м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3865/14 12.05.14
За позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Іллічівське»
До Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго - Україна»
Про стягнення 10 024,08 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача Чекалов А.В.,
довіреність № б/н від 09.07.2013
від відповідача Петренко Р.О.,
довіреність № 6 від 02.01.2014
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Страхове товариство «Іллічівське»
(далі - позивач) подало на розгляд
господарського суду міста Києва позов
до Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «Інго -
Україна» (далі - відповідач) про
стягнення 10 024,08 грн.
Позовні вимоги позивача мотивовані
тим, що позивачем, як страховиком,
відповідно до договору страхування
наземного транспорту № ЦО-05-010409 від
05.03.2013р. було виплачено страхувальнику
страхове відшкодування в розмірі 10 024,08
грн., внаслідок чого, до позивача в
порядку ст. 27 Закону України "Про
страхування" та статті 228
Господарського кодексу України
перейшло право вимоги (регресу) в межах
здійснених фактичних затрат до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за відшкодування шкоди,
оскільки саме з вини особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми
Ухвалою суду від 13.03.2013р. порушено
провадження у справі № 910/3865/14 та
призначено розгляд на 11.04.2014 р.
10.04.2014р. позивач подав через канцелярію
суду документи по справі
11.04.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі, вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі, в частині надання запиту до
Представник відповідача проти позову
заперечив, надав відзив на позов.
Суд відклав розгляд справи на 12.05.2014р.
12.05.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі та письмові пояснення, з
урахуванням відзиву відповідача.
Представник відповідача проти позову
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі.
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2013р. між ПрАТ «СТ «Іллічівське»
(далі - позивач) та ОСОБА_3 як
страхувальником, було укладено договір
страхування № ЦО-05-010409, згідно умов
якого об'єктом страхування є
транспортний засіб марки «Хюндай» д.н.з
НОМЕР_1.

22.04.2013р. в м. Києві, сталася ДТП за участю
тролейбуса «Хюндай» д.н.з
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та
транспортного засобу «Мітсубіші» д.н.з
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5,
відповідальність якого на момент ДТП
була застрахована у ПрАТ «АСК «Інго
Україна», згідно полісу № АВ/6694681.

Відповідно до постанови Печерського
районного суду міста Києва № 757/10082/13-п
від 12.06.2013р., встановлено вину гр. ОСОБА_5
у здійсненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 389 від 08.05.2013р. та
калькуляції до нього, розмір
матеріальної шкоди завданої власнику
транспортного «Хюндай» д.н.з НОМЕР_1,
внаслідок ДТП склав 10 024,08 грн., які було
виплачено позивачем згідно платіжного
доручення № 5110 від 10.06.2013р. у розмірі
7965,76 грн. та зараховано в рахунок не
сплачених страхових виплат у розмірі
2058,32 грн.

Згідно полісу № АВ/6694681 франшизу
встановлено у розмірі 0,00 грн., ліміт
відповідальності встановлено 50 000,00
грн.

Позивач у своєму позові просив
суд стягнути з відповідача 10024,08 грн.
боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України
встановлює, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу
України встановлено, що до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено
визначення: „Джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхове
відшкодування - це страхова виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України
„Про страхування" страховик має право
вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27
березня 1992 року "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" суди, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, а між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

У судових засіданнях відповідач
заперечував проти позовних вимог,
посилаючись на те, що по полісу №
АВ/6694681 вже було здійснено страхову
виплату по іншому ДТП, тому по даному
ДТП він не має здійснювати виплату.

Суд не погодився з даним запереченням,
оскільки страховик має здійснювати
страхові виплати по всім ДТП, які
стались під час дії полісу
обов`язкового страхування наземного
транспортного засобу.

Крім того, відповідач заперечував
проти позовних вимог, посилаючись на
те, що позивачем було виплачено
страхове відшкодування без врахування
фізичного зносу транспортного засобу,
надав калькуляцію по розрахунку
фізичного зносу.

Суд, не взяв до уваги даний розрахунок,
оскільки до позовної заяви позивачем
було надано звіт експерта, згідно якого
було здійснено страхову виплату, крім
того пошкоджений автомобіль
«Мітсубіші» д.н.з НОМЕР_2 є 2011 року
випуску а ДТП сталось 2013р., внаслідок
чого фізичний знос не враховується.

Відповідно до п.7.38 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р.
передбачає, що значення Ез приймається
таким, що дорівнює нулю для нових
складників та для складників КТЗ, строк
експлуатації яких не перевищує: 5 років
- для легкових КТЗ виробництва країн
СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3
роки - для вантажних КТЗ, причепів,
напівпричепів та автобусів
виробництва країн СНД; 4 роки - для
вантажних КТЗ. Причепів, напівпричепів
та автобусів; 5 років - для мототезніки.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку про те, що позивач на підставі
ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України,
ст. 228 Господарського кодексу України
набув право регресу до відповідача
щодо відшкодування останнім понесених
позивачем витрат у вигляді суми
виплаченого страхового відшкодування,
а тому позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача у повному
обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія « Інго Україна» (, адреса: 01054, м. Київ, вул.
Воровського 33) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Іллічівське» (, адреса: 01033, м. Київ, вул.
Саксаганського 38-Б) суму
заборгованості в розмірі 10 024 (десять
тисяч двадцять чотирі) грн. 08 коп. -
страхового відшкодування в порядку
регресу, 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. - судового збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

(Повний текст рішення складено: 15.05.2014р.)

Суддя
Мельник В.І.