м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 5011-36/11517-2012 14.05.14

За скаргою Публічного акціонерного
товариства "Кезно"

На дії Відділу примусового
виконання рішень управління державної

виконавчої служби
Головного управління юстиції у м. Києві

У справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Київський
завод

гумових та
латексних виробів"

до Публічного
акціонерного товариства "Кезно"

про стягнення 3 313 500,00
грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін

Від позивача не з'явилися

Від відповідача Портяник С.Ф. - по
дов. №29 від 01.07.2013р.

Від ВДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.09.2013 р. у справі № 5011-36/11517-2012
позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Кезно" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київський завод
гумових та латексних виробів" 3 313 555
грн. 00 коп. основного боргу, 65 640 грн. 00
коп. витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення Господарського
суду міста Києва від 25.09.2013 р. у справі №
5011-36/11517-2012, 08.11.2013 р. судом видано
відповідний наказ, що відповідає
резолютивній частині вказаного
рішення.

02.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва від Публічного акціонерного
товариства "Кезно" надійшла скарга на
дії посадових осіб Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, в якій
просить суд:

1) Визнати дії державного виконавця
Григорян О.Г. вчинені при відкритті
виконавчого провадження з виконання
наказу-дублікату № 5011-36/11517-2012, виданого
08.11.2013 року господарським судом міста
Києва, а саме неналежне повідомлення
боржника ПАТ "КЕЗНО" про відкриття
виконавчого провадження, незаконними.

2) Скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 42348696 від
11.03.2014 року та постанову про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження винесених
головним державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Міністерства юстиції України
Григорян О.Г.

Скаржник в обґрунтування поданої
скарги посилається на те, що Відділ
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Міністерства юстиції України
в порушення п. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження направив з порушенням
строків надсилання. Крім того, у
зв'язку з порушенням строків
направлення, Відділ примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Міністерства юстиції України позбавив
скаржника права добровільно виконати
рішення суду в передбачений п. 2 ч. 2 ст.
25 Закону України «Про виконавче
провадження» строк.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
у постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 скаргу призначено до
розгляду на 14.05.2014.

Відповідач (скаржник) в судовому
засіданні 14.05.2014 вимоги скарги
підтримав повністю.

Представники позивача та Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Міністерства юстиції України
в судове засідання 14.05.2014р. не
з»явилися, письмових пояснень на
скаргу суду не надали. Про час та місце
розгляду скарги судом повідомлені
належним чином.

Розглянувши матеріали справи,
Господарський суд міста Києва,
встановив:

Відповідно до статті 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим кодексом та
Законом України «Про виконавче
провадження».

Державний виконавець, згідно з п. 1 ст. 19
Закону України «Про виконавче
провадження», відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа зазначеного в статті 17 цього
Закону, зокрема, за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення.

Матеріали справи свідчать, що 04.03.2014р.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Київський завод
гумових та латексних виробів»
звернулось до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Міністерства юстиції України із
заявою про примусове виконання
дублікату наказу Господарського суду
м. Києва від 08.11.2013р. №5011-36/11517-2012.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у 3-денний строк з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» визначає, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що 11.03.2014 головним
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві було
винесено постанову ВП №42348696 «Про
відкриття виконавчого провадження»
щодо виконання дублікату наказу
Господарського суду міста Києва
№5011-36/11517-2012 від 08.11.2013 про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Кезно" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Київський
завод гумових та латексних виробів" 3
313 555 грн. 00 коп. основного боргу, 65 640
грн. 00 коп. витрат по сплаті судового
збору.

Даною постановою боржнику було
запропоновано добровільно виконати
рішення суду у семиденний строк з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Копія постанови про відкриття
виконавчого провадження не пізніше
наступного дня надсилається стягувачу,
боржнику та органу (посадовій особі),
який видав виконавчий документ (ч. 5 ст.
25 Закону).

Відповідно до вимог ст. 30 Закону
державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи
здійсненні ним дії, спрямовані на
добровільне виконання рішення у
встановлений постановою строк
відповідно до ст. 24 Закону.

У разі, якщо копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно,
внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільно виконати
рішення у встановлений державним
виконавцем строк, за письмовою заявою
боржника при підтвердженні факту
несвоєчасного одержання вказаної
постанови державний виконавець
відкладає провадження виконавчих дій у
порядку, встановленому ст. 32 Закону, та
поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення (п. 2
ст. 30 Закону).

У матеріалах справи наявні дані, які
підтверджують направлення боржнику
постанови про відкриття виконавчого
провадження з порушенням строків
відправки, передбачені ч. 5 ст. 25 Закону
та отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження
після закінчення строку для
добровільного виконання рішення суду
та можливість боржника добровільно
виконати рішення суду у встановлений
постановою строк.

Відповідно до статті 7 Закону державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

За змістом статті 30 Закону України
державний виконавець вправі
здійснювати примусове виконання
рішення суду виключно за умов
наявності відомостей, які б свідчили
про отримання боржником примірника
постанови про відкриття виконавчого
провадження та нездійснення боржником
дій, спрямованих на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Таким чином, державний виконавець,
починаючи примусове виконання рішення,
обов'язково повинен пересвідчитися:
по-перше, чи отримана боржником копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

У своїй скарзі Публічне акціонерне
товариство "Кезно " зазначає, що як
свідчить відбиток календарного
штемпеля на конверті, який
проставляється працівником відділу
поштового зв'язку під час приймання
письмової кореспонденції, державною
службою Головного управління юстиції у
м. Києві постанова про відкриття
виконавчого провадження від 11.03.2014 року
ВП №42348696 була відправлена 19.03.2014 року,
хоча постанова датована від 11.03.2014 року,
а строк для добровільного виконання
семиденний з моменту винесення
постанови. до 11.07.2013 року. Даний факт
найшов своє підтвердження в судовому
засіданні.

Зазначені дії державного виконавця
призвели до порушення прав боржника,
визначених ст. 12 Закону України "Про
виконавче провадження", позбавило його
скористатися своїм правом на
добровільне виконання рішення.

Частина 5 ст. 25 Закону встановлює, що
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Стаття 31 Закону встановлює, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження має бути надіслана
сторонам виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Відповідно до п. 1 ст. 75 Закону після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення.

Отже, з урахуванням положень ст. 25 та ст.
75 Закону, примусове виконання має бути
розпочато державним виконавцем лише
після того, якщо боржник не виконає
його у встановлений для добровільного
виконання строк.

Проте, Закон України "Про виконавче
провадження" не передбачає правових
підстав для скасування постанови
органу ДВС про відкриття виконавчого
провадження, у випадку недотримання
останнім вимог ст. 24 Закону України "Про
виконавче провадження" щодо невчасного
направлення на адресу боржника копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 11.03.2014р.

У цьому випадку Закон України "Про
виконавче провадження", зокрема ст. 30 та
ч. 2 ст. 32 передбачає, що за наявності
обставин, що перешкоджають провадженню
виконавчих дій або несвоєчасного
одержання сторонами документів
виконавчого провадження, внаслідок
чого вони були позбавлені можливості
використати надані їм цим законом
права, державний виконавець може
відкласти виконавчі дії за заявою
стягувача або за заявою боржника, або з
власної ініціативи на строк до 10 днів.

Відповідно до ч. 6 п. 7 роз`яснення
Президії Вищого господарського суду
України № 04-5/365 від 28.03.2002 за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту, визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган Державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене господарський
суд вважає, що скарга Публічного
акціонерного товариства «Кезно» в
частині визнання дій державного
виконавця Григорян О.Г. вчинені при
відкритті виконавчого провадження з
виконання наказу-дублікату №
5011-36/11517-2012, виданого 08.11.2013 року
господарським судом міста Києва, а саме
неналежне повідомлення боржника ПАТ
"КЕЗНО" про відкриття виконавчого
провадження, незаконними є
обґрунтованою, а тому такою, що
підлягає задоволенню в цій частині.

Скарга в частині скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 42348696 від 11.03.2014 року задоволенню не
підлягає.

Скарга Публічного акціонерного
товариства «Кезно» в частині
скасування постанови від 11.03.2014р. про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його відчуження
винесених головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Міністерства юстиції України Григорян
О.Г. підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 57 Закону арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем,
зокрема:

шляхом винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах.

винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Копії постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам, зазначеним у
частині другій цієї статті та органам,
що ведуть Державний реєстр обтяжень
рухомого майна. Постанова державного
виконавця про арешт коштів чи майна
боржника може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи копії конверту, в якому було
надіслано оскаржувану постанову та
супровідного листа Відділу
примусового виконання рішень № 601/7 від
11.03.2014р. вбачається, що постанова №ВП
№42348696 від 11.03.2014 «Про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження» також була надіслана
боржнику з порушенням встановлених
Законом строків направлення, а саме
19.03.2014.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

За результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту, визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган Державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє (ч. 6 п.
7 Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України № 04-5/365 від
28.03.2002).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини. При цьому питання
про належність доказів остаточно
вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відділ примусового виконання рішень
належних та допустимих доказів, які б
спростували обставини встановлені
судом, не подав.

Враховуючи викладене господарський
суд вважає, що скарга Приватного
акціонерного товариства «Кезно»
підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного акціонерного
товариства «Кезно» задовольнити
частково.

Визнати дії державного виконавця
Григорян О.Г. вчинені при відкритті
виконавчого провадження з виконання
наказу-дублікату № 5011-36/11517-2012, виданого
08.11.2013 року господарським судом міста
Києва, а саме неналежне повідомлення
боржника ПАТ "КЕЗНО" про відкриття
виконавчого провадження,
неправомірними.

Визнати недійсною постанову про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його відчуження
винесену головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Міністерства юстиції України Григорян
О.Г. 11.03.2014р. №ВП №42348696.

В частині скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 42348696 від 11.03.2014 року винесену
головним державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Міністерства юстиції України
Григорян О.Г. в задоволені скарги
відмовити.

СуддяТ.Ю. Трофименко