ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р. Справа № 909/197/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Максимів Т. В. ,
при секретарі судового засідання
Конашенко О. В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: заступника прокурора
м.Івано-Франківська, вул.Гаркуші, 9,
м.Івано-Франківськ в інтересах держави
в особі виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
вул.Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ,
фінансового управління виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, вул.Дністровська, 28,
м.Івано-Франківськ

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Прикарпаттябуд", вул.
Толстого, 5/30, м. Івано-Франківськ,76000,
юридична адреса: м.Івано-Франківськ,
вул.Сухомлинського, буд.6/1, кв.17

про стягнення 724771,07 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Чекайло В.М.-представник,
(довіреність №2-08/21 від 16.01.14)

від позивача: Челах А.В.-представник,
(довіреність № 16/01-20/66-в від 09.01.14 )

учасник судового засідання: старший
прокурор відділу Аверкова Н.О.,
(посвідчення №015218 від 13.02.13 )

від відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

заступник прокурора
м.Івано-Франківська в інтересах
держави в особі виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
фінансового управління виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради звернувся до суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Прикарпаттябуд" про
стягнення заборгованості в сумі
724771,07грн.

Позовні вимоги мотивовано порушенням
відповідачем прийнятих на себе
зобов"язань згідно укладеного між
сторонами у справі договору про пайову
участь замовників будівництва у
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста №111
від 10.07.12 щодо сплати пайового внеску
та обґрунтовано положеннями статей 40
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", 173, 216, 217
Господарського та 11, 526, 530, 610, 626, 629
Цивільного кодексів України.

Керуючись ч.3 ст.2 ГПК України,
заступник прокурора
м.Івано-Франківська в позовній заяві
№115-72-14 від 14.02.14 (вх.№2872/14 від 27.02.14)
визначив на підставі якого
законодавства подається позов; в чому
саме порушуються матеріальні інтереси
держави; обґрунтував необхідність їх
захисту. Тому, у відповідності до ч.1 ст.2
ГПК України, слід вважати, що прокурор з
вимогами, викладеними в позові,
звернувся до господарського суду в
інтересах держави на підставі
покладеного на нього п.2 ст. 121
Конституції України представництва.

Представники позивача та прокурор в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги з підстав, викладених у позовній
заяві, вимоги ухвали суду від 28.04.14 щодо
проведення звірки взаєморозрахунків
та подання суду підписаного акта
звірки не виконали, однак представник
фінансового управління виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради подав суду укладену між сторонами
у справі додаткову угоду про внесення
змін до договору №111(вх.№7297/14 від 13.05.14),
якою визначено розмір пайового внеску,
що підлягає сплаті відповідачем, на
суму 674594,82грн., та зазначив, що
підписання відповідачем зазначеної
угоди свідчить про визнання ним
основної суми боргу.

Представник відповідача в судові
засідання жодного разу не з"явився,
хоча про місце, час та дату судового
розгляду повідомлений належним чином
ухвалою суду від 28.04.14, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення №3079657 (вручено
відповідачу 03.05.14), однак подав
клопотання вх.№7249/14 від 13.05.14 щодо
відкладення розгляду справи. Подане
клопотання мотивоване неможливістю
відповідача забезпечити явку
повноважного представника в судове
засідання та подати витребовуваний
судом акт звірки взаєморозрахунків
згідно ухвали від 28.04.14.

Розглянувши подане клопотання, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для його задоволення, оскільки
строк розгляду справи, продовжений
ухвалою суду від 28.04.14 у відповідності
до приписів статті 69 ГПК України,
спливає 13.05.14.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням положень ст.75 ГПК України
та Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод стосовно
розгляду справи упродовж розумного
строку, заслухавши пояснення
представників позивача та прокурора,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини, на яких ґрунтуються вимоги,
давши оцінку доказам, які мають
значення для справи, суд вважає за
правильне взяти до уваги наступне.

10.07.12 між виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Прикарпаттябуд"
(замовник) укладено договір №111 про
пайову участь замовників будівництва у
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста.

Згідно розділу І договору, замовник, що
здійснює будівництво
багатоквартирного житлового будинку
по вул.Г.Мазепи, 141-143 в
м.Івано-Франківську, в порядку та на
умовах, визначених договором, бере
участь у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста
Івано-Франківська.

У відповідності до пунктів 3.1. та 3.2.
договору, розрахунок розміру пайового
внеску здійснюється відповідно до
додатку 1 до договору. Замовник сплачує
пайовий внесок в сумі 953706,89 грн. в
7-денний термін з моменту реєстрації
договору.

Згідно розрахунку розміру пайової
участі (додаток до договору №111 від
10.07.12), копія якого знаходиться в
матеріалах справи, розмір пайової
участі на соціальну інфраструктуру
міста становить 674594,82грн., на
інженерно-транспортну - 279112,07грн.

10.07.12 між сторонами у справі укладено
додаткову угоду до спірного договору,
згідно п. 2 якої погоджено розстрочення
платежу, що підлягає сплаті замовником
на підставі договору №111 від 10.07.12,
згідно графіка, який є невід'ємною
частиною додаткової угоди, але не
пізніше 01.01.13.

Рішенням Івано-Франківської міської
ради №947-34 від 26.02.13 відповідачу
зменшено розмір пайової участі в
частині сплати по
інженерно-транспортній
інфраструктурі на 360750,63грн. у зв"язку з
виконанням робіт з прокладання
позаплощадкового вуличного
водопроводу.

27.03.14 між сторонами у справі укладено
додаткову угоду про внесення змін до
договору №111, якою підтверджено розмір
пайового внеску відповідача в сумі
674594,82грн.

В порушення прийнятих на себе
договірних зобов"язань відповідач не
сплатив пайовий внесок на соціальну
інфраструктуру міста, внаслідок чого
заборгованість відповідача по сплаті
пайового внеску становить 674594,82грн.

10.10.12 та 21.01.13 фінансовим управлінням
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради на
адресу відповідача направлено
претензії №2-07/643 та №2-07/39 щодо
погашення існуючої заборгованості у
десятиденний строк з дня отримання
вимоги, які залишені відповідачем без
відповіді та задоволення.

У відповідності до п. 5.1. договору №111
про пайову участь замовників
будівництва у розвитку соціальної та
інженерно-транспортної інфраструктури
міста - при простроченні платежів,
визначених пунктами 3.2. договору,
замовник сплачує виконкому суму боргу
з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, три
проценти річних від простроченої суми
та пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діє у період, за який
нараховується пеня, від суми
заборгованості за кожен день
прострочення платежу.

На підставі зазначеного пункту
договору та у відповідності до ст.625
Цивільного кодексу України, позивачем
нараховано відповідачу 29552,80грн. пені
за період з 27.02.13 по 27.08.13, 17925,07грн. 3%
річних, 2698,38грн. інфляційних втрат за
період з 27.02.13 по 15.01.14.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір та інші
правочини.

Згідно ст.173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Наведена правова норма
кореспондується зі ст.509 Цивільного
кодексу України: зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За змістом ст.ст.526, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином та у
встановлений строк. Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений момент
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Наведена правова норма
кореспондується зі ст.193
Господарського кодексу України, якою
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно ст.40 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
замовник, який має намір щодо забудови
земельної ділянки у відповідному
населеному пункті, зобов'язаний взяти
участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту.
Порядок залучення, розрахунку
розміру і використання коштів
пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту
встановлюють органи місцевого
самоврядування відповідно до цього
Закону.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу
України встановлено, що відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідач доказів належного
виконання своїх зобов'язань не надав,
доводи позивача не спростував .

З огляду на встановлення судом факту
порушення відповідачем договірних
зобов"язань щодо сплати пайового
внеску, враховуючи факт підписання
відповідачем додаткової угоди від 27.03.14
про внесення змін до договору №111,
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 674594,82грн. основного боргу є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Крім того, статтею 216 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В силу ст.546 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема неустойкою
(штрафом, пенею), якою, з огляду на
положення ст.549 Цивільного кодексу
України, є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до ст. 547 Цивільного
кодексу України правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 5.1 договору №111 від 10.07.12
сторони узгодили розмір та порядок
сплати штрафних санкцій за порушення
грошового зобов"язання. Таким чином,
укладаючи договір, сторони дійшли
згоди відносно забезпечення виконання
відповідачем грошових зобов'язань
пенею та погодили строк її нарахування.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України та ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов"язання, на
вимогу кредитора зобов"язаний сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3 % річних,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором.

Позивачем нараховано 29552,80грн. пені за
період з 27.02.13 по 27.08.13, 17925,07грн. 3% річних,
2698,38грн. інфляційних втрат за період з
27.02.13 по 15.01.14.

З огляду на вимоги частини 1 статті 4-7
Господарського процесуального кодексу
України щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення
усіх обставин справи та частини 1
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого позивачем нарахування
таких сум, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Відповідно до ст.55 Господарського
процесуального кодексу України, судом
перевірено правильність нарахування 3
% річних, інфляційних втрат та пені та
встановлено, що за розрахунком суду
сума пені та інфляційних втрат є
більшою за нараховану позивачем, однак,
враховуючи розмір заявлених позивачем
до стягнення сум пені та інфляційних
втрат, судом задоволено їх в повному
обсязі за розрахунком позивача.
Нараховані позивачем 3% річних
підлягають задоволенню частково, на
суму 17853,66грн., оскільки наявний в
матеріалах справи розрахунок позовних
вимог в цій частині є арифметично
невірним.

В контексті викладеного, позов
підлягає до задоволення частково.

За змістом ст.49 ГПК України судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 4.6 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.13
№7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
встановлено, що приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повного або часткового
задоволення позову (скарги) стягує
судовий збір з відповідача (повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
якщо він не звільнений від сплати
судового збору; у разі ж повної або
часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само повністю
або пропорційно задоволеним вимогам).

За таких обставин, судові витрати у
справі слід покласти на сторони
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст.ст.8, 124 Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.11, 509, 526, 530, 546, 547, 549, 610, 612, 614, 625, 629
Цивільного Кодексу України, ст.ст.173, 193,
216, 230, 343 Господарського кодексу
України, ст.40 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
керуючись ст.ст.49, 55, 75, ст. 82 -85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов заступника прокурора
м.Івано-Франківська в інтересах
держави в особі виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
фінансового управління виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради до товариства з обмеженою
відповідальністю "Прикарпаттябуд" про
стягнення заборгованості в сумі
724771,07грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Прикарпаттябуд"
(вул.Толстого, 5/30, м.Івано-Франківськ,
юридична адреса: м.Івано-Франківськ,
вул.Сухомлинського, буд.6/1, кв.17, код
ЄДРЮОФОП 33860024) на користь виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради (м.Івано-Франківськ, вул.
Грушевського, 21, одержувач платежу :МБ
м.Івано-Франківська 24170000 код 37952250
розрахунковий рахунок 0002 МФО 836014
УДКСУ в м.Івано-Франківську
призначення платежу : на
інфраструктуру міста) 674594,82 (шістсот
сімдесят чотири тисячі п"ятсот
дев"яносто чотири гривні вісімдесят
дві копійки) основного боргу,
29552,80(двадцять дев"ять тисяч п"ятсот
п"ятдесят дві гривні вісімдесят
копійок) пені, 17853,66 (сімнадцять тисяч
вісімсот п"ятдесят три гривні
шістдесят шість копійок) 3% річних,
2698,38(дві тисячі шістсот дев"яносто
вісім гривень тридцять вісім копійок)
інфляційних втрат.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Прикарпаттябуд"
(вул.Толстого, 5/30, м.Івано-Франківськ,
юридична адреса: м.Івано-Франківськ,
вул.Сухомлинського, буд.6/1, кв.17, код
ЄДРЮОФОП 33860024) в доход Державного
бюджету України (отримувач коштів:
Управління Державної казначейської
служби України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області; код
отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; Банк
отримувача: ГУ ДКСУ у
Івано-Франківській області; код банку
отримувача (МФО): 836014; Рахунок
отримувача: 3002; код класифікації
доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду:
03499939) 14493,99 (чотирнадцять тисяч
чотириста дев"яносто три гривні
дев"яносто дев"ять копійок) судового
збору.

Стягнути з виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
(м.Івано-Франківськ. вул. Грушевського,
21, код ЄДРЮОФОП 04054346) в доход
Державного бюджету України (отримувач
коштів: Управління Державної
казначейської служби України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області; код отримувача (код за ЄДРПОУ):
37952250; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у
Івано-Франківській області; код банку
отримувача (МФО): 836014; Рахунок
отримувача: 3002; код класифікації
доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду:
03499939) 1,43(одну гривню сорок три копійки)
судового збору.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.05.14

Суддя
Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 14.05.14