ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 р.
Справа № 914/481/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Р.Матвіїва при секретарі
судового засідання Н.Фартушку
розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімпік ЛТД», м.
Львів;

до відповідача: Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, м. Львів;

за участю третьої особи 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача: Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України, м. Львів;

за участю третьої особи 2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача:
Львівської міської ради, м. Львів;

про: визнання договору укладеним.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Мартиневич О.А. - представник
на підставі довіреності б/н від 11.03.2014
року;

відповідача: Шмотолоха О.П. -
представник на підставі довіреності №
23-94 від 16.08.2013 року;

третьої особи 1: Наймук Д.О. -
представник на підставі довіреності
№41/688 від 18.02.2014 року;

третьої особи 2: не з'явився.

Обставини розгляду справи. Ухвалою
господарського суду від 13.02.2014 року
порушено провадження у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімпік ЛТД» до
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради, за участю
третьої особи 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України та
третьої особи 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Львівської
міської ради про визнання договору
укладеним. Розгляд справи призначено
на 25.02.2014 року.

У судове засідання 25.02.2014 року
представники позивача, відповідача не
з'явилися, подали клопотання про
відкладення розгляду справи.
Представник третьої особи 1 в судове
засідання з'явився. Представник
третьої особи 2 в судове засідання не
з'явився. Судом відкладено розгляд
справи на 11.03.2014 року.

У судовому засіданні 11.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, вимоги ухвали суду про
порушення провадження виконав, подав
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи. Представник
відповідача проти позовних вимог
заперечив, подав відзив на позовну
заяву. Представник третьої особи 2 в
судове засідання не з'явився, про час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Представник третьої
особи 1 подав письмові пояснення по
справі. Судом відкладено розгляд
справи на 01.04.2014 року.

У судовому засіданні 01.04.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, подав додаткове
обгрунтування позовних вимог.
Представник відповідача та третьої
особи 2 проти позовних вимог заперечив.
Представник відповідача подав
доповнення до відзиву.

У судовому засіданні 08.04.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, подав клопотання про
продовження строку розгляду справи.
Представник відповідача проти
позовних вимог заперечив. Представник
третьої особи 1 проти клопотання
представника позивача про продовження
строку розгляду справи не заперечив.
Судом продовжено строк розгляду справи
та відкладено її розгляд на 24.04.2014 року.

У судове засідання 24.04.2014 року третя
особа явки представника не
забезпечила, представники сторін та
третьої особи 1 були присутні у
судовому засіданні.

У судовому засіданні 24.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Від фіксації судового процесу
технічними засобами представники
сторін та третіх осіб відмовилися.

Представникам сторін, що брали участь у
судових засіданнях, роз'яснено зміст
ст. ст. 20, 22, 27 Господарського
процесуального кодексу України щодо
його прав та обов'язків, зокрема про
право заявляти відводи судді.

Суть спору. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Олімпік ЛТД» (надалі
по тексту рішення - позивач) звернулося
до суду з позовом до Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради (надалі по тексту рішення -
відповідач) за участю третьої особи 1,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача:
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
та третьої особи 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Львівської
міської ради про визнання договору
укладеним.

Між позивачем, третьою особою 1 та
відповідачем було укладено договір про
пайову участь № 215 від 28.09.2010 року
(надалі по тексту рішення - договір про
пайову участь). Відповідно до п. 3.1.
договору, з урахуванням змін, внесених
додатковою угодою № 261 від 17.11.2010 року,
позивач зобов'язаний сплатити пайовий
внесок на створення і розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Львова в розмірі 1 048
530 грн. 71 коп., з яких 50 000 грн. 00 коп. до
25.12.2010 року та 998 530 грн. 71 коп. до 31.12.2011
року.

Враховуючи набрання чинності Законом
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», позивач
звернувся до відповідача з пропозицією
про внесення змін до договору про
пайову участь, згідно з якими
передбачено обов'язкове зменшення
пайового внеску на створення і
розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури м. Львова,
якщо технічними умовами передбачено
необхідність будівництва третьою
особою 1 інженерних мереж або об'єктів
інженерної інфраструктури поза межами
його земельної ділянки, на суму їх
кошторисної вартості, а такі інженерні
мережі та/або об'єкти передаються у
комунальну власність.

Однак, станом на дату подання позовної
заяви жодної відповіді від відповідача
на адресу позивача не надходило,
внаслідок чого між сторонами виник
переддоговірний спір.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, про що зазначив у відзиві
від 06.03.2014 року, зокрема, не вбачає
підстав для внесення змін до договору
про пайову участь оскільки порядок
сплати пайового внеску забудовниками
на території м. Львова врегульовано
Положенням про порядок залучення
коштів інвесторів (замовників,
забудовників) на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Львова,
затвердженого ухвалою Львівської
міської ради від 03.04.2008 року № 1697 і
передача Львівській міській раді та
ЛМКП «Львівводоканал» майна та
інженерних мереж на суму 119 805 грн. 64 коп.
на виконання технічних умов не дає
підстав для зменшення розміру
зобов'язань позивача. Відповідач також
наголошує, що позивач не виконав своїх
зобов'язань відповідно до договору, не
оплативши пайового внеску; ціна
договору є його істотною умовою, відтак
для внесення змін в частині ціни
договору необхідно згоду сторін
договору, внесення змін до договору є
дублюванням норм Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності".

У процесі розгляду справи суд
встановив наступне: 28.09.2010 року між
позивачем, третьою особою 1 та
відповідачем було укладено договір про
пайову участь № 215 від (надалі по тексту
рішення - договір).

Відповідно до розділу 1 договору, у
зв'язку із будівництвом
десятиповерхового житлового будинку з
мансардним поверхом та офісними
приміщеннями в рівні цокольного
поверху житлового будинку на вул. Тракт
Глинянський, 153 у місті Львові, позивач
зобов'язався здійснити відрахування у
створення і розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста шляхом сплати
пайового внеску.

Згідно з п. 3.1. договору позивач
зобов'язаний сплатити пайовий внесок
на створення і розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Львова в сумі 1 048 530
грн. 71 коп., з яких 50 000 грн. 00 коп. до
25.10.2010 року та 998 530 грн. 71 коп. до 31.12.2011
року.

На підставі звернення позивача № 2-11843
від 04.11.2010 року між тими ж сторонами
було укладено додаткову угоду № 261 від
17.11.2010 року про внесення змін до
договору про пайову участь № 215 від
28.09.2010 року, якою внесено зміни до
договору в частині терміну сплати 1
траншу платежу пайового внеску згідно
з графіком в наступній редакції: 50 000
грн. 00 коп. до 25.12.2010 року та 998 530 грн. 71
коп. до 31.12.2011 року.

На виконання технічних умов № 15-3927 від
19.08.2005 року, виданих позивачу ЛМКП
«Львівводоканал» на підключення
житлового будинку на вул. Тракт
Глинянський, 153 у місті Львові, з
урахуванням змін, зазначених в листі
ЛМКП «Львівводоканал» № 15-538 від 14.02.2011
року, позивачем передано ЛМКП
«Львівводоканал» зворотній клапан AVK DN
350 PN 10 53-350 350007 на суму 32 436 грн. 67 коп.
(підтвердженням чого є видаткова
накладна № РН - 0000007 від 22.03.2012 року, з
відміткою представника ЛМКП
«Львівводоканал» Пирожок Мар’яною
Дмитрівною про отримання, на підставі
довіреності № 464/1 від 22.03.2012 року)
відповідно до листа ЛМКП
«Львівводоканал» № 15-538 від 14.02.2011 року
та передано безоплатно у власність
територіальної громади м. Львова
відповідно до ухвали Львівської
міської ради № 1206 від 16.02.2012 року
зовнішню водопровідну мережу
діаметром 160 мм., довжиною 130, 29 м/п, що
прокладена біля житлового будинку на
вул. Тракт Глинянський, 161-б, залишковою
балансовою вартістю 94 076 грн. 40 коп., яка
в подальшому зменшена до 87 368 грн. 40 коп.
(що підтверджується актом
прийому-передачі, котрий підписаний та
скріплений печатками позивача та
представника ЛМКП «Львівводоканал»).

З урахуванням вказаних вище обставин
та відповідно до вимог ст. 181
Господарського кодексу України
позивач звернувся до відповідача з
пропозицією про внесення змін до
договору, в яких би було передбачено
обов'язкове зменшення пайового внеску
на створення і розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Львова позивача, якщо
технічними умовами передбачено
необхідність будівництва третьою
особою 1 інженерних мереж або об'єктів
інженерної інфраструктури поза межами
його земельної ділянки, на суму їх
кошторисної вартості, а такі інженерні
мережі та/або об'єкти передаються у
комунальну власність.

З цією метою позивачем відправлено на
адресу відповідача лист № 12 від 06.02.2014
року з обґрунтуванням правових підстав
для внесення змін та доповнень до
договору.

Вказаний лист (разом з примірниками
договорів від 13.01.2014 року про внесення
змін (доповнення) до договору про
пайову участь № 215 від 28.09.2010 року, в
якому передбачено обов'язкове
зменшення пайового внеску на створення
і розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури м. Львова,
передбачений пунктом 3.1 договору, якщо
технічними умовами передбачено
необхідність будівництва третьою
особою 1 інженерних мереж або об'єктів
інженерної інфраструктури поза межами
його земельної ділянки, на суму їх
кошторисної вартості, а такі інженерні
мережі та/або об'єкти передаються у
комунальну власність) отриманий
відповідачем 06.02.2014 року, про що
свідчить штамп реєстрації вхідної
кореспонденції Центру надання
адміністративних послуг
адміністративно-господарського
Управління Львівської міської ради
(вхідний № 2-1786).

17.02.2014 року відповідач листом № 23-301
повідомив позивача, що оскільки
будівництво введено в експлуатацію, а
рішенням господарського суду
Львівської області від 26.11.2013 року у
справі № 914/1293/13 стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Олімпік
ЛТД» заборгованість у розмірі 119 805 грн.
07 коп., то відсутні правові підстави для
внесення змін до договору на вказану
суму.

Наведені факти матеріалами справи
підтверджуються, документарно не
спросовувались.

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представників
сторін і третіх осіб, суд вважає
позовні вимоги підставними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення повністю з
огляду на наступне.

Однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, відповідно до п. 1 ч. 2
ст. 11 Цивільного кодексу України,
зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом, спір між
сторонами виник внаслідок відмови
відповідача від внесення змін до
договору про пайову участь, укладеного
28.09.2010 року між позивачем, третьою
особою 1 та відповідачем. Однією з
підстав такої відмови зазначається той
факт, що рішенням господарського суду
Львівської області від 26.11.2013 року у
справі № 914/1293/13 задоволено позовні
вимоги. Однак, під час розгляду даної
справи встановлено, що постановою
Львівського Апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 року
(копія знаходиться в матеріалах справи)
вказане рішення скасоване. Твердження
представника відповідача, що у даній
справі відсутній предмет спору у
зв'язку з висновками колегії суддів
Апеляційного суду, наведених у
вказаній постанові, не пов'язані з
предметом даного спору, відтак, не
обґрунтовані та до уваги не беруться.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 статті 631
Цивільного кодексу України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач на момент набрання чинності
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності" зобов'язання
щодо сплати пайового внеску не виконав,
а отже, договір не припинив свою дію.
Проте, предметом спору у даній справі є
вимога визнати договір укладеним, а не
встановлення факту виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Олімпік ЛТД»
договірних зобов'язань, що спростовує
обгрунтування відповідача про
безпідставність позовних вимог.

Заперечення відповідача стосовно
недоцільності та безпідставності
дублювання положень закону у змісті
договору також не враховуються судом,
оскільки підставою виникнення спору є
саме застосування чи незастосування до
спірних правовідносин положення про
зменшення розміру пайового внеску та
порядок такого зменшення, а відповідно
включення такої умови до тексту
договору не може розцінюватись лише як
буквальне перенесення норми закону без
мети регулювання правовідносин.

Стосовно актів, що регулюють спірні
відносини і на які посилається
представник відповідача, суд звертає
увагу, що п. 3.3 Положення про порядок
залучення коштів інвесторів
(замовників, забудовників) на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Львова, яким
передбачено право міської ради окремою
ухвалою повністю або частково
звільнити замовника від сплати
пайового внеску за поданням та
обґрунтуванням департаменту
економічної політики і за погодженням
з рядом комісій, враховуючи внесок
юридичної/фізичної особи у
соціально-економічний розвиток міста,
ч. 5 ст. 27-1 Закону України «Про
планування та забудову територій»,
чинного на момент укладення договору
про пайову участь, яким передбачено
зменшення розміру пайового внеску на
суму кошторисної вартості переданих у
комунальну власність інженерних мереж
або об'єктів інженерної
інфраструктури, п. 5 ст. 30 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», чинного станом на момент
вирішення спору, яким передбачено
зменшення розміру пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту на суму їх кошторисної вартості,
якщо технічними умовами
передбачається необхідність
будівництва замовником інженерних
мереж або об'єктів інженерної
інфраструктури, містять різні підстави
для зменшення розміру пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту. Відтак, наявність окремої
ухвали міської ради не може бути єдиною
підставою для зменшення розміру
пайового внеску.

За змістом ч. 5 ст. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
величина пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту
визначається у договорі, укладеному з
органом місцевого самоврядування
(відповідно до встановленого органом
місцевого самоврядування розміру
пайової участі у розвитку
інфраструктури), з урахуванням
загальної кошторисної вартості
будівництва об'єкта, визначеної згідно
з будівельними нормами, державними
стандартами і правилами. При цьому не
враховуються витрати на придбання та
виділення земельної ділянки,
звільнення будівельного майданчика
від будівель, споруд та інженерних
мереж, влаштування внутрішніх і
позамайданчикових інженерних мереж і
споруд та транспортних комунікацій.

Встановлений органом місцевого
самоврядування для замовника розмір
пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту не
може перевищувати граничний розмір
пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту.
Органам місцевого самоврядування
забороняється вимагати від замовника
будівництва надання будь-яких послуг, у
тому числі здійснення будівництва
об'єктів та передачі матеріальних або
нематеріальних активів (зокрема
житлових та нежитлових приміщень, у
тому числі шляхом їх викупу), крім
випадків, встановлених ч. 5 ст. 30 цього
закону (п. п. 6, 8 ст. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності»).

Крім цього, пунктом 7 Прикінцевих
положень Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено, що якщо договором про пайову
участь, який укладений до набрання
чинності цим Законом, передбачена
сплата пайової участі замовником
будівництва (повністю або частково) в
обсягах інших, ніж визначено цим
Законом, такий договір підлягає
приведенню у відповідність із цим
Законом.

У Постанові Вищого господарського суду
України від 23.01.2013 року у справі №
6/19/2012/5003 міститься висновок, що
оскільки пунктом 7 розділу V
Прикінцевих положень Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" встановлена пряма вказівка
на зворотню дію в часі щодо умов цього
Закону щодо договорів про пайову
участь, які не виконані на поточний
момент, вони мають бути приведені у
відповідність до вимог цього закону.

Конституційний суд України дійшов
висновку, що положення частини першої
статті 58 Конституції України про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів у випадках,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, стосується
фізичних осіб і не поширюється на
юридичних осіб. Але це не означає, що
цей конституційний принцип не може
поширюватись на закони та інші
нормативно-правові акти, які
пом'якшують або скасовують
відповідальність юридичних осіб. Проте
надання зворотної дії в часі таким
нормативно-правовим актам може бути
передбачено шляхом прямої вказівки про
це в законі або іншому
нормативно-правовому акті (рішення
Конституційного суду України від 09.02.1999
р. (справа про зворотню дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів).

У відповідності до статті 5 Цивільного
кодексу України, акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи. Якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли, з моменту набрання ним
чинності. За змістом частини 3 статті 6
Цивільного кодексу України сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це.

Відтак, суд приходить до висновку, що на
момент набрання чинності Законом
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» у позивача
існувало право пропонувати
відповідачу змінити його умови на
підставі імперативної норми закону
(відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного
кодексу України, цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства).

Враховуючи доведеність позивачем та
незаперечення відповідачем факту
передання у комунальну власність
зворотнього клапану AVK DN 350 PN 10 53-350 350007
на суму 32 436 грн. 67 коп. та зовнішню
водопровідну мережу, залишковою
балансовою вартістю 94 076 грн. 40 коп., яка
в подальшому зменшена до 87 368 грн. 40 коп.,
беручи до уваги те, що не оспорюється
кошторисна вартість переданих
об'єктів, а також зважаючи на
нормативні положення, наведені та
проаналізовані вище, суд вважає вимогу
позивача щодо зменшення пайового
внеску правомірною, а дії відповідача
по ухиленню від укладення договору від
13.01.2014 року про внесення змін
(доповнення) до договору про пайову
участь № 215 від 28.09.2010 року такими, що
порушують права позивача. Відтак,
позовні вимоги стосовно визнання
укладеним договору про внесення змін і
доповнень до договору про пайову
участь підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82- 85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати укладеним між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Олімпік
ЛТД» (79035, Львівська обл., місто Львів,
вул. Бузкова, будинок 13, ), Західним регіональним
управлінням Державної прикордонної
служби України (79017, Львівська обл.,
місто Львів, вул. Мечнікова, будинок 16 А,
) та Департаментом
економічної політики Львівської
міської ради (79008, Львівська обл., місто
Львів, пл. Ринок, будинок 1, ) договір про внесення змін і
доповнень до договору про пайову
участь № 215 від 28.09.2010 року зі змінами,
внесеними додатковою угодою № 261 від
17.11.2010 року, на умовах, визначених
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Олімпік ЛТД» та
Західним регіональним управлінням
Державної прикордонної служби України
у проекті договору, долученого до листа
№ 12 від 06.02.2014 року, направленого 06.02.2014
року та отриманого 06.02.2014 року
Департаментом економічної політики
Львівської міської ради, а саме:

«Договір про пайову участь № 215 від
28.09.2010 року зі змінами, внесеними
додатковою угодою № 261 від 17.11.2010 року,
доповнити п. 3.1.1 наступного змісту:

« 3.1.1. Відповідно до п. 5 ст. 30 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» розмір
пайового внеску Дольовика у розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Львова, передбачений
п. 3.1 договору № 215 від 28.09.2010 року, якщо
технічними умовами передбачається
необхідність будівництва Замовником
або Дольовиком інженерних мереж або
об'єктів інженерної інфраструктури
поза межами його земельної ділянки, на
суму їх кошторисної вартості, а такі
інженерні мережі та/або об'єкти
переться у комунальну власність.»

Стягнути з Департаменту економічної
політики Львівської міської ради (79008,
Львівська обл., місто Львів, пл. Ринок,
будинок 1, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімпік ЛТД» (79035,
Львівська обл., місто Львів, вул.
Бузкова, будинок 13, ) 1 218
грн. в рахунок відшкодування
сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку
статті 116 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91 -
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повне рішення складене та
підписане 29.04.2014 року.

Суддя
Матвіїв Р.І.