м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3737/14 23.04.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства «Київенерго»до
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста
Києвапростягнення 1 237 295,73 грн.Суддя
Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Кирищук В.П. - представник
від відповідача Турченко Д.Л. -
представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста Києва про
стягнення 1 237 295,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання вимог договору на постачання
теплової енергії у гарячій воді № 620408
від 01.10.2007 позивач поставив
відповідачу теплову енергію, проте
відповідач грошові зобов'язання по
оплаті поставленої енергії належним
чином не виконав, в зв'язку з чим
виникла заборгованість за період з
01.02.2011 по 01.01.2014 у розмірі 1 180 398,89 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача інфляційну складову боргу
у розмірі 7 553,22 грн. та 3% річних у
розмірі 49 343,62 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.03.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/3737/14
та призначено розгляд справи на 23.04.2014.

23.04.2014 до початку судового засідання
від відповідача надійшли документи для
доручення до матеріалів справи, в тому
числі довідка, згідно якої відповідач
підтверджує існування в останнього
заборгованості у розмірі 1 180 398,89 грн.

Представники сторін в судове
засідання, призначене на 23.04.2014,
з'явились.

В судовому засіданні 23.04.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову не
заперечує.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2007 між Акціонерною
енергопостачальною компанією
«Київенерго» (постачальник за
договором) та Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва (споживач за договором)
укладено договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді № 620408,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується виробити та поставити
теплову енергію споживачу для потреб
опалення та гарячого водопостачання, а
споживач зобов'язується отримати її та
оплатити відповідно до умов,
викладених в цьому договорі (надалі -
Договір).

Відповідно до Статуту Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»,
затвердженого загальними зборами
акціонерів Акціонерної
енергопостачальної організації
«Київенерго» (протокол № 2/2013 від
22.04.2013), Акціонерна енергопостачальна
компанія «Київенерго» перейменована у
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» у відповідності до вимог
та положень Закону України «Про
акціонерні товариства» від 17.09.2008 №
514-VI.

Положеннями п.п. 4.1, 4.3 Договору
встановлено, що договір набуває
чинності з дня його підписання та діє
до 01.06.2008. Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії не буде письмово заявлено
однією із сторін про його припинення.

Між позивачем та відповідачем укладено
додатки до Договору, якими визначено
кількість, вартість споживання
теплової енергії, тариф, межі
балансової належності та терміни
сплати споживачем вартості спожитої
теплової енергії.

Згідно з п. 2.2.1 Договору споживач
зобов'язався безперебійно постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на межу балансової належності із
споживачем для потреб опалення - в
період опалювального сезону; для
гарячого водопостачання - протягом
року згідно із заявленими споживачем
величинами приєднаного теплового
навантаження, зазначеними в додатку 1.

Відповідно до п. 2.3.1 Договору споживач
зобов'язався додержуватися кількості
споживання теплової енергії за кожним
параметром в обсягах, які визначені у
додатку № 1, не допускаючи їх
перевищення, своєчасно сплачувати
вартість спожитої теплової енергії в
терміни та за тарифами, зазначеними у
додатку 2.

Пунктом 9 додатку 2 до Договору
передбачено, що споживач щомісячно з 12
по 15 числа отримує в МВРТ № 6 оформлену
постачальником платіжну
вимогу-доручення на суму, яка включає
загальну вартість теплової енергії
поточного місяця та кінцеве сальдо
розрахунків на початок поточного
місяця за мінусом суми фактично
сплаченої теплової енергії в поточному
місяці, табуляграму фактичного
споживання за попередній період та акт
звірки, який оформлює і повертає один
примірник постачальнику протягом двох
днів з моменту їх одержання.

Згідно з п. 10 Додатку 2 до Договору
споживач щомісячно забезпечує не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим, оплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на транзитний рахунок ГІОЦ
КМДА; до 25 числа поточного місця
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями на
рахунок постачальника згідно з його
розрахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору,
суд дійшов до висновку, що даний
правочин за своєю правовою природою є
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного
кодексу України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Нормами ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу
України встановлено, що до договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276
Господарського кодексу України
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Зазначене також кореспондується зі
статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

На виконання умов Договору за період з
01.02.2011 по 01.01.2014 позивачем було
поставлено відповідачу теплову
енергію на загальну суму 2 293 551,04 грн.
Факт здійснення позивачем поставки
теплової енергії, її обсяги та вартість
підтверджується доданими до позовної
заяви звітними відомостями за тепло та
теплоносій, обліковими карками
(табуляграмами) та відповідачем не
заперечується.

Однак, як свідчать матеріали справи,
відповідач в порушення умов Договору
та норм чинного законодавства не
виконав взяті на себе зобов'язання по
оплаті отриманої теплової енергії за
період з 01.02.2011 по 01.01.2014, здійснивши
оплату поставленої теплової енергії
лише на суму 1 113 152,15 грн., у зв'язку з чим
станом на 01.01.2014 в останнього виникла
заборгованість перед постачальником
за спожиту теплову енергію у розмірі 1
180 398,89 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів оплати боргу за використану
теплову енергію у розмірі 1 180 398,89 грн.
відповідачем не надано, наявність
заборгованості не спростовано.

Більш того, у поданій суду довідці
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району міста Києва підтвердило, що за
заявлений до стягнення період розмір
заборгованості відповідача становить 1
180 398,89 грн., що також відображено у акті
звірки розрахунків, підписаному
представниками обох сторін та
скріпленому печатками підприємств.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за спожиту теплову
енергію у розмірі 1 180 398,89 грн. є
обґрунтованими, документально
підтвердженими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання позивач просить стягнути
з відповідача інфляційну складову
боргу у розмірі 7 553,22 грн. та 3% річних у
розмірі 49 343,62 грн.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду прострочення відповідачем
виконання грошового зобов'язання по
оплаті поставленої теплової енергії,
вимоги позивача про стягнення з
відповідача інфляційної складової
боргу у розмірі 7 553,22 грн. та 3% річних у
розмірі 49 343,62 грн. є правомірними та
підлягають задоволенню за розрахунком
позивача, перевіреним судом.

Враховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста Києва (02002,
м. Київ, вул. Челябінська, 9-г,
ідентифікаційний код 03366612) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана
Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305)
заборгованість за спожиту теплову
енергію у розмірі 1 180 398 (один мільйон
сто вісімдесят тисяч триста дев'яносто
вісім) грн. 89 коп., інфляційні втрати у
розмірі 7 553 (сім тисяч п'ятсот п'ятдесят
три) грн. 22 коп., 3 % річних у розмірі 49 343
(сорок дев'ять тисяч триста сорок три)
грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 24 745
(двадцять чотири тисячі сімсот сорок
п'ять) грн. 91 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 28.04.2014.

Суддя
Ю.М. Смирнова