Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" квітня 2014 р.
Справа № 906/177/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Корчевна І.М. - дов. №161 від
14.02.14 р. ( в засіданнях суду 22.04.14р. та
25.04.14р.)

від відповідача: Орєхов Р.В. - дов. № б/н
від 10.01.14 р., дійсна до 10.01.15 р. ( в
засіданнях суду 22.04.14р. та 25.04.14р.)

від третьої особи: Орєхов Р.В. - дов.
№155-д від 27.12.13 р., діє по 27.06.14 р. ( в
засіданнях суду 22.04.14р. та 25.04.14р.)

В засіданні суду 22.04.14року
оголошувалась перерва до 12:30 год.
25.04.2014року в порядку статті 77 ГПК
України

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Обласного медичного центру
вертебрології і реабілітації
Житомирської обласної ради (м.Житомир)

до Дочірнього підприємства
"Житомиртурист" Приватного
акціонерного товариства "Укрпрофтур"
(м. Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Укрпрофтур"
(м. Київ)

про визнання договорів оренди
недійсними

Позивач Обласний медичний центр
вертебрології і реабілітації
Житомирської обласної ради звернувся з
позовом до відповідача Обласного
дочірнього підприємства по туризму та
екскурсіях "Житомиртурист"
Українського закритого акціонерного
товариства по туризму і екскурсіях
"Укрпрофтур" про визнання недійсними
Договору про закупівлю послуг за
державні кошти № 138 від 29.08.11р. та
Договору про закупівлю послуг зі
здавання під найом власної нерухомості
від 03.01.11р.

В обгрунтування підстав позову
доводить, що за умовами укладених
договорів відповідач зобов'язувався
надати послуги з найму власної
нерухомості (код -70.20.1) , а саме
цілісного майнового комплексу "Лісовий
берег" , розташованого по вул.
Чуднівське шосе, 1 у м. Житомирі.

Однак відповідних законно виданих
правовстановлюючих документів на
право власності на предмет найму
немає.

Окрім того, у справі № 17/5007/98/11, що
розглядалась господарським судом
Житомирської області , право
власності на майновий комплекс
туристичної бази "Лісовий берег"
визнано за державою в особі Фонду
державного майна та 18.09.12року проведено
його державну реєстрацію № 35542959.

Посилаючись на вище зазначені
обставини позивач вважає, що спірні
договори суперечать правилам ст. 203 ЦК
України, у зв'язку з чим мають бути
визнані недійсними.

Ухвалою від 14.02.14року господарський суд
порушив провадження у справі та вжив
відповідні заходи.

До початку розгляду справи по суті
позивач предмет та підстави позову не
змінив, відповідач зустрічного позову
не подав.

В ході вирішення спору позивач
доповнив позов доводами про те, що на
момент укладення договорів, що
оспорюються, відповідач не здійснив в
установленому порядку державну
реєстрацію права власності на цілісний
майновий комплекс "Лісовий берег", а
тому передав у користування майно, яке
не належало йому на праві власності. У
зв'язку з цим, правочин щодо передання
майна на умовах оренди може бути
визнаний судом недійсним.

У відзиві на позовну заяву, відповідач
повністю заперечив обгрунтованість
позовних вимог, оскільки вважає , серед
іншого, наступне: спірний договір від
29.08.11р., як договір оренди, укладено із
застосуванням регуляторних механізмів
Закону України "Про здійснення
державних закупівель", недійсність
якого визначається нормами Цивільного
та Господарського кодексів України;
відповідно до умов договору відповідач
передав, а позивач прийняв у тимчасове
платне користування цілісний майновий
комплекс туристичної бази "Лісовий
берег", що розташований за адресою: м.
Житомир, вул. Чуднівське шосе, 1;
оскільки позивач замінив попереднього
орендаря об'єкта оренди - Управління
охорони здоров'я Житомирської ОДА,
останній відповідачу не повертався, а
залишився у користуванні позивача;
доводи позову про відсутність у
відповідача прав власника на предмет
найму спростовуються приписами ст. ст.
87 та 97 ЦК УРСР 1963 року та ст.ст. 331 та 334 ЦК
України , відповідно до яких відповідач
та його попередники є особами, що
створили це майно, яке введено в
експлуатацію Актом приймання
комплексу турбази- готелю на 275 місць ,
затвердженим рішенням виконкому
Житомирської ради трудящих № 9 від
03.01.1974 року; в свою чергу, Актом
державного приймання літньої
туристичної бази на 200 місць у м.
Житомирі 1972 року було введено в
експлуатацію лише літню, тимчасову
частину туристичної бази "Лісовий
берег", що складалася з : літньої
туристичної бази на 200 місць площею 1603,5
кв. м., 50 дерев'яних будинків , 2
санітарних блоків та павільйону
"Турист" , який був затверджений
рішенням рішенням виконкому
Житомирської ради трудящих №1045 від
27.12.1972року; з врахуванням положень ч. 2
ст. 4 ЦК УРСР 1963 року відповідач став
власником туристичної бази "Лісовий
берег" щонайпізніше з 03.01.1974 року -
моменту її остаточного введення в
експлуатацію; з огляду на дію з 07.02.1991
року Закону України "Про власність " та
прийнятих на його розвиток підзаконних
нормативних актів, відповідач
звернувся до виконавчого комітету
Житомирської міської ради , яким 10
січня 2001 року було видано Свідоцтво про
право власності на туристичну базу
"Лісовий берег" та на підставі якого і
було проведено реєстрацію права
власності 23 січня 2001 року; доводи
позову про належність цілісного
майнового комплексу державі Україна в
особі ФДМу спростовуються тим, що
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 18.03.2011року у
справі № 806/582/14 скасовано реєстрацію
права власності держави в особі ФДМУ на
зазначене нерухоме майно , проведену
КП "Житомирське обласне міжміське БТІ"
Житомирської обласної ради 18.09.12року
підставі рішення господарського суду
Житомирської області від 10.11.11року у
справі № 17/5007/98/11, скасованого
постановою ВГСУ від 19.12.12р. На підставі
вище викладеного, просить у позові
відмовити.

Ухвалою від 07.04.14 року господарський
суд замінив відповідача на Дочірнє
підприємство "Житомиртурист"ПрАТ
"Укпрофтур" у зв'язку із зміною
найменування юридичної особи, залучив
до участі у спорі третьою особою на
стороні відповідача ПрАТ "Укпрофтур",
продовжив строк вирішення спору по
29.04.14р. включно та відмовив відповідачу
у клопотанні про об'єднання
господарських справ №№ 906/634/13 та 906/177/14
в одну справу в порядку статті 58 ГПК
України.

Після оголошеної в засіданні суду
22.04.14року перерви, в засіданні суду
25.04.14року позивач заявив клопотання
зупинити провадження у справі на час
розгляду Рівненським апеляційним
господарським судом справи №17/5007/98/11 ,
провадження у якій зупинено у зв'язку з
проведенням судової
будівельно-технічної та економічної
експертиз.

Представник відповідача та одночасно
третьої особи проти зупинення
провадження у справі з підстав,
заявлених у клопотанні, в усній формі
заперечив. Як представник третьої
особи в усній формі проти позову
заперечив, з підстав, викладених у
відзиві на позов.

Господарський суд не знаходить
підстав для задоволення клопотання про
зупинення провадження у справі в
порядку ч.1 ст. 79 ГПК України, оскільки
для господарського суду у цій справі є
можливим як за правилами
підвідомчості, так і підсудності,
самостійно встановити обставини, на
які посилаються сторони як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В ході вирішення цього спору суд
ознайомився з матеріалами
господарської справи № 906/634/13 та з
судовими актами у справі № 17/5007/98/11 за
даними Єдиного державного реєстру
судових рішень та АС "Діловодство
спеціалізованого суду". Окремі
матеріали цих справ долучено до справи,
що розглядається.

Заслухавши представників сторін та
дослідивши матеріали справи,
господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Актом державної прийомки будинку
(споруди) від 20 грудня 1972 року прийнято
в експлуатацію літню туристичну базу
на 200 місць, об'ємом 4810 куб.м., корисною
площею 1603,5 кв.м. в м. Житомирі ( с.
Корбутівка, гідропарк), який
затверджено рішенням виконкому
Житомирської ради депутатів трудящих
21.12.1972 року № 1045.

За даними цього Акту будівництво
розпочато в липні 1971 року, здійснено
забудовником - Обласною радою по
туризму і екскурсіях господарським
способом на підставі проекту прив'язки
типових будинків КЛ-2т, ТП-246-19
Житомирського філіалу проектного
інституту "Укрколгосппроект".

Актом державної прийомки будинку
(споруди) від 27 грудня 1973 року прийнято
в експлуатацію комплекс
турбази-готелю на 275 місць , об'ємом 25858
куб. м., корисною площею 5775 кв. м в
лісопарковій зоні, Корбутівка, в м.
Житомирі , який затверджено рішенням
виконкому Житомирської ради депутатів
трудящих 03.01.1974 року №9.

За даними цього Акту будівництво
розпочато у вересні 1969р. , здійснено із
залученням генпідрядника БМУ
"Житлобуд-4" треста "Житомиржитлобуд" на
підставі проекту, розробленого
Житомирським філіалом
Республіканського проектного
інституту "Укрколгосппроект" ,
забудовник - Обласна рада по туризму і
екскурсіях.

Відповідно до постанови Центральної
ради по туризму та екскурсіях (м.
Москва) від 28.12 .81 року "Про
паспортизацію туристичних установ
системи Центральної ради по туризму
та екскурсіях" у 1983 році було проведено
паспортизацію туристичної бази

"Лісний берег".

Судом в межах вирішення цього спору не
встановлювався правовий статус
Обласної ради по туризму і екскурсіях
як забудовника вище зазначених
об'єктів та не встановлювався
суб'єктний склад її правонаступників.

Однак судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 24.03.1994р. №164
туристичній базі "Лісовий берег"
обласного підприємства "Житомиртурист"
українського АТ "Укрпрофтур" надано
земельну ділянку у постійне
користування площею 1,8300 га для
розміщення бази та 10.05.1994 року видано
Державний акт на право постійного
користування землею серії ЖТ, про що
зроблено запис за № 188.

Відповідно до Статуту Обласного
дочірнього підприємства по туризму та
екскурсіях "Житомиртурист"
Українського закритого акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
"Укпрофтур" у новій редакції,
зареєстрованого виконкомом
Житомирської обласної ради 20.11.2000р. ,
відповідач є правонаступником
Житомирського обласного дочірнього
підприємства "Житомиртурист"
Українського акціонерного товариства
по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур".

Підприємство засноване на власності
ЗАТ "Укрпрофтур". Для забезпечення
діяльності підприємства ЗАТ
"Укрпрофтур" передає йому у
господарське відання майно,
проіндексована вартість якого станом
на 01 січня 2000 року становить 2925000,00грн.

Забезпечуючи повне господарське
відання , підприємство має право
здавати майно в оренду у встановленому
ЗАТ "Укрпрофтур" порядку.

10.01.2001 року відповідачу , з посиланням
на рішення виконкому Житомирської
міської ради від 21.12.1972р. № 1045 , видано
Свідоцтво про право власності на
туристичну базу "Лісовий берег", на
підставі якого 23.01.2001 року проведено
реєстрацію права колективної
власності , про що внесено запис у
реєстрову книгу № 740 за № 755, інвентарна
справа №10308. Як зазначено у Свідоцтві
туристична база "Лісовий берег" в
цілому складається з будівель
туристичної бази.

Судом встановлено, що після набрання
чинності Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" 03.08.2004року
позивач не перереєстровував за собою
право власності на зазначену
нерухомість у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідач у цій
справі та Управління охорони здоров'я
Житомирської ОДА 27 грудня 2002 року
підписали Договір оренди турбази
"Лісовий берег" ОДП по туризму і
екскурсіях "Житомиртурист" ЗАТ
"Укрпрофтур" з метою надання
висококвіліфікованої допомоги по
лікуванню та оздоровленню
тубінфікованих дітей Житомирської
області , згідно якого орендодавець
передає , а орендар бере в строкове
платне користування цілісний майновий
комплекс - турбазу "Лісовий берег", яка
розташована в м. Житомирі та належить
на праві власності ЗАТ по туризму та
екскурсіях "Укрпрофтур" і перебуває в
повному господарському віданні
орендодавця.

У п. 2.1 Договору від 27.12.2002року було
визначено, що передача турбази в
оренду здійснюється протягом одного
календарного місяця з дати підписання
Договору сторонами за вартістю, що
визначена в Акті оцінки майна (який є
невід'ємним додатком до Договору).

Згідно п. 7.1 Договору від 27.12.2002року
строк його дії встановлено з 01.01.2003р. по
31.12.2012р. За умовою п.8.6 цього Договору
визначено, що турбаза вважається
поверненою орендодавцеві з моменту
підписання сторонами Акта
приймання-передачі майна з оренди.

Спільним наказом Управління охорони
здоров'я Житомирської ОДА та Обласного
дочірного підприємства "Житомиртурист"
ЗАТ "Укпрофтур" від 10.02.2003року №№ 52 та 8
було створено комісію для прийняття в
оренду туристичної бази "Лісовий берег"
від обласного дочірного підприємства
"Житомиртурист".

У п.3 наказу було визначено передачу
турбази "Лісовий берег" розпочати
12.02.2003року, оформити актами і до 20.02.03
року подати на затвердження.

Спільним наказом Управління охорони
здоров'я Житомирської ОДА та Обласного
дочірнього підприємства
"Житомиртурист" ЗАТ "Укпрофтур" від
17.02.2003року №№ 65 та 9 було затверджено
акт про прийом-передачу в оренду
Управлінню охорони здоров'я
Житомирської ОДА від 17.02.2003року , до
якого додано додаток № 1 про
прийом-передачу основних нерухомих
фондів та додаток №2 про прийом -
передачу технологічного обладнання та
інших основних фондів.

Судом встановлено, що під час дії
Договору від 27.12.2002 року та відповідно
до рішення сесії обласної ради від
23.03.2004 № 395, наказу управління охорони
здоров'я Житомирської обласної
державної адміністрації від 05.04.2004 № 145,
обласний медичний центр вертебрології
і реабілітації був переміщений на
турбазу "Лісовий берег" ОДП по туризму
та екскурсіях "Житомиртурист" ЗАТ
"Укрпрофтур" зі згоди останнього.

Однак судом не встановлено, що
Управління охорони здоров'я
Житомирської ОДА як орендар за
Договором від 27.12.2002 року зі строком
дії до 31.12.12року передав об'єкт оренди у
тому самому складі позивачу у цій
справі Обласному медичному центру
вертебрології і реабілітації за
договором суборенди та актом
приймання-передачі.

Судом не встановлено , що сторони
Договору від 27.12.2002 року зі строком
дії до 31.12.12року достроково його
розірвали, а Управління охорони
здоров'я Житомирської ОДА, як це було
визначено у п.8.6 цього договору,
повернуло Обласному дочірньому
підприємству "Житомиртурист" ЗАТ
"Укпрофтур" цілісний майновий
комплекс, розташований по вул.
Чуднівське шосе,1 , що у м. Житомирі за
Актом приймання-передачі об'єкта з
оренди.

Водночас судом встановлено, що 01.08.2007
року вже між сторонами цього спору
було підписано у простій письмовій
формі Договір № 21 оренди цілісного
майнового комплексу, розташованого по
вул.Чуднівське шосе,1 , що у м.Житомирі,
згідно п. 2.2 якого об'єкт, що передається
в оренду, знаходиться у орендодавця на
праві господарського відання згідно із
Статутом та належить на праві
власності УЗАТ по туризму та
екскурсіях "Укрпрофтур", що
підтверджується Свідоцтвом про правво
власності на майновий комплекс.

За умовами п. 3.3 Договору № 21 передача
орендарю об'єкта здійснюється за Актом
приймання-передачі, а за умовами п.8.1
цього Договору останній вступає в силу
та починає обчислюватись з дати
підписання Акта приймання-передачі
об'єкта в оренду та діє до 31.12.2012року.

У п. п. 9.1.3 та 9.1.8 Договору №21 відповідач
гарантував, що в установленому
порядку здійснює право господарського
відання об'єктом (п.2.2 Договору), який
здається в оренду , та на момент його
укладання не існує будь-якого договору
оренди з того ж предмету, який
визначено в цьому Договорі, із
будь-якою юридичною чи фізичною особою,
в якому орендодавець виступає однією
із сторін.

Судом встановлено, що Договір № 21
нотаріально не посвідчений та не
пройшов державну реєстрацію в порядку
ст. ст. 793 та 794 ЦК України.

Судом не встановлено наявність
підписаного сторонами спору Акта
приймання-передачі об'єкта ( цілісного
майнового комплексу, розташованого по
вул. Чуднівське шосе,1 , що у м. Житомирі)
в оренду за Договором № 21.

02.01.2008р., 25.02.08р. , 26.12.08р. , 02.01.20089р., 23.03.09р.
між сторонами спору були підписані
додаткові угоди до Договору 21 від
01.08.2008р.

31.12.2009 року між сторонами спору було
підписано у простій письмовій формі
Договір № 169 оренди цілісного
майнового комплексу, розташованого по
вул.Чуднівське шосе,1 , що у м. Житомирі,
за умовами п. 3.3 якого передача орендарю
об'єкта здійснюється за Актом
приймання-передачі, а за умовами п.8.1
цього Договору останній вступає в силу
та починає обчислюватись з дати
підписання Акта приймання-передачі
об'єкта в оренду та діє до 31.12.2037року.

П. п. 9.1.3 та 9.1.8 Договору №169 викладено
аналогічно Договору №21.

Судом встановлено, що Договір №169
нотаріально не посвідчений та не
пройшов державну реєстрацію в порядку
ст. ст. 793 та 794 ЦК України.

Судом не встановлено наявність
підписаного сторонами спору Акта
приймання-передачі об'єкта ( цілісного
майнового комплексу, розташованого по
вул. Чуднівське шосе,1 , що у м. Житомирі)
в оренду за Договором № 169.

25.01.2010року між сторонами спору
підписано Додаткову угоду №1/169 до
Договору № 169 від 31.12.2009р., за умовами
якої дія Договору №169 продовжується до
31.12.2010року.

31.12.2010 року між сторонами спору було
підписано Договір №50 оренди цілісного
майнового комплексу, розташованого по
вул.Чуднівське шосе,1 , що у м.Житомирі,
згідно п. 3.3 якого передача орендарю
об'єкта здійснюється за Актом
приймання-передачі, а за умовами п.8.1
цього Договору останній вступає в силу
та починає обчислюватись з дати
підписання Акта приймання-передачі
об'єкта в оренду та діє до 31.12.2012року.

П. п. 9.1.3 та 9.1.8 Договору №50 викладено
аналогічно Договору № 21.

Судом не встановлено наявність
підписаного сторонами спору Акта
приймання-передачі об'єкта ( цілісного
майнового комплексу, розташованого по
вул. Чуднівське шосе,1 , що у м. Житомирі)
в оренду за Договором № 50.

Як свідчать матеріали справи, у
червні - серпні 2011 року позивачем
проведено тендерну закупівлю за
процедурою відкритих торгів послуг з
найму власної нерухомості (код
закупівлі 70.20.1) за державні кошти,
участь у якій прийняли відповідач та
інший учасник.

Рішенням комітету з конкурсних торгів
№16 від 11.08.2011року акцептовано
пропозицію відповідача як найбільш
економічно вигідну.

29 серпня 2011 року позивач (замовник) та
відповідач (учасник) підписали
Договір № 138 про закупівлю послуг за
державні кошти , а саме послуг з найму
власної нерухомості (код закупівлі
70.20.1) - цілісного майнового комплексу,
розташованого за адресою: м. Житомир,
вул. Чуднівське шосе, 1 з усіма
інженерними комунікаціями , що
знаходяться на території, земельною
ділянкою та майном ( Далі - Договір № 138).

Згідно п.3.1 Договору № 138 ціна договору
з ПДВ на рік становить 216000,00грн. Строк
надання послуг -2011 рік ( п. 5.1). Строк дії
Договору - з дня підписання до
31.12.2011року ( п. 10.1). Невід'ємною частиною
Договору є специфікація (розділ 12).

У розділі 11 Договору № 138 обумовлено, що
одночасно з правом оренди на цілісний
майновий комплекс замовнику надається
право користування земельною ділянкою
, на якій він знаходиться , а також
земельною ділянкою , яка прилягає до
об'єкту , у розмірі , необхідному для
досягнення мети оренди. Передача
замовнику об'єкта в оренду не припиняє
прав власності ЗАТ "Укрпрофтур" на
нього та не змінює право
господарського відання учасника.

За умовами п.6.1.3 та розділу 11 Договору №
138 замовник зобов'язаний, серед іншого,
нести усі витрати по експлуатації і
технічного обслуговування об'єкта,
усувати за свій рахунок несправності і
поломки комунікацій, дотримуватись
вимог чинного законодавства щодо
експлуатації інженерних мереж,
будівель і споруд , технологічного
обладнання та після закінчення строку
оренди передати об'єкт учаснику по акту
здачі-прийому.

До Договору № 138 сторони підписали
специфікацію щодо закупленої послуги
на 2011 рік (п. 22).

03 січня 2012року позивач (замовник) та
відповідач (учасник) підписали Договір
про закупівлю послуг зі здавання під
найм власної нерухомості з
аналогічним предметом закупівлі ( далі
- Договір).

Згідно п.3.1 Договору № 138 ціна договору
з ПДВ на І квартал 2012р. становить
54000,00грн. Строк надання послуг
-січень-березень 2012р. ( п. 5.1). Строк дії
Договору - з дня підписання до
31.03.2012року ( п. 10.1).

Умови п. 6.1.3 та розділу 11 Договору в
частині обов'язків замовника
викладено аналогічно умовам Договору
№ 158.

Судом не встановлено, що цілісний
майновий комплекс , розташований за
адресою: .м. Житомир, вул. Чуднівське
шосе,1 з усіма інженерними
комунікаціями , що знаходяться на
території , земельною ділянкою та
майном був переданий відповідачем
позивачу за актом приймання -
передачі об'єкта оренди на виконання
Договору № 138.

Судом встановлено, що у 2011-2013 роках
господарським судом Житомирської
області вирішувався спір щодо права
власності на майновий комплекс
туристичної бази "Лісовий берег" .

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 10.11.11року у
справі № 17/5007/98/11 , залишеним в силі
постановою Рівненського апеляційного
господарського с від 25.01.12року ,
визнано за державою в особі Фонду
державного майна України право
власності на майновий комплекс
туристичної бази "Лісовий берег", що
розташований в м. Житомирі, Чуднівське
шосе, 1.

18.09.12року КП "Житомирське обласне
міжміське БТІ" Житомирської обласної
ради проведено державну реєстрацію
права власності держави Україна в
особі Фонду державного майна України у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно , про що видано витяг за
№ 35542959.

Постановою Вищого господарського Суду
України від 19.12.12року у справі № 17/5007/98/11
судові акти першої та апеляційної
інстанції скасовані з направленням
справи на новий розгляд.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 09.04.2013року у
справі № 17/5007/98/11 повторно визнано за
державою в особі Фонду державного
майна України право власності на
майновий комплекс туристичної бази
"Лісовий берег", що розташований в м.
Житомирі, Чуднівське шосе, 1. Однак
рішення суду не набрало законної сили у
зв'язку з його апеляційним оскарженням.

Рівненським апеляційним господарським
судом 16 липня 2013 року та, в подальшому,
19.11.12року у цій справі призначено
судову будівельно-технічну експертизу
, на вирішення якої винесені питання: з
яких саме об'єктів нерухомого майна
складається туристична база "Лісовий
берег"; коли саме створені об'єкти
нерухомого майна, з яких вона
складається; чи проводилася її
реконструкція після 24 серпня 1991 році,
якщо так, тоді коли саме та в якому
об'ємі.

На дату винесення рішення у цій справі
, провадження у справі № 17/5007/98/11 не
поновлено, постанову Рівненським
апеляційним господарським судом - не
винесено.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 18.03.2011року у
справі № 806/582/14 скасовано реєстрацію
права власності держави в особі ФДМУ на
зазначене нерухоме майно , проведену
КП "Житомирське обласне міжміське БТІ"
Житомирської обласної ради 18.09.12року
підставі рішення господарського суду
Житомирської області від 10.11.11року у
справі № 17/5007/98/11, скасованого
постановою ВГСУ від 19.12.12р.

Ухвалою від 30.04.13 року за позовом
Обласного дочірнього підприємства по
туризму та екскурсіях "Житомиртурист"
Українського закритого акціонерного
товариства по туризму і екскурсіях
"Укрпрофтур" (відповідач за цим позовом)
порушено провадження у справі № 906/634/13
про стягнення 428 990,94 грн. боргу з
орендної плати та штрафних санкцій.

Ухвалою від 11.03.14 року провадження у
справі № 906/634/13 зупинено на час
вирішення цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані сторонами докази на
підтвердження своїх вимог та
заперечень, на підставі ст.ст. 4-7, 33, 43
ГПК України господарський суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону України
"Про здійснення державних закупівель» (
редакції чинній станом на 29.08.11р.)
державна закупівля - придбання
замовником товарів, робіт і послуг за
державні кошти у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до п.23 ч. 1 цієї статті
послуги - будь-яка закупівля (крім
товарів і робіт), включаючи
транспортні послуги, освоєння
технологій, наукові дослідження,
медичне та побутове обслуговування,
поточний ремонт, лізинг, найм (оренда),
а також фінансові, банківські послуги.

Згідно статті 40 цього Закону договір
про закупівлю укладається в
письмовій формі відповідно до положень
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України з
урахуванням особливостей, визначених
цим Законом.

На виконання ч. 2 цієї статті наказом
Міністерства економіки України 27.07.2010 N
925 затверджено Типовий договір про
закупівлю товарів (робіт або послуг)
за державні кошти та Інструкцію щодо
його заповнення.

Залежно від юридичного значення, в
змісті договору розрізняють істотні,
типові, звичайні та випадкові умови. До
істотних належать умови про предмет
договору та умови, що визначено законом
як істотні або є необхідними для
договорів певного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1
ст. 638 ЦК). Важливість істотних умов
полягає в тому, що тільки з моменту
досягнення домовленості за істотними
умовами договору в належній формі,
договір може бути визнано укладеним (ч.
1 ст. 638 ЦК).

Істотні умови договору про закупівлю
визначені у ст. 41 цього Закону , згідно
ч. 2 якої, у разі якщо сторони не
досягли згоди щодо всіх істотних умов,
договір про закупівлю вважається
неукладеним. Якщо учасник вчинив
фактичні дії щодо виконання договору,
правові наслідки таких дій
визначаються відповідно до Цивільного
кодексу України.

Так, істотною умовою договору про
закупівлю, як і будь-якого
господарського та цивільного договору,
є предмет договору.

Цивільний кодекс України, як основний
акт цивільного законодавства, регулює
відносини найму всіх видів майна , тому
підлягає переважному застосуванню до
спірних правовідносин ( абз. 2 п.3.3
рішення КСУ 10 грудня 2009 року N 31-рп/2009 у
справі N 1-46/2009 (справа про переважне
право наймача на придбання військового
майна), а у відповідній частині
застосуванню підлягають також норми
Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 760 ЦК України
предметом договору найму може бути річ,
яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ).

Виходячи із змісту ст.ст. 184,185 188 ЦК
України та ч. 2 ст. 283 ГК України
предметом договору найму (оренди) може
бути складна річ - цілісний майновий
комплекс, нормативне визначення якого
містить Закон України "Про оренду
державного та комунального майна" ,
однак який не регулює спірні
правовідносини сторін (абз. 3 п.3.3
рішення КСУ 10 грудня 2009 року N 31-рп/2009 у
справі N 1-46/2009 (справа про переважне
право наймача на придбання військового
майна).

Для спірних правовідносин підлягає
застосуванню нормативне визначення
цілісного майнового комплексу ,
наведене у Національному стандарті
«Загальні засади оцінки майна і
майнових прав», затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.09.2003 N 1440 та нормативне
визначення єдиного майнового
комплексу, як об'єкту права найму, до
складу якого входять усі види майна,
призначені для його діяльності,
включаючи земельні ділянки, будівлі,
споруди, устаткування, інвентар тощо,
наведене у статті 190 ЦК України.

Оскільки цілісний (єдиний) майновий
комплекс є сукупністю речей, що
утворюють єдине ціле, що дає змогу
використовувати його за призначенням ,
то всі ці речі мають бути визначені як
складові предмета найму з властивими
їм індивідуальними ознаками, які є
незамінними. Так, у ч. 1 ст. 284 ГК
України прямо визначено, що об'єкт
оренди як істотна умова договору
оренди, має бути визначений за складом
і вартістю майна з урахуванням її
індексації.

Більше того, на цілісний (єдиний)
майновий комплекс поширюється режим не
тільки складної речі, але й
неспоживної речі , призначеної для
неодноразового використання, яка
зберігає при цьому свій первісний
вигляд протягом тривалого часу ( ч. 2 ст.
185 ЦК України) . У зв'язку з цим, всі
індивідуально визначені речі, які
входять до складу цілісного майнового
комплексу на дату передання його в найм
, мають існувати в натурі та бути
визначені у предметі договору найму.

Окрім того, до складу цілісного
(єдиного) майнового комплексу входять
і рухомі речі ( ч.2. ст.181 ЦК України) , як
споживні , так і неспоживні, як
індивідуально-визначені (незамінні),
так і визначені родовими ознаками,
однак які спільно з нерухомими речами (
будівлями, спорудами) дають змогу
використовувати цілісний майновий
комплекс за призначенням.

У спірних договорах зазначено, що
предметом найму є цілісний майновий
комплекс, розташований за адресою: м.
Житомир, вул. Чуднівське шосе, 1 з усіма
інженерними комунікаціями , що
знаходяться на території, земельною
ділянкою та майном.

Відповідач у відзиві на позов визнає , а
суд встановив, що Актом державного
приймання літньої туристичної бази на
200 місць у м. Житомирі 1972 року було
введено в експлуатацію лише літню,
тимчасову частину туристичної бази
"Лісовий берег", що складалася з :
літньої туристичної бази на 200 місць
площею 1603,5 кв. м., 50 дерев'яних будинків ,
2 санітарних блоків та павільйону
"Турист" , який був затверджений
рішенням рішенням виконкому
Житомирської ради трудящих №1045 від
27.12.1972року. Тоді як остаточно комплекс
турбази- готелю на 275 місць введено в
експлуатацію Актом приймання ,
затвердженим рішенням виконкому
Житомирської ради трудящих № 9 від
03.01.1974 року і з цієї дати позивач є його
власником.

У Свідоцтві про право власності від
10.01.2001р. зазначено, що туристична база
"Лісовий берег" складається із
будівель, однак яких саме, не
конкретизовано.

З врахуванням викладеного, судом
достовірно не встановлено, про які
конкретно будівлі, їх кількість ,
розміри, рік введення в експлуатацію
тощо йдеться у Свідоцтві та чи
обмежується цими будівлями цілісний
майновий комплекс.

Оскільки рішення господарського суду
від 09.04.2013року у справі № 17/5007/98/11 не
набрало законної сили, для справи, що
розглядається, не набули
преюдиційності факти про те, що
відповідно до зведеного оціночного
акту інвентаризаційної справи в
комплекс турбази "Лісовий берег" по
Чуднівському шосе, 1 в м. Житомирі
входять: холодильник (літ. Г), літні
будинки з 1 по 15 (літ. Д), теплиця (літ. Е),
столярний цех (літ. Ж), гаражі на 4 бокси
(літ. К), будівля ТП (літ. Л), котельня
(літ. М), пункт прокату (літ. И), літні
будинки (літ. Х-Х4), овочесховище (літ. Ч),
прохідна (літ. Щ), склади (літ. Н,О),
склади (літ. П,Т), водонапірна вежа (літ.
С), сарай (літ. Ц), вбиральні (літ. У-У1).

Водночас, при вирішенні цього спору,
судом враховується, що саме за
ініціативою відповідача у справі №
17/5007/98/11 судом апеляційної інстанції 16
липня 2013 року та, в подальшому, 19.11.12року
призначено судову
будівельно-технічну експертизу щодо
об'єкта оренди за цим позовом.

Окрім того, будинки і споруди закладів
охорони здоров'я згідно ДБН В.2.2-10-2001
мають бути обладнані системами
господарсько-питного та
протипожежного водопроводу, гарячого
водопостачання, каналізації та
водостоку, системами теплопостачання,
газопостачання, електропостачання та
електрообладнання , опаленням,
вентиляцією та кондиціонуванням
повітря.

На дату оформлення відповідачу
Свідоцтва про право власності від
10.01.2001р. нормативне регулювання
технічної інвентаризації
забезпечувалось щонайменше
Інструкцією по технічній
інвентаризації електричних мереж,
затвердженою наказом
Держжитлокомунгоспу України від 31
грудня 1991 року № 136, Тимчасовою
Інструкцією з технічної
інвентаризації водопровідних та -
каналізаційних мереж, затвердженою
наказом Міністра комунального
господарства УРСР від 2 лютого 1965 року
№ 34, Інструкцією по технічній
паспортизації жилих будинків
державного і громадського фонду та
фонду житлово-будівельних
кооперативів у міській і сільській
місцевостях України, затверджену
наказом Держжитлокомунгоспу України
від 31.12.91 N 136.

Склад інженерних комунікацій (мереж),
споруд, які не є будівлями,
технологічного обладнання, іншого
рухомого майна, що підлягало передачі в
найм ( оренду) у складі цілісного
майнового комплексу для використання
його позивачем за цільовим
призначенням можна лише визначити за
актом прийому - передачі в оренду
Управлінню охорони здоров'я
Житомирської ОДА основних нерухомих
фондів, технологічного обладнання та
інших основних фондів від 17.02.2003року.

Так, у складі основних нерухомих
фондів зазначений трансформатор 1973
року ведення в експлуатацію, тоді як
судом встановлено, що власником
будівлі трансформаторної підстанції
-378, площею 24,10 кв.м (реєстраційний номер
об'єкта 16467928) за місцем знаходження
цілісного майнового комплексу у м.
Житомирі , Чуднівське шосе, будинок 1 з
19.09.2006року є ВАТ "ЕК"Житомиробленерго".

Правила технічної експлуатації
електроустановок споживачів,
затверджених Наказом Міністерства
палива та енергетики 25.07.2006 р. № 258,
зареєстрованого МЮУ 25.10.2006 р. за № 1143/13017
в розділі 3.1. дають визначене поняття
комплекту трансформаторної
підстанції - підстанція складається з
шаф чи блоків із вмонтованими у них
трансформатором та іншим обладнанням
розподільної установки, яку постачають
складеною чи підготовленою до
складання.

Відповідно, судом достовірно не
встановлено, чи міг силовий
трансформатор розглядатись як окреме
обладнання та бути об'єктом оренди у
складі цілісного майнового комплексу,
чи він все-таки входив до складу
трансформаторної підстанції, а тому не
міг бути переданий в найм ( оренду)
відповідачем , оскільки йому не
належав.

За визначенням цілісного (єдиного)
майнового комплексу, до складу
останнього входить також земельна
ділянка, на якій він розміщений та яка
необхідна для його обслуговування. У
ст. 796 ЦК України також зазначено, що
одночасно з правом найму будівлі або
іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) наймачеві надається право
користування земельною ділянкою, на
якій вони знаходяться, а також право
користування земельною ділянкою, яка
прилягає до будівлі або споруди, у
розмірі, необхідному для досягнення
мети найму.

Спірний Договір № 138 містить умову
про те, що замовнику надається також
право користування земельною ділянкою
, на якій знаходиться цілісний
майновий комплекс, а також земельною
ділянкою , яка прилягає до об'єкту , у
розмірі , необхідному для досягнення
мети оренди.

Наявними у справі доказами
підтверджується, що відповідач є
постійним землекористувачем.

Відповідно до ч.1 статті 92 ЗК України
право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.

Як розтлумачив Конституційний суд
України ( абз. 4 п. 5.6 рішення від 22
вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі N 1-17/2005
(справа про постійне користування
земельними ділянками) суб'єктивне
право постійного користування
земельною ділянкою суттєво
відрізняється від суб'єктивного права
власності на землю та суб'єктивного
права оренди. Власники землі та
орендарі поряд із повноваженнями щодо
володіння та користування наділяються
і повноваженнями щодо
розпорядження земельними ділянками
(орендарі - в частині передачі земель
у суборенду за згодою власника), а
постійні користувачі такої можливості
позбавлені.

Отже, відповідач як постійний
землекористувач не мав права
передавати позивачу в найм належне
йому право постійного користування
земельними ділянками, а приписи ст. 796
ЦК України поширюються на
правовідносини найму, у яких
наймодавець є власником земельної
ділянки або її орендарем.

З врахуванням вище викладеного, суд
дійшов висновку, що сторони спору не
досягли згоди щодо предмету спірних
договорів, як його істотної умови, що не
дає підстав вважати їх укладеними, про
що прямо вказує ч. 2 ст. 41 Закону
України "Про здійснення державних
закупівель».

У п. 8 Постанови Пленуму ВСУ 06.11.2009 N 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснюється,
що не є укладеними правочини
(договори), у яких відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для їх укладення (відсутня
згода за всіма істотними умовами
договору; не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо).

У п. 2.6 Постанови Пленуму ВГСУ від
29.05.13р.№ 11 Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" наголошується на тому, що
визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону; це
правило не стосується випадків, коли
для вчинення правочину необхідні його
державна реєстрація або нотаріальне
посвідчення, оскільки за відсутності
відповідної реєстрації чи посвідчення
договір в будь-якому разі не вважається
укладеним.

У ч.2 ст. 41 Закону України "Про
здійснення державних закупівель" ( в
редакції 29.08.11р. обумовлено, якщо у ч а
с н и к в ч и н и в ф а к т и ч н і д і ї
щодо в и к он а н н я д о г о в о р
у, правові наслідки таких дій
визначаються відповідно до Цивільного
кодексу України.

Так, відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана в ч и н и т и на користь
другої сторони (кредитора) п е в н у д і
ю (п е р е д а т и м а й н о, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 759 ЦК України Договір
найму за договором найму (оренди)
наймодавець передає або з о б о в 'я з у є
т ь с я п е р е д а т и наймачеві м а й н о
у користування за плату
на певний строк.

З наведеного нормативного визначення
слідує, що договори найму можуть бути
як реальними , так і консесуальними.

За консесуальними договорами, момент
передачі майна в найм (оренду)
наймодавцем не співпадає з моментом
його укладення.

Так, відповідно до статті 765 ЦК України
наймодавець з о б о в' я з а н и й
п е р е д а т и наймачеві майно у
користування н е г а й н о або у с т р о к,
встановлений договором найму.

Відповідно до ч.1. ст. 795 ЦК України п е р
е д а н н я наймачеві будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) о ф о р м л я є т ь с я
відповідним документом (а к т о
м ), який підписується сторонами
договору. З цього моменту починається
о б ч и с л е н н я с т р о к у
договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Судом встановлено, що відповідач після
01.08.2007 року за всіма трьома Договорами
оренди №№ 21, 169 ,50 , а також за спірними
договорами не передавав позивачу за
актами приймання - передачі об'єкт
оренди - цілісний майновий комплекс ,
розташований за адресою: м. Житомир,
вул. Чуднівське шосе,1 з усіма
інженерними комунікаціями , що
знаходяться на території , земельною
ділянкою та майном. Окрім того, через
недотримання вимог ст. ст. 793 т а 794 ЦК
України всі три Договори оренди №№ 21,
169 ,50 вважаються неукладеними ( не
вчиненими ) в силу закону.

Відповідач у відзиві визнав, а суд
встановив, що попередній орендар -
Управління охорони здоров'я
Житомирської ОДА) об'єкт оренди за
укладеним Договором від 27.12.2002 року зі
строком дії до 31.12.12року не повернув.

Відповідно до ч. 2. статті 795 ЦК України
повернення наймачем предмета договору
найму оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З ц ь о го м о м е н
т у д о г о в і р н а й м у п р и п и н я є
т ь с я ( відповідну правову позицію
викладено у постанові ВСУ від 20.03.12р. у
справі № 1/5005/5719/2011 ).

З врахуванням викладеного, суд дійшов
висновку , що спірні договори були
підписані сторонами спору в межах дії
Договору від 27.12.2002 року, який через
відсутність акту повернення майна з
оренди , не припинив свою дію і на дату
винесення рішення у цій справі.

Доводи відповідача про те, що позивач
замінив орендаря за Договором від
27.12.2002 року - Управління охорони
здоров'я Житомирської ОДА ,
господарський суд відхиляє, оскільки
відповідно до ст. ст. 513 та 521 ЦК України
відсутній правочин щодо заміни
боржника у зобов'язанні в такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Відповідно у цих спірних відносинах
відповідач як у ч а с н и к процедури
закупівлі послуг та наймодавець
вважається таким , що не вчинив ф а к т и
ч н и х д і й щодо в и к о н а н н я
спірних договорів, за якими не
досягнуто згоди за істотною умовою -
предмет договору. У зв'язку з чим,
спірні договори ф а к т и ч н о не
укладено.

Як роз'яснюється у п. 8 Постанови
Пленуму ВСУ 06.11.2009 N 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» ,
встановивши ці обставини, суд
відмовляє в задоволенні позову про
визнання правочину недійсним.
Наслідки недійсності правочину не
застосовуються до правочину, який не
вчинено.

Аналогічний висновок випливає із
змісту п. 2.6 Постанови Пленуму ВГСУ від
29.05.13р.№ 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними.

Водночас суд враховує, що відповідно
до статті 761 Цивільного кодексу
України право передання майна у найм
має власник речі або особа, якій
належать майнові права.

Наявними у справі доказами
підтверджується , що на дату підписання
Договору №138 право власності було
зареєстровано за відповідачем , попри
наявність умов як в Договорі , так і
Статуті останнього в редакції 2000
року про право господарського відання
на предмет найму. У будь-якому разі
судом не встановлені обставини
наявності іншого власника чи
титульного володільця предмета найму
з правом розпорядження ним, ніж
відповідач.

Відповідно до Статуту Дочірнього
підприємства "Житомиртурист" ПрАТ
"Укрпрофтур" у новій редакції,
зареєстрованого державним
реєстратором виконавчого комітету
Житомирської міської ради 20.01.2012р.,
підприємство як правонаступник
Житомирського обласного дочірнього
підприємства "Житомиртурист"
Українського акціонерного товариства
по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур",
має передане в господарське відання
майно, власником якого є ПрАТ
"Укрпрофтур".

На підставі п. 4.5 Статуту підприємство
обмежене в правомочності щодо
розпорядження майном, зокрема, оренда,
що передане підприємству у
господарське відання - здійснюється
виключно в порядку і в межах,
встановлених Статутом товариства.

Однак відносини третьої особи у справі
ПрАТ "Профтур" з відповідачем як
дочірнім підприємством стосовно права
власності на цілісний майновий
комплекс розташований за адресою: м.
Житомир, вул. Чуднівське шосе, 1 з усіма
інженерними комунікаціями , що
знаходяться на території та майном не
входять до предмету доказування та
встановлення у цій справі.

Відповідно до вище викладеного, суд
відмовляє у задоволенні позову про
визнання договорів недійсними.

На підставі ч.5 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на позивача
у справі.

Керуючись ст.ст. 4-3,4-7,33,43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне
рішення складено 05.05.14року.

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-4 - сторонам
та третій особі ( простою)