м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-б, тел.
№ 910/2624/14 28.04.14
Господарський суд міста Києва у складі
судді Марченко О.В., при секретарі
судового засідання Роздобудько В.В.
розглянув у відкритому судовому
справу № 910/2624/13
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримавтопорт», м.
Сімферополь Автономної Республіки
до Антимонопольного комітету України,
про визнання рішення від 19.12.2013 № 35-р/тк
за участю представників сторін:
позивача - не з'явився;
відповідача - Михальської М.-О. Л.
(довіреність від 06.03.2014 № 300-122/01-1893);
(довіреність від 28.02.2014 №300-12/01-1677).
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кримавтопорт» (далі
- ТОВ «Кримавтопорт»; Товариство)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом про визнання
недійсним рішення тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України
(далі - АМК) від 19.12.2013 № 35-р/тк «Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу» у справі № 14/05-26/17 (далі -
Рішення).

Позовні вимоги мотивовано тим, що:
Рішення, яким визнано, що Товариство
вчинило порушення, передбачене пунктом
2 статті 50, пунктом 2 частини другої
статті 13 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» (далі - Закон),
у вигляді:

зайняття у період з 01.01.2011 до 31.10.2012
монопольного (домінуючого) становища
на ринку надання послуг, пов'язаних з
перебуванням автотранспортних засобів
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності в зоні митного контролю
(підготовкою та установкою
автотранспортних засобів до митного
огляду), в територіальних межах міста
Сімферополя;

застосування різних цін на послуги,
пов'язані з перебуванням
автотранспортних засобів суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності в
зоні митного контролю (підготовкою та
установкою автотранспортних засобів
до митного огляду) в постійній зоні
митного контролю залежно від митного
режиму товарів (експорт чи імпорт,
транзит), та накладено на Товариство
штраф, що становить 260 000 грн., -

є незаконним, таким, що не відповідає
фактичним обставинам, прийняте з
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, що
відповідно до частини першої статті 59
Закону є підставою для визнання
Рішення недійсним.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.02.2014 порушено провадження у
справі.

АМК 17.03.2014 подав суду відзив на позовну
заяву, в якому зазначив таке:

- відповідачем правильно визначено
товарні та територіальні межі ринку,
встановлено відсутність конкурентів
позивача; так, товарними межами ринку,
на якому діє ТОВ «Кримавтопорт», є
послуги, пов'язані з перебуванням
автотранспортних засобів суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності в
зоні митного контролю (підготовка та
установка автотранспортних засобів до
митного огляду); територіальними
межами ринку є межі зони діяльності
постійної зони митного контролю: склад
тимчасового зберігання відкритого
типу ТОВ «Кримавтопорт» та прилегла до
нього територія: вул. Мальченка, 17а, (м.
Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95491), тобто місто Сімферополь
Автономної Республіки Крим;

- відсутність конкурентів у ТОВ
«Кримавтопорт» на ринку послуг,
пов'язаних з перебуванням
автотранспортних засобів в постійній
зоні митного контролю, випливає із суті
відносин суб'єкта господарювання та
Кримської митниці, зокрема, наказів
Кримської митниці від 22.10.2010 № 638, від
02.11.2011 № 595 та рішення Кримської митниці
від 13.09.2012 № 60000/0011, згідно з якими
створена постійна зона митного
контролю - склад тимчасового
зберігання відкритого типу ТОВ
«Кримавтопорт»;

- найближчим альтернативним джерелом
отримання послуги з підготовки та
установки автотранспортних засобів до
митного огляду на рівні з позивачем є
лише зона митного контролю в місті
Євпаторія (ДП «Євпаторійський морський
торговий порт»);

- на території міста Сімферополя
відсутня альтернатива в отриманні
послуг з підготовки та установки
автотранспортних засобів до митного
огляду;

- відтак, ТОВ «Кримавтопорт» є таким, що
займає монопольне становище на цьому
ринку;

- матеріали позовної заяви не містять
жодних доказів на підтвердження
зворотного;

- встановленими АМК у розгляді справи №
14/05-26/17 обставинами доведено, що дії ТОВ
«Кримавтопорт», які полягали у
застосуванні різних цін на послуги,
пов'язані із перебуванням
автотранспортних засобів суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності в
зоні митного контролю (підготовкою та
установкою автотранспортних засобів
до митного огляду) в постійній зоні
митного контролю залежно від митного
режиму товарів (експорт чи
імпорт/транзит), без об'єктивно
виправданих на те причин, є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим пунктом 2
статті 50 та пунктом 2 частини другої
статті 13 Закону.

Ухвалою суду від 07.04.2014 продовжено
строк розгляду спору до 03.05.2014 включно.

У судове засідання 28.04.2014 представник
позивача не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки не повідомив;
представники відповідача надали
пояснення по суті спору, наголосили на
доводах відзиву, поданого суду 17.03.2014 в
письмовому вигляді, проти задоволення
позовних вимог заперечили.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, які мають значення для розгляду
справи по суті, проаналізувавши
встановлені фактичні обставини справи
в їх сукупності, заслухавши пояснення
представників відповідача,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У період з 12.11.2012 до 25.12.2012
територіальним відділенням АМК в
Автономній Республіці Крим була
проведена позапланова перевірка
Товариства, в результаті якої
розпорядженням адміністративної
колегії територіального відділення
АМК в АР Крим від 07.03.2013 № 14/05-14.3/17
розпочато розгляд справи за ознаками
вчинення ТОВ
«Кримавтопорт» порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

У частині першій статті 48 Закону
зазначено, що за результатами розгляду
справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; накладення штрафу тощо.

19.12.2013 тимчасовою адміністративною
колегією АМК прийнято Рішення, яким:

- визнано, що Товариство у період з
01.01.2011 до 31.10.2012 займало монопольне
(домінуюче) становище на ринку надання
послуг, пов'язаних з перебуванням
автотранспортних засобів суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності в
зоні митного контролю (підготовкою та
установкою автотранспортних засобів
до митного огляду), в територіальних
межах міста Сімферополя (пункт 1);

- визнано, що дії Товариства, які
полягали у застосуванні різних цін на
послуги, пов'язані з перебуванням
автотранспортних засобів суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності в
зоні митного контролю (підготовкою та
установкою автотранспортних засобів
до митного огляду) в постійній зоні
митного контролю залежно від митного
режиму товарів (експорт чи імпорт,
транзит), без об'єктивно виправданих на
те причин, є порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції,
передбаченим пунктом 2 статті 50,
пунктом 2 частини другої статті 13
Закону (пункт 2);

- на позивача накладено штраф у сумі 260
000 грн. (пункт 3).

Відповідно до частини першої статті 60
Закону заявник, відповідач, третя особа
мають право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення.

Оскільки оскаржуване рішення
надіслано АМК Товариству 31.12.2013, а
Товариство звернулося до
господарського суду міста Києва з
даним позовом 18.02.2014, то суд дійшов
висновку, що позивач звернувся до суду
за захистом порушеного права в межах
строку, встановленого Законом.

Частиною першою статті 59 Закону
визначено підстави для зміни,
скасування чи визнання недійсними
рішень органів АМК, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи;

недоведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими;

невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до частини другої наведеної
статті Закону порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права може бути
підставою для зміни, скасування чи
визнання недійсним рішення тільки за
умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Не погодившись з висновками,
викладеними в Рішенні, Товариство
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом про визнання
названого Рішення недійсним, в
обґрунтування якого зазначило таке:

- відповідач неправильно
застосував норми Методики визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку,
затвердженої розпорядженням АМК від
05.03.2002 № 49-р та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 01.04.2002
за № 317/6605 (далі - Методика);
неправильно визначив товарні межі
ринку, територіальні (географічні) межі
ринку та не виявив всіх потенційних
конкурентів ТОВ «Кримавтопорт»;

- маючи у 2011-2012 роках типові
договори (однакові за змістом) з усіма
споживачами та як додатки до договорів
прейскурант цін, що затверджувався раз
на півроку наказом директора ТОВ
«Кримавтопорт», вартість послуг для
всіх споживачів була однаковою, а тому
наведена в Рішенні кваліфікація
порушення не відповідає дійсності;

- різниця в прейскуранті у
вартості послуги з установки
транспортного засобу з експортним і
імпортним вантажами об'єктивно
виправдана політикою нашої держави з
розвитку експорту, про що наголошував
позивач відповідачу під час перевірки
і на засіданні Тимчасової колегії.

Порядок визначення монопольного
становища на ринку передбачено
Методикою. Пункт 2 Методики встановлює,
які дії може в себе включати визначення
монопольного становища суб'єктів
господарювання на ринку, як-от:

визначення товарних меж ринку;

визначення територіальних
(географічних) меж ринку;

встановлення проміжку часу, стосовно
якого має визначатися становище
суб'єктів господарювання на ринку -
визначення часових меж ринку та ін..

Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 Методики
визначення складу суб'єкта
господарювання, що випускає, постачає,
продає, придбаває (споживає,
використовує) конкретний товар
(продукцію, роботи, послуги),
здійснюється шляхом установлення
переліку суб'єктів господарювання
(юридичних та фізичних осіб), які
здійснюють діяльність з виробництва,
реалізації, придбання товарів чи іншу
господарську діяльність, у тому числі
контроль над іншою юридичною чи
фізичною особою, і які пов'язані
відносинами, що забезпечують контроль
господарської діяльності одного
суб'єкта господарювання іншим (іншими)
суб'єктом (суб'єктами) господарювання.

Підпунктом 6.1 пункту 6 Методики
передбачено, що територіальні
(географічні) межі ринку певного товару
(товарної групи) визначаються шляхом
установлення мінімальної території, за
межами якої з точки зору споживача
придбання товарів (товарної групи), що
належать до групи взаємозамінних
товарів (товарної групи), є неможливим
або недоцільним.

У підпункті 6.2 пункту 6 Методики
зазначено, що коректність визначення
територіальних (географічних) меж
товарного ринку може бути перевірена
дослідженням відкритості ринку щодо
міжрегіональної та/або міжнародної
торгівлі.

За повідомленням Кримської митниці
(лист від 23.11.2012 № 17-07/8848), питання
створення та функціонування зон
митного контролю регулюється Митним
кодексом України та Порядком створення
зон митного контролю, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 22.05.2012 № 583 та зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 01.06.2012
за № 879/21191.

Частинами першою і третьою статті 200
Митного кодексу України передбачено,
що після надання органом доходів і
зборів дозволу на пропуск товарів
через митний кордон України власник
товарів або уповноважена ним особа
зобов'язані доставити товари та
документи на них без будь-якої зміни їх
стану у визначене органом доходів і
зборів місце і забезпечити перебування
їх у цьому місці до прибуття посадових
осіб органу доходів і зборів, якщо інше
не передбачено цим Кодексом.

Товари і транспортні засоби, якими вони
перевозяться, після прибуття у місце
доставки розміщуються у зонах митного
контролю.

Відповідно до розділу 2 Порядку
створення зон митного контролю зони
митного контролю створюються шляхом
видання рішення про створення зони
митного контролю за визначеною формою,
яке підписується керівником митного
органу або уповноваженою ним особою.

У період з 01.10.2011 по 31.10.2012 постійна зона
митного контролю, а саме склад
тимчасового зберігання відкритого
типу Товариства та прилегла до нього
територія (вул. Мальченка, 17а,
м. Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95491) створена та діяла відповідно
до наказів Кримської митниці від 22.10.2010
№ 638, від 02.11.2011 № 595 та рішення
Кримської митниці від 13.09.2012 № 60000/0011.

За інформацією, наданою Кримською
митницею листом від 13.03.2013 № 02-23/1788, в
зоні митної діяльності Кримської
митниці знаходяться шість місць
доставки товарів автотранспортними
засобами, при цьому в місті Сімферополі
одне - ТОВ «Кримавтопорт».

Отже, як було з'ясовано відповідачем та
відображено у Рішенні, територіальними
межами ринку є межі зони діяльності
постійної зони митного контролю, тобто
склад тимчасового зберігання
відкритого типу позивача та прилегла
до нього територія (вул.
Мальченка, 17а, м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим, 95491).

Відсутність конкурентів у Товариства
на ринку послуг, пов'язаних з
перебуванням автотранспортних засобів
в постійній зоні митного контролю,
випливає із суті відносин суб'єкта
господарювання та Кримської митниці,
зокрема, наказів Кримської митниці від
22.10.2010 № 638, від 02.11.2011 № 595 та рішення
Кримської митниці від 13.09.2012
№ 60000/0011, згідно з якими створена зона
митного контролю - склад тимчасового
зберігання відкритого типу Товариства,
в межах якої митниця здійснює митний
контроль та митне оформлення.

У пункті 1 резолютивної частини Рішення
встановлено, що Товариство займало
монопольне становище на рику надання
послуг, пов'язаних із перебуванням
автотранспортних засобів суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності в
зоні митного контролю (підготовкою та
установкою автотранспортних засобів
до митного огляду) в територіальних
межах міста Сімферополя.

Відсутність в альтернативі отримання
аналогічних послуг споживачами
пояснюється відсутністю суб'єктів
господарювання, які здійснюють надання
послуг пов'язаних, з підготовкою та
установкою автотранспортних засобів
до митного огляду на території міста
Сімферополь.

Найближчим джерелом отримання послуги
з підготовки та установки
автотранспортних засобів до митного
огляду на рівні з позивачем є лише зона
митного контролю в місті Євпаторія
(Державне підприємство
«Євпаторійський морський торговий
порт»), що суперечить підпункту 6.1
пункту 6 Методики.

З наведеного вбачається, що Рішенням
чітко встановлені як товарні, так і
територіальні межі ринку.

ТОВ «Кримавтопорт» подано листи
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма
«Кримавіасервіс ЛТД»:

- від 06.09.2012 № 06.09/01-09/Д12, в якому
зазначено про те, що товариство
здійснює надання послуг у пункті
пропуску для повітряного сполучення;

- від 02.04.2014 № 02/04-09-14, в якому
повідомлено про те, що у період 2011 - 2012
років назване товариство надавало
юридичним і фізичним особам послуги
складу тимчасового зберігання
вантажів (СТЗ), у тому числі послуги із
зберігання вантажів на СТЗ під митним
контролем; до складу зазначених послуг
входили послуги, пов'язані з
перебуванням автотранспортних засобів
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності в зоні митного контролю (що
доставляють експортний вантаж в пункт
пропуску через державний кордон -
міжнародний аеропорт «Сімферополь»
або вивозять імпортний/транзитний
вантаж з пункту пропуску через
державний кордон.

Вказані листи не беруться судом до
уваги, оскільки серед видів діяльності
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма
«Кримавіасервіс ЛТД» відсутня така
послуга як послуги, пов'язані з
перебуванням автотранспортних засобів
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності в зоні митного контролю
(підготовкою та установкою
автотранспортних засобів до митного
огляду).

У пункті 15.4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 15 «Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства» зазначено, що обов'язок
з доведення в суді факту зайняття
суб'єктом господарювання монопольного
(домінуючого) становища на ринку
покладається на Антимонопольний
комітет України або його територіальне
відділення, яке є стороною у справі.

Водночас за змістом приписів статті 12
Закону суб'єкт господарювання, який
заперечує зайняття ним монопольного
(домінуючого) становища на ринку
товару, має довести, що він зазнає
значної конкуренції.

Позивачем не подано суду належних
доказів на підтвердження того, що
Товариство зазначає значної
конкуренції.

Що ж до посилання позивача на те, що у 2011
- 2012 роках Товариство укладало з усіма
споживачами типові договори (однакові
за змістом), додатком до яких був
прейскурант цін, за яким вартість
послуг для всіх споживачів була
однаковою, а різниця в прейскуранті у
вартості послуги з установки
транспортного засобу з експортним і
імпортним вантажами об'єктивно
виправдана політикою нашої держави, то
господарський суд міста Києва оцінює
його критично з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини другої
статті 13 Закону зловживанням
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку, зокрема, визнається
застосування різних цін чи різних
інших умов до рівнозначних угод з
суб'єктами господарювання, продавцями
чи покупцями без об'єктивно
виправданих на те причин.

З поданих суду копій додатків до
договорів (від 21.03.2011 № 126 та від 05.09.2012
№ 959), укладених Товариством з
споживачами його послуг та
прейскуранту цін на послуги на 2012 рік,
затвердженого директором Товариства
від 01.05.2012, вбачається, що позивачем
було встановлено різну вартість
послуг, пов'язаних із перебуванням
автотранспортних засобів з вантажем на
території зони митного контролю
залежно від спрямування вантажу
(імпорт чи експорт).

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи доказів, починаючи з 01.05.2012
вартість послуги підготовки та
установки до митного огляду
транспортного засобу з експортним
товаром становила 575 грн. (з ПДВ), а
вартість послуги підготовки та
установки до митного огляду
транспортного засобу з
імпортним/транзитним товаром - 680 грн. (з
ПДВ).

Як зазначено в Рішенні, процедура
надання послуг, передбачених у
договорах, є однаковою як для
транспортних засобів з імпортним
вантажем, так і для транспортних
засобів з експортним вантажем,
позначка про режим вантажу: «експорт»
чи «імпорт» здійснюється вже в актах
приймання-передачі робіт.

Позивачем не було належним чином
обґрунтовано застосування різних цін
до фактично рівнозначних угод із
суб'єктами господарювання, а посилання
на політику держави є безпідставним.

Крім того, судом встановлено, що у
визначенні суми штрафу АМК керувався
приписами 52 Закону.

З огляду на викладене, перевіривши
юридичну оцінку встановлених Рішенням
обставин та їх повноту, суд дійшов
висновку про те, що відповідачем у
прийнятті названого рішення дотримано
вимоги Конституції України, Закону
України «Про Антимонопольний комітет
України» та Закону, Правил розгляду
справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції, а
висновки, викладені в Рішенні
відповідають фактичним обставинам
справи, нормам матеріального права, є
законними та обґрунтованими, а тому
відсутні передбачені статтею 59 Закону
підстави для визнання недійсним
Рішення.

За приписами статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України України, господарський суд
міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.04.2014.

Суддя
О.
Марченко