ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 квітня 2014 р.
Справа № 5004/92/11

Господарський суд Волинської області,
розглянувши матеріали по справі

за позовом сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Білорусь"

до фермерського господарства
"Засвяття"

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача фермерське
господарство "Лисок"

сільськогосподарське приватне
підприємство "Прогрес"

ОСОБА_1

про стягнення 395 000,00 грн.

Головуючий суддя С.Т. Філатова

судді А.М. Кравчук

І.О. Якушева

за участю представників сторін:

від позивача: н/в

від відповідача: н/в

від третіх осіб: н/в

Згідно розпорядження голови
господарського суду Волинської
області №01-4/28 від 31.03.2014р. розгляд
справи доручено колегіальному складу
господарського суду в складі
головуючої судді Філатової С.Т., суддів
Кравчук А.М., Якушевої І.О.

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарський
виробничий кооператив "Білорусь"
звернувся з позовом до Фермерського
господарства "Засвяття" про стягнення
395 000грн. в повернення попередньої
оплати за аміачну селітру згідно
рахунку №42 від 26.12.2008р.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що на підставі рахунку №42 від
26.12.2008р. перераховано відповідачу 395
000грн. за аміачну селітру, проте товар
на зазначену суму позивачем не
отримано.

25.10.2010р. СВК "Білорусь" направило
вимогу №300 про повернення грошових
коштів в розмірі 395 000грн.

Відповідач позовні вимоги
заперечив, стверджуючи, що 29.12.2008р. між
сторонами було укладено договір
купівлі-продажу, згідно з яким
відповідач зобов'язувався передати у
власність позивача у термін, що
зазначений у накладній, аміачну
селітру в кількості 219,5тонн, а позивач -
прийняти та оплатити товар згідно
договору.

Долучив ксерокопію договору
купівлі-продажу від 29.12.2008р., незавірену
ксерокопію накладної №54 від 29.12.2008р.
про відпуск СВК «Білорусь» 219,5 тонн
аміачної селітри (а.с. 28).

Позивач отримання міндобрив
заперечив.

Зважаючи на те, що відповідач - ФГ
"Засвяття" стверджував відпуск СВК
"Білорусь" по накладній №54 від 29.12.2008р.
аміачної селітри в кількості 219,5 т,
отримання якої позивач
заперечив;належних доказів передачі
товару ФГ "Засвяття" не надав,
мотивуючи тим, що вони вилучені слідчим
Ратнівського РВ у Волинській області
по факту шахрайських дій голови СВК
"Білорусь" ОСОБА_3; необхідність
проведення слідчих дій для
встановлення факту шахрайства (ст. 190 КК
України) щодо привласнення (розтрати)
грошових коштів в сумі 395 000,00грн.
керівниками ФГ "Засвяття" чи СВК
"Білорусь"; опитування свідків та
доведення або спростування факту
відпуску та отримання товарно
-матеріальних цінностей, встановлення
факту пов'язаності предмету спору в
даній справі з об'єктом злочинного
посягання у кримінальній справі, суд
ухвалою від 04.04.2011р. надіслав матеріали
справи з повідомленням до Управління
внутрішніх справ у Волинській області
та провадження у справі зупинив (а.с.
85-86).

31.03.2014р. на запит від 18.03.2014р. №5004/92/11/1868/14
Ратнівський районний суд надіслав
вирок від 09.12.2013р. та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 11.03.2014р. по кримінальній справі про
обвинувачення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
(а.с. 127-141).

Ухвалою суду від 31.03.2014р. провадження у
справі поновлено, зобов'язано подати
суду: позивача - вимоги на час
поновлення провадження у справі;
відповідача - пояснення (обґрунтовані
доводи та заперечення) по суті позовних
вимог на час поновлення провадження у
справі.

Відповідач у судове засідання 11.04.2014р.
не з'явився, ухвала суду від 31.03.2014р.
повернута органами поштового зв'язку з
відміткою "адресат відсутній".

У судовому засіданні 11.04.2014р.
представники позивача звернулися до
суду з клопотаннями:

- №01-29/3638/14 від 11.04.2014р. про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
необхідністю підготувати додаткові
пояснення (уточнення позовних вимог) по
справі;

- №01-128/8/14 від 11.04.2014р. про залучення до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
фермерського господарства "Лисок"
(Волинська область, Ратнівський район,
с. Видраниця), сільськогосподарського
приватного підприємства "Прогрес"
(Волинська область, Ратнівський район,
с.Видраниця), ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

Зважаючи на те, що вироком Ратнівського
районного суду Волинської області від
09.12.2013р. по справі №0313/1158/2012, який набрав
законної сили згідно ухвали
Апеляційного суду Волинської області
від 11.03.2014р., встановлено "винуватість
ОСОБА_1 у підбурюванні голови СВК
"Білорусь" ОСОБА_3 до вчинення злочину, а
також вчинення ними за попередньою
змовою шахрайства з фінансовими
ресурсами шляхом збільшення відкритої
кредитної лінії СВК "Білорусь"
Ратнівським ТВБВ №10002/070 - філії
Волинського обласного управління ВАТ
"Державний ощадний банк України" на
підставі завідомо неправдивої
інформації щодо цільового призначення
кредиту про шахрайство з фінансовими
ресурсами свідчить той факт, що гроші,
отриманні СВК "Білорусь" по кредитній
лінії, в той же день були перераховані
на рахунок ФГ "Засвяття", яке зразу
перерахувало ці гроші ФГ "Лисок", які в
той же день були зняті з рахунку і
отримані ОСОБА_1 З показань свідків
вбачається, що ФГ "Засвяття" та ФГ
"Лисок" були створені на прохання
ОСОБА_1 і ніякої господарської
діяльності дані господарства не
проводили", господарський суд ухвалою
від 11.04.2014р. заяви №01-128/8/14, 01-29/3638/14 від
11.04.2014р. задовольнив, залучив до участі
у справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
фермерське господарство "Лисок",
сільськогосподарське приватне
підприємство "Прогрес", ОСОБА_1 та
відклав розгляд спору.

Ухвалою суду від 11.04.2014р. розгляд спору
згідно ст. 77 ГПК України відкладався у
зв'язку із залученням третіх осіб,
неподанням витребуваних доказів,
необхідністю витребування додаткових
доказів. Зобов'язано подати суду:
позивача - вимоги на час поновлення
провадження у справі; відповідача -
пояснення (обґрунтовані доводи та
заперечення) по суті позовних вимог на
час поновлення провадження у справі;
третіх осіб - пояснення (обґрунтовані
доводи та заперечення) по суті позовних
вимог.

Позивач в судове засідання не з'явився,
вимог ухвали суду від 11.04.2014р. не
виконав, натоміть на адресу суду
надійшло за підписами представників
позивача клопотання від 28.04.2014р. за
вхід. №01-29/4146/14 про відкладення
розгляду справи у зв'язку із участю у
іншій справі та здійсненням
викладацької діяльності.

Суд, розглянувши клопотання
представників позивача про
відкладення розгляду справи, ухвалив
відхилити останнє у зв'язку з
необґрунтованістю.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Вищий господарський суд України у п. 3.9.2
постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
зауважив, що господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 11.04.2014р. явка позивача
обов'язковою не визнавалась, позивач не
був позбавлений права на направлення
в судове засідання іншого повноважного
представника, направлення пояснень
поштою.

Крім того, суд зауважує, що суду не
доведено, що довіреність на
представників позивача від 10.04.2014р. б/н
підписана повноважною особою, оскільки
вироком Ратнівського районного суду
Волинської області від 09.12.2013р. по
справі №0313/1158/2012, який набрав законної
сили 11.03.2014р. згідно ухвали
апеляційного суду Волинської області
від 11.03.2014р., позбавлено ОСОБА_3 права
обіймати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими
функціями в сфері підприємницької
діяльності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, ухвали суду від 31.03.2014р.,
11.04.2014р. повернуті органами поштового
зв'язку з відміткою "адресат відсутній".
Ухвали суду надсилалася за адресою
Волинська область, Ратнівський райно,
с. Самари, яка зазначена в позовній
заяві та витязі з ЄДР станом на 01.04.2014р.

Треті особи - ФГ «Лисок», СГПП «Прогрес»
в судове засідання не з'явилися, ухвали
суду від 11.04.2014р. повернуті органами
поштового зв'язку з відміткою "адресат
відсутній за місцем проживання". Ухвали
суду надсилались за адресою Волинська
область, Ратнівський район, с.
Видраниця, яка зазначена у витязі з ЄДР.

У пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. В разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, причини неявки не
повідомив, витребуваних доказів не
подав, хоча вчасно та належним чином
був повідомлений про час та місце
судового розгляду, що стверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення
№628 від 23.04.2014р. (а.с. 163).

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод стосовно
розгляду справи упродовж розумного
строку, враховуючи те, що розгляд спору
вже відкладався за клопотанням
позивача, сторони та треті особи
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи, явку
сторін та третіх осіб не було визнано
обов'язковою, господарський суд, визнав
зібрані докази достатніми для розгляду
спору за наявними в справі матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України, -

в с т а н о в и в:

29.12.2008р. між ФГ "Засвяття" в особі
голови ОСОБА_8 (продавець) та СВК
"Білорусь" в особі голови ОСОБА_3
(покупець) підписаний договір
купівлі-продажу аміачної селітри в
кількості 219,5 тонн на суму 395 000грн.
(а.с.33).

На підставі рахунку №42 від
26.12.2008р. (а.с.25) 30.12.2008р. СВК "Білорусь"
перерахував ФГ "Засвяття" кошти за
аміачну селітру в сумі 395000грн. (а.с.26).

Продавець по умовам договору (п.п.
1.1, 3.1) зобов'язався передати у вланість
покупця у термін, що зазначений в
накладній та дотримуватись строків
поставок, узгоджених з покупцем.

Сторони у договорі обумовили, що
оплата товару покупцем здійснюється за
договірною ціною шляхом перерахування
грошей на розрахунковий рахунок
продавця . Оплата здійснюється після
повної поставки товару. Підставою для
оплати є докази поставки товару
(накладні) та рахунок на оплату.

Відповідач стверджував відпуск
міндобрив покупцю по накладній №54 від
29.12.2008р. (а.с.38).

Позивач відпуск товару заперечив.

Зважаючи на те, що відповідач - ФГ
"Засвяття" стверджував відпуск СВК
"Білорусь" по накладній №54 від 29.12.2008р.
аміачної селітри в кількості 219,5 тонн,
отримання якої позивач
заперечив;належних доказів передачі
товару ФГ "Засвяття" не надав,
мотивуючи тим, що вони вилучені слідчим
Ратнівського РВ у Волинській області
по факту шахрайських дій голови СВК
"Білорусь" ОСОБА_3; необхідність
проведення слідчих дій для
встановлення факту шахрайства (ст. 190 КК
України) щодо привласнення (розтрати)
грошових коштів в сумі 395 000,00грн.
керівниками ФГ "Засвяття" чи СВК
"Білорусь"; опитування свідків та
доведення або спростування факту
відпуску та отримання товарно
-матеріальних цінностей, встановлення
факту пов'язаності предмету спору в
даній справі з об'єктом злочинного
посягання у кримінальній справі, суд
ухвалою від 04.04.2011р. надіслав матеріали
справи з повідомленням до Управління
внутрішніх справ у Волинській області
та провадження у справі зупинив.

Вироком Ратнівського районного
суду Волинської області від 09.12.2013р. по
справі №0313/1158/2012, який набрав законної
сили 11.03.2014р. згідно ухвали
апеляційного суду Волинської області
від 11.03.2014р., встановлені наступні
обставини:

ОСОБА_3 погодившись та діючи в
інтересах ОСОБА_1, переслідуючи ціль
надання матеріальної неправомірної
вигоди ОСОБА_1, за попередньою змовою з
ним, зловживаючи своїми
повноваженнями, умисно, з метою
одержання непровомірної матеріальної
вигоди для ОСОБА_1, всупереч інтересам
юридичної особи приватного права СВК
«Білорусь», з корисливих мотивів,
використовуючи своє службове
становище, з метою отримання кредиту в
Ратнівському територіальному
відокремленому безбалансовому
відділенні № 10002/070 філії - Волинське
обласне управління ВАТ «Державний
ощадний банк України», надав Банку
завідомо неправдиву інформацію, для
цього склав офіційні документи, які
підписав і завірив печаткою СВК
«Білорусь», внісши до документів
завідомо неправдиві відомості:

- клопотання № 139 від 24.12.2008 року та
кредитну заявку про збільшення
відновлювальної кредитної лінії на
підставі укладеного між СВК «Білорусь»
та Ратнівським територіальним
відокремленим безбалансовим
відділенням № 10002/070 філії - Волинське
обласне управління ВАТ «Державний
ощадний банк України» кредитного
договору № 902 від 24.04.2007 року, на суму
395000 грн., для купівлі мінеральних
добрив.

На підставі поданих ОСОБА_3 документів
30.12.2008 року ВАТ «Державний ощадний банк
України» було збільшено кредитну лінію
для СВК «Білорусь» за кредитним
договором № 902 від 24.04.2007 року на суму
395000 грн. до 500000 грн., шляхом укладення
додаткової угоди № 2 до вказаного
договору.

В цей же день 30.12.2008 року ОСОБА_3 за
попередньою змовою з ОСОБА_1, кредитні
кошти, у розмірі 395000 грн. перерахував,
згідно платіжного доручення № 3727364, на
рахунок ФГ «Засвяття», як оплату за
купівлю аміачної селітри для СВК
«Білорусь», які відразу ж з рахунку ФГ
«Засвяття» були перераховані на
рахунок ФГ «Лисок», що були фіктивно
створені і контролювались ОСОБА_1, та
зняті готівкою 30.12.2008 року підлеглою
ОСОБА_1 ОСОБА_6, відповідно грошового
чека ЛВ 5231266, і отримані ОСОБА_1 в сумі
395000 грн.

З показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7
вбачається, що ФГ "Засвяття" та ФГ
"Лисок" були створені на прохання
ОСОБА_1 і ніякої господарської
діяльності дані господарства не
проводили.

З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що
в кінці 2008 року, на прохання ОСОБА_1, ним
було створене ФГ «Засвяття» для
підтримки СГПП «Прогрес», яке
господарської діяльності не проводило.
Аміачну селітру в кількості 219.5 т. він
СВК «Білорусь» не продавав;

З показань свідка ОСОБА_7 про те, що він
ніякого відношення до створення на
нього ФГ «Лисок» не мав. Без його згоди
ФГ «Лисок» було створене ОСОБА_1.
Свідком договір купівлі-продажу зерна
в ФГ «Засвяття», на суму 395000 грн. не
укладався.

ОСОБА_3 (голову СВК "Білорусь" -
позивача) засуджено за ч. 2 ст. 222 КК
України до штрафу в розмірі 395 000,00грн., з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядчими
та адміністративно-господарськими
функціями в сфері підприємницької
діяльності на 2 роки.

Тобто, вироком встановлено: що за
попередньою змовою СВК "Білорусь" було
збільшено кредитну лінію в ощадбанку
на суму 395 000,00грн. для купівлі
мінеральних добрив, які фактично не
купувались (Т. 3 а.с. 263-267 кримінальної
справи); кошти, отримані по кредитній
лінії в розмірі 395 00,00грн. 30.12.2008р.
перерахувані на рахунок ФГ "Засвяття",
які в той же день ФГ "Засвяття"
перерахувало ФГ"Лисок" за купівлю зерна
і в той же день ці кошти готівкою зняті
підлеглою ОСОБА_1 по грошовому чеку
№5231266 та отримані ОСОБА_1 (Т 1 а.с. 108-110
кримінальної справи); ФГ «Засвяття» та
ФГ «Лисок» створені на прохання ОСОБА_1
і ніякої господарської діяльності не
проводили; ОСОБА_3, зловживаючи
повноваженнями юридичної особи
приватного права, з метою одержання
неправомірної вигоди для
ОСОБА_1спричинив тяжкі наслідки СВК
"Білорусь" у розмірі 395 000грн.

В силу ч. 3 ст. 35 ГПК України вирок суду у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішенні
спору з питань, чи мали місце певні дії
та ким вони вчинені.

Позовна вимога обґрунтована
невиконанням зобов'язання по поставці
товару, і, внаслідок цього - повернення
суми попередньої оплати. Проте, в
рамках кримінальної справи
спростовані обставини як щодо взяття
зобов'язань по купівлі-продажу
міндобрив, так і перерахування коштів
за купівлю міндобрив у ФГ «Засвяття».

Судом доведений факт попередньої
змови та отримання коштів, що надійшли
СВК «Білорусь» по кредитній лінії,
ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

В ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, є зокрема, завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі, в тому числі
завданої злочином.

На вказаному зауважено в ухвалі
Верховного Суду України від 24.06.2009р.

У пункті 1 роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 01.04.94 N
02-5/215 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" (в редакції
рекомендацій президії Вищого
господарського суду України від 29.12.2007 N
04-5/239) зазначено, що, вирішуючи спори про
стягнення заподіяних збитків,
господарський суд перш за все повинен
з'ясувати правові підстави покладення
на винну особу зазначеної майнової
відповідальності. При цьому
господарському суду слід відрізняти
обов'язок боржника відшкодувати
збитки, завдані невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання, що
випливає з договору (статті 623 ЦК
України), від позадоговірної шкоди,
тобто від зобов'язання, що виникає
внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК
України).

У визначенні збитків слід виходити з
положень статті 225 ГК України та статті
22 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Правильне розмежування підстав
відповідальності необхідне ще й тому,
що розмір відшкодування збитків,
завданих кредиторові невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язань за
договором, може бути обмеженим (стаття
225 ГК України), а при відшкодуванні
позадоговірної шкоди, остання підлягає
стягненню у повному обсязі (стаття 1166
ЦК України).

Зазначене розмежування підстав
відповідальності потрібне також тому,
що збитки, заподіяні невиконанням
договірних зобов'язань, повинен
відшкодувати контрагент за договором,
а позадоговірну шкоду відшкодовує
особа, яка її завдала (п. 2 рекомендацій
президії Вищого господарського суду
України від 29.12.2007р. №04-5/239 "Про внесення
змін та доповнень до роз'яснення
президії Вищого арбітражного суду
України від 01.04.94 N 02-5/215 "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з відшкодуванням шкоди" ).

Підстави відповідальності за
заподіяння шкоди передбачені статтею
1166 ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Верховний Суд України в ухвалі від
14.04.2010р. зауважив на недопустимості
одночасного застосування санкцій за
невиконання договірних зобов'язань і
санкцій, які застосовуються до
деліктних зобов'язань.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.92 N 6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди"
зазначено, що, розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

В даному випадку, вироком суду
встановлено факт попередньої змови
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та вчинення останнім
злочину за ч. 2 ст. 222 КК України, що
передбачає відповідальність за
шахрайство з фінансовими ресурсами, а
саме: надання завідомо неправдивої
інформації банкам з метою одержання
кредитів.

Документи, якими обґрунтовані позовні
вимоги, були виготовлені з метою
отримання кредитних коштів без наміру
взяття та виконання зобов'язань. Кошти
по кредитній лінії, відкритій СВК
«Білорусь», отримані ОСОБА_1 (Т.І а.с.
108-110 кримінальної справи).

Зважаючи на те, що вироком суду, що має
для господарського суду преюдиційне
значення щодо питань, чи мали місце
певні дії та ким вини вчинені,
встановлено факт злочину з фінансовими
ресурсами та відсутність зобов'язань
між сторонами, вимога про повернення
попередньої оплати за аміачну селітру
згідно рахунку №42 від 26.12.2008р.
задоволенню не підлягає.

До того ж, суд зауважує, що договором не
було передбачено попередньої оплати,
оплата повинна була здійснюватись за
фактом поставки, яка не відбулась.

Водночас, виходячи із вироку суду,
позивач - СВК «Білорусь» не позбавлений
права пред'явити вимогу про
відшкодування шкоди, заподіяної
злочинними діями осіб, що зловживала
повноваженнями юридичної особи та
отримали кошти.

В силу ч.ч. 3, 4 ст. 92 ЦК України орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

Якщо члени органу юридичної особи та
інші особи, які відповідно до закону чи
установчих документів виступають від
імені юридичної особи, порушують свої
обов'язки щодо представництва, вони
несуть солідарну відповідальність за
збитки, завдані ними юридичній особі.

Судові витрати згідно зі ст. 49 ГПК
України при відмові у позові
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 225
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 22, 92, 509, 1166 Цивільного кодексу
України, ст. 35, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

в и р і ш и в:

У позові відмовити.

Повне рішення складено

05.05.2014р.

Головуючий суддя
С.Т. Філатова

Судді
А.М. Кравчук

І.О. Якушева