м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3755/14 12.05.14
За позовом: Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району м.
До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фалбі»
Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача -
1) Публічне акціонерне товариство
2) Регіональне відділення Фонду
державного майна України по м. Києву
Про стягнення 500 579,86 грн.
Суддя Гавриловська І.О.
У судовому засіданні брали участь
представники учасників судового
Від позивача: Сенчило В.В. - дов. № б/н
Бабій В.І. - дов. № б/н від
Від відповідача: не з'явився
Від третьої особи-1: Марковська В.В. -
дов. № 91/2013/11/20-11 від 20.11.2013 р.
Від третьої особи-2: Чумаченко О.С. - дов.
№ 05 від 05.02.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Святошинського
району м. Києва звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фалбі»
про стягнення 415 935,93 грн. основного
боргу за спожиті комунальні послуги, 51
591,45 грн. інфляційних нарахувань та 30
254,83 грн. трьох відсотків річних, у
зв'язку з неоплатою відповідачем
отриманих комунальних послуг.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.03.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/3755/14, призначено її
розгляд на 07.04.2014 р., залучено до участі
у справі третіми особами, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача - Публічне
акціонерне товариство «Київенерго» та
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по м. Києву;
зобов'язано сторін та третіх осіб
надати певні документи.
Через відділ діловодства суду 27.03.2014 р.
від третьої особи-1 надійшли письмові
пояснення по суті спору, які долучено
до матеріалів справи.
У судовому засіданні 07.04.2014 р.
представник позивача надав суду
документи на виконання вимог ухвали
суду, які долучено до матеріалів
справи.
Представник третьої особи-1 надав суду
оригінал облікової картки за червень
2013 р. за договором № 820262.
Представник відповідача надав суду
письмовий відзив на позовну заяву, який
долучено до матеріалів справи.
Представник третьої особи-2 пояснив, що
не готовий надати письмові пояснення
по суті спору, оскільки не отримував
копії позовної заяви.
У судовому засіданні 07.04.2014 р. оголошено
перерву до 23.04.2014 р. о 10 год. 15 хв.,
зобов'язано позивача в строк до 17.04.2014 р.
направити на адреси третіх осіб копію
позовної заяви та доданих до неї
документів, докази чого надати суду,
третю особу-2 - надати суду письмові
пояснення по суті спору.
Через відділ діловодства суду 22.04.2014 р.
від третьої особи-2 надійшли письмові
пояснення по суті спору, які долучено
до матеріалів справи.
Представник позивача у судовому
засіданні 23.04.2014 р. повідомив суду, що
23.04.2014 р. подав через відділ діловодства
господарського суду документи на
виконання вимог ухвали суду та заяву
про збільшення розміру позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що дані документи відсутні в
матеріалах справи станом на момент
проведення судового засідання.
У судовому засіданні 23.04.2014 р. оголошено
перерву у судовому засіданні до 28.04.2014
р. о 11 год. 30 хв., зобов'язав позивача в
строк до 25.04.2014 р. направити на адреси
учасників судового процесу направити
копію заяви про збільшення розміру
позовних вимог, докази чого надати
суду.
Через відділ діловодства суду 23.04.2014 р.
від позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду та заява
про збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просив
стягнути з відповідача 418 659,85 грн.
основного боргу за спожиті комунальні
послуги, 51 596,90 грн. інфляційних
нарахувань та 30 323,11 грн. трьох
У судовому засіданні 28.04.2014 р.,
розглянувши надану позивачем заяву про
збільшення позовних вимог, суд прийняв
її до розгляду з огляду на наступне.
Відповідно до частини четвертої статті
22 Господарського процесуального
кодексу України, позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог. До початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
Таким чином, враховуючи вищенаведене, у
вирішенні спору має місце нова ціна
позову - 500 579,86 грн., яка є сумою
основного боргу у розмірі 418 659,85 грн.,
інфляційної складової боргу у розмірі
51 596,90 грн. та 3 % річних у розмірі 30 323,11
Представник позивача у судовому
засіданні 28.04.2014 р. підтримав позовні
вимоги, просив їх задовольнити, також
подав клопотання про продовження
строку розгляду спору.
Розглянувши клопотання представника
позивача про продовження строку
розгляду спору, суд його задовольнив з
Частиною 1 статті 69 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
Судом встановлено, що строк вирішення
спору у даній справі № 910/3755/14 спливає
В частині 3 статті 69 Господарського
процесуального кодексу України
зазначено, що у виняткових випадках за
клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.
Враховуючи наведене, суд визнав за
можливе продовжити строк розгляду
спору для повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи.
Представник відповідача у судове
засідання 28.04.2014 р. не з'явився, про
призначене судове засідання був
повідомлений належним чином, про
причини неявки не повідомив.
Ухвалою суду від 28.04.2014 р. розгляд
справи було відкладено до 12.05.2014 р., в
черговий раз зобов'язано позивача
надати суду належні докази в
обґрунтування своїх позовних вимог.
Через відділ діловодства суду 07.05.2014 р.
від позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду, які
долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 12.05.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити.
Представники третіх осіб надали усні
пояснення по суті спору.
Представник відповідача у судове
засідання 12.05.2014 р. не з'явився, про
призначене судове засідання був
повідомлений належним чином.
Враховуючи, що матеріали справи
містять докази належного повідомлення
відповідача про час та місце судового
засідання, то за таких обставин суд
приходить до висновку про можливість
розгляду справи на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними матеріалами без
участі представника вищезазначеного
учасника судового процесу.
На запитання суду щодо наявності
додаткових обставин, що мають значення
для справи, представники позивача та
третіх осіб повідомили, що ними подані
всі докази, як мають значення для
вирішення справи по суті, судом
досліджені всі обставини справи і на
підставі зібраних доказів можливо
прийняти рішення у справі.
У судовому засіданні 12.05.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та третіх осіб, Господарський
суд міста Києва
29.04.2005 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по м. Києву та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фалбі»
було укладено договір купівлі-продажу
нежилих приміщень державної власності
шляхом викупу № 1048, відповідно до якого
відповідач купив нежилі приміщення з №
1 по № 7 (групи приміщень № 70-А), з № 1 по
№ 23 (групи приміщень № 70-Б), загальною
площею 409,3 кв.м., розташовані за адресою:
м. Київ, вул. Симиренка/Зодчих, буд. 2/19,
13.08.2004 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по м. Києву та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фалбі»
було укладено договір оренди
нерухомого майна, що належить до
державної власності № 894, відповідно до
якого відповідач прийняв у строкове
платне користування державне нерухоме
майно - приміщення, площею 90,8 кв.м., що
розміщене за адресою: м. Київ, вул.
Симиренка, буд. 2/19.
Позивач, звертаючись до Господарського
суджу міста Києва з даним позовом,
пояснив, що ним були надані відповідачу
комунальні послуги у період з 01.11.2009 р.
по 01.08.2013 р. на суму 429 401,16 грн., у
підтвердження чого надав копії
табуляграм ПАТ «Київенерго» та ПАТ
«Київводоканал», та вказав на те, що
відповідач частково сплатив
заборгованість у розмірі 13 465,23 грн.,
внаслідок чого на 01.08.2013 р. у нього виник
борг перед позивачем у розмірі 415 935,93
Крім того, позивач наголосив, що він
надсилав відповідачу претензію № 1755
від 11.10.2011 р. з вимогою погасити
заборгованість та укласти з позивачем
договір на постачання комунальних
послуг, але відповідач оплату за
отримані комунальні послуги
здійснював частково, а договір на
постачання комунальних послуг уклав з
позивачем лише 01.08.2013 р.
Факт споживання послуг є проявою
волевиявлення другої сторони, яке
свідчить про приєднання до такого
договору на тих же умовах, на яких
споживають комунальні послуги всі інші
споживачі. Недотримання форми
договору, навіть коли обов'язковість
такій форми встановлена законом, не
тягне за собою недійсність зазначеного
договору (ч. 1 ст. 208 ЦК України).
Таким чином, позивач вважає, що навіть
якщо договір не оформлений письмово,
але споживання комунальних послуг
проводилось, нарахування оплати за
спожиті комунальні послуги є
За таких обставин Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Святошинського району м.
Києва звернулось до Господарського
суду м. Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фалбі»
про стягнення 415 935,93 грн. основного
боргу, 51 591,45 грн. інфляційної складової
боргу та 30 254,83 грн. трьох відсотків
річних за надані комунальні послуги.
Зважаючи на те, що позивач подав заяву
про збільшення розміру позовних вимог,
яка судом задоволена, то у вирішенні
спору має місце нова ціна позову - 500 579,86
грн., яка є сумою основного боргу у
розмірі 418 659,85 грн., інфляційної
складової боргу у розмірі 51 596,90 грн. та 3
% річних у розмірі 30 323,11 грн.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
За змістом ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
комунальні послуги - це результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.
Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Вимогами ст. 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачені істотні умови договору між
виконавцем/виробником та споживачем
житлово-комунальних послуг. Отже, дані
вимоги закону щодо необхідності
здійснення правочинів у певній формі
покликані сприяти фіксації
волевиявлення суб'єктів правочину, що в
разі судового спору забезпечить
доказовість реального існування між
сторонами відповідних правовідносин
та реальність їхніх взаємних
обов'язків та вимог.
Проте між позивачем та відповідачем не
було укладено договір про надання
житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п.п. 5) п. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги до
відповідача, стверджував, що між
сторонами з листопада 2009 року був
укладений договір про надання
комунальних послуг за адресою вул.
Симиренка,2/19 у м. Києві, хоча письмова
форма договору і не була дотримана. При
цьому позивач послався на довідки, які
є додатком № 6 до договору № 820103,
укладеного між позивачем та ПАТ
«Київенерго». Зокрема, відповідно до
довідок станом на 01.05.2009 року, на 01.03.2010
р. позивач подавав відомості
енергопостачальній організації щодо
площі орендаря ТОВ «Фалбі» у розмірі
500,01 кв.м., а станом на 01.10.2011 р. , на 01.04.2013
р. та станом на 01.10.2013 р. стосовно цього
орендаря у розмірі 209,3 кв.м., зазначаючи
що на площу аптеки укладено окремий
договір на центральне опалення.
Дослідивши матеріали справи,
господарський суд встановив, що 17.09.2007
р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фалбі» та ПАТ
«Київенерго» було укладено договір на
постачання теплової енергії у гарячій
воді № 820262, предметом якого є
постачання, користування та своєчасна
сплата спожитої теплової енергії у
гарячій воді в аптеці по вул Симиренка,
2/19 у м. Києві (копія договору в
матеріалах справи).
Таким чином, постачання Товариству з
обмеженою відповідальністю «Фалбі»
теплової енергії у вигляді гарячої
води на потреби опалення і гарячого
водопостачання на площу аптеки
здійснювалось ПАТ «Київенерго» на
підставі договору № 820262 від 17.09.2007 р., і
саме перед ПАТ «Київенерго» у
відповідача виникло зобов'язання щодо
оплати за вказані послуги.
Отже, довідки позивача, які є додатком
№ 6 до договору № 820103, укладеного між
позивачем та ПАТ «Київенерго», не
приймаються судом до уваги як такі, що
містять помилкову інформацію, складену
одноособово позивачем, тоді як
об'єктивні дані свідчать про те, що з 2007
року постачання теплової енергії на
площу аптеки здійснювалось ПАТ
«Київенерго» на підставі договору №
820262 від 17.09.2007 р.
З письмових пояснень ПАТ «Київенерго»
вбачається, що у відповідача не існує
заборгованості за договором № 820262 від
17.09.2007 р., а з розрахунку основного боргу
за теплову енергію по договору 820262,
наданого ПАТ «Київенерго», стає
очевидним, що за період з 01.11.2009 р. по
01.08.2013 р. заборгованості у Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фалбі» не
існувало, що підтверджує належне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань по оплаті за отримані
Крім того, у відзиві на позовну заяву
відповідач наголосив на тому, що
відповідно до додатку № 1 до договору №
820262 від 17.09.2007 р. обсяги постачання
теплової енергії здійснюється за
тепловим навантаженням на об'єкт в
розмірі 0,037 Гкал/годину, що відповідно
до витягу з робочого проекту вузла
обліку теплової енергії відповідає
навантаженню на опалення приміщень
Отже, здійснюючи розрахунок плати за
спожиту теплову енергію, позивач
нарахував плату і за площу в розмірі 294,1
кв.м., за які відповідач сплачувало за
Також відповідач зауважив, що
позивачем заявлено до стягнення суму
боргу, яка виникла ще в 2009 році
(відповідно до розрахунку
заборгованості). Враховуючи те, що
позивач звернувся до суду лише в
березні 2014 року, то позовні вимоги щодо
стягнення боргу в розмірі 250 686,92 грн.,
який виник з листопада 2009 року по лютий
2011 рік включно, є безпідставними,
оскільки строк позовної давності для
звернення до суду з вимогою стягнути
заборгованість за цей період вже минув.
Так само як минув строк позовної
давності на стягнення 3% річних та
З розрахунку заборгованості, наданого
позивачем, не вбачається можливості
з'ясувати правильності щомісячних
нарахувань боргу; крім того, у судовому
засіданні позивач не зміг пояснити
суду порядок нарахування боргу,
довести факт існування заборгованості
відповідача та пояснити, на підставі
яких правовідносин, в які строки та в
яких розмірах відповідач мав
сплачувати позивачу комунальні
послуги за період з 01.11.2009 р. по 01.08.2013 р.
Варто зауважити, що неодноразово
розгляд справи господарським судом
відкладався для надання можливості
позивачу обґрунтувати нараховані до
сплати відповідачу суми, спожиті
обсяги теплової енергії, холодної води
та послуг з підігріву води, а також
Сумніви у вірності нарахувань були
викликані, зокрема, і тим, що позивач у
судових засіданнях не міг пояснити та
вирахувати щомісячні суми навіть
виходячи з наданих ним табуляграм
енергопостачальної організації та
виходячи з процентного співвідношення
опалювальної площі орендаря,
зазначеної самим позивачем у довідках,
які є додатками 6 до договору з ПАТ
«Київенерго». При цьому розміри сум,
нарахованих позивачем, у розрахунку
позовних вимог у декілька разів
більшими, ніж виходило у судовому
засіданні за формулою, яка наводилась
самим представником позивача.
Також позивачем не було доведено
нарахованих відповідачу сум і щодо
нагріву води (у тому числі у розмірі 22
371, 61 грн. у квітні 2010 року та інших
нарахувань), а також спожитої холодної
Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
На підставі вищевикладеного,
Господарський суд міста Києва вважає
позовні вимоги Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району м.
Києва щодо стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фалбі»
основного боргу в розмірі 418 659,85 грн. за
комунальні послуги недоведеними та
непідтвердженими належними доказами, у
зв'язку з чим приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
основного боргу в розмірі 418 659,85 грн. є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.
Крім того, Комунальне підприємство по
утриманню житлового господарства
Святошинського району м. Києва просило
суд стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фалбі» 51 596,90 грн.
інфляційної складової боргу та 30 323,11
грн. трьох відсотків річних за період з
листопада 2009 р. до серпня 2013 р.
Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.
Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.
Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
Оскільки Господарським судом міста
Києва встановлено, що у позивача
відсутні підстави щодо стягнення
заборгованості за період з 01.11.09 р. до
01.08.13 р. за спожиті комунальні послуги,
то вимоги щодо стягнення 51 596,90 грн.
інфляційної складової боргу та 30 323,11
грн. трьох відсотків річних за період з
листопада 2009 р. до серпня 2013 р. є
безпідставними та не підлягають
Таким чином, позов Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району м.
Києва до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фалбі» не підлягає
Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати на оплату судового
збору покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 614, 625, 626, 628, 629, 901, 903
Цивільного кодексу України, ст. 173, 193
Господарського кодексу України ст. ст.
32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва
1. У позові відмовити повністю.
2. Дане рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня складення його повного тексту і
може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
Повне рішення підписано15.05.2014 р.
Суддя