ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2014 р.Справа № 923/39/14

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Разюк Г.П.,

суддів: Петрова М.С.,

Колоколова С.І.

(склад суду змінено згідно
розпорядження в.о. голови суду №140 від
23.04.2014р.)

при секретарі судового засідання
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Гончаренка А.Ю.,
довіреність № б/н від 14.03.14р.;

від відповідача - Максимова Д.С.,
довіреність № 18-17/1/5 від 13.01.14р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Херсонській області

на рішення господарського суду
Херсонської області від „18" лютого 2014
року

по справі № 923/39/14

за позовом скаржника

до Державного підприємства
„Херсонський морський торговельний
порт"

про визнання недійсним договору,

/повна фіксація судового процесу
здійснювалась відповідно до ст. 129
Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України/

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014р. Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області (далі по тексту - УМВС України в
Херсонській області) звернулося до
господарського суду Херсонської
області з позовом до Державного
підприємства (далі -ДП) „Херсонський
морський торговельний порт" про
визнання недійсним договору № 1659/1 на
дольову участь у будівництві житлового
будинку по вул. Кірова у м. Херсоні,
укладеного між сторонами 28.09.2000р..

Позовні вимоги з посиланням на приписи
ст.ст. 44, 48 ЦК Української РСР, ст.ст. 203,
207, 215 ЦК України, ст.207 ГК України,
Постанову Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деяки
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29.05.13р. № 11 мотивовані тим, що у
вступній частині та заключній частинах
договору № 1659/1 від 28.09.2000р. на дольову
участь у будівництві житлового будинку
по вул. Кірова у м. Херсоні зазначено
друкованим способом, що з боку УМВС
України в Херсонській області його
укладено в особі начальника управління
ОСОБА_4, проте рукописним способом до
назви посади "начальника управління"
дописано "зам" і як було встановлено
висновком службового розслідування
УМВС України в Херсонській області від
18.11.2013р. фактично договір підписаний
колишнім заступником начальника УМВС
України в Херсонській області ОСОБА_5,
який не мав законних повноважень на
укладення спірного договору. Крім того,
позивач вважає, що спірний договір
належить до змішаних типів договорів
та поєднує в собі елементи договору
підряду на капітальне будівництво,
договору про сумісну діяльність та
договору інвестиційної діяльності, але
не містить істотних умов, необхідних
для укладання таких договорів.

Відповідач позовні вимоги вважає
необгрунтованими та просив при
розгляді позову застосувати строки
позовної давності, які позивачем
пропущено без поважних причин.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 18.02.2014р. (суддя
Александрова Л.І.) у задоволені позову
відмовлено, оскільки відсутні підстави
з якими закон пов'язує недійсність
договору.

Не погоджуючись з означеним вище
рішенням господарського суду, УМВС
України в Херсонській області
звернулося до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Херсонської області від 18.02.2014р. в
повному обсязі та задовольнити позовні
вимоги УМВС України в Херсонській
області.

Скаржник вважає, що місцевим
господарським судом порушено норми
процесуального та неправильно
застосуванні норми матеріального
права, неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи та зроблені
висновки, які не відповідають
обставинам справи, а саме:

- висновок суду про наступне схвалення
позивачем договору необґрунтований,
оскільки листи від 24.05.02р. та від 26.04.04р.
підписані також не начальником УМВС
України в Херсонський області, а його
заступниками, а акт звірки від 1.01.04р.
іншою юридичною особою - ВКБ УМВС
України в Херсонський області;

- висновок суду про відповідальність
керівника за використання печатки
суперечить «Інструкції з діловодства в
органах, підрозділах внутрішніх справ,
навчальних закладах, науково-дослідних
установах, установах виконання
покарань, на підприємствах, в
організаціях системи МВС України»,
затвердженої наказом МВС України від
22.07.1993р. № 435;

- висновок суду про те, що договір № 1659/1
на дольову участь у будівництві
житлового будинку по вул. Кірова у м.
Херсоні є договором інвестування
хибний бо це договір про пайову участь
у будівництві, який поєднує елементи
підряду та сумісної діяльності;

- суд помилково застосував до спірних
правовідносин положення чинного
Податкового кодексу;

- висновок суду про те, що факт
укладання договору встановлено судами
при розгляді справ № 3/109-06 та № 5024/1408/2012
суперечить ст. 36 ГПК України, оскільки
оригінал договору не досліджувався в
означених справах.

У відзиві на апеляційну скаргу та у
судовому засіданні представник
позивача спростовував доводи
апеляційної скарги, просив залишити
оскаржуване рішення без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
матеріали справи та вислухавши
пояснення представників сторін, судова
колегія прийшла до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим
господарським, 28.09.2000р. між УМВС України
в Херсонській області та Херсонським
морським торговельним портом був
укладений договір № 1659/1 на пайову
участь в будівництві житлового будинку
по вул. Кірова в м. Херсоні, згідно умов
якого забудовник (УМВС України в
Херсонській області) прийняв Пайовика
(Херсонський морський порт) у пайову
участь в будівництві 46-квартирного
житлового будинку, що знаходиться по
вул. Кірова у м. Херсоні. Сума договору
визначається розміром пайового внеску
Пайовика в пайовому будівництві
вказаного житлового будинку та складає
754600грн., із розрахунку вартості
будівництва 1 кв. м. складає 1300 грн., що
на момент оформлення договору складає
в еквівалентному розмірі 240 умовних
одиниць. /п.п.1.1, 1.2/

Згідно п. 2.1 Договору № 1659/1 Забудовник
прийняв зобов'язання: забезпечити
введення будинку в експлуатацію в 4
кварталі 2001 року; виділити в означеному
будинку шість трикімнатних квартири
загальною площею 580,41 кв. м. (№
1,13,18,32,36,45,1-6 поверх); передати Пайовику
документи, необхідні для реєстрації за
ним права власності на вказані в
договорі квартири.

Пайовик за підпунктом 2.2.1 Договору №
1659/1 прийняв зобов'язання на суму
пайового внеску забезпечити
безперебійне постачання будівництва
житлового будинку будівельними
матеріалами згідно специфікації, а
також виконати малярні роботи в одній
із секцій житлового будинку.

Пунктом 3.2 договору № 1659/1 передбачено,
що приймання - передача будівельних
матеріалів здійснюється за накладними
у встановленому порядку.

Після укладення спірного договору УМВС
України в Херсонській області
направило на адресу Херсонського
морського торговельного порту лист від
24.05.2002 р. за вих. № 1659/35, в якому
зазначено про виконання "Пайовиком"
зобов'язаннь, передбачених п.2.2.1
договору в сумі 508445,95 грн.. Крім того,
УМВС просило пролонгувати строк дії
договору № 1659/1 від 28.09.2000р. до 30.12.2002р. та
забезпечити безперебійне постачання
будівельних матеріалів.

Листом від 26.04.2004р. за вих. №1659/66 УМВС в
Херсонській області підтвердило
отримання від порту в рахунок пайового
внеску будівельних матеріалів на суму
561334,09 грн..

Актами державної приймальної комісії
від 03.03.2006р. та 11.09.2007р. житловий будинок
по вул. Кірова, 12 в м. Херсоні (І, ІІ
черга) загальною площею 1748,29 кв. м.
прийнятий в експлуатацію та технічну
документацію щодо нього передано на
постійне зберігання УМВС України в
Херсонській області. Акти затверджені
рішеннями виконавчого комітету
Херсонської міської ради від 15.03.2006 р. №
111 та від 18.09.2007 р. № 472.

Відповідно до ст.35 ГПК України означені
вище факти не потребують доведення,
оскільки їх встановлено чинними
рішеннями господарського суду при
вирішенні інших спорів за участю тих же
сторін, а саме:

- рішенням господарського суду
Херсонської області від 25.09.09р. в
справі №3/109-06, яким відмовлено ДП
„Херсонський морський торговельний
порт" в позові до УМВС України в
Херсонській області за участю третіх
осіб ДП "Будівельне управління УМВС
України в Херсонській області" та
Відділу капітального будівництва /ВКБ/
УМВС України в Херсонській області про
зобов'язання передати квартири площею
390,28кв.м., оскільки портом не виконано в
повному обсязі зобов'язання за
договором і поставлено будівельні
матеріали тільки на суму 507369,18грн., що
встановлено експертним шляхом /а.с.26-28/;

- постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 07.02.2013р. по
справі №5024/1408/2012 /а.с.29-35/, залишеною без
змін постановою Вищого господарського
суду України від 22.04.13р. /а.с.36-42/, якою за
позовом ДП „Херсонський морський
торговельний порт" до УМВС України в
Херсонській області за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача ВКБ Управління
матеріально-технічного забезпечення
УМВС України в Херсонській області про
розірвання договору та стягнення 561
334,09грн. було стягнуто з УМВС України у
Херсонській області на користь ДП
„Херсонський морський торговельний
порт" 507 369,18грн. витрат на дольову
участь у будівництві житлового будинку
та 16 294,18 грн. судового збору.

Відповідно до ст.241 ЦК України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

З означених підстав, а також
враховуючи, що з висновку службового
розслідування, проведеного позивачем
щодо встановлення особи-підписанта з
боку УМВС у спірному договорі між
сторонами, від 18.11.13р. /а.с.9-10/, не
вбачається, що комісією досліджувалася
саме копія договору, а не його оригінал,
колегія погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що договір є укладеним і схваленим
позивачем шляхом прийняття часткового
виконання його умов від ДП
„Херсонський морський торговельний
порт" і відповідні доводи апеляційної
скарги до уваги не приймає. Крім того,
відповідно до ст 33 ГПК України оригінал
договору мав надати саме позивач, який
заявляє вимогу про визнання договору
недійсним.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою. Таким чином,
печатка засвідчує повноваження особи,
яка підписує правочин на вчинення цієї
дії, тому твердження скаржника про те,
що висновок суду про відповідальність
керівника за використання печатки
суперечить " Інструкції з діловодства в
органах, підрозділах внутрішніх справ,
навчальних закладах, науково-дослідних
установах, установах виконання
покарань, на підприємствах, в
організаціях системи МВС України",
затвердженої наказом МВС України від
22.07.1993 р. № 435., судова колегія вважає
безпідставним та таким, що суперечить
вимогам іншої чинної на час укладання
спірного договору інструкції МВС
України, а саме Інструкції "Про порядок
видачі міністерствам та іншим
центральним органам виконавчої влади,
підприємствам, установам,
організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на
право відкриття та функціонування
штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, а також
порядок видачі дозволів на оформлення
замовлень на виготовлення печаток і
штампів" (затверджено наказом МВС
України 11.01.1999 р. № 17, зареєстровано в
Мінюсті України 28.04.1999 р. № 264/3557), згідно
до п.3.4.1 якої відповідальність і
контроль за дотриманням порядку
зберігання печаток і штампів, а також
законністю користування ними
покладається на керівників
підприємств, установ і організацій,
господарських об'єднань, суб'єктів
підприємницької діяльності, інших
організаційних форм, діяльність яких
передбачена чинним законодавством
України.

Щодо тверджень скаржника про помилкову
правову оцінку судом договору сторін
№1659/1 на дольову участь у будівництві
житлового будинку по вул. Кірова у
м.Херсоні, як договору інвестування,
оскільки він поєднує елементи підряду
та сумісної діяльності, то колегія
вважає їх надуманими, позаяк договір
про вкладення власних, позичкових і
залучених майнових та інтелектуальних
цінностей в об'єкт інвестування, що має
місце в даному випадку, і є
інвестиційною діяльністю, як то
визначено Законом України "Про
інвестиційну діяльність".

Колегія погоджується з доводами
скаржника про те, що суд помилково
застосував положення чинного
Податкового кодексу України, який
набрав чинності після укладання
договору, але вважає, що означена
помилка місцевого господарського суду
суттєво не вплинула на вірну оцінку
правовідносин сторін щодо спірного
договору.

Таким чином, судова колегія зазначає,
що господарський суд Херсонської
області обґрунтовано встановив
відсутність обставин, з якими
законодавство пов'язує визнання
договору недійсним та законно відмовив
у задоволенні позовної вимоги про
визнання недійсним договору № 1659/1 на
дольову участь у будівництві житлового
будинку по вул. Кірова 12 у м. Херсоні.

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду Херсонської
області від 18.02.2014 р. слід залишити без
змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати
скаржника по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги не
відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.49, 99,101-105 ГПК України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 18 лютого 2014
року по справі № 923/39/14 залишити без
змін, а апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області - без
задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 30.04.14р.

Головуючий суддя
Г.П. Разюк

Суддя
С.І. Колоколов

Суддя
М.С. Петров