ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

22 квітня 2014 р. Справа № 902/298/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Колбасова Ф.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Концерн Хлібпром", (вул. Хлібна, 2, м. Львів, 79035)

до: Центрального військового
клінічного санаторію "Хмільник", (вул. 1-го Травня, 39, м.
Хмільник, Хмільницький район,
Вінницька область, 22000)

про стягнення 25101,80 грн.

при секретарі судового засідання
Здорик Я.С.

за участю представників:

позивача: Книжник М.В. - довіреність №
01/04/070314-261 від 07.03.2014 року;

позивача: Руда Л.В. - довіреність № б/н
від 03.04.14р.;

відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство
"Концерн Хлібпром" звернулось до
господарського суду Вінницької
області з позовом до Центрального
військового клінічного санаторію
"Хмільник" про стягнення 25101,80 грн., в
тому числі: 23427,83 грн. - основного боргу,
1360,10 грн.- пені, 313,87 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 18.03.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/298/14 та призначено її до розгляду на
01.04.2014 р.

Фіксація судового процесу шляхом
звукозапису не здійснюється в зв'язку з
неподанням клопотання про
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача та
ненаданням сторонами доказів
необхідних для вирішення спору по суті,
ухвалою суду від 01.04.2014 року розгляд
справи відкладено на 22.04.2014 року.

17.04.2014р. позивач подав до суду заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
пояснив, що заборгованість відповідача
перед позивачем в розмірі 23427,83 грн.
основного боргу виникла внаслідок
неналежного виконання відповідачем
умов договорів про закупівлю товарів
від 21.06.2012 року та № 000677 від 02.07.2013 року.
Крім того, у вказаній заяві позивач
відмовився від стягнення 1360,10 грн. пені
та 313,87 грн. 3 % річних. Таким чином,
просить стягнути з Центрального
військового клінічного санаторію
"Хмільник" 23427,83 грн. основного боргу.

Виходячи зі змісту вказаної заяви та зі
змісту раніше поданої позовної заяви,
суд розцінює її як заяву від 17.04.2014 року
як заяву про зміну підстав позову та,
враховуючи, що вона подано до початку
розгляду судом справи по суті, приймає
її до розгляду, відповідно до ст. 22 ГПК
України.

В судовому засіданні 22.04.2014р.
представники позивача, позовні вимоги
з урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог № б/н та дати (вх. канц.
суду № 08-46/3675/14 від 17.04.2014 року)
підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 22.04.2014
року не з'явився, документів
витребуваних ухвалою суду від 01.04.2014
року не надав, причин неявки та
неподання документів не повідомив.
Хоча про час, день та місце розгляду
його було повідомлено завчасно та
належним чином - ухвалою суду від 01.04.2014
року, надіслання та вручення якої
відповідачу стверджується поштовим
повідомленням за №912 (т. 1, а.с. 163).

При цьому суд констатує, що
відповідачем не подано клопотання,
заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо
перенесення розгляду справи, її
відкладення чи неможливості
забезпечити участь в судовому
засіданні свого представника.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги
приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо
строків вирішення спору та той факт, що
неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомленого про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, відповідно до приписів
ст.75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

21.06.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством "Концерн Хлібпром" (за
договором - учасник) та Центральним
військовим клінічним санаторієм
"Хмільник" (за договором - замовник)
укладений договір про закупівлю
товарів (робіт або послуг), відповідно
до п. 1.1. якого, учасник зобов'язався у 2012
році поставити замовникові хліб,
зазначений в документації х конкурсних
торгів, а замовник прийняти та оплатити
ці товари згідно накладних.
Найменування (номенклатура,
асортимент) товару: хліб пшеничний
вищого ґатунку, хліб житньо-пшеничний
(п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору,
розрахунки проводяться шляхом:

- оплати замовником після пред'явлення
учасником рахунку та накладної на
оплату товару після підписання
сторонами накладної;

- поетапної оплати замовником
поставлених товарів протягом 30 днів
після дня отримання товарів.

В п. 5.1. та 5.2. договору сторони погодили
строк (термін) поставки товару:
наступний день, після отримання
замовлення та місце поставки (передачі)
товару: санаторій.

Відповідач, не провів своєчасний
розрахунок за поставлений згідно
договору від 21.06.2012 року товар, чим
спричинив виникнення заборгованості
станом на 02.07.2013 року в розмірі 14249,20
грн., що стверджується наявними в
матеріалах справи
товарно-транспортними накладними та
актом звірки взаєморозрахунків від
25.03.2014 року (т. 1, а.с. 142-143).

02.07.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством "Концерн Хлібпром" (за
договором - постачальник) та
Центральним військовим клінічним
санаторієм "Хмільник" (за договором -
покупець) укладений договір про
закупівлю товарів за державні кошти
№000677, відповідно до п. 1.1. якого,
постачальник зобов'язався у визначений
договором строк поставити покупцю
виробів хлібобулочних, кондитерських
та кулінарних, борошняних, нетривалого
зберігання, зазначених в специфікації
(додаток 1), покупець - прийняти та
оплатити товар. Найменування
(номенклатура, асортимент), кількість
товару зазначені в специфікації
(додаток 1), що надається до цього
договору і є його невід'ємною частиною.

В п. 4.1. договору сторони погодили, що
розрахунки проводяться шляхом: оплати
покупцем після пред'явлення
постачальником рахунка на оплату
товару на умовах відстрочки платежу на
термін до 30 календарних днів, з моменту
одержання товару на склад покупця. До
рахунка додається товарно-транспортна
накладна (у випадку, якщо оплата
здійснюється після поставки товару).

Згідно з п. 5.1. договору поставка товару
здійснюється окремими партіями на
підставі заявок замовника. Строк
поставки товарів: протягом доби від
дати замовлення. Місце поставки товару
-склад покупця DDP -Інкотермс у редакції
2-10 року за адресою: м. Хмільник, вул. 1-го
травня, 39.

Додатковою угодою сторонами внесено
зміни в п. 6.1 договору, зазначивши, що
покупець зобов'язується приймати
поставлені товари згідно
товарно-транспортної накладної.

На виконання умов договору № 000677 від
02.07.2013 року позивач за період з 02.07.13 р.
по 02.10.13 р. поставив відповідачу товар
на загальну суму 47664,58 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи товарно - транспортними
накладними.

Однак відповідач свої договірні
зобов'язання належним чином не виконав,
за поставлений товар розрахувався лише
частково на загальну суму 38485,95 грн., що
стверджується довідкою Сбербанку
Росії від 28.03.2014 року.

Частина цих платежів в сумі 14249,2 грн.
була направлена позивачем на погашення
заборгованості по договору від 21.06.2013
року.

Таким чином, станом на 25.03.2014 р.,
заборгованість відповідача перед
позивачем згідно договору про
закупівлю товарів (робіт або послуг)
від 21.06.2012 року та № 000677 від 02.07.2013р.
склала 23427,83 грн. (14249,2 грн. + 47664,58 грн. -
38485,95 грн.)., що також стверджується
обопільно підписаним сторонами актом
звірки взаєморозрахунків станом на
25.03.2014р. (т. 1 а.с. 142).

Непроведення відповідачем розрахунків
за поставлений товар стало приводом
звернення позивача за захистом
порушеного права до суду.

З врахуванням встановлених обставин,
суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Між сторонами виникли зобов'язання, які
регулюються параграфом 3 глави 54
Цивільного кодексу України "Поставка".

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 692 Цивільного
кодексу України - покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або приймання
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару; покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Якщо договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи із встановлених обставин
справи, викладених вище норм
законодавства, суд вважає вимогу
позивача про стягнення з відповідача
основного боргу правомірною та
обґрунтованою. Оскільки відповідач не
надав суду належних доказів проведення
з позивачем розрахунків за отриманий
товар на суму 23427,83 грн., суд дійшов
висновку про задоволення позову в
частині стягнення з відповідача
основного боргу в сумі 23427,83 грн.

Дослідивши подану позивачем 17.04.2014 року
заяву, в частині відмови від стягнення
пені та 3 % річних, суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі, крім іншого, відмовитись від
позову. При цьому частина шоста
названої статті вказує, що
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України -
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Відповідно до вимог ст. 78 ГПК України
представнику позивача роз'яснені
процесуальні наслідки відмови від
позову.

Відмова позивача від позову в частині
стягнення з відповідача пені та 3%
річних не суперечить чинному
законодавству та не порушує прав та
охоронюваних законом інтересів інших
осіб, а тому підлягає прийняттю судом
на підставі ст. 78 ГПК України, а
провадження у справі в частині
стягнення 1360,10 грн. пені та 313,87 грн. 3%
річних- припиненню відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 80 ГПК України.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Всупереч вище наведеному та вимогам
ухвал суду відповідач не подав до суду
жодного доказу в спростування позовних
вимог позивача щодо стягнення
основного боргу, в тому рахунку доказів
проведення розрахунків (платіжні
доручення, виписки банківських установ
щодо руху коштів, квитанції до
прибуткових касових ордерів).

Враховуючи вищевикладене, позов
підлягає частковому задоволенню .

Витрати зі сплати судового збору,
відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України,
слід покласти на відповідача, оскільки
спір виник внаслідок неправильних дій
останнього.

22.04.2014 року в судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду.

Керуючись ст. ст. 4-5, 32, 33, 34, 43, 49, 75, п. 4 ч. 1
ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85, 87, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Центрального військового
клінічного санаторію "Хмільник", (вул. 1-го Травня, 39, м.
Хмільник, Хмільницький район,
Вінницька область, 22000) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Концерн Хлібпром",
(вул. Хлібна, 2, м. Львів, 79035) 23427,83 грн. -
основного боргу, 1827 грн. - витрат зі
сплати судового збору.

3. Видати наказ в день набрання судовим
рішенням законної сили.

4. Провадження у справі в частині
стягнення 1360,10 грн. - пені та 313,87 грн. - 3%
річних припинити.

Повне рішення складено 28 квітня 2014 р.

Суддя Колбасов
Ф.Ф.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. 1-го Травня, 39, м.
Хмільник, Хмільницький район,
Вінницька область, 22000)