ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р.
Справа № 918/397/14

Суддя Романюк Р.В. розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КійАгроПродукт"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОЮЗ А"

про стягнення 301 961 грн. 91 коп..

В засіданні приймали участь
представники:

Від позивача: Радзивіл С.Г. (довіреність
№11.12/13 від 11.12.2013р.)

Від відповідача: не з'явився

Обставини справи: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"КійАгроПродукт" звернулося до
господарського суду Рівненської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "СОЮЗ А" про
стягнення 301 961 грн. 91 коп. з яких: 261 740
грн. 83 коп. заборгованість, 2 753 грн. 67
коп. - 3 % річних, 3 964 грн. 57 коп.
інфляційні, 33 502 грн. 84 коп. пені.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що на підставі
Договору № 11/КФ від 14.10.2013р., він
поставив відповідачу товар (кукурудзу
подрібнену), вартість якого
відповідачем сплачена лише частково і
залишок заборгованості в сумі 261 740 грн.
83 коп., з урахуванням 3 % річних та
інфляційних, передбачених ст. 625 ЦК
України, він просить суд стягнути з
останнього у примусовому порядку. Крім
того, позивач просить суд додатково
стягнути пеню, обумовлену Договором за
порушення строків оплати.

Представник позивача подав до суду
заяву з уточненням позовних вимог в
частині стягнення пені, 3% річних та
інфляційних втрат, нарахування яких
здійснено останнім в період з 19.11.2013р.
по 15.03.2014р.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про місце, дату
та час розгляду справи, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень
наявними в матеріалах справи.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
позовної заяви без участі відповідача
відповідно до статті 75 ГПК України.

Дослідивши зібрані у справі докази та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

17.04.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "КійАгроПродукт" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "СОЮЗ А" було
укладено договір № 11/КФ, відповідно до
умов якого постачальник зобов'язується
передати у власність Покупця кукурудзу
подрібнену врожаю 2011 року (Надалі -
Товар), а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити Товар відповідно
до умов даного Договору (пункт 1.1
Договору)

У відповідності до пункту 3.3 Договору
ціна та загальна вартість кожної
партії Товару остаточно визначається
на підставі акту розрахунку ціни та
підлягає зменшенню на: вартість
доробки Товару до встановлених цим
Контрактом граничних норм якості
Товару (у разі потреби).

Згідно пунктом 4.3. Договору, датою
поставки товару вважається дата
товарно-транспортної накладної на
Товар.

Пунктом 5.1 Договору, оплата Товару, що
поставляється за даним Договором,
проводиться в національній валюті
України шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок
Постачальника протягом строку
зазначеного в специфікації до цього
Договору після останньої подій
зазначених нижче:

- поставка Товару;

- визначення його якості і залікової
ваги;

- пред'явлення Постачальником
рахунку-фактури;

- передача Покупцю документів,
зазначених в п. 6.1. цього Договору.

Відповідно до пункту 5.2. Договору, датою
оплати Товару вважається дата списання
грошових коштів з поточного рахунку
Покупця.

В Специфікаціях до договору 11/КФ від
14.10.2013р. № 1, № 2, № 3, № 4 передбачено, що
остаточна оплата 60 % вартості Товару,
визначеного даною Специфікацією
здійснюється протягом 10 банківських
днів з моменту відвантаження Товару.

На виконання умов Договору позивачем
відпущено відповідачу, а відповідачем
отримано товар на загальну суму 388 740
грн. 83 коп., що підтверджується
видатковими накладними: № 126 від
04.11.2013р., № 127 від 05.11.2013р., № 128 від
06.11.2013р. та № 129 від 08.11.2013р.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем було
частково погашено заборгованість за
Договором № 11/КФ від 14.10.2013р., і станом
на момент подання позову
заборгованість перед позивачем
становить 261 740 грн. 83 коп., що
підтверджується випискою з особового
рахунку, залученою до матеріалів
справи.

Доказів сплати 261 740 грн. 83 коп.
заборгованості за отриманий
відповідачем згідно Договору товар,
суду не подано.

Статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК
України встановлено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

За таких обставин, коли зібраними у
справі доказами підтверджується
отримання відповідачем товару,
обумовленого Договором, то за
відсутності доказів сплати його повної
вартості, позовні вимоги про стягнення
261 740 грн. грн. 83 коп. заборгованості,
судом визнаються обгрунтованими.

Крім того, згідно статті 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

Пунктом 9.3. Договору сторони визначили,
що у випадку несвоєчасної оплати
Товару згідно умов даного Контракту,
Покупець сплачує Постачальнику на
вимогу останнього пеню у розмірі 0.1% від
загальної вартості неоплаченої партії
Товару за кожен день прострочення
платежу, але не більше ніж 10% вартості
Товару за даним Договором.

Враховуючи, що відповідач припустився
прострочення оплати за поставлений
товар, позивач, посилаючись на пункт 9.3
Договору нарахував відповідачу пеню за
період з 19.11.2013р. по 15.03.2014р. (заява від
24.04.2014р.), розмір якої складає 33 502 грн. 84
коп.

Проте, поданий позивачем розрахунок
пені судом визнається необгрунтованим
виходячи з наступного.

Спеціальним законом який регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань є Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", згідно
ст. 1 якого, платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону).

З огляду на зазначене, враховуючи
приписи Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", згідно
розрахунку зробленого судом за період
з 19.11.2013р. по 15.03.2014р. (зазначений
позивачем), правомірним є стягнення
пені в сумі 10 907 грн. 06 коп., а тому до
задоволення підлягає саме ця сума.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК
України встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі статті 625 ЦК України
позивач нарахував відповідачу 3% річних
в розмірі 2 753 грн. 67 коп. та інфляційні у
розмірі 3 964 грн. 57 коп..

Суд перевіривши подані розрахунки за
період з 19.11.2013р. по 15.03.2014р. (період
зазначений позивачем) обгрунтованими
визнає стягнення 2 517 грн. 01 коп. - 3%
річних та 3 402 грн. 63 коп. інфляційних.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову, стягнувши з відповідача на
користь позивача 261 740 грн. 83 коп. боргу,
10 907 грн. 06 коп. пені, 2 517 грн. 01 коп. 3%
річних та 3 402 грн. 63 коп. інфляційних, з
покладенням на відповідача судових
витрат пропорційно задоволених
позовних вимог, а тому керуючись ст.ст.
49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОЮЗ А" (33028, м. Рівне,
вул. Кавказька, 2, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "КійАгроПродукт" (01033,
м. Київ, вул. Шота Руставелі, 20-В, ) - 261 740 грн. 83 коп. боргу, 10 907
грн. 06 коп. пені, 2 517 грн. 01 коп. 3% річних, 3
402 грн. 63 коп. інфляційних та 5 571 грн. 36
коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 28 квітня 2014р.

Суддя
Романюк
Р.В.