КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р. Справа№ 911/4376/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

від апелянта - Гащак Б.В.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нагель - Фенстер» на
рішення Господарського суду Київської
області від 20.12.2013 року (суддя
Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «СЕН»

до Дочірнього підприємства
«Нагель Фенстер»

про стягнення пені ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського
суду Київської області з позовом до ДП
«Нагель Фенстер» про стягнення пені.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 20.12.2013 року
позовні вимоги задоволені повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ
«Нагель Фенстер» звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій вказує, що рішення суду
прийнято при неповному з`ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
а тому просить скасувати рішення
Господарського суду Київської області
від 20.12.2013 року та припинити
провадження по справі.

Ухвалою суду від 07.04.2014 року апелянту
відновлено строк на подання
апеляційної скарги, прийнято її до
провадження та призначено до розгляд у
складі суддів: головуючий Шапран В.В.,
судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

В судове засідання з`явився
представник апелянта та надав усні
пояснення по справі.

Представник позивача та представник
відповідача в судове засідання не
з`явилися. Причини неявки суду не
повідомили.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
апелянта, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

17.12.2012 року між Дочірнім підприємством
«Нагель Фенстер» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «СЕН» був
укладений договір № 2601д, відповідно до
якого в терміни та в порядку, визначені
даним договором, виконавець
зобов'язався виготовити з власних
матеріалів двері складні з євробрусу
(надалі - вироби) та в установленому
порядку передати останньому, а
замовник - прийняти замовлені ним
вироби та роботи і оплатити їх.

Згідно п. 3.1. договору замовник
переказує 85 % вартості відповідно до
загальної кількості по договору на
рахунок виконавця впродовж 2-х
банківських днів з моменту підписання
договору в національній валюті
України. Решту суми замовник переказує
впродовж 2-х банківських днів з моменту
повідомлення виконавцем про
виготовлення виробів, яке здійснюється
відповідальним представником
виконавця за телефоном, вказаним
замовником, або в інший спосіб,
визначений сторонами.

17.12.2012 року сторони підписали додаток №
1 до договору № 2601д від 17.12.2012 року, де
обумовили замовлення, конструкцію,
профіль, колір, заповнення, фурнітуру
та дату монтажу: 18.02.2013 року.

Позивач на виконання договору № 2601д
від 17.12.2012 року, 17.12.2012 року та 28.12.2012 року
сплатив на рахунок відповідача 40 000
грн. та 7203,14 грн., всього 47203,14 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 1631 від 17.12.2012 року та № 1764
від 28.12.2012 року.

Оскільки відповідачем свої
зобов`язання за договором були
виконані з порушенням встановлених
строків, а саме: не 18.02.2013 року, а 01.03.2013
року, позивач звернувся з позовом до
Господарського суду Київської області
про стягнення пені за порушення
строків виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 7.2. договору виконавець
за прострочення термінів виготовлення,
поставки та монтажу продукції,
зазначених у п. 5.1. даного договору,
сплачує замовнику пеню у розмірі 3 % від
вартості недопоставленого товару, за
кожен день прострочення.

Господарський суд Київської області,
розглянувши та дослідивши всі наявні
докази по справі прийшов до висновку
щодо обґрунтованості та законності
вимог позивача та задовольнив позов в
повному обсязі.

Проте, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції не в повному обсязі
були встановлені обставини, що мають
значення для справи, а тому прийняте
рішення підлягає скасуванню, виходячи
з наступного.

Апелянт, ТОВ «Нагель-Фенстер»,
звертаючись з апеляційною скаргою на
рішення суду першої інстанції
зазначає, що позивачем ТОВ «ВКФ»СЕН»
був пред`явлений позов до ДП «Нагель
Фенстер».

Рішенням Господарського суду
Київської області від 20.12.2013 року позов
був задоволений та присуджено до
стягнення з відповідача на користь
позивача пеню в розмірі 14160,90 грн.

На виконання дано рішення судом був
виданий наказ, який був пред`явлений до
виконання до Відділу державної
виконавчої служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції.

Постановою Відділу державної
виконавчої служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції від
05.02.2014 року було відкрито виконавче
провадження.

24.03.2014 року до суду першої інстанції
надійшла заява від державного
виконавця про заміну сторони у
виконавчому провадженні, а саме:
змінити боржника з ДП «Нагель Фенстер»
на ТОВ «Нагель-Фенстер».

Не погоджуючись з такими діями, ТОВ
«Нагель-Фенстер» звернувся до суду
апеляційної інстанції із скаргою на
рішення суду про стягнення пені з ДП
«Нагель Фенстер», оскільки вважає, що
даний позов був пред`явлений до
юридичної особи, яка на той час вже
припинила свою діяльність, а позову до
ТОВ «Нагель Фенстер» ТОВ «ВКФ «СЕН» не
пред`являв, а отже відсутній й підстави
для заміни сторони у виконавчому
проваджені та стягнення з ТОВ
«Нагель-Фенстар» пені в розмірі 14160,90
грн.

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ДП «Нагель
Фенстер» Австрійського товариства з
обмеженою відповідальністю «Нагель»
28.03.2013 року припинено за рішенням
засновників, про що зроблений
відповідний запис.

Відповідно до відбитку штемпеля, що
міститься на конверті, позивач
звернувся з позовом до Господарського
суду Київської області 18.11.2013 року,
тобто вже після того, як відповідач ДП
«Нагель Фенстер» було припинено та
внесений відповідний запис в єдиний
державний реєстр.

Тобто в даному випадку, враховуючи
положення господарського
процесуального кодексу України, суд
першої інстанції повинен був відмовити
у прийняті позовної заяви.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 62 ГПК України
суддя відмовляє у прийнятті позовної
заяви якщо настала смерть фізичної
особи або її оголошено померлою чи
припинено діяльність суб`єкта
господарювання, які звернулися із
позовною заявою чи до яких пред`явлено
позов, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва.

Відповідно до ст. 59 ГК України суб'єкт
господарювання вважається
ліквідованим з дня внесення до
Державного реєстру запису про
припинення його діяльності. Порядок
проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи в
результаті її ліквідації встановлено
ст. 36 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців". Державний
реєстратор не пізніше наступного
робочого дня з дати державної
реєстрації припинення юридичної особи
повинен видати (надіслати
рекомендованим листом з описом
вкладення) голові ліквідаційної
комісії або уповноваженій ним особі
один примірник оригіналу установчих
документів і свідоцтво про державну
реєстрацію юридичної особи, які мають
спеціальну відмітку про державну
реєстрацію припинення юридичної особи.
Така відмітка робиться державним
реєстратором також на примірнику
оригіналу установчих документів
юридичної особи, який залишається у
реєстраційній справі.

Господарський суд Київської області
при вчиненні дій по підготовці справи
до розгляду не вжив необхідних заходів
щодо отримання від позивача
достовірної інформації, відомостей,
стосовно статусу відповідача ДП
«Нагель-Фенстер», а саме чи не
припинена його діяльність як суб`єкта
господарювання.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого господарського суду України,
від 14.08.2007, № 01-8/675 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року»
визначено, що подання позову до
підприємства чи організації, які
ліквідовано, є підставою для відмови у
прийнятті позовної заяви (пункт 3
частини першої статті 62 ГПК).

Якщо ж позовну заяву до ліквідованого
підприємства (організації) прийнято
помилково або ліквідацію підприємства
(організації) - відповідача здійснено
після порушення провадження у справі і
судом не здійснено в установленому
порядку залучення іншого відповідача
чи заміну відповідача (стаття 24 ГПК), то
таке провадження підлягає припиненню
згідно з пунктом 6 частини першої
статті 80 ГПК.

Згідно з пунктом 6 частини першої
статті 80 ГПК господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
настала смерть фізичної особи або її
оголошено померлою чи припинено
діяльність суб`єкта господарювання,
які були однією із сторін у справі,якщо
спірні правовідносини не допускають
правонаступництва.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об`єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи і їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи все вище
зазначене, позивачем ТОВ «ВКФ «СЕН» був
пред`явлений позов до ДП «Нагель
Фенстер», діяльність якого була
припинена 28.03.2013 року тобто задовго до
звернення позивача із позовом до нього
і суд першої інстанції, відповідно,
повинен був вжити всіх необхідних
заходів, передбачених в даному випадку
нормами чинного господарського
процесуального кодексу України, але
натомість ним був розглянутий позов по
суті, постановлено рішення про
задоволення позовних вимог та виданий
відповідний наказ на виконання.

Оскільки судом не було вжито заходів
про заміну відповідача в процесі
розгляду справи, а позивач з позовом до
ТОВ «Нагель Фенстер» не звертався, то
відповідно й відсутні підстави
залучати останнього в якості
відповідача і під час розгляду
апеляційної скарги..

Відповідно до п.3 ч.1. ст. 103 ГПК України,
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має права
скасувати рішення повністю або
частково і прийняте нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України,
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нагель
Фенстер» підлягає задоволенню, а
рішення Господарського суду Київської
області від 20.12.2013 року у справі №
911/4376/13 скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись
ст. 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, ч.1 ст. 104, ст. 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нагель-Фенстер» задовольнити
частково.

Рішення Господарського суду Київської
області від 20.12.2013 року по справі №
911/4376/13 - скасувати.

Провадження по справі № 911/4376/13 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «СЕН» до
Дочірнього підприємства «Нагель
Фенстер» про стягнення пені -
припинити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «СЕН» (36014,
Полтавська обл., м. Полтава, вул. Маршала
Бірюзова, буд. 15; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нагель-Фенстер» (код
20587183, Київська обл., 08300, м. Бориспіль,
вул. З. Космодем`янської,17) судовий збір
за подання апеляційної скарги до суду в
розмірі 913,50 грн.

Видати судовий наказ. Видачу наказу
доручити Господарському суду
Київської області

Матеріали справи № 911/4376/13 повернути до
Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов