ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 рокуСправа № 912/759/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Коротченко Л.С.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/759/14

за позовом: дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: комунального
підприємства "Теплокомуненерго"
Олександрійської міської ради, м.
Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 129 299,10 грн.

Представники :

від позивача - Яковенко П.А.,
довіреність № 43/10 від 30.12.13 р.;

від відповідача - Малахова Т. Ю.,
довіреність № 12 від 08.01.14 р.

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду Кіровоградської
області з позовною заявою про
стягнення з комунального підприємства
"Теплокомуненерго" Олександрійської
міської ради на користь позивача пені в
розмірі 92 071,77 грн. та трьох відсотків
річних в сумі 37 227,33 грн.

В обґрунтування пред'явлених позовних
вимог, позивач посилається на
неналежне виконання відповідачем умов
укладеного між сторонами договору
поставки природного газу для
вироблення теплової енергії для потреб
установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання від 28.01.11 р. №
57/11-БО.

У судовому засіданні 24.04.14 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача подав
письмовий відзив на позов, відповідно
до якого не визнає позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
стовідсоткове погашення основної
заборгованості за договором. Що ж до
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 589 157,72 грн., то воно зумовлене
винятковими обставинами, зокрема,
несвоєчасним отриманням субвенцій з
державного бюджету для погашення
заборгованості з різниці в тарифах.
Незначність прострочення виконання
зобов'язання, невідповідність розміру
штрафних санкцій наслідкам понесених
позивачем збитків, негайне добровільне
усунення винною стороною порушення та
відсутність вини відповідача у
виникненні заборгованості є, на думку
відповідача, підставами для відмови
позивачу у позові (а.с. 37-38 том 1).

Поданий до суду письмовий відзив на
позов містить також клопотання
відповідача зменшити розмір пені та
штрафних санкцій, нарахованих
комунальному підприємству
"Теплокомуненерго", на 90% відсотків.

Розглянувши наявні матеріали справи,
подані сторонами докази та заслухавши
пояснення представників сторін,
господарський суд встановив наступне.

28.01.11 р. між Дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (далі -
Постачальник) та комунальним
підприємством "Теплокомуненерго"
Олександрійської міської ради (далі -
Покупець) укладено договір №
57/11-БО поставки природного газу для
вироблення теплової енергії для потреб
установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання (далі - Договір, а.с. 13-17
том 1).

Відповідно до умов Договору,
Постачальник зобов'язується поставити
Покупцеві імпортований природний газ,
а Покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п. 1.2. цього Договору. Газ,
що постачається за цим Договором,
використовується Покупцем виключно
для вироблення теплової енергії для
потреб установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання. Використання газу
Покупцем для інших потреб не є
предметом цього Договору (п. 1.1.
Договору).

У п. 1.2. Договору сторонами передбачено,
що Постачальник передає Покупцю в
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011
року природний газ (надалі - газ) з
урахуванням вартості його
транспортування в обсязі до 5900
тис.куб.м., в тому числі по місяцях:
січень - 1320 тис. куб.м., лютий - 1210 тис.
куб. м., березень - 900 тис. куб. м., квітень
- 180 тис. куб. м., жовтень - 240 тис. куб.м.,
листопад - 770 тис. куб.м., грудень - 1280 тис.
куб. м., разом - 5900 тис. куб.м.

Ціну газу сторони погодили у розділі 3
Договору.

Так, відповідно до п. 3.1. Договору, ціна
за 1000 куб. м. природного газу становить
2282,00 грн. без урахування податку на
додану вартість, збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу, крім того: - збір у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ - 2% та ПДВ -
20%. Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 234,00
грн., крім того ПДВ - 20%. Всього до оплати
за 1000 куб.м. природного газу - 2561,64 грн.,
крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 3073,97 грн.

Загальна вартість цього Договору
складається із сум вартості місячних
поставок газу.

Згідно п. 4.1. Договору, розрахунки
проводяться шляхом поетапної оплати у
такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу проводяться не пізніше
10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться
плановими платежами по 33% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу до 20 та 30 (31) місяця
поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі акта приймання - передачі газу
до 20 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Також сторони в п. 4.3 Договору
домовилися, що в платіжних дорученнях
Покупець повинен обов'язково зазначати
номер договору, дату його підписання та
призначення платежу. За наявності
заборгованості за цим Договором
Постачальник зараховує кошти, що
надійшли від Покупця, як погашення
заборгованості за спожитий газ,
поставлений в минулі періоди за цим
Договором, незалежно від зазначеного в
платіжному дорученні призначення
платежу.

В п.п. 5.1., 5.2. Договору сторони
домовились про строк поставки газу - з
01.01.11 р. по 31.12.11 р. включно, а також про
місце поставки газу - Постачальник
передає газ Покупцеві на комерційному
вузлі/вузлах обліку газу Покупця або за
відсутності їх у Покупця - на
вузлі/вузлах обліку газотранспортного
підприємства.

Цей Договір набирає чинності з моменту
його підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, поширює свою дію на
відносини, що склались між сторонами з
01.01.11 р. і діє у частині поставки газу до
31.12.11 р. включно, а у частині розрахунків
за газ - до їх повного здійснення (п. 10.1.
Договору).

Договір підписаний повноважними
представниками Постачальника та
Покупця, скріплений круглими печатками
позивача та відповідача

Постачальником та Покупцем підписано
Додаток № 1 до Договору, що визначає
умови поставки і обліку газу та інші
права та обов'язки сторін, а також
порядок приймання-передачі газу (а.с.
18-20 том 1).

31.03.11 р. та 01.07.11 р. сторонами підписано
Додаткову угоду № 1 та Додаткову угоду
№ 2 до Договору (а.с. 21-22 том 1),
відповідно до яких викладено п. 3.1.
Договору у нових редакціях, за змістом
останньої з яких з 01.07.11 р. ціна за 1000
куб. м. природного газу становить 3023,50
грн. без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу, крім того: - збір у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ - 2% та ПДВ -
20%. Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 285,00
грн., крім того ПДВ - 20%. До сплати за 1000
куб.м. природного газу - 3368,97 грн., крім
того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4042,76 грн.

Відповідно до Додаткової угоди № 3 від
03.10.11 р., Договір вважається припиненим
в частині поставки природного газу з
01.10.11 р. (а.с. 23 том 1).

Вказані Додаткові угоди до Договору є
невід'ємними частинами Договору,
підписані представниками сторін та
скріплені круглими печатками
підприємств.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу.

Так, за змістом ст. 714 Цивільного
кодексу України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме: акту прийому-передачі природного
газу для вироблення теплової енергії
для бюджетних установ та організацій
та інших споживачів від 31.01.11 р. на суму 3
253 121,92 грн., від 31.01.11 р. на суму 4 586 489,91
грн., акту прийому-передачі природного
газу від 28.02.11 р. на суму 3 093 718,24 грн.,
акту прийому-передачі природного газу
від 31.03.11 р. на суму 2 229 339,96 грн. та акту
прийому-передачі природного газу від
30.04.11 р. на суму 623 358,96 грн., позивач свої
зобов'язання за Договором виконав
належним чином, передавши відповідачу
за період з січня 2011 по квітень 2011 року
газ на загальну суму 9 199 539,08 грн. (а.с. 24-27
том 1).

Відповідач розрахувався за спожитий
природний газ в повному обсязі, що
вбачається з розрахунку боргу Покупця
за Договором, а також виписок з рахунку
позивача (а.с. 68- 238 том 1, 1- 213 том 2).

Разом з цим, як вбачається з наявних в
матеріалах справи банківських виписок,
розрахунки здійснювались Покупцем з
порушенням строків, встановлених
Договором.

Зважаючи на викладене, позивач просить
стягнути з відповідача пеню в розмірі
92 071,77 грн. та три відсотки річних
за несвоєчасні розрахунки в сумі 37 227,33
грн.

Відповідач не визнає вимоги позивача в
повному обсязі.

Відповідно до письмового відзиву на
позов, відповідач не заперечує факту
несвоєчасної сплати основної
заборгованості за Договором, пояснюючи
прострочення виконання зобов'язання
різницею в тарифах на послуги
теплопостачання та несвоєчасністю
отримання субвенцій з державного
бюджету для погашення такої різниці
(а.с. 40 - 41 том 1). Також, як зазначає
відповідач, причиною неналежного
виконання зобов'язання є скрутний
майновий стан підприємства, що
Покупець підтверджує довідкою про
заборгованість за податковими
зобов'язаннями, розрахунком
дебиторської (кредиторської)
заборгованості відповідача за лютий
місяць 2014 року та даними про рух
грошових коштів відповідача за 2012 рік
(а.с. 46-48 том 1).

Водночас, відповідач заявляє, що ним не
було спричинено позивачу будь яких
збитків та наголошує на незначності
прострочення у виконанні зобов'язання
та негайному добровільному усуненні
порушення та його наслідків.

Вважаючи обставини, вказані ним у
письмовому відзиві, винятковими,
посилаючись на п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України, п. 1 ст.
233 Господарського кодексу України, ч. 3
ст. 551 Цивільного кодексу України,
відповідач просить господарський суд
зменшити розмір пені та штрафних
санкцій, нарахованих підприємству, на
90% відсотків.

Аналізуючи зібрані у справі докази та
оцінюючи їх у сукупності,
господарський суд дійшов наступних
висновків.

Укладений сторонами Договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань.

Відповідно ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
у тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання, згідно ст.
174 Господарського кодексу України, є
господарський договір.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175
Господарського кодексу України,
майново-господарські зобов'язання, які
є одним із видів господарських
зобов'язань, - це цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Статтею 175 Господарського кодексу
України визначено, що майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

В силу ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій відповідно до ч.
2 ст. 217 Господарського кодексу України,
є штрафні санкції, до яких віднесені, у
т.ч. штраф та пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546
Цивільного кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.1. Договору, у разі
невиконання або неналежне виконання
своїх зобов'язань за Договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законами та цим Договором.

Пунктом 7.3.1. Договору визначено, що у
разі порушення Покупцем умов п. 4.1.
цього Договору, Покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Поданий позивачем розрахунок пені в
сумі 92 071,77 грн. та 3% річних в сумі
37 227,33 грн. є обґрунтованим та
відповідає умовам Договору, чинному
законодавству та фактичним обставинам
справи, а тому вимоги позивача є
обгрунтованими (а.с. 4 - 10 том 1).

Доказів сплати пені в сумі 92 071,77 грн. та
3% річних в сумі 37 227,33 грн. відповідачем
до суду не подано, в матеріалах справи
такі докази відсутні.

Поряд з цим, ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарському суду надано право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України, у разі, якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначено, що розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до положень пп. 3.17.4. п. 3.17
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11 р.
№ 18, які вказують на те, що вирішуючи
питання про зменшення неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання,
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення зобов'язання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки таким наслідкам, поведінки
винної сторони (в тому числі вжиття чи
невжиття нею заходів до виконання
зобов'язання, негайне добровільне
усунення нею порушення та його
наслідків) тощо.

Господарський суд вважає за необхідне
врахувати доводи відповідача щодо
існування виняткових обставин і
наданих йому доказів про те, що на
несвоєчасне виконання відповідачем
своїх зобов'язань вплинуло неотримання
ним субвенції з бюджету, кошти від якої
мали піти на погашення боргу за
поставки природного газу для надання
населенню послуг з опалення гарячого
водопостачання, а також значна
дебіторська заборгованість перед
відповідачем за спожиту теплову
енергію таких споживачів, як бюджетні
організації та населення.

Як вбачається з фактичних обставин
справи, ступінь виконання відповідачем
основного зобов'язання за Договором на
момент вирішення спору становить 100 %. А
найбільший строк прострочення
відповідачем грошового зобов'язання не
перевищує 6 місяців.

Також, господарським судом взято до
уваги, що позивач займає монопольне
становище з постачання природного
газу, у відповідності до мети
діяльності компанії забезпечує
ефективне функціонування та розвиток
нафтогазового комплексу, більш повне
задоволення потреб промислових і
побутових споживачів у сировині та
паливно-енергетичних ресурсах, а тому
укладає договори купівлі-продажу газу
з безліччю контрагентів.

Взявши до уваги майновий стан сторін,
які беруть участь у зобов'язанні,
враховуючи статус відповідача, який
використовує придбаний газ у
переважній більшості для вироблення
теплової енергії для потреб населення,
бюджетних установ та організацій, а
також ступінь виконання боржником
зобов'язань за Договором та незначний
строк прострочення виконання
грошового зобов'язання, господарський
суд вважає за необхідне зменшити
розмір стягнення з відповідача пені
від належної до стягнення суми до 46 035,88
грн., тобто на 50%.

Крім того, пред'явлена до стягнення з
відповідача сума 3% річних має
компенсувати всі негативні наслідки
затримки розрахунку з боку
відповідача, оскільки сплата трьох
відсотків річних від простроченої суми
не має характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому у
господарського суду відсутнє право на
зменшення нарахованих позивачем 3%
річних.

Враховуючи зменшення господарським
судом суми пред'явленої до стягнення з
відповідача суми пені, вимоги позивача
підлягають задоволенню частково.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати зі сплати судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33-34, 49, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ
:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
"Теплокомуненерго" Олександрійської
міської ради (28000, Кіровоградська
область, м. Олександрія, вул. 50 років
Жовтня, б. 32А, ) на
користь дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, рахунок № 7001 в
ФПАТ КБ "Південкомбанк", м. Київ, МФО 320876,
) заборгованість в сумі
83 263,21 грн., з яких: 46 035,88 грн. - пеня, 37 227,33
грн. - 3% річних, а також витрати по
сплаті судового збору в сумі 1 665,26 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом.

У разі якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
рішення.

Повне рішення складено 29.04.2014 року

Суддя
Л. С. Коротченко