ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" травня 2014 р.Справа № 916/296/14

за позовом Прокурора Одеської області
в інтересах держави в особі, якою є
Міністерство внутрішніх справ України

до відповідача Одеської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Одеське училище
професійної підготовки працівників
міліції Головного управління МВС
України в Одеській області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Реєстраційна
служба Одеського міського управління
юстиції Головного управління юстиції в
Одеській області

про визнання права власності

Суддя Власова С.Г.

Представники:

Від прокурора: Польський М.В. на
підставі посвідчення

Від позивача: Панчошак О.Д. за
довіреністю №61/2012 від 19.01.2012р.

Від відповідача: Моджук І.О. за
довіреністю №647/исх-гс від 09.12.2013р.

Від третьої особи професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області: Бухенко В.А. за
довіреністю №58 від 14.02.2014р.

Від третьої особи Реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції
Головного управління юстиції в
Одеській області: Голоцван Є.О. за
довіреністю №12-7-2125РС від 20.06.2013р.

В судовому засіданні приймали участь:

Від прокурора: Польський М.В. на
підставі посвідчення

Від позивача: не з'явився

Від третьої особи професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області: Бухенко В.А. за
довіреністю №58 від 14.02.2014р.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи Реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції
Головного управління юстиції в
Одеській області: Голоцван Є.О. за
довіреністю №12-7-2125РС від 20.06.2013р.

СУТЬ СПОРУ: 31.01.2014р. за вх. № 284/14
Прокурор Одеської області в інтересах
держави в особі, якою є Міністерство
внутрішніх справ України звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Одеської міської ради, в
якому просить суд визнати за державою в
особі Міністерства внутрішніх справ
України право власності на об'єкти
нерухомого майна, що розташовані на
земельній ділянці площею 4,0 га за
адресою: м. Одеса, вул. 21-й км.
Старокиївської дороги, 42-В із
закріпленням на праві оперативного
управління за Одеським училищем
професійної підготовки працівників
міліції ГУМВС України в Одеській
області, а саме на: гуртожиток № 2,
медична частина, літера "Д", загальною
площею 789,6 кв. м., інвентарний № 10310001;
банно-пральний блок, літера "М",
загальною площею 381,3 кв. м., інвентарний
№ 10310002; гараж, літера "ЦХ", загальною
площею 702,5 кв. м., інвентарний № 10310003;
гуртожиток, літера "Е", загальною площею
880,4 кв. м., інвентарний № 10310004; учбовий
корпус № 2, їдальня, літера "Г",
загальною площею 1110,0 кв. м., інвентарний
№ 10310005; чергова частина, учбовий корпус
№ 3, літера "Б", загальною площею 721,6 кв.
м., інвентарний № 10310006,
адміністративний корпус, літера "А",
загальною площею 1031,1 кв. м., інвентарний
№ 10310007, учбовий корпус № 1, літера "В",
загальною площею 959,2 кв. м., інвентарний
№ 10310008; склади № 1, № 2, № 3, № 4, літера
"А1", загальною площею 222,8 кв. м.,
інвентарний № 10310009; тир № 1, тир № 2, тир
№ 3, літера "Л" загальною площею 1545,3 кв.
м., інвентарний № 10310010; трансформаторна
підстанція, літера "Р", загальною площею
40,4 кв. м., інвентарний № 10310011, спортивні
зали № 1, № 2, літера "И", загальною
площею 804,8 кв. м., інвентарний № 10310012;
майстерня, літера "Щ", загальною площею
44,8 кв. м., інвентарний № 10310013;
спортивний зал № 3, літера "П" загальною
площею 177,2 кв. м., інвентарний № 10310014;
будівля туалету, літера "Ш", загальною
площею 36,9 кв. м., інвентарний № 10310015,
водосховище, літера "С", загальною
площею 65,7 кв. м., інвентарний № 10310016,
спортивний зал № 4, літера "К", загальною
площею 813,3 кв. м., інвентарний № 10310017;
котельна, літера "Н", загальною площею
125,5 кв. м., інвентарний № 10310018;
гуртожиток № 3, літера "Ж" загальною
площею 662,6 кв. м., інвентарний № 10310019;
клуб, музей, столярна майстерня, літера
"О", загальною площею 875,2 кв. м.,
інвентарний № 10310020, будівля хімічного
полігону, літера "СІ", загальною площею
65,6 кв. м., інвентарний № 10310021, склади для
продуктів харчування № 5, № 6, літера "У",
загальною площею 79,1 кв. м., інвентарний
№ 10310022; склад № 7, літера "Ф", загальною
площею 27,3 кв. м., інвентарний № 10310023;
актові зали, учбові полігони, літера "Т"
загальною площею 797,9 кв. м., інвентарний
№ 10310024; бібліотека, гуртожиток № 4,
загальною площею 740,47 кв. м., інвентарний
№ 10310025, гуртожиток № 5, літера " 31",
загальною площею 874,7 кв. м., інвентарний
№ 10310026; учбовий корпус № 4, літера "З",
загальною площею 1753,4 кв. м., інвентарний
№ 10310027; капличка, літера "Ч", загальною
площею 25,4 кв. м., інвентарний № 10330010.

Ухвалою суду від 03.02.2014р.
провадження у даній справі порушено,
справі присвоєно № 916/296/14 та залучено
до участі у справі у якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
Одеське училище професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області

Ухвалою суду від 05.03.2014р. до участі у
справі у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача залучено
Реєстраційну службу Одеського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції в Одеській області

У судовому засіданні від 19.03.2014р.
Прокурором заявлено клопотання про
продовження строку вирішення спору у
зв'язку з необхідністю надання
витребуваних судом та додаткових
доказів, яке було задоволено судом та
винесено відповідну ухвалу про
продовження строку розгляду спору по
даній справі до 15.04.2014р. включно .

Згідно з розпорядження в.о. голови
господарського суду Одеської області
Петрова В.С. від 07.04.2014р. у зв'язку з
перебуванням судді Власової С.Г. на
лікарняному, справу №916/296/14 передано на
розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.04.2014р. дану справу
прийнято до провадження суддею
Цісельським О.В.

У зв'язку із виходом судді Власової С.Г.
з лікарняного, згідно з розпорядженням
в.о. голови господарського суду
Одеської області Горячук Н.О. від
14.04.2014р. справу №916/296/14 передано на
розгляд судді Власової С.Г, про
прийняття даної справи до провадження
останньою винесено відповідну ухвалу
від 15.04.2014р.

Прокурор Одеської області та позивач
підтримують позовні вимоги та просять
суд їх задовольнити з підстав,
викладених у позові та у додаткових
правових обґрунтуваннях позову.

Відповідач усно заперечує проти позову
та просить суд відмовити прокуратурі
та позивачу у його задоволенні.

Одеське училище професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області підтримує позовні
вимоги та просить суд їх задовольнити.

Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції в Одеській області
проти позову не заперечує.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,

суд в порядку ст. 75 ГПК України,
встановив наступне:

Згідно наказу від 21.07.1992р. № 293 УМВС
України в Одеській області на базі
учбового центру УВС області було
створено училище професійної
підготовки працівників міліції УВС
Одеської області, з містом постійної
дислокації на території ліквідованого
лікувально-трудового профілакторію №
13 УВС області, з передачею з балансу
Управління виконання покарань УВС на
баланс створеного училища будівлі,
споруди інших основних фондів, майна та
матеріальних цінностей ліквідованого
ЛТП Юг-311/П-13 УВС Одеської області.

Відповідно до положень Статуту
Одеського училища професійної
підготовки працівників міліції,
останнє засновано на державній формі
власності, підпорядкована
Міністерству внутрішніх справ України,
засновником якого є Головне управління
МВС України в Одеській області,
утримується за рахунок коштів
державного та місцевого бюджету. Майно
(рухоме та нерухоме), яке обліковується
на балансі Одеського училища
професійної підготовки працівників
міліції належить до державної
власності.

Згідно з рішенням ВК Комінтернівської
районної ради депутатів трудящихся №214
від 16.08.1968р. та рішення ВК Одеської
обласної ради депутатів трудящих № 535/6
від 10.09.1968р. Одеському обласному
управлінню охорони громадського
порядку під розміщення
лікувально-трудового профілакторію в
Куліндоровському промвузлі відведено
4, 0 га землі за рахунок земель радгоспу
"Одеський". На вказаній території було
зведено 25 будівель
лікувально-трудового профілакторію №
13 (ЛТП ЮГ-311/П-13 УВС Одеської області),
згодом це майно передано на баланс
Одеського училища професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області, що підтверджується
актом приймання-передачі № 12 від 18.08.1992.

Рішенням Комінтернівської районної
ради від 21.06.1994р. "Про переоформлення
земельної ділянки організації ЮГ-311/П-13
за Одеським училищем міліції УВС"
вилучено земельну ділянку площею 4,0 га
у організації ЮГ-311/П-13 у зв'язку з
ліквідацією цієї організації та
закріплено за Одеським училищем
міліції УВС вилучену земельну ділянку
площею 4,0 га в постійне користування
для підготовки працівників міліції УВС
області; зобов'язано відділ по
земельним ресурсам видати акт на землю
і внести відповідні зміни в
земельно-облікову документацію. Але
позивач зазначає, що право власності на
майно, яке знаходиться на цій земельній
ділянці, не визнано.

Відповідно до рішення Одеської облради
№347-ХХШ від 07.08.2001р. "Про межу м. Одеси"
887,0 га земель Комінтернівського району,
в т.ч. 526 га земель Красносільської
сільської ради, затверджені в межі
Одеси .

Рішенням виконавчого комітету
Красносільської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області від 16.03.2010 № 74 позивачу надана
юридична адреса: Одеська обл.,
Комінтернівський р-н, Красносільська
сільська рада, 21 км Старокиївського
шосе, № 42-В.

На запит директора Одеського училища
професійної підготовки працівників
міліції Головного управління МВС
України в Одеській області від 23.05.2013р.
№24/219 щодо можливості подання позову до
суду для визнання права власності на
будівлі, які були вилучені у
організації ЮГ-311/П-13 та закріплені за
позивачем Прокуратурою Одеської
області було проведено перевірку.

Згідно з листом від 19.09.2013р. №7109-13
Прокуратури Одеської області
встановлено, що за інформацією з
архівів Одеської області, Департаменту
архівної справи та діловодства ОМР
(лист від 17.07.2013р. №1447-11-01-08) та районного
державного архіву Комінтернівської
районної державної адміністрації
Одеської області правовстановлюючі
документу на будівлю за адресою: м.
Одеса, вул. 21-й км Старокиївської
дороги, не знайдені. Також відповідно
до даних КП "ОМБТІ та РОН" докази права
власності Одеського училища
професійної підготовки працівників
міліції Головного управління МВС
України в Одеській області на
вищевказані будівлі відсутні.

Відповідно до листа від 12.11.2013р №24/470
позивач звернувся до органів місцевого
самоврядування для реєстрації права
власності на спірні будівлі. Листом від
29.11.2013р. №01-13/9641 Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради повідомив заявника про
неможливість зареєструвати спірне
майно.

Позивач зазначає, що спірні споруди
були побудовані за рахунок державних
коштів в період з 1968 по 1992 роки, і з
моменту їх побудови знаходяться у
безперервному та відкритому
користуванні та володінні позивача
впродовж більш ніж сорок років, а
земельна ділянка закріплена за
позивачем у постійне користування.

Також позивач зазначає, що відповідно
до положень ст.344 Цивільного кодексу
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом; право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації. В обгрунтування
позовних вимог прокурор та позивач
посилаються на те , що право власності
за набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Враховуючи викладене, Прокурор,
Позивач та третя особа Одеське училище
професійної підготовки працівників
міліції Головного управління МВС
України в Одеській області просять суд
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечує проти позову
та просить суд відмовити Прокуратурі у
його задоволенні.

Третя особа Реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції
Головного управління юстиції в
Одеській області проти позову не
заперечує.

Досліджуючи матеріали справи,
аналізуючи норми чинного
законодавства, що стосується суті
спору, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів є визнання
права, аналогічна позиція викладена у
ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 318 Цивільного кодексу
України суб'єктами права власності є
Український народ та інші учасники
цивільних відносин, визначені статтею 2
цього Кодексу, а саме: учасниками
цивільних відносин є фізичні особи та
юридичні особи (далі - особи).
Учасниками цивільних відносин є:
держава Україна, Автономна Республіка
Крим, територіальні громади, іноземні
держави та інші суб'єкти публічного
права.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу
України власникові належать право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Володіння
майном - це юридично закріплена
можливість фактично мати майно,
впливати на нього в будь-який момент,
здійснювати щодо такого майна свою
волю. Право користування полягає в
юридично закріпленій можливості
власника використовувати корисні
якості майна для себе, мати з цього
певний зиск та вигоду. Право
розпорядження - це можливість власника
установлювати, змінювати та припиняти
юридичне існування.

Статтею 326 Цивільного кодексу України
визначено, що у державній власності є
майно, у тому числі грошові кошти, яке
належить державі Україна. Від імені та
в інтересах держави Україна право
власності здійснюють відповідно
органи державної влади. Управління
майном, що є у державній власності,
здійснюється державними органами, а у
випадках, передбачених законом, може
здійснюватися іншими суб'єктами.

Статтею 319 Цивільного кодексу України
встановлено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд і має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 116 Конституції
України від 28.06.1996 р. Кабінет Міністрів
України, зокрема, здійснює управління
об'єктами державної власності
відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України „Про
управління об'єктами державної
власності" від 21.09.2006 року № 185-V
визначено, що управління об'єктами
державної власності - це здійснення
Кабінетом Міністрів України та
уповноваженими ним органами, іншими
суб'єктами, визначеними цим Законом,
повноважень щодо реалізації прав
держави як власника таких об'єктів,
пов'язаних з володінням, користуванням
і розпоряджанням ними, у межах,
визначених законодавством України, з
метою задоволення державних та
суспільних потреб.

Відповідно до ст. 4 цього Закону
суб'єктами управління об'єктами
державної власності є: Кабінет
Міністрів України; Фонд державного
майна України; міністерства та інші
органи виконавчої влади; органи, які
здійснюють управління державним
майном відповідно до повноважень,
визначених окремими законами; державні
господарські об'єднання, державні
холдингові компанії, інші державні
господарські організації; юридичні та
фізичні особи, які виконують функції з
управління корпоративними правами
держави; Національна академія наук
України, галузеві академії наук.

Міністерство внутрішніх справ
України відповідно до Положення про
Міністерство внутрішніх справ,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 383/2011 є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади у формуванні та
реалізації державної політики у сфері
захисту прав і свобод людини та
громадянина, власності, інтересів
суспільства і держави. Міністерство
внутрішніх справ України відповідно до
покладених на нього завдань виконує у
межах повноважень інші функції з
управління об'єктами державної
власності, що належать до сфери його
управління (п. 80 Положення).

У відповідності з п. 1.6 статуту
Одеське училище професійної
підготовки працівників міліції
засновано на державній формі
власності, підпорядковане
Міністерству внутрішніх справ України,
засновником якого є Головне управління
МВС України в Одеській області,
утримується за рахунок коштів
державного та місцевого бюджету. Майно
(рухоме та нерухоме), яке обліковується
на балансі Одеського училища
професійної підготовки працівників
міліції належить до державної
власності.

Згідно з положеннями ст. 344
Цивільного кодексу України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Набуття права власності на
земельну ділянку за набувальною
давністю регулюється законом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації. Право власності
за набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень прокуратури, позивача та
третьої особи - Одеське училище
професійної підготовки працівників
міліції Головного управління МВС
України в Одеській області, спірні
будівлі були побудовані за рахунок
державних коштів в період з 1968 по 1992
роки, і з моменту їх побудови до
сьогодні знаходяться у відкритому,
безперервному користуванні Одеського
училища професійної підготовки
працівників міліції Головного
управління МВС України в Одеській
області.

Згідно ст. 322 Цивільного кодексу
України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до матеріалів справи,
Одеське училище професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області утримує будівлі, що
передані на баланс Одеського училища
професійної підготовки працівників
міліції Головного управління МВС
України в Одеській області, що
підтверджується актом
приймання-передачі № 12 від 18.08.1992. та
закріплено за третьою особою на
стороні позивача відповідно до Рішення
Комінтернівської районної ради від
21.06.1994р. "Про переоформлення земельної
ділянки організації ЮГ-311/П-13 за
Одеським училищем міліції УВС".

З огляду на викладене вбачається, що
відповідно до Закону України "Про
управління об'єктами державної
власності", Міністерство внутрішніх
справ України здійснює управління
державним майном, що закріплене за
Одеським училищем професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області, яке знаходиться на їх
балансі відповідно до довідки про
наявність будівель та споруд, які
знаходяться на балансі Одеського
училища професійної підготовки
працівників міліції Головного
управління МВС України в Одеській
області.

В силу ст. 329 Цивільного кодексу України
юридична особа публічного права
набуває право власності на майно,
передане їй у власність, та на майно,
набуте нею у власність на підставах, не
заборонених законом.

Статтею 170 Цивільного кодексу України
передбачено, що держава набуває і
здійснює цивільні права та обов'язки
через органи державної влади у межах
їхньої компетенції, встановленої
законом.

Правові підстави набуття права
власності визначено у главі 24
Цивільного кодексу України.

Так, згідно з положеннями ст. 328
Цивільного кодексу України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Право власності як і будь-яке інше
суб'єктивне право виникає при
наявності певних юридичних фактів,
конкретних життєвих обставин, з якими
закон пов'язує виникнення права
власності на конкретне майно у певних
осіб. Підстави виникнення права
власності поділяються на первісні та
похідні. До первісних підстав
відносяться ті способи, за якими право
власності виникає на річ вперше або
незалежно від волі попередніх
власників: новостворене майно (ст. 331),
переробка речі (ст. 332), привласнення
загальнодоступних дарів природи (ст.
333), безхазяйна річ (ст. 335), набуття права
власності на рухому річ, від якої
власник відмовився (ст. 336), знахідка (ст.
338), бездоглядна домашня тварина (ст. 341),
скарб (ст. 343), набувальна давність (ст.
344), викуп пам'ятки історії та культури
(ст. 352), реквізиція (ст. 353), конфіскація
(ст. 354). До похідних відносяться ті
підстави, за якими право власності на
річ виникає за волею попереднього
власника (цивільні правочини,
спадкування за законом і за заповітом).

У позовній заяві та в додаткових
правових обґрунтуваннях позову
прокурором зазначено, що право
власності держави на спірні об'єкти
виникло за набувальною давністю.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації. Право власності
за набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Тобто, право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду у випадку, коли особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном, продовжує відкрито,
безперервно володіти ним протягом
десяти років, якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

При цьому відповідно до п. 1 Прикінцевих
та перехідних положень Цивільного
кодексу України, цей Кодекс набирає
чинності з 1 січня 2004 р., а п. 8 цих
положень встановлено, що правила
статті 344 Цивільного кодексу України
про набувальну давність поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Таким чином, оскільки Цивільний кодекс
набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми
ст. 344 Цивільного кодексу поширюються
на правовідносини, що виникли з 1 січня
2001 року, а отже визнання права
власності за набувальною давністю може
мати місце не раніше 1 січня 2011 р.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК,
обставинами, які мають значення для
справи, і, які повинен довести саме
позивач, є: законний об'єкт володіння;
добросовісність володіння;
відкритість володіння; давність
володіння та його безперервність
(тобто строк володіння).

З матеріалів справи вбачається, що за
даними інвентарних карток обліку
основних засобів Одеського училища
професійної підготовки працівників
міліції Головного управління МВС
України в Одеській області, в яких
міститься дата введення об'єктів в
експлуатацію спірні об'єкти були
збудовані у радянські часи.

Згідно ст. 90 Цивільного кодексу
Української РСР в редакції від 18.07.1963 р.
№ 1540-VI, що був чинним під час зведення
вказаних спірних будівель, державі
належать основні засоби виробництва в
промисловості, будівництві і
сільському господарстві, засоби
транспорту і зв'язку, банки, майно
організованих державою торговельних,
комунальних та інших підприємств,
основний міський житловий фонд, а також
інше майно, необхідне для здійснення
завдань держави.

03.08.1990 р. Верховною радою УРСР був
прийнятий Закон №142-ХІІ „Про
економічну самостійність УРСР",
частиною 2 статті 4 якого було
встановлено, що до власності народу
України належать основні засоби
виробництва в промисловості,
будівництві, сільському господарстві,
транспорті, зв'язку, банки, кредитні
установи, майно торгових, комунальних
та інших підприємств, а також житловий
фонд та інше майно на території
України.

Суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження майном в
Українській УРСР були також
врегульовані прийнятим 07.02.1991 р.
Законом № 697-ХІІ „Про власність", який
діяв до прийняття Верховною радою
України Закону України від 27 квітня 2007
року N 997-V „Про внесення змін та
визнання такими, що втратили чинність,
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Цивільного
кодексу України". При цьому слід
зазначити, що з прийняттям у 1991 р.
Закону УРСР „Про власність" з'явилися
нові об'єкти та суб'єкти права
власності. Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону
України „Про власність" власність в
Україні виступає в таких формах:
приватна, колективна, державна. Згідно
ст. 31 зазначеного Закону до державної
власності в Україні належать
загальнодержавна (республіканська)
власність та власність
адміністративно - територіальних
одиниць (комунальна власність). Однією
з основних ознак цього є суб'єкт такого
права. П. 1 ст. 32 Закону України „Про
власність" передбачалось, що суб'єктом
права загальнодержавної
(республіканської) власності державу в
особі Верховної ради України, а згідно
з п. 2 цієї ж статті суб'єктами права
комунальної власності є
адміністративно територіальні одиниці
в особі обласних, районних, міських,
селищних, сільських рад народних
депутатів.

Організації союзного підпорядкування,
підприємства , установи, що розташовані
на території України, з прийняттям
Указу Президії Верховної Ради України
від 30.08.1991 р. № 1452-XII „Про передачу
підприємств, установ та організацій
союзного підпорядкування,
розташованих на території України, у
власність держави" переходять у
державну власність України.

Здійснення функцій щодо управління
майном, що є у загальнодержавній
власності, згідно з пунктом 1 Декрету
Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 р.
№ 8-92 „Про управління майном, що є у
загальнодержавній власності", що діяв
до 18.10.2006 р. було покладено на
міністерства та інші підвідомчі
Кабінету Міністрів України органи
державної виконавчої влади крім
майнових комплексів підприємств,
установ, організацій, управління якими
здійснюють відповідні служби
Верховної Ради України, Президента
України, Кабінету Міністрів України
згідно з законодавчими актами України.

Враховуючи вищевикладені положення
законодавства, суд доходить висновку,
що на момент зведення за радянські часи
вказаних у позові спірних будівель
вони належали до державної форми
власності . Після набуття у 1991 році
Україною незалежності вказані об'єкти
нерухомості перейшли у державну
власність України. Тобто, спірні
будівлі, належать до державної форми
власності.

20.02.2007р. Комунальним підприємством
„Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості" було виготовлено
технічний паспорт на спірні будівлі
Одеського училища професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області, за адресою: м. Одеса,
вул. 21 км Старокиївської дороги,
користувачем яких зазначено
Управління МВС України в Одеській
області.

В ході розгляду справи судом з'ясовано,
що спірні будівлі обліковуються на
балансі Одеського училища професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області, постійно ним
експлуатуються та утримуються за
рахунок коштів державного бюджету і
знаходяться у підпорядкуванні
Позивача про що свідчать наявні в
матеріалах справи копії інвентарних
карток.

Враховуючи викладене, та з огляду на
наявність всіх необхідних підстав для
застосування набувальної давності, а
також відсутність державної
реєстрації у встановленому законом
порядку об'єктів нерухомого майна або
відповідного рішення про прийняття чи
передачу до комунальної власності
громади; непред'явлення вимог щодо
повернення майна попередньому
власнику, будь-яких правовстановлюючих
документів, що б підтверджували чи
спростовували право власності інших
суб'єктів на спірні об'єкти, на думку
суду, з метою захисту прав держави, яка
в особі позивача, якому підпорядковане
Одеське училище професійної
підготовки працівників міліції
Головного управління МВС України в
Одеській області, добросовісно володіє
спірним майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти ним понад десять
років, без державної реєстрації права
власності на нього, що є фактично
законно набутим правом власності,
останнє підлягає визнанню за рішенням
суду на підставі ст. 344 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України (глава 29 кодексу) власник майна
може пред'явити позов про визнання
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документу, що посвідчує його право
власності.

Зі змісту та суті зазначеної статті
позов з цієї підстави може заявлятись
до будь-якої особи, яка словами або
діями (в певних випадках бездіяльністю)
заявила претензії на річ, яка перебуває
у власності іншої особи, або не визнає
це право у будь-який спосіб.

Отже, позивачем у спорах про визнання
права власності може бути будь-який
учасник цивільних правовідносин, який
вважає себе власником певного майна,
однак не може належним чином
реалізувати свої права у зв'язку з
наявністю щодо цього права сумнівів з
боку третіх осіб. Умовами задоволення
позову про визнання права власності на
майно є наявність у позивача доказів на
підтвердження в судовому порядку факту
приналежності йому спірного майна на
праві власності. Такими доказами
можуть бути правовстановлюючі
документи, а також будь-які інші докази,
що підтверджують приналежність
позивачеві спірного майна. Тобто метою
подання такого позову згідно ст. 392 ЦК
України є усунення невизначеності у
суб'єктивному праві, належному особі, а
також створення сприятливих умов для
здійснення суб'єктивного права особою.

З огляду на викладене, господарський
суд вважає, що право власності держави,
від імені якої виступає позивач, на
спірне майно підлягає захисту шляхом
його визнання, що сприятиме усуненню
невизначеності у суб'єктивному праві
щодо спірних об'єктів і перешкод у
належному оформленні позивачем від
імені держави набутого нею права
власності на спірні об'єкти.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Прокурора Одеської
області в інтересах держави в особі,
якою є Міністерство внутрішніх справ
України про визнання права власності,
підлягають задоволенню в повному
обсязі, як обґрунтовані та
підтвердженими належними доказами та
наявними матеріалами справи.

Відповідно до позиції Вищого
господарського суду України,
викладеної у п.2.2.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013р. „Про деякі питання
практики застосування розділу VI
господарського процесуального кодексу
України" із змінами та доповненнями Із
змінами і доповненнями, внесеними
Постановами Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від 29
травня 2013 року та №13 від 17 грудня 2013
року судовий збір з позовної заяви про
визнання права власності на майно,
витребування або повернення майна (в
тому числі в зв'язку з вимогами,
заснованими на приписах частини п'ятої
статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу
України тощо) визначається з
урахуванням вартості спірного майна,
тобто як зі спору майнового характеру.

Враховуючи вищевикладене,
обов'язок по сплаті судового збору
покладається на позивача у справі у
сумі 73080,00 грн. відповідно до первісної
вартості спірного майна, яка складає
22294088,00 грн. (довідка про наявність
будівель та споруд, які знаходяться на
балансі ОУПППМ ГУМВС України в
Одеській області).

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Визнати за державою в особі
Міністерства внутрішніх справ України
(01601 м. Київ, вул. Академіка Богомольця,
10, ) право власності на
об'єкти нерухомого майна, що
розташовані за адресою: м. Одеса, вул.
21-й км. Старокиївської дороги, 42-В, а
саме:

1) будівлю під літерою "А", загальною
площею 1031,1 кв.м., інвентарний номер 10310007

2) будівлю під літерою "А1", загальною
площею 222,8 кв.м., інвентарний номер 10310009

3) будівлю під літерою "Б", загальною
площею 721,6 кв.м., інвентарний номер 10310006

4) будівлю під літерою "В", загальною
площею 959,2 кв.м., інвентарний номер 10310008

5) будівлю під літерою "Г", загальною
площею 1110,0 кв.м., інвентарний номер 10310005

6) будівлю під літерою "Д", загальною
площею 789,6 кв.м., інвентарний номер 10310001

7) будівлю під літерою "Е", загальною
площею 880,4 кв.м., інвентарний номер 10310004

8) будівлю під літерою "Ж", загальною
площею 662,6 кв.м., інвентарний номер 10310019

9) будівлю під літерою "З", загальною
площею 1753,4 кв.м., інвентарний номер 10310027

10) будівлю під літерою "З1", загальною
площею 874,7 кв.м., інвентарний номер 10310026

11) будівлю під літерою "И", загальною
площею 804,8 кв.м., інвентарний номер 10310012

12) будівлю під літерою "К", загальною
площею 813,3 кв.м., інвентарний номер 10310017

13) будівлю під літерою "Л", загальною
площею 1545,3 кв.м., інвентарний номер 10310010

14) будівлю під літерою "М", загальною
площею 381,3 кв.м., інвентарний номер 10310002

15) будівлю під літерою "Н", загальною
площею 125,5 кв.м., інвентарний номер 10310018

16) будівлю під літерою "О", загальною
площею 875,2 кв.м., інвентарний номер 10310020

17) будівлю під літерою "П", загальною
площею 177,2 кв.м., інвентарний номер 10310014

18) будівлю під літерою "Р", загальною
площею 40,4 кв.м., інвентарний номер 10310011

19) будівлю під літерою "С", загальною
площею 65,7 кв.м., інвентарний номер 10310016

20) будівлю під літерою "С1", загальною
площею 65,6 кв.м., інвентарний номер 10310021

21) будівлю під літерою "Т", загальною
площею 797,9 кв.м., інвентарний номер 10310024

22) будівлю під літерою "У", загальною
площею 79,1 кв.м., інвентарний номер 10310022

23) будівлю під літерою "Ф", загальною
площею 27,3 кв.м., інвентарний номер 10310023

24) будівлю під літерою "ЦХ", загальною
площею 702,5 кв.м., інвентарний номер 10310003

25) будівлю під літерою "Ч", загальною
площею 25,4 кв.м., інвентарний номер 10330010

26) будівлю під літерою "Ш", загальною
площею 36,9 кв.м., інвентарний номер 10310015

27) будівлю під літерою "Щ", загальною
площею 44,8 кв.м., інвентарний номер 10310013

28) будівлі без літери, загальною площею
740,47 кв.м., інвентарний номер 10310025

3. Стягнути з Міністерства внутрішніх
справ України (01601, м. Київ, вул. Ак.
Богомольця,10, ) на
користь Державного бюджету України (р/р
3008, одержувач ГУДКС України в
Одеській області, , банк
одержувача ГУДКС України в Одеській
області, МФО 828011, код бюджетної
класифікації 22030001, код ЄДРПОУ
господарського суду Одеської області
03499997) судовий збір в сумі 73080 (сімдесят
три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду може
бути оскаржене шляхом подання
апеляційної скарги до Одеського
апеляційного господарського суду, яка
подається через місцевий
господарський суд протягом 10-денного
строку з моменту складення та
підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 08 травня 2014
року.

Суддя
Власова С.Г.