ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.05.2014
Справа № 905/965/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Зекунова Е.В.,
при секретарі Кохановій Ю.І. розглянув
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Донецькоблгаз» в особі
Костянтинівського управління по
газопостачанню та газифікації до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про
зобов'язання вчинити дії щодо
проведення реконструкції газопроводу
на збудованому об'єкті,-

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явились

від відповідача - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
по газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз» в особі
Костянтинівського управління по
газопостачанню та газифікації
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про
зобов'язання чинити дії щодо
проведення реконструкції газопроводу
на збудованому об'єкті.

В правове обґрунтування своїх
вимог позивач посилається на статті 1163,
1164 Цивільного кодексу України, Правила
безпеки системи газопостачання
України.

Представники позивача та
відповідача у судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомили.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що ухвали суду
направлені позивачу та відповідачу за
адресою, зазначеною в позові та
спеціальному витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців,
господарський суд вважає, що сторони
були повідомлені про розгляд справи
належним чином, проте правом бути
присутнім в судовому засіданні не
скористалися, тому справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами згідно статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 26.03.2014р.
справу було передано судді Фурсовій
С.М., у зв'язку з перебуванням судді
Зекунова Е.В. у відпустці. За
розпорядженням в.о. голови
господарського суду Донецької області
від 14.04.2014р. справа № 905/965/14 передана для
розгляду судді Зекунову Е.В.

Крім позовної вимоги про зобов'язання
чинити дії щодо проведення
реконструкції газопроводу на
збудованому об'єкті, в позовній заяві
Позивач просив з метою забезпечення
позову заборонити діяльність
автомобільної стоянки в частині
ділянки де проходить підземний
газопровід, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Ухвалою від 06.05.2014р. суд відмовив у
задоволенні зазначеного клопотання.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про наступне.

25 квітня 2005 року виконкомом
Костянтинівської міської ради, за
наслідком розгляду клопотання
фізичної особи підприємця ОСОБА_1, було
надано дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність шляхом продажу по
АДРЕСА_1 для обслуговування
автостоянки та торгових павільйонів
(а.с.56).

18 травня 2005 року управління
архітектури та містобудування
м.Костянтинівки узгодило відведення
вищевказаної земельної ділянки згідно
проектної документації (а.с.58).

Рішенням Костянтинівської міської
ради від 18.08.2005р. №IV/29-606 був
затверджений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ФОП
ОСОБА_1 для обслуговування торгових
рядів та автостоянки по АДРЕСА_1.
Також, Рада вирішила продати, із земель
комунальної власності у власність ФОП
ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, в рівних долях
земельну ділянку площею 0,328 га за
вищевказаною адресою та затвердила
умови цього договору купівлі-продажу.
(а.с.41, 52-55).

05 вересня 2005 року Костянтинівська
міська рада (продавець) уклала договір
купівлі-продажу земельної ділянки з
приватними підприємцями ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 (покупці) за умовами якого
міська рада передала у власність
покупцям земельну ділянку по АДРЕСА_1,
площею 0,3238 га. Цільове призначення
використання земельної ділянки - землі
комерційного використання (а.с.47).

У пункті 1.2. цього Договору зазначено,
що на цій земельній ділянці
знаходяться торгові ряди.

Зазначений Договір посвідчено
державним нотаріусом Костянтинівської
нотаріальної контори 05.09.2005р. та
внесено до реєстру за №1-1876.

Як вбачається з матеріалів справи,
частина земельної ділянки, яка
використовується ФОП ОСОБА_1 замощена
асфальтовим покриттям та
використовується нею під автостоянку
(а.с.21).

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що під асфальтовим
покриттям земельної ділянки по
АДРЕСА_1, що належить ФОП ОСОБА_1,
розташований підземний газопровід
низького тиску, який є власністю
держави.

Позивач вважає, що вказана обставина
перешкоджає Костянтинівському УГГ
здійснювати технічне обстеження
підземного сталевого газопроводу, як
то передбачено Правилами безпеки
систем газопостачання України, також
зазначає, що Відповідач, як власниця
земельної ділянки не допускає на
територію автостоянки працівників
Костянтинівського УГГ для проведення
технічного обстеження газопроводу.

Проте, в матеріалах справи міститься
лист відповідача від 16.04.2013р., яким він
повідомив позивача, що у відповідності
до ст.ст.98,99 Земельного кодексу України
у разі аварійної ситуації надасть
Костянтинівськогму УГГ право
сервітуту для проведення ремонтних
робіт та усунення аварії, але
відмовляється проводити реконструкцію
зазначеної ділянки газопроводу (а.с.20).

З огляду на вищевикладене позивач
звернувся до господарського суду з
позовом до ФОП ОСОБА_1

Предметом даного позову є вимога
зобов'язати відповідача провести
реконструкцію газопроводу на
збудованому об'єкті шляхом винесення
газопроводу за межі автостоянки.

«Правила безпеки систем
газопостачання України» затверджені
Наказом Державного комітету України по
нагляду за охороною праці 1 жовтня 1997
року N 254, зареєстровані в Міністерстві
юстиції України 15 травня 1998 р. за N 318/2758.

Ці Правила встановлюють вимоги до
проектування, будівництва і
експлуатації систем газопостачання,
які використовують як паливо природні
гази (газових і газонафтових родовищ),
газоповітряні суміші на їх основі з
надмірним тиском не більш 1,2 МПа (12
кгс/кв. см), зріджені вуглеводні гази
(далі - ЗВГ) з надмірним тиском не більше
1,6 МПа (16 кгс/кв. см). Їх вимоги
поширюються на проектування і
будівництво нових, розширення,
реконструкцію та капітальний ремонт і
експлуатацію діючих систем і об'єктів
газопостачання.

Пунктами 4.3.15, 4.3.16 Правил передбачено,
що уздовж траси підземного газопроводу
повинні бути виділені смуги завширшки 2
м з обох боків від осі газопроводу, в
межах яких не допускаються складання
матеріалів і обладнання, садіння дерев,
влаштування стоянок автотранспорту,
гаражів, кіосків та інших споруд.

Власник підприємства, на території
якого прокладений транзитом
газопровід, повинен забезпечити доступ
персоналу організації, яка експлуатує
газопровід, для проведення його огляду
і ремонту.

Статтею 78 Земельного кодексу України
встановлено, що право власності на
землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками (ч.1).

Право власності на землю набувається
та реалізується на підставі
Конституції України, цього Кодексу, а
також інших законів, що видаються
відповідно до них (ч.2).

Згідно до статті 79 цього земельна
ділянка - це частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

Право власності на земельну ділянку
поширюється в її межах на поверхневий
(ґрунтовий) шар, а також на водні
об'єкти, ліси і багаторічні насадження,
які на ній знаходяться, якщо інше не
встановлено законом та не порушує прав
інших осіб.

Право власності на земельну ділянку
розповсюджується на простір, що
знаходиться над та під поверхнею
ділянки на висоту і на глибину,
необхідні для зведення житлових,
виробничих та інших будівель і споруд.

У відповідності до статті 79 Земельного
кодексу України формування земельної
ділянки полягає у визначенні земельної
ділянки як об'єкта цивільних прав.
Формування земельної ділянки
передбачає визначення її площі, меж та
внесення інформації про неї до
Державного земельного кадастру (ч.1).

Винесення в натуру (на місцевість) меж
сформованої земельної ділянки до її
державної реєстрації здійснюється за
документацією із землеустрою, яка
стала підставою для її формування (ч.7).

Згідно до статті 111 Земельного кодексу
України обтяження прав на земельну
ділянку встановлюється законом або
актом уповноваженого на це органу
державної влади, посадової особи, або
договором шляхом встановлення
заборони на користування та/або
розпорядження, у тому числі шляхом її
відчуження.

Відомості про обмеження у використанні
земель зазначаються у проектах
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, технічній документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки,
кадастрових планах земельних ділянок,
іншій документації із землеустрою.
Відомості про такі обмеження вносяться
до Державного земельного кадастру (ч.5).

У відповідності до статті 186 Земельного
кодексу України проект землеустрою
щодо відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин (ч.1).

Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації (ч.6).

З аналізу вищевикладених правових норм
вбачається, що у разі наявності
обмежень для використання земельної
ділянки такі обмеження мають бути
внесені до Державного земельного
кадастру, обов'язково відображені в
технічній документації та у проекті
землеустрою.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вважає, що ФОП ОСОБА_1 придбавши у
власність зазначену земельну ділянку,
з метою надання безперешкодного
доступу до підземного газопроводу,
який начебто проходить через цю
ділянку, має провести реконструкцію
газопроводу на збудованому об'єкті
шляхом винесення газопроводу за межі
автостоянки.

Проте, суд не погоджується з цими
доводами позивача з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що
управління архітектури та
містобудування м.Костянтинівки
узгодило відведення вищевказаної
земельної ділянки згідно проектної
документації без будь-яких застережень
(а.с.58).

Рішенням Костянтинівської міської
ради від 18.08.2005р. №IV/29-606 затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ФОП ОСОБА_1 для
обслуговування торгових рядів та
автостоянки по АДРЕСА_1. Відомості про
обмеження у використанні цієї
земельної ділянки в цьому проекті
землеустрою відсутні (а.с.41, 52-55).

У зв'язку з цим 05 вересня 2005 року
Костянтинівська міська рада
(продавець) уклала договір
купівлі-продажу зазначеної земельної
ділянки з приватними підприємцями
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.47).

Отже, відповідач набув право власності
на земельну ділянку по АДРЕСА_1 без
наявності обмежень у використанні цієї
земельної ділянки для своєї
підприємницької діяльності.

Позивачем не доведено суду належними
та допустимими доказами, що через
територію цієї ділянки проходить
підземний газопровід, який
обслуговується Костянтинівським УГГ.

Схема розташування газопроводу, надана
позивачем, не підтверджує доводів
позивача в цій частині, які також
спростовуються висновками проекту
землеустрою на спірну земельну
ділянку.

Пунктами 4.3.15, 4.3.16 Правил передбачено,
що уздовж траси підземного газопроводу
повинні бути виділені смуги завширшки 2
м з обох боків від осі газопроводу, в
межах яких не допускаються складання
матеріалів і обладнання, садіння дерев,
влаштування стоянок автотранспорту,
гаражів, кіосків та інших споруд.

Позивачем не надано доказів, що
відповідач відмовив Позивачу
забезпечити доступ персоналу
організації, яка експлуатує
газопровід, для проведення його огляду
і ремонту.

Крім того, статтею 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
державної влади, органів влади
Автономної Республіки Крим або органів
місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або ненастання певної події.

З матеріалів справи не вбачається та не
доведено позивачем, що ФОП ОСОБА_1 має
цивільні права та обов'язки перед
відповідачем, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, в частині проведення
реконструкції газопроводу.

Оскільки згідно статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
грунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством, ФОП ОСОБА_1 за
відсутності таких правових підстав не
може бути зобов'язаний до вчинення
таких дій.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін. За
змістом статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач не надав суду докази, якими він
обґрунтовує свої позовні вимоги.

Згідно статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене
господарський суд вважає, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Донецькоблгаз» в особі
Костянтинівського управління по
газопостачанню та газифікації до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про
зобов'язання проведення реконструкції
газопроводу на збудованому об'єкті
задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають віднесенню
на позивача у порядку передбаченому
ст.49 Господарського процесуального
кодексу України.

Оскільки відповідно до статті 49 ГПК
України судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, стягується з відповідача в
доход бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, витрати по сплаті
судового збору покладаються на ТОВ
«ВВС».

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз» в особі
Костянтинівського управління по
газопостачанню та газифікації до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про
зобов'язання вчинити дії щодо
проведення реконструкції газопроводу
на збудованому об'єкті - відмовити
повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті,
його вступну та резолютивну частини
проголошено у судовому засіданні 06
травня 2014 року.

Повний текст рішення складено та
підписано 08 травня 2014 року.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили за
правилами, встановленими частиною 5
статті 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Е.В. Зекунов