ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"05" травня 2014 р.Справа № 4/5025/1097/12

Господарський суд Хмельницької
області у складі головуючого судді
Грамчука І.В., при секретарі Соколишині
І.С. розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, порушеної

За заявою приватного підприємства
"Лідер" м. Калуш, Івано-Франківська
область

про визнання банкрутом товариства з
обмеженою відповідальністю "Синявські
граніти" с. Нова Синявка

Старосинявського району Хмельницької
області

(розгляд грошових вимог конкурсного
кредитора - товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРТЕХПРОМЛІЗИНГ»
м. Київ в сумі 15714900 грн.)

За участю повноважних представники
сторін:

кредитора : не з'явились

Боржника : Мартинюк В.М. - директор

за участю: розпорядник майна -
Капличний А.М. - арбітражний керуючий

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 27.09.2012 року
порушено провадження по справі №
4/5025/1097/12 про банкрутство товариства з
обмеженою відповідальністю "Синявські
граніти" с. Нова Синявка
Старосинявського району, в межах якої
ухвалою суду від 09.04.2013р. припинено
повноваження розпорядника майна -
арбітражного керуючого Василенка
Романа Вікторовича, АДРЕСА_1, ліцензія
серія НОМЕР_3 від 19.04.2011 року та
призначено розпорядником майна
боржника у справі № 4/5025/303/12 про
банкрутство ТОВ "Синявські граніти" с.
Нова Синявка Старосинявського району
арбітражного керуючого Капличного
Анатолія Миколайовича, АДРЕСА_2,
Свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
НОМЕР_4 від 18.03.2013 року.

Цією ж ухвалою суд зобов'язав Василенка
Романа Вікторовича передати
розпоряднику майна у справі № 4/5025/1097/12
арбітражному керуючому Капличному
Анатолію Миколайовичу, АДРЕСА_2,
Свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
НОМЕР_4 від 18.03.2013р. всі матеріали, що
стосуються процедури розпорядження
майном по справі по акту
приймання-передачі, примірник якого
слід було надати господарському суду
до 18.04.2013 року.

Окрім того суд зобов'язав останнього
скласти реєстр вимог кредиторів ТОВ
"Синявські граніти" с. Нова Синявка у
справі № 4/5025/1097/12 та подати його суду до
29.04.2013 року. Додатково суд зобов'язав
розпорядника майна надавати
господарському суду звіт про свою
діяльність та відомості про фінансове
становище боржника, відклавши
попереднє засідання суду.

В задоволенні заяви арбітражного
керуючого Василика Віталія
Валентиновича, АДРЕСА_3, Свідоцтво про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого НОМЕР_5 від
01.03.2013 року суд відмовив.

Розпорядженням керівника апарату суду
№ 319/13 від "13" травня 2013 р. «Щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справ» з огляду на відпустка
судді та прийняття Верховною Радою
України постанови №214-VII від 18.04.2013р. про
звільнення ОСОБА_5 з посади судді
господарського суду Хмельницької
області відповідно до пункту 3.1.13
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду призначено
повторний автоматичний розподіл
справи № 4/5025/1097/12 в наслідок якого
справу передано на розгляд судді
Грамчуку І.В., а тому останню прийнято
до провадження з призначенням на
стадії попереднього засідання.

До початку підготовчого засідання
господарським судом отримано (вх. №
05-22/4624/13 від 07.05.2013р.) Реєстр вимог
кредиторів ТОВ "Синявські граніти" за
підписом директора Мартинюка В.М., а
також (вх. № 05-22/4777/13 від 13.05.2013р.) Реєстр
вимог кредиторів ТОВ "Синявські
граніти" за підписом розпорядника
майна у справі № 4/5025/1097/12 арбітражного
керуючого Капличного А.М., в
затвердженні яких суд через
невідповідність вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам
справи відмовив окремими ухвалами від 5
червня 2013р.

Розглядаючи по суті грошові вимоги
конкурсного кредитора - товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКРТЕХПРОМЛІЗИНГ» м. Київ в сумі 15714900
грн. (вх. № 05-06/216/13 від 25.02.2013р.) із
врахуванням положень Заяв товариства
від 21.06.2013р. № 13/ЮР/06-2 (вх. № 05-22/6484/13 від
25.06.2013р.) про зменшення розміру вимог до
боржника, від 16.07.2013р. № 13/ЮР/07-4 (вх. №
05-06/735/13 від 17.07.2013р.), а також від 21.04.2014р.
№ 14/ЮР/04-23 (вх. № 05-06/426/14 від 24.04.2014р.),
господарським судом враховано
наступне :

Оголошення про порушення справи про
банкрутство ТОВ "Синявські граніти" с.
Нова Синявка Старосинявського району
опубліковано у газеті „Голос України"
№ 13 від 22.01.2013р.

У встановлений ч.1 ст.14 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
строк до господарського суду надійшла
заява з грошовими вимогами до боржника
від товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРТЕХПРОМЛІЗИНГ»
м. Київ в сумі 15714900 грн.

В результаті розгляду вищезгаданих
вимог розпорядник майна боржника
арбітражний керуючий Капличний А.М. не
включив до реєстру вимог кредиторів
ТОВ "Синявські граніти" с. Нова Синявка
Старосинявського району грошові
вимоги конкурсного кредитора -
товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРТЕХПРОМЛІЗИНГ»
м. Київ, в сумі 15 714 900 грн. з посиланням
на невизнання їх керівником боржника,
відсутність детального розрахунку
всієї суми грошових вимог заявника, в
т.ч. штрафних санкцій, а також
підтвердження проплати 714 900 грн.

Відповідно до частини першої статті 5
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в чинній на
час порушення провадження в справі
редакції( 2343-12 ), провадження у справах
про банкрутство регулюється цим
Законом, Господарським процесуальним
кодексом України ( 1798-12 ) (далі - ГПК
України), іншими законодавчими актами
України.

Пунктом 2.6 Рекомендацій Президії
Вищого господарського суду України від
04.06.2004 N 04-5/1193 «Про деякі питання
практики застосування Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
закріплено, що у вирішенні питань
процесуального характеру під час
розгляду справ про банкрутство
господарські суди мають виходити з
такого.

Згідно зі статтею 4-1 ГПК України ( 1798-12
) господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому ГПК України, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом ( 2343-12 ).

Отже, господарські суди, розглядаючи
справи про банкрутство, повинні
керуватися Законом ( 2343-12 ) і
застосовувати лише ті статті або
відповідні частини статей ГПК України (
1798-12 ), які мають універсальний характер
для будь-якої форми судового процесу.

Статтею 22 ГПК України, якою закріплено
права та обов'язки сторін визначено, що
сторони користуються рівними
процесуальними правами.

Вказаною статтею додатково обумовлено,
що позивач вправі до прийняття рішення
по справі збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011 N
18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» закріплено (п. 3.10), що
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК (1798-12) права позивача збільшити
або зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві.

Таким чином, проаналізувавши зміст
заяв конкурсного кредитора -
товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРТЕХПРОМЛІЗИНГ»
м. Київ, від 20.02.2013р. (вх. № 05-06/216/13 від
25.02.2013р.), в т.ч. про зменшення розміру
вимог до боржника від 21.06.2013р. № 13/ЮР/06-2
(вх. № 05-22/6484/13 від 25.06.2013р.), від 16.07.2013р. №
13/ЮР/07-4 (вх. № 05-06/735/13 від 17.07.2013р.), а
також від 21.04.2014р. № 14/ЮР/04-23 (вх. №
05-06/426/14 від 24.04.2014р.), вислухавши
міркування прибулих до суду
повноважних представників учасників
судового процесу, за відсутності
належних та допустимих доказів на
підтвердження порушення прав та
охоронюваних законом інтересів інших
учасників судового процесу, суд вважає
за належне прийняти вищезгадані заяви
конкурсного кредитора про зменшення
розміру грошових вимог до боржника,
розглядаючи по суті останню заяву
товариства від 21.04.2014р. № 14/ЮР/04-23 (вх. №
05-06/426/14 від 24.04.2014р.).

У відповідності до заяви 22 січня 2013
року в офіційному друкованому органі -
газеті «Голос України» № 13 (5513) було
опубліковано оголошення про порушення
27.09.2012 провадження у справі про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Синявські граніти»
(далі - ТОВ «Синявські граніти» або
Боржник).

В строк, визначений ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції 1992
року; надалі - Закон про банкрутство), а
саме - 21.02.2013, Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укртехпромлізинг»
(надалі - ТОВ «Укртехпромлізинг» або
Кредитор) подано до господарського
суду Хмельницької області, через
установу поштового зв'язку, письмову
заяву із вимогами до боржника.

Аналізуючи обставини справи та
керуючись ст.ст.4-1,22 ГПК України
Кредитор прийшов до висновку про
необхідність зменшення розміру вимог
до боржника.

Так, станом на 27.09.2012 (порушення справи
про банкрутство) за ТОВ «Синявські
граніти» рахується борг :

1. Грошова заборгованість, що виникла із
укладених з ТОВ «Синявські граніти»
договорів зворотнього фінансового
лізингу

Відповідно до ч. 1 ст.806 ЦК України
залежно від умов придбання лізингового
майна договір лізингу поділяється на
два види :

- прямий лізинг - одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем,

або

- непрямий лізинг - майно, спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов, на певний строк і
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Згідно з ч. 2 ст. 806 ЦК України до
договору лізингу застосовуються
загальні положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених параграфом 6 глави 58
вказаного Кодексу та законом. До
відносин, пов'язаних з лізингом,
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж та положення про
договір поставки, якщо інше не
встановлено законом.

Залежно від особливостей здійснення
лізингових операцій лізинг може бути
двох видів - фінансовий чи оперативний.
За формою здійснення лізинг може бути
зворотнім, пайовим тощо (ч.2 ст. 292 ГК
України).

Згідно з ч.2 ст. 1 Закону України «Про
фінансовий лізинг» за договором
фінансового лізингу (далі - договір
лізингу) лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до п. 14.1.97 Податкового
кодексу України - лізинг (оренда)
вважається фінансовим, якщо лізинговий
(орендний) договір містить одну з таких
умов :

об'єкт лізингу передається на строк,
протягом якого амортизується не менш
як 75 відсотків його первісної вартості,
а орендар зобов'язаний придбати об'єкт
лізингу у власність протягом строку
дії лізингового договору або в момент
його закінчення за ціною, визначеною у
такому лізинговому договорі;

балансова (залишкова) вартість об'єкта
лізингу на момент закінчення дії
лізингового договору, передбаченого
таким договором, становить не більш як
25 відсотків первісної вартості ціни
такого об'єкта лізингу, що діє на
початок строку дії лізингового
договору;

сума лізингових (орендних) платежів з
початку строку оренди дорівнює
первісній вартості об'єкта лізингу або
перевищує її;

майно, що передається у фінансовий
лізинг, виготовлене за замовленням
лізингоотримувача (орендаря) та після
закінчення дії лізингового договору не
може бути використаним іншими особами,
крім лізингоотримувача (орендаря),
виходячи з його технологічних та
якісних характеристик.

Отже, фінансовий лізинг за змістом
співпадає із непрямим лізингом.

Зворотний лізинг - це лізинг, за яким
власник лізингового майна відчужує
його лізингодавцеві, і одночасно,
приймає його у лізинг, тобто стає
лізингоодержувачем.

Суб'єктами лізингу можуть бути ( ст. 4
Закону України «Про фінансовий
лізинг»):

лізингодавець - юридична особа, яка
передає право володіння та
користування предметом лізингу
лізингоодержувачу;

лізингоодержувач - фізична або
юридична особа, яка отримує право
володіння та користування предметом
лізингу від лізингодавця.

продавець (постачальник) - фізична або
юридична особа, в якої лізингодавець
набуває річ, що в наступному буде
передана як предмет лізингу
лізингоодержувачу.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
фінансовий лізинг» сплата лізингових
платежів здійснюється в порядку,
встановленому договором. Лізингові
платежі можуть включати :

а) суму, яка відшкодовує частину
вартості предмета лізингу ;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за
отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що
безпосередньо пов'язані з виконанням
договору лізингу.

Між Кредитором (лізингодавець,
покупець) та Боржником
(лізингоодержувач, продавець) було
укладено договори зворотного
фінансового лізингу (надалі -Договори
ЗФЛ) :

¦ № 01/02-ЗФЛ-11 від 04.02.2011, предметом якого
є екскаватор JCB JS 330 ME ;

¦ № 02/05-ЗФЛ-11 від 11.05.2011, предметом якого
є екскаватор ЕО-ЕКГ-5.

За цими договорами зворотного
фінансового лізингу Кредитор придбав у
Боржника майно (вищевказані
екскаватори) і передав це майно як
лізингодавець у фінансовий лізинг
лізингоодержувачу (Боржнику).

Кредитор ТОВ «Укртехпромлізинг» свої
зобов'язання за вищевказаними
договорами виконав належним чином, що
підтверджується раніше поданими до
суду доказами.

В свою чергу боржник ТОВ «Синявські
граніти» свої грошові зобов'язання по
сплаті лізингових платежів не
виконував, внаслідок чого виникла
грошова заборгованість останнього.

Так, пунктом 4.3 обох Договорів ЗФЛ
передбачено, що лізинговий платіж за
кожний розрахунковий період
складається з суми компенсації частини
вартості предмета лізингу та суми
комісій (включає винагороду
лізингодавцю).

Такий склад лізингових платежів
відповідає вимогам ст. 16 Закону України
«Про фінансовий лізинг».

Лізинговий платіж : за кожний
розрахунковий період розраховується
за формулою:

C1р = Ct + Комісії t ,

де: С1р - лізинговий платіж за
поточний розрахунковий період ;

Сt - сума компенсації частини вартості
предмета лізингу за поточний
розрахунковий період, яка зазначена в
додатку 2 до кожного відповідного
Договору ЗФЛ ;

Комісії t - сума комісій за поточний
розрахунковий період, яка
розраховується відповідно до п.4.4
кожного договору ЗФЛ.

Пунктами 4.4 - 4.8 кожного Договору ЗФЛ
визначено порядок та умови
розрахування суми комісій (власно
винагороди лізингодавцю).

Графік та порядок сплати лізингових
платежів визначено пунктами 4.9 - 4.16
кожного Договору ЗФЛ.

Склад, умови нарахування та порядок
сплати лізингових платежів по кожному
із обох Договорів ЗФЛ є ідентичним.

Крім того, пунктом 9.6 обох Договорів ЗФЛ
було визначено, що за несвоєчасну та
(або) неповну сплату лізингових
платежів за відповідним договором
лізингоодержувач (ТОВ «Синявські
граніти») сплачує за вимогою
лізингодавця (ТОВ «Укртехпромлізинг»)
пеню за кожен день прострочення в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
прострочення, яка діяла в період
наявності простроченої заборгованості
лізингоодержувача за лізинговими
платежами.

Зрозуміло, що при розрахунку суми пені
має діяти обмеження, встановлене ст. 4
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», відповідно якого розмір
пені не повинен перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
нараховується пеня.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається (ст.525 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, зокрема
повинен сплатити за час прострочення
три відсотки річних із простроченої
суми, а також; суму боргу.

Слід також зазначити, що Договори ЗФЛ
було укладено на тих умовах, що
лізингодавець передає
лізингоодержувачу у фінансовий лізинг
майно на строк 12 місяців. Перебіг
такого строку починається з дати
підписання акту передачі-приймання
предмета лізингу в лізинг (пункт 3.1
кожного Договору ЗФЛ).

Водночас, пунктом 12.1 кожного Договору
ЗФЛ визначено, що договір набуває
чинності з дати його укладення
сторонами і діє до повного виконання
зобов'язань по ньому сторонами.

Строк, на який предмет лізингу
передавався лізингоодержувачу, сплив
-06.02.2012 (за договором № 01/02-ЗФЛ-11 від
04.02.2011) та 30.08.2012 (за договором № 02/05-ЗФЛ-П
від 11.05.2011).

Станом на дату порушення провадження у
справі Боржник своїх грошових
зобов'язань за Договорами ЗФЛ не
виконує.

Крім того, Боржник про розірвання
Договорів ЗФЛ та/або повернення
предметів лізингу до Кредитора не
звертався та продовжує користуватись
предметами лізингу (екскаваторами).
Докази протилежного в матеріалах
справи відсутні.

За наведених обставин, договірні
лізингові платежі повинні
нараховуватись Боржникові і після
спливу строку, на який предмет лізингу
передавався лізингоодержувачу
(Боржнику).

Одночасно із нарахуванням таких
лізингових платежів повинні
нараховуватись також; пеня та
передбачені ч.2 ст.625 ЦК України три
відсотки річних за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання.

Саме до цього зводиться правовий
висновок Верховного Суду України,
викладений в його постанові від 29
травня 2013 року у справі № 6-39цс13, який в
силу ч. 1 ст. 11128 ГПК України є
обов'язковим для всіх судів України.

Виходячи з вищенаведеного правового
обгрунтування, слід визначити суму
грошової заборгованості ТОВ
«Синявські граніти» за Договорами ЗФЛ.

Договір зворотного фінансового
лізингу № 01/02-ЗФЛ-11 від 04.02.2011

04.02.2011 між ТОВ «Укртехпромлізинг»
(лізингодавець) та ТОВ «Синявські
граніти» (лізингоодержувач) був
укладений Договір № 01/02-ЗФЛ-11
зворотного фінансового лізингу на суму
1570200 грн. (один мільйон п'ятсот сімдесят
тисяч двісті гривень) в т.ч. ПДВ 20% - 261700
грн. (двісті шістдесят одна тисяча
сімсот гривень), строком на 12 місяців.

На виконання цього договору, 07.02.2011 р.
ТОВ «Синявські граніти» передало у
власність ТОВ «Укртехпромлізинг»
екскаватор JСВ JS 330 МЕ 2008 року випуску,
заводський номер НОМЕР_6, номерний знак
НОМЕР_1 (акт прийому-передачі майна від
07 лютого 2011р.).

07.02.2011р. ТОВ «Укртехпромлізинг»
передало в лізинг ТОВ «Синявські
граніти» екскаватор вартістю 1570200 грн.
з ПДВ (акт прийому-передачі Предмета
лізингу в лізинг від 07 лютого 2011 р.).

Перебіг строку лізингу починається з
дати підписання акту
приймання-передачі предмету лізингу в
лізинг (п.3.1 зазначеного Договору).

07.02.2011р. ТОВ «Укртехпромлізинг» було
перераховано ТОВ «Синявські граніти»
перший платіж згідно Договору в
розмірі 785100 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 130850 грн.,
що підтверджується довідкою ПАТ
«Альфа-Банк» від 14.02.2013 № 11968-28.1-150159.

Решта вартості майна в обсязі 785100 грн.,
в т. ч. ПДВ 20% -130850 грн. була сплачена
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог, про що свідчить Заява
про зарахування зустрічної однорідної
вимоги відправлена ТОВ
«Укртехпромлізинг» 06.12.2011 та отримана
ТОВ «Синявські граніти» 10.12.2011
(повідомлення про отримання).

30.08.2011 ТОВ «Укртехпромлізинг»
виставило ТОВ «Синявські граніти»
Рахинок-попередження № РП 0003/11 від
30.08.2011 р. на суму 955350 грн. 72 коп. за
розрахунковий період з 07.02.2011 до 31.07.2011р.

31.10.2011 р. ТОВ «Укртехпромлізинг»
виставило ТОВ «Синявські граніти»
Рахунок-попередження № РП 0004/11 від
31.10.2011 р. на суму 1050275 грн. 81 коп. за
розрахунковий період з 07.02.2011 до 30.09.2011.

В подальшому Боржник також не
сплачував лізингові платежі.

Станом на 27.09.2012 р. сума основної
заборгованості (лізингові платежі)
Боржника по цьому договору складає:

¦ відшкодування частини вартості
предмету лізингу - 785200 грн.

¦ комісія в обсязі суми винагороди
лізингодавця - 773054,66 грн.

¦ 3 % річних - 47 586,80грн.,

а всього: 1 605 841,46грн.

Слід зазначити, що з огляду на
положення ст. 1 та ст. 31 Закону про
банкрутство та п.14 постанови Пленуму ВС
України від 18.12.2009р. № 15 «Про судову
практику в справах про банкрутство»
сума, відповідно до індексу інфляції та
3% річних, нараховані відповідно до ст.625
ЦК України, входять до складу основного
грошового зобов'язання (не є санкціями
в розумінні ст.31 Закону про
банкрутство), а відтак такі суми також
слід віднести до четвертою черги
реєстру кредиторів.

Крім того, пеня - 242338,80 грн.

Відповідно до ст.31 Закону про
банкрутство вказану суму слід віднести
до шостої черги реєстру вимог
кредиторів. Відповідні розрахунки
заборгованості додаються.

Договір зворотного фінансового
лізингу № 02/05-ЗФЛ-11 від 11.05.2011

11.05.2011р. між; ТОВ «Укртехпромлізинг» та
ТОВ «Синявські граніти» був укладений
ДОГОВІР № 02/05-ЗФЛ-11 ЗВОРОТНОГО
ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ на суму 3027765,96 (три
мільйони двадцять сім тисяч сімсот
шістдесят п'ять гривень 96 копійок) в т.ч.
ПДВ 20% - 504627,66 (п'ятсот чотири тисячі
шістсот двадцять сім гривень 66
копійок), строком на 12 місяців.

31.08.2011р. була підписана Додаткова угода
№ 1 до Договору, згідно якої змінився
графік лізингових платежів, а саме
початок розрахункового періоду.

31.08.2011р. ТОВ «Синявські граніти»
передало у власність ТОВ
«Укртехпромлізинг» екскаватор ЕО-ЕКГ-5,
1998 року випуску капітальний ремонт 2005
року, заводський номер НОМЕР_7, номерний
знак НОМЕР_2 (акт прийому-передачі майна
від 31 серпня 2011 р.)

31.08.2011р. ТОВ «Укртехпромлізинг»
передало в лізинг ТОВ «Синявські
гарніти» екскаватор вартістю 3027765,96
грн. з ПДВ (акт прийому-передачі
Предмета лізингу в лізинг від 31 серпня
2011 р.)

12.05.2011р. ТОВ «Укртехпромлізинг» було
перераховано ТОВ «Синявські граніти»
перший платіж; згідно Договору в
розмірі 1000000 грн., в т. ч. ПДВ 20% - 166666 грн.
67 коп., що підтверджується довідками
ПАТ «Альфа-Банк» від 14.02.2013 № 11968-28.1-150159
та ПАТ «Брокбізнесбанк» від 14.02.2013 №
229д-009-04.

Решта вартості майна в обсязі 2027765 грн.
96 коп., в т.ч. ПДВ 20% -337960 грн. 99 коп. була
сплачена шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог, про що
свідчить Заява про зарахування
зустрічної однорідної вимоги
відправлена ТОВ «Укртехпромлізинг»
06.12.2011 р. та отримана ТОВ «Синявські
граніти» 10.12.2011 р. (повідомлення про
отримання).

31.10.2011р. ТОВ «Укртехпромлізинг»
виставило ТОВ «Синявські граніти»
Рахунок-попередження № РП 0005/11 від
31.10.2011 р. на суму 1041792 грн. 30 коп. за
розрахунковий період з 31.08.2011р. до
30.09.2011р.

В подальшому Боржник також не
сплачував лізингові платежі.

Станом на 27.09.2012 р. сума основної
заборгованості (лізингові платежі)
Боржника по цьому договору складає :

¦ відшкодування частини вартості
предмету лізингу - 1000000 грн.

¦ комісія в обсязі суми винагороди
лізингодавця - 647671,22грн.

¦ 3% річних - 39 974,97грн.

а всього: 1687646, 19грн.

Відповідно до ст.31 Закону про
банкрутство вказану суму слід віднести
до четвертої черги реєстру вимог
кредиторів. Крім того, пеня - 202459,96грн.
Відповідні розрахунки заборгованості
додаються.

2. Грошова заборгованість, що виникла із
укладеного з ТОВ «Синявські граніти»
договору поставки № 01-04-02/11 від 04.02.2011р.

04.02.2011р. між ТОВ «Укртехпромлізинг»
(покупець) та ТОВ «Синявські граніти»
(продавець, постачальник) був укладений
Договір поставки № 01-04-02/11 на суму 2913907,95
грн., за яким ТОВ «Синявські граніти»
поставляє ТОВ «Укртехпромлізинг»
щебінь гранітний.

Щебінь мав поставлятись в наступних
фракціях, кількості та ціні:

фракція 5-10 в кількості 8241,76 тон
вартістю 437060,53 грн. з ПДВ ;

фракція 10-20 в кількості 19961,98 тон
вартістю 1020057,18 грн. з ПДВ ;

фракція 20-10 в кількості 30864,20 тон
вартістю 1456790,24 грн. з ПДВ.

Постачальник був зобов'язаний
відвантажити узгоджену у Заявці партію
товару в день поставки, що зазначений в
Заявці (п.3.3 Договору поставки).

04.02.2011 сторонами було узгоджено Заявку
№ 01 на відвантаження щебеню, згідно з
якою дата поставки - 06.04.2011.

Відповідно до п.5.1 вказаного Договору
поставки сторони домовились, що
покупець сплачує постачальнику аванс у
розмірі 714900 грн.

08.02.2011 р. на користь ТОВ «Синявські
граніти» був виплачений авансовий
платіж в розмірі 714900 грн., що
підтверджується довідкою ПАТ
«Альфа-Банк» від 14.02.2013 № 11968-28.1-150159.

Пунктом 9.4 зазначеного Договору
поставки встановлено, що у разі
порушення строків поставки товару,
передбачених в узгоджених сторонами
Заявках, згідно п.3.3 даного Договору,
постачальник зобов'язаний протягом
трьох днів повернути суму авансу,
зазначену в п.5.1 цього Договору, та
сплатити покупцеві неустойку в
розмірі, що розраховується виходячи із
суми авансу та відсоткової ставки 60
відсотків річних за період від дати
отримання авансу до дати його
фактичного повернення.

Будь-яких поставок по цьому Договору
поставки Боржник не здійснював і
вищевказану суму авансу в розмірі 714 900
рн. не повернув.

У зв'язку із спливом визначеного
договору строку поставки виникло
грошове зобов'язання Боржника
повернути Кредитору вищевказану суму
авансу та сплатити ТОВ
«Укртехпромлізинг» відповідно до п.9.4
вищевказаного Договору -неустойку в
розмірі 60% за період з 12.02.2011р. до дати
фактичного повернення авансу (за час
прострочення, визначений на умовах п.9.4
вказаного Договору).

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахунок суми заборгованості по 3%
річних

Сума 3-ох відсотків річних
нараховується за весь період
прострочення (593 дні : з 12.02.2011р. по
27.09.2012р., по день порушення провадження
у справі про банкрутство (включно):

Сума основного боргу - 714 900 грн.

Нарахування відсотків здійснюється за
формулою:

Сума % = Сума боргу х 3% : 365 дн. х кількість
днів прострочення

Таким чином, розмір заборгованості по
3-ом відсоткам річних з простроченої
суми складає: 714 900 грн. х 3% : 365дн. х 593дн.
= 34 844,03грн.

Розрахунок суми заборгованості по
інфляційним втратам

Період нарахування: з 12.02.2011 по 27.09.2012р.
Сума заборгованості: 714 900 грн.

Таблиця № 1

Величини індексу інфляції за даними
Державної служби статистики України у
процентах до попереднього
місяцяМісяць 2011р.індекс
інфляціїБерезень101,4Квітень101,3Травень10
0,8Червень100,4Липень98,7Серпень99,6Вересень
100,1Жовтень100,0Листопад100,1Грудень100,2Міся
ць 2012р.
Індекс
інфляціїСічень100,2Лютий100,2Березень100,3К
вітень100,0Травень99,7Червень99,7Липень99,8С
ерпень99,7

По підрахункам кредитора, основна
заборгованість - 714 900 грн. за
врахований для нарахування
інфляційних втрат період протягом
березня 2011 р.- серпня 2012 р. із розрахунку
індексу інфляції 102,17 % збільшилась до
730413,33 грн.

Отже, сума інфляційних нарахувань за
період березень 2011р. - серпень 2012р. за
його розрахунком складає: 730713,33 - 714900 = 15
813,33грн.

Слід зазначити, що з огляду на
положення ст. 1 та ст. 31 Закону про
банкрутство та п. 14 постанови Пленуму
ВС України від 18.12.2009р. № 15 «Про судову
практику в справах про банкрутство»
сума, відповідно до індексу інфляції та
3% річних, нараховані відповідно до ст.625
ЦК України, входять до складу основного
грошового зобов'язання (не є санкціями
в розумінні ст.31 Закону про
банкрутство), а відтак такі суми також
слід віднести до четвертою черги
реєстру кредиторів.

Отже, заборгованість за Договором
поставки, яку слід віднести до
четвертої черги реєстру вимог
кредиторів становить: 714900 + 15813,33 + 34844,03 =
765 557,36 грн.

Крім того, відповідно до п.9.4 договору
поставки та виходячи з того, що право на
отримання неустойки виникає кожного
дня, починаючи з 12.02.2011 (сплив з 08.02.2011
вищевказаного триденного строку) і
закінчується 27.09.2012 (як датою введення
мораторію), сума неустойки становить:

Сума боргу: 714 900 грн.

Ставка річних: 60 %

Розрахунок провадиться за формулою:

Сума = Сума боргу х 60% : 365 днів х
кількість днів

Період розрахунку: з 12.02.2011 по 27.09.2011 (227
днів) 714 900 грн. х 60/100/365 х 227 = 266765,42 грн.

Період розрахунку: з 28.09.2011 по 27.09.2012 (365
днів) 714 900 х 60/100/365 х 365 = 428 940 грн.

Всього: 266765,42 + 428940 = 695705,42 грн.

Відповідно до змісту ст.ст. 1,31 Закону
про банкрутство вказані штрафні
санкції слід зарахувати до шостої
черги реєстру вимог кредиторів.

Відтак, по підрахункам ТОВ
«УКРТЕХПРОМЛІЗИНГ» загалом сума
заборгованості Боржника перед
Кредитором складає:

¦ за четвертою чергою реєстру
вимог кредиторів: 1605841,46 грн. + 1687646,19 грн.
+ 765557,36грн. = 4059045,01грн.

¦ за шостою чергою реєстру вимог
кредиторів : 242338,80 грн. + 202459,96грн. +
695705,42грн. = 1140504,18 грн.

а всього - 5 199 549,19грн.

Отримавши примірник вищезгаданої
заяви безпосередньо в судовому
засіданні 24 квітня 2014р., розпорядник
майна - арбітражний керуючий Капличний
А.М., ознайомившись зі змістом
вищезгаданої Заяви конкурсного
кредитора від 21.04.2014р. № 14/ЮР/04-23 про
зменшення вимог до боржника (вх. №
05-06/426/14 від 24.04.2014р.) надіслав до
господарського суду Заяву-заперечення
(вх. № 05-06/4352/14 від 25.04.2014р.), в якій просив
господарський суд застосувати при
розгляді грошових вимог кредитора
строк позовної давності у
відповідності до вимог чинного
законодавства України та підтвердив
необхідність визнання відмічених
грошових вимог в частині основного
боргу із включенням до реєстру вимог
кредиторів ТОВ "Синявські граніти" с.
Нова Синявка Старосинявського району
згідно обумовленої Законом черговості.

Приймаючи ухвалу, господарським судом
враховується, що у відповідності до ч.ч.
1, 3 ст. 14, ч. 2 ст. 15 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(надалі Закону) в чинній на час
порушення провадження в справі
редакції, конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Боржник разом з розпорядником майна за
наслідками розгляду зазначених вимог
повністю або частково визнає їх або
відхиляє, з обґрунтуванням підстав
відхилення, про що розпорядник майна
повідомляє письмово заявників і
господарський суд.

У попередньому засіданні
господарський суд розглядає реєстр
вимог кредиторів, вимоги кредиторів,
щодо яких були заперечення боржника і
які не були включенні розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів.

Згідно з ч. 7 п. 1 ст. 23 вказаного вище
Закону, вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури.

Надісланий розпорядником майна ТОВ
"Синявські граніти" с. Нова Синявка
Старосинявського району реєстр вимог
кредиторів (вх. № 05-22/4777/13 від 13.05.2013р.) не
підписано боржником та не містить
інформації про схвалення/заперечення
грошових вимог ТОВ «Укртехпромлізинг»
м. Київ в сумі 15714900 грн., в послідуючому
зменшених до 5199549,19 грн., а тому суд
вважає за необхідне визнати їх
частково з огляду на наступне :

У відповідності до п. 2 Листа Вищого
господарського суду України за №
01-06/928/2012 від 17.07.2012р. «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права»
розробленого з метою забезпечення
правильної і однакової судової
практики із врахуванням практики
застосування судом касаційної
інстанції у розгляді справ окремих
норм Цивільного кодексу України (далі -
ЦК України), Господарського кодексу
України (далі - ГК України) та інших
актів законодавства, що містять норми
матеріального права, щодо частини
другої статті 625 ЦК України у розгляді
справ зі спорів, пов'язаних з
визначенням суми боргу з урахуванням
індексу інфляції, відмічено, що згідно
з частиною другою статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

Сума боргу з урахуванням індексу
інфляції повинна розраховуватися,
виходячи з індексу інфляції за кожний
місяць (рік) прострочення, незалежно
від того, чи був в якийсь період індекс
інфляції менше одиниці (тобто мала
місце не інфляція, а дефляція) [див.
постанову Вищого господарського суду
України від 05.04.2011 № 23/466 та лист
Верховного Суду України "Рекомендації
щодо порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ"
від 03.04.1997 № 62-97р].

При застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 01.02.2012 № 52/30).

В силу приписів статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (стаття 599 ЦК
України). При цьому чинне законодавство
не пов'язує припинення грошового
зобов'язання з наявністю судового
рішення про стягнення боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох процентів річних від
простроченої суми чи відкриттям
виконавчого провадження з примусового
виконання такого рішення (див.
постанови Верховного Суду України від
04.07.2011 № 13/210/10 та від 12.09.2011 № 6/433-42/183 і
постанову Вищого господарського суду
України від 16.03.2011 № 11/109).

Окрім того Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» Із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Вищого господарського суду № 13 від
17.12.2013 закріплено (п.1.1), що позовна
давність, за визначенням статті 256
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Отже, позовна давність є
інститутом цивільного права і може
застосовуватися виключно до вимог зі
спорів, що виникають у цивільних
відносинах, визначених у частині
першій статті 1 ЦК України, та у
господарських відносинах (стаття 3
Господарського кодексу України, далі -
ГК України).

Відповідно до п. 1.4 Постанови, позовна
давність застосовується у розгляді
вимог кредиторів за грошовими
зобов'язаннями у провадженні зі справ
про банкрутство, за винятком випадків,
коли підставою цих вимог є виконавчі
документи або якщо у відповідних
вимогах судом вже було відмовлено в
порядку позовного провадження.

Разом з тим перевіривши здійсненні
кредитором розрахунки складових
частин грошових вимог за допомогою
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство», суд відмічає допущені
заявником арифметичні помилки при
розрахунку втрат від інфляції через
невиконання боржником зобов'язань щодо
повернення авансу за договором
поставки № 01-04-02/11 від 04.02.2011р. протягом
вказаного кредитором часу (березень
2011р.-серпень 2012р.), коли рівень інфляції
становив 102,1895%. Відповідно сума
інфляційних нарахувань складає 15652,96
грн.

Окрім того вірний розмір
заборгованості по 3% річних з
простроченої суми складає 34800,52 грн., що
відповідно змінює загальний розмір
заборгованості за договором поставки
№ 01-04-02/11 від 04.02.2011р. до 765353,48 грн. (714900 +
15652,96 +34800,52).

Підсумовуючи викладене, застосувавши
при підрахунку в установленому законом
порядку позовну давність для
нарахування штрафних санкцій,
визначену заявником черговість
задоволення грошових вимог кредитора
слід змінити наступним чином : 4058841,13
грн. (1605841,46 + 1687646,19 + 765353,48 )
заборгованості (четверта черга), 482808,34
грн. штрафних санкцій (99199,68 + 125775,87 +
257832,79 пені та неустойки (шоста черга), а
також 1147 грн. судових витрат (перша
черга).

Зважаючи на викладене вище,
господарський суд приходить до
висновку про те, що грошові вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРТЕХПРОМЛІЗИНГ»
м. Київ слід визнати загалом в сумі
4541649,47 грн., включивши до реєстру вимог
кредиторів ТОВ "Синявські граніти" з
дотриманням закріпленої Законом
черговості, з огляду на те, що у
відповідності до абз. 5 ст. 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", кредитор у
відзначеній сумі є конкурсним.

У визнанні решти грошових вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРТЕХПРОМЛІЗИНГ»
м. Київ слід відмовити.

Керуючись абз. 5 ст. 1, ч.ч. 1, 3 ст. 14, ч. 2 ст.
15, ч. 7 п. 1 ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати грошову вимогу товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКРТЕХПРОМЛІЗИНГ» м. Київ як
конкурсного кредитора ТОВ "Синявські
граніти" в сумі 4541649,47 грн., зобов'язавши
внести розпорядника майна до реєстру
вимог кредиторів ТОВ "Синявські
граніти" с. Нова Синявка
Старосинявського району 4058841,13 грн.
заборгованості (четверта черга), 482808,34
грн. штрафних санкцій (шоста черга) та
1147 грн. судових витрат (перша черга).

У визнанні решти грошових вимог -
відмовити.

Примірники ухвали надіслати в адреси
кредитора, розпорядника майна та
боржника (рекомендованими листами з
повід. про вручення).

Суддя
Грамчук І.В.

Віддіруковано:5 примірників:1-до справи

2-боржнику 31433,Хмельницька обл.
Старосинявський р-н, с.Нова Синявка,
вул. І.Франка, 9;

3-4 - АТ "ДельтаБанк" 04080,м.Київ,
вул.Фрунзе,39; 01033 м.Київ, вул.Щорса,36-б;

5- розпоряднику майна Капличному А.М.,
АДРЕСА_4,