ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.04.14р. Справа № 904/2005/14

За позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до комунального підприємства
"РИТУАЛЬНА СЛУЖБА" Дніпропетровської
міської ради, м.Дніпропетровська

про стягнення 111106,47грн.

Суддя Петренко І.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
позивач) звернулася до господарського
суду з позовною заявою до комунального
підприємства "Ритуальна служба"
Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
відповідач) про стягнення 111106,47грн.

Судові витрати по справі позивач
просить суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між
позивачем та відповідачем укладено
договір №3-Т від 03.01.13р. та договір №20-Т
від 30.12.13р., на виконання яких позивач
поставив відповідачу ритуальну
атрибутику, яку відповідач без
заперечень та зауважень отримав, однак
вчасно не розрахувався, у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. №б/н від 28.03.14р. ухвалою
суду від 31.03.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 22.04.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Відповідач вимог суду не виконав, у
судові засідання не забезпечив явку
свого представника, звернувся до суду з
заявою про розгляд справи за наявними
матеріалами без участі представника
відповідача.

Суд 22.04.14р. оголосив перерву до 25.04.14р.

У судовому засіданні, яке відбулося
25.04.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.13р. між позивачем та відповідачем
укладено договір №3-Т на постачання
товару та 30.12.13р. між позивачем та
відповідачем укладено договір №20-Т на
постачання товару.

Пунктом 1 договору №3-Т від 03.01.13р. та
№20-Т від 30.12.13р. встановлено, що
продавець (позивач) зобов'язується
поставити та передати покупцю
(відповідачу) на реалізацію ритуальну
атрибутику, а покупець (відповідач)
зобов'язується прийняти товар та
сплатити його на умовах договору.

Пунктом 2 договору №3-Т від 03.01.13р. та
№20-Т від 30.12.13р. визначено, що
документом на товар, які продавець
(позивач) повинен передати покупцю
(відповідачу) є накладна.

Відповідно до пункту 6.1 договору №3-Т
від 03.01.13р. та №20-Т від 30.12.13р. плата за
товар проводиться по факту реалізації
товару.

Термін дії договорів №3-Т від 03.01.13р. та
№20-Т від 30.12.13р. з 03.01.13р. до 31.12.13р.

На виконання умов укладених між
сторонами договорів №3-Т від 03.01.13р. та
№20-Т від 30.12.13р. позивач поставив
відповідачу ритуальну атрибутику, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи накладними.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Абзацом 1 ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач на вимоги суду не надав ні
відзив на позовну заяву, ні докази
сплати спірної заборгованості, у
зв'язку з чим господарський суд визнав
доведеною заборгованість відповідача
за договором №3-Т від 03.01.13р. у розмірі
21870,09грн. та за договором №20-Т від 30.12.13р.
у розмірі 89236,38грн. Додатковим доказом
зобов'язання відповідача
господарський суд визнає надані
позивачем акт звіряння взаємних
розрахунків по реалізованому товару
станом на 25.03.14р. (а.с. 23) за договором
№20-Т від 30.12.13р. у розмірі 89236,38грн., який
підписано представниками сторін та
скріплено печатками та акт звіряння
взаємних розрахунків по реалізованому
товару станом на 25.03.14р. (а.с. 22) за
договором №3-Т від 03.01.13р. у розмірі
21870,09грн., який підписано
представниками сторін та скріплено
печатками.

Судові витрати по справі покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства
"Ритуальна служба" Дніпропетровської
міської ради (49101, м.Дніпропетровськ,
пр.Кірова, 18; ідентифікаційний код 32702195)
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
код НОМЕР_1) 111106,47грн. (сто одинадцять
тисяч сто шість грн. 47 коп.) - основна
заборгованість; 2222,13грн. (дві тисячі
двісті двадцять дві грн. 13 коп.) -
судовий збір, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

28.04.14р.

Суддя І.В. Петренко