для розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які
виробляють електричну енергію з
відновлюваних джерел енергії,
включаючи технологічну інфраструктуру
таких об'єктів (виробничі приміщення,
бази, розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки;

б) для інших земельних ділянок,
наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

01.04.2014 р. набрали чинності деякі умови
Закону України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014 р., зокрема,
ті, за якими розмір орендної плати за
землю встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою 3 відсотків нормативної
грошової оцінки (пп. 288.5.1 п. 228.5 ст. 288
Податкового кодексу України).

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, всебічно оцінивши їх в
сукупності, суд встановив, що заявлені
Нижчедубечанською сільською радою
позовні вимоги про внесення змін до
договору оренди землі підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами статей 651, 652 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зокрема, договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом; а також у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору.

Згідно з частиною третьою статті 653 ЦК
України, якщо договір змінюється або
розривається в судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Статтею 632 цього ж Кодексу передбачено
застосування у встановлених законом
випадках цін (тарифів, ставок тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. При цьому зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

Сторони у договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо зазначено про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами (ст. 6 ЦК
України).

Орендна плата за землю визначена у
частині 1 статті 21 Закону України «Про
оренду землі» як платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Статтею 30 Закону
України «Про оренду землі»
передбачено, що зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін.

Поряд з цим, орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності є регульованою ціною, а тому
законодавча зміна граничного розміру
цієї плати є підставою для перегляду
розміру орендної плати, встановленої
умовами договору.

Згідно статті 288 Податкового кодексу
України розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем. Розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
на даний час не може бути меншою 3
відсотків нормативної грошової оцінки.

З огляду на наведене, оскільки нормами
чинного законодавства передбачено
можливість зміни умов договору за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у випадках, встановлених
договором або законом, і оскільки
укладений між сторонами договір
передбачає можливість зміни розміру
орендної плати, а орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленого умовами договору.

Аналогічна правова позиція міститься у
постанові Вищого господарського суду
України від 12.06.2012 р. у справі №
17/5005/8502/2011.

Також слід зазначити, що за приписами ч.
3 ст. 82 Господарського процесуального
кодексу України, обираючи при
прийнятті рішення правову норму, що
підлягатиме застосуванню до спірних
правовідносин, господарський суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, які викладені
у рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 111-16
цього Кодексу.

Як слідує з постанови Верховного Суду
України від 20 листопада 2012 року у
справі № 28/5005/640/2012, встановлення ст. 288
Податкового кодексу України граничних
розмірів річної орендної плати за
земельну ділянку є підставою для
приведення положень спірного договору
оренди земельної ділянки у
відповідність до вимог закону в
частині визначення розміру орендної
плати.

Крім того, у постанові від 20 серпня 2013
року у справі № 5009/3430/12 Верховний Суд
України встановив, що нормативна
грошова оцінка земель є основою для
визначення розміру орендної плати, а
зміна нормативної грошової оцінки
земельної ділянки є підставою для
перегляду розміру орендної плати.

Аналогічну позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
03 грудня 2013 року у справі № 5009/3430/12.

Згідно з п. 2.18 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
травня 2011 року № 6 «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин» (зі
змінами та доповненнями) вирішення
спорів про внесення змін до договору
пов'язане із застосуванням положення
частини першої статті 626 ЦК України,
відповідно до якої договір є
узгодженим волевиявленням двох або
більше сторін, і тому суд не може
зобов'язати іншу сторону договору
внести зміни до нього. Отже,
зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Як зазначено у пункті 2.19 тієї ж
постанови, у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.
Оскільки орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності є регульованою ціною, то
законодавча зміна граничного розміру
цієї плати може бути підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Обов'язок доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом тягар доказування
певних обставин покладається на особу,
яка посилається на ці обставини.

Відповідачем будь-яких доказів щодо
внесення змін до умов договору оренди у
зв'язку із набранням чинності
Податковим кодексом України,
встановленням граничних розмірів
орендної плати за землю та зміною
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, яка є підставою для перегляду
розміру орендної плати, суду не надано.

Водночас судом відхиляється посилання
відповідача на недоведення позивачем
факту офіційного оприлюднення рішення
ради щодо встановлення нормативної
грошової оцінки земель села Нижча
Дубечня, оскільки, згідно з рішенням 10
сесії шостого скликання
Нижчедубечанської сільської ради №
91-10-VІ від 30.06.2011 р. «Про внесення змін до
рішення сільської ради № 7-1-VІ від 12.11.2010
року «Про регламент роботи
Н.Дубечанської сільської ради VІ
скликання», рішення Нижчедубечанської
сільської ради оприлюднюються на
інформаційному стенді в приміщенні
сільської ради та на дошці оголошень
біля будівлі сільської ради.

Окрім того, судом враховані пояснення
представника позивача щодо
обізнаності відповідача зі змістом
рішення про встановлення нормативної
грошової оцінки земель с. Нижча
Дубечня, що вбачається з
листа-відповіді ПП ОСОБА_1 б/н від 19.08.2010
р. (вх. № 222 від 19.08.2010 р.) на пропозицію
сільської ради щодо внесення змін до
договору оренди землі, копію якого
долучено до матеріалів справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку щодо задоволення позовних
вимог Нижчедубечанської сільської
ради у даній справі у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до статті 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Внести зміни до договору оренди
земельної ділянки площею 0,5000 га від
18.03.2005 р., укладеного між
Нижчедубечанською сільською радою
Вишгородського району Київської
області (07361, Київська обл.,
Вишгородський район, с. Нижча Дубечня,
вул. Леніна, 50, код 04359614) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (04209, АДРЕСА_1,
ідент. номер НОМЕР_1):

пункт 3 договору викласти в наступній
редакції:

« 3. Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки площею 0,5000 га
становить 1454416,14 грн. (один мільйон
чотириста п'ятдесят чотири тисячі
чотириста шістнадцять грн. 14 коп.)»;

пункт 6 договору викласти в наступній
редакції:

« 6. Річна орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі у розмірі 3%
від нормативної грошової оцінки землі,
що складає 43632,48 грн. без ПДВ, на рахунок
Нижчедубечанської сільської ради»;

пункт 8 договору викласти в наступній
редакції:

« 8. Орендна плата вноситься орендарем
рівними частками за податковий
(звітний) період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісячно
протягом тридцяти календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця».

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (04209, АДРЕСА_1, ідент. номер
НОМЕР_1) на користь Нижчедубечанської
сільської ради Вишгородського району
Київської області (07361, Київська обл.,
Вишгородський район, с. Нижча Дубечня,
вул. Леніна, 50, код 04359614) 1218 (одну тисячу
двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 29.04.2014 р.

Суддя
Бабкіна В.М.