ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.05.14 № 910/8412/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
"Едельвейс-Кривий Ріг", голова
Нагайченко Сергій Вікторович до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Даніель" про
визнання договору діючим, зобов'язання
внесення змін до договору та стягнення
заборгованості 106187,62 грн.,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява б/н від 04.03.2014 Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Едельвейс-Кривий Ріг", голова
Нагайченко Сергій Вікторович до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Даніель" про
визнання договору діючим, зобов'язання
внесення змін до договору та стягнення
заборгованості 106187,62 грн.

Подана Об'єднанням співвласників
багатоквартирного будинку
"Едельвейс-Кривий Ріг" позовна заява б/н
від 04.03.2014 не відповідає вимогам
розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України, а тому
підлягає поверненню з посиланням на ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Згідно п.2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

У відповідності до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при подані позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку» від 05.03.2009 р № 270 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо.

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. №270 «Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку» внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
поставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису, що
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Як вбачається з позовних матеріалів, до
позовної заяви, б/н від 04.03.2014 в якості
доказу направлення копії позовної
заяви з додатками, надано копію
фіскального чеку №3882 від 05.03.2014, копію
фіскального чеку №8936 від 28.04.2014 та
відповідні описи вкладення.

З вищенаведеного вбачається, що
вказані копії фіскальних чеків не є
належними доказами направлення копії
позовної заяви з додатками на адресу
відповідача, оскільки вказані
документи мають надаватись лише в
оригіналі у відповідності до вимог
норм чинного законодавства.

Крім того, суд наголошує на наступному.

Згідно наданих до суду описів
вкладення у цінні листи позовні
матеріали направлялись на наступні
адреси відповідача: 01010, м. Київ,
Печерський р-н, вул. Московська, буд. 8,
літ. А; 01030, м. Київ, Печерський р-н, вул.
Саксаганського, буд. 3, літ. А.

З позовних матеріалів, а саме Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 05.02.2014 вбачається, що ПАТ "КБ
"Даніель" має наступну адресу: 01010, м.
Київ, Печерський район, вул. Московська,
буд. 8, літера Б.

Як визначено ст. 93 Цивільного
кодексу України місцезнаходженням
юридичної особи є адреса органу або
особи, які відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступають від її імені. Відомості про
місцезнаходження юридичної особи
включаються до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців (ст. 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Згідно абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб'єкта господарювання.

Однак, позивачем не надано доказів
направлення копії позовної заяви з
додатками на юридичну адресу
відповідача згідно Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а саме 01010,
м. Київ, Печерський район, вул.
Московська, буд. 8, літера Б, а також, не
надано пояснень, чому позовна заява з
додатками направлена на інші адреси, та
не направлена на юридичну адресу.

Таким чином, позивачем не надано
належних доказів направлення копії
позовної заяви з додатками на адресу
відповідача.

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Таким чином, позовна заява не може бути
прийнята до розгляду та підлягає
поверненню для усунення допущеного
порушення, після чого заявник не
позбавлений права повторно звернутись
з позовною заявою до господарського
суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Статтею 57 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про
судовий збір " судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту № 41 (підписи платника)
ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком і
зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитки печатка печатки, для
реквізиту № 51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Позивачем в якості доказу сплати
судового збору надано наступні
платіжні доручення: №58 від 15.02.2014, №61
від 22.02.2014, №117 від 09.04.2014.

Проте, у наданих разом з позовною
заявою платіжних дорученнях відсутні
підписи відповідальних осіб платника
та відбиток штампу позивача, тобто
вказані реквізити не заповнені як того
вимагає вищезазначена Інструкція.

Таким чином,платіжні доручення: №58 від
15.02.2014, №61 від 22.02.2014, №117 від 09.04.2014 не є
належним доказом сплати судового збору
відповідно до норм чинного
законодавства України.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч.1, п. 4, 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали б/н від 04.03.2014
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
"Едельвейс-Кривий Ріг", голова
Нагайченко Сергій Вікторович до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Даніель" про
визнання договору діючим, зобов'язання
внесення змін до договору та стягнення
заборгованості 106187,62 грн. - повернути
без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало