ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р.
Справа № 922/5132/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Загребельний Д.Ю. -
завідувач

відповідача - Кірбаба О.М., дов. № 7 від
14.01.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Харків (вх.№606 Х/3) на рішення
господарського суду Харківської
області від 13.02.14 у справі № 922/5132/13

за позовом Комунального підприємства
охорони здоров'я "Центральна районна
аптека № 148", м. Лозова

до Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Харків

про визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Комунальне підприємство
охорони здоров'я "Центральна районна
аптека № 148", м. Лозова, звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Харків, в якій просив визнати рішення
Адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
203-К від 24.09.2013 року недійсним та судові
витрати покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13.02.2014 року по
справі № 922/5132/13 (суддя Жиляєв Є.М.) позов
задоволено повністю. Скасовано рішення
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України по
справі № 3/02-212-13 № 24.09.2013 року. Стягнуто
з Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Харків на користь Комунального
підприємства охорони здоров'я
"Центральна районна аптека № 148", м.
Лозова - 1147,00 грн. судового збору.

Відповідач з даним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 13.02.2014 у справі
№ 922/5132/13 та прийняти нове рішення, яким
Комунальному підприємству охорони
здоров'я "Центральна районна аптека №
148" в позові відмовити повністю.

25.03.2014 року представником
позивача було надано до суду
апеляційної інстанції відзив на
апеляційну скаргу, в якому останній
просить рішення господарського суду
Харківської області від 13.02.2014 року по
справі № 922/5132/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України -
без задоволення. Позивач не
згоден з прийнятим відповідачем
рішенням, вважає, що оскаржуване
рішення прийнято відповідачем із
порушенням процедурних правил,
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи; не
доведенням обставин, які мають
значення для справи і які визнано
відповідачем встановленими, позивач
наголошує, що в оскаржуваному рішенні
має місце невідповідність висновків,
викладених відповідачем в рішенні,
фактичним обставинам справи та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин та докази по справі на
підтвердження, їх юридичну оцінку та
доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених статтею 101
Господарського процесуального кодексу
України, заслухавши уповноважених
представників сторін, колегія судів
приходить до висновку про залишення
апеляційної скарги без задоволення,
виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржене рішення,
господарський суду Харківської
області виходив з результатів
встановлення та дослідження
документально підтверджених
матеріалами справи, за якими встановив,
що 24.09.2013 року Антимонопольним
комітетом України винесено рішення №
154-К у справі № 3/02-212-13 про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладання штрафу.

Даним рішенням визнано, що Комунальне
підприємство охорони здоров'я
«Центральна районна аптека №148»
вчинила порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбачене пунктом 1 частини 2 статті 13
та пунктом 2 статті 50 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»,
у вигляді зловживання монопольним
становищем на ринку, а саме
встановлення таких цін реалізацію
товару, які неможливо було б встановити
за умов існування значної конкуренції
на ринку роздрібної реалізації
лікарських засобів.

За вказане порушення на позивача
накладено штраф у розмірі 68000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції посилався на те, що в
своєму рішенні орган Комітету не
здійснив належного аналізу ситуації на
ринку, який би підтвердив монопольне
становище позивача на ринку роздрібної
реалізації лікарських засобів та
порушив Методику визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку
(затверджену розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
05.03.2002р. № 49-р), а саме, не правильно
встановив частки КПОЗ "ЦРА № 148" та ТОВ
"Еко-фарм" на відповідному ринку.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком
господарського суду та зазначає
наступне.

Приписами п.2 ч.1 ст.50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Згідно ч.1 ст.13 названого Закону
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є дії чи
бездіяльність суб'єкта господарювання,
який займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, що призвели або
можуть призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції, або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які були
б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п.1. ч.2 ст.13 цього ж закону
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, зокрема,
визнається встановлення таких цін чи
інших умов придбання або реалізації
товару, які неможливо було б встановити
за умов існування значної конкуренції
на ринку.

Порядок визначення монопольного
становища суб'єктів господарювання на
ринку регулюється ст.12 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" та
Методикою визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання на ринку, затвердженою
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 05.03.2002р. № 49-р.

Положеннями статті 12 Закону, зокрема,
передбачено, що суб'єкт господарювання
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку товару, якщо на
цьому ринку у нього немає жодного
конкурента; він не зазнає значної
конкуренції внаслідок обмеженості
можливостей доступу інших суб'єктів
господарювання щодо закупівлі
сировини, матеріалів та збуту товарів,
наявності бар'єрів для доступу на ринок
інших суб'єктів господарювання,
наявності пільг чи інших обставин.
Монопольним (домінуючим) вважається
також становище суб'єкта
господарювання, частка якого на ринку
товару перевищує 35 відсотків, якщо він
не доведе, що зазнає значної
конкуренції. Монопольним (домінуючим)
також може бути визнане становище
суб'єкта господарювання, якщо його
частка на ринку товару становить 35 або
менше відсотків, але він не зазнає
значної конкуренції, зокрема внаслідок
порівняно невеликого розміру часток
ринку, які належать конкурентам. Крім
того, вважається, що кожен із двох чи
більше суб'єктів господарювання займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку товару, якщо стосовно певного
виду товару між ними немає конкуренції
або є незначна конкуренція і щодо них,
разом узятих, виконується одна з умов,
передбачених частиною першою цієї
статті.

За приписами п.2.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26 грудня 2011 року, належністю
доказів є спроможність відповідних
фактичних даних містити інформацію
стосовно обставин, які входять до
предмета доказування у даній справі та
слугують аргументами (посилками) у
процесі встановлення об'єктивної
істини.

Матеріали справи встановлено, що
відповідачем - Харківським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
здійснювалось дослідження ринків
роздрібної торгівлі лікарськими
засобами, учасниками яких є аптечні
заклади, що розташовані в медичних
установах. Ринок роздрібної торгівлі
лікарськими засобами в м. Лозова
досліджувалось виходячи з позиції
віддаленості учасників ринку -
аптечних закладів від Комунального
закладу охорони здоров'я Обласний
протитуберкульозний диспансер № 6
(КЗОЗ ОПД № 6).

Харківське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України стверджує, що у м. Лозова
Харківської області в 2012 році в
500-метровій зоні КЗОЗ ОПД № 6 діяли лише
підприємство позивача та ТОВ "Еко-Фарм".

Однак, як свідчать матеріали справи та
вірно встановлено господарським судом
Харківської області в 500 - метровій
зоні КЗОЗ ОПД № 6 в 2012 році знаходилося
14 аптечних закладів 8 різних суб'єктів
господарювання, а саме: ТОВ "Еко-фарм" - 1;
ТОВ "Трансфарм" - 2; ТОВ "Овен" - 4; КПОЗ "ЦРА
№ 148" - 3; ТОВ "Добра аптека плюс" - 1; ТОВ
"Олмеда" - 1; ТОВ "Титан" - 1; ТОВ "Євмакс" - 1
(аркуші справи 40-43), що підтверджується
листом начальника Державної служби з
лікарських засобів у Харківській
області, в якому зазначений перелік
суб'єктів господарювання, які мали
діючі ліцензії на роздрібну торгівлю
лікарськими засобами в 2012р.у
визначених територіальних межах
(аркуші справи 33-39).

Крім того, відділом містобудування,
архітектури та земельних відносин
Лозівської міської ради була надана
інформація, щодо розташування аптечних
закладів в центральній частині м.
Лозова з зазначенням відстані від КЗОЗ
ОПД № 6 (аркуші справи 40-42).

Відповідачем у спірному рішенні також
були дослідженні торгівельні надбавки
та препарати, а саме: Папаверин г/х 2,0 №
10, Еналаприл № 20 та Новокаїн 0,5% 5,0 № 10.
Вказані лікарські засоби є найбільш
вживані та найчастіше призначаються
лікарями протитуберкульозних медичних
установ.

Відповідачем спірним рішенням
визнано, що позивач встановивши
завищені ціни роздрібної реалізації
вищенаведених лікарських засобів за
рахунок застосування завищеного рівня
торговельних надбавок, вчинив
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачене
пунктом 1 частиною другої статті 13,
пунктом 2 статті 50 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", у
вигляді зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку, а
саме, встановлення таких цін
реалізації товару, які неможливо було б
встановити за умов існування значної
конкуренції на ринку роздрібної
реалізації лікарських засобів.

У листі головного лікаря КЗОЗ ОПТД № 6
від 05.09.2013 року зазначено, що хворі на
туберкульоз лікуються
протитуберкульозними препаратами
першого та другого ряду, які
постачаються в заклад централізовано з
КЗОЗ ХОПТД № 1.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, що відповідно п. 2.5
Постанови КМУ від 25.04.2012 № 340 "Про
реалізацію пілотного проекту щодо
запровадження державного регулювання
цін та лікарські засоби для лікування
осіб із гіпертонічною хворобою"
реалізація препарату Еналаприл -
Здоров'я 10 мг № 2 здійснювалася до 01.10.2012
року за цінами, нижчими від граничного
рівня оптово - відпускних цін,
незалежно від їх внесення до реєстру
оптово - відпускних цін. Так, гранична
роздрібна ціна препарату Еналаприл -
Здоров'я 10 мг № 20 згідно з Реєстром
граничного рівня оптово - відпускних та
порівняльних (референтних) цін на
лікарські засоби для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою, затвердженого
Наказом МОЗ України від 01.06.2012р. № 419,
станом на 01.06.2012 року становила 6,44грн.
Роздрібна ціна в аптечній мережі ЦРА №
148 - 6,15грн., що не перевищує граничний
рівень, встановлений законодавством.

До того ж, на підставі вивчення
матеріалів справи колегією суддів
встановлено, що органом Комітету не
було взято до уваги, що названі медичні
препарати входять до переліку
обов'язкового мінімального
асортименту (соціально орієнтованих)
лікарських засобів і виробів медичного
призначення для аптечних закладів,
який затверджено наказом МОЗ України
від 29.12.2011 р. N 1000, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 10.04.2012 р.
за N 524/20837, і вони повинні знаходитися у
продажі у всіх аптечних закладах всіх
форм власності.

Таким чином, жодних обмежень щодо
придбання споживачами вказаних
лікарських засобів в 14 аптечних
закладах , що знаходяться в межах
території, обмеженої 500-метровою
відстанню від КЗОЗ ОПД № 6 не існувало і
споживачі мали можливість вибирати
між кількома продавцями.

Колегія суддів також
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо порушення відповідачем
процедурних правил при розгляді
справи.

Оскільки судом першої інстанції
використані у повному обсязі свої
повноваження, передбачені
процесуальним законом щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
пов'язаних з предметом доказування у
даній справі, а висновки, викладені в
рішенні узгоджуються з приписами норм
чинного законодавства, які в даному
випадку регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів
повністю погоджується з прийнятим
рішенням.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду першої інстанції,
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що рішення
господарського суду Харківської
області від 13.02.2014 року по справі №
922/5132/13 прийняте без порушень норм
матеріального та процесуального права,
а апеляційна скарга відповідача
позбавлена фактичного та правового
обґрунтування на її підтвердження, в
зв'язку з чим доводи з яких вона подана,
не можуть бути підставами для
скасування рішення у справі.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 13.02.2014 року по
справі № 922/5132/13 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 18 квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

суддя
Барбашова С.В.

суддя
Білецька А.М.