ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" травня 2014 р.Справа № 22/5025/1113/12

Господарський суд Хмельницької
області у складі: судді Заверуха С.В.,
розглянувши матеріали справи:

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрохімічна
компанія "Вітагро" м. Волочиськ,
Хмельницька область

до Держаного підприємства "Дослідне
господарство "Зоря" Хмельницького
інституту агропромислового
виробництва національної академії
аграрних наук України" с.Пирогівці,
Хмельницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - приватне
підприємство "Агропром" м. Волочиськ

про стягнення 469264,89 грн., з них 346059,08грн.
- основний борг, 26703,43 грн. - пеня, 86514,77
грн. - штраф, 6513,50 грн. - 3% річних, 3474,11 грн.
- інфляційні втрати

(скарга Держаного підприємства
"Дослідне господарство "Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України у справі №
22/5025/1113/12, відповідно до якої останній
просить скасувати акт оцінки майна від
10.02.2014р., складений заступником
начальника відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС
Головного управління юстиції в
Хмельницькій області Лабчуком Р.М.)

Представники сторін:

позивач: Сапьолкіна Н.В. - представник
за довіреністю від 14.01.2013 р.

відповідач: Смірнова І.С. - представник
за довіреністю від 17.04.2014 р.

третя особа : не з'явився

ДВС : Лабчук Р.М. - довіреність від 09.01.2014
р. №07.6 - 05/24/27

Суть спору: 23.04.2014р. на адресу суду
надійшла скарга Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Зоря" Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національної академії аграрних наук
України в порядку ст. 1212 ГПК України,
відповідно до якої скаржник просить
суд скасувати акт оцінки майна від
10.02.2014р., складений заступником
начальника відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС
Головного управління юстиції в
Хмельницькій області Лабчуком Р.М.

Зокрема, скаржник зазначає, що
державним виконавцем із запізненням,
лише 11.11.2013р. (тобто через 14 днів з дня
обмолоту кукурудзи) було описано і
накладено арешт на таке майно:
кукурудза (зерно) перероблене (очищене),
посушене) загальною кількістю 152 т 240 кг
оцінене у 137000,00 грн.; відходи не
придатні для подальшого використання,
зібрані після очистки зерна кукурудзи
4560 кг оцінені у 10 грн.; зерно відходи
кукурудзи 19000 кг оцінені у 19000 грн.;
полова суха 3240 кг оцінене у 1200 грн.
Всього на загальну суму 157 210 грн., що
підтверджується актом опису і арешту
майна.

Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник,
посилаючись на пп. 4.2.1 п. 4.2. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, зазначає, що після виявлення
майна боржника державний виконавець
проводить опис та арешт цього майна,
про що складає акт. Однак, як зазначено
скаржником, акт опису і арешт майна, яке
у наступному оцінювалося, вчасно
державним виконавцем складений не був,
що породжує сумніви з приводу якісних
та кількісних показників майна, оцінка
якого в подальшому була проведена та
відображена у акті від 10 лютого 2014 року.

Крім того, обмолот кукурудзи та її
перевезення здійснювалось одним із
засновників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрохімічна
компанія "Вітагро", а саме ПП "Аграрна
компанія 2004", що викликає у скаржника
сумніви у неупередженості її
представників під час виконання робіт
і надання послуг відносно належного
боржникові майна.

Таким чином, ДГ "Зоря" вважає, що
державним виконавцем при примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження про стягнення
заборгованості з ДГ "Зоря" порушено
вимоги Закону України "Про виконавче
провадження", а саме: залучено для збору
та перевезення врожаю юридичну особу,
яка є пов'язаною зі стороною даного
виконавчого провадження (стягувачем), а
отже є упередженою; з метою
підтвердження об'єктивності
проведення виконавчих дій не залучено
сторону боржника до участі у зборі та
перевезенні зібраного врожаю; не
складено вчасно акт опису й арешту
належного ДГ "Зоря" майна. Зазначене дає
підстави для сумніву з приводу того,
який саме об'єкт (зважаючи на його
якісні та кількісні показники)
підлягав оцінці державним виконавцем.

Представник скаржника в судовому
засіданні підтримав скаргу у повному
обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні проти скарги заперечував,
вважає її необґрунтованою. В
додаткових поясненнях від 13.05.2014р.
вказує, що скаржник не зазначає
нормативних підстав для скасування
акту оцінки майна від 10.02.2014р., а вказує
на незаконність акту опису і арешту
майна, як підставу для скасування
вказаного акту. Звертає увагу суду на
той факт, що боржник не оскаржував акт
опису і арешту майна від 11.11.2013р., тобто
він є чинним на момент розгляду скарги,
тому не має підстав для скасування акту
оцінки майна від 10.02.2014р. Додатково
відмічає про безпідставне посилання
скаржника на договори про перевезення
вантажів та надання послуг №28.10/2 від
28.10.2013р., укладені між відділом
примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції в Хмельницькій області та ПП
"Аграрна компанія 2004", оскільки вказані
договори не мають відношення до
складення акту оцінки майна.

Поряд з цим, представник позивача з
посиланням на п.3 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 13.12.2010р. №3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" вважає, що акт оцінки майна від
10.02.2014р. на забезпечення виконання
зведеного виконавчого провадження за
виконавчими документами судів різних
юрисдикцій, а не лише на виконання
рішення у справі №22/5025/1113/12, скарга
боржника підлягає розгляду у
Хмельницькому окружному
адміністративному суді за правилами
адміністративного судочинства.

Представник відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області в судове засідання з'явився
проти скарги заперечує, при цьому
вказує, що рецензування звіту про
оцінку майна не здійснювалось,
оскільки відповідач не надавав
заперечення проти оцінки.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про причини не
повідомив.

Згідно зі ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України неявка
боржника, стягувача, прокурора чи
представника органу Державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглядом матеріалів скарги
встановлено таке.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 26.11.2012р. позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрохімічна
компанія "Вітагро" м. Волочиськ,
Хмельницька область до Держаного
підприємства "Дослідне господарство
"Зоря" Хмельницького інституту
агропромислового виробництва
національної академії аграрних наук
України" с.Пирогівці, Хмельницька
область за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - приватне
підприємство "Агропром" м. Волочиськ
про стягнення 469264,89 грн. задоволено
частково.

Стягнуто з Держаного підприємства
"Дослідне господарство "Зоря"
Хмельницького інституту
агропромислового виробництва
національної академії аграрних наук
України" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агрохімічна компанія "Вітагро"
346059,08грн. основного боргу, 26703,43 грн.
пені, 86514,77 грн. штрафу, 6502,77 грн. три
процента річних, 3474,11 грн. інфляційних
втрат, 9385,08 грн. судового збору.

В решті частині позову щодо стягнення
10,73 грн. 3 % річних, відмовлено.

16.01.2013р. судом видано відповідний наказ
про примусове виконання рішення суду.

28.10.2013р. між Відділом примусового
виконання рішень Управління ДВС
Головного управління юстиції у
Хмельницькій області (Замовник) та ПП
"Аграрна компанія 2004" (Виконавець) був
укладений договір про надання послуг
№28.10/2, відповідно до умов якого
Виконавець зобов'язується за завданням
Замовника надати послуги з обмолоту
кукурудзи технікою на полях на площі 150
га.

Крім того, 28.10.2013р. між Відділом
примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції у Хмельницькій області
(Замовник) та ПП "Аграрна компанія 2004"
(Перевізник) був укладений договір
№28.10/4 про перевезення вантажів
територією України, відповідно до
якого Перевізник зобов'язався
доставляти (перевозити) автомобільним
транспортом довірений йому Замовником
(Відправником) вантаж з пункту (місця)
відправлення до пункту (місця)
призначений і видавати вантаж
уповноваженій на одержання вантажу
особі (одержувачі вантажу), а Замовник
(Відправник) зобов'язується сплачувати
за перевезення вантажу плату.

Зі змісту акту опису й арешту майна від
11.11.2013р. вбачається, що заступником
начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області Лабчуком Р.М. при примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження про стягнення
заборгованості з ДП ДГ "Зоря" описано і
накладено арешт на таке майно:
кукурудзу (зерно) перероблене (очищене),
посушене) загальною кількістю 152 т 240 кг
оцінене у 137000,00 грн.; відходи не
придатні для подальшого використання,
зібрані після очистки зерна кукурудзи
4560 кг оцінені у 10 грн.; зерновідходи
кукурудзи 19000 кг оцінені у 19000 грн.;
полова суха 3240 кг оцінене у 1200 грн.
Всього майна описано на суму 157 210,00 грн.
Описане майно буде передане для
реалізації не раніше 16.11.2013р. На описане
майно накладено арешт і встановлено
обмеження права користування ним.

Згідно з актом оцінки майна від 10.02.2014р.
вартість майна, з врахуванням ринкових
цін становить: кукурудзи (зерно)
переробленої, очищеної, висушеної - 1300
грн./т, вартість 152240 кг кукурудзи
становить 197912,00 грн.; зерновідходи
кукурудзи - 1грн./кг, вартість 19000 кг
становить 19000 грн.; полова суха -
0,3грн./кг, вартість 3240кг становить 972
грн.; відходи від переробки та усушки
зерна - 10 грн.

Вважаючи даний акт оцінки майна від
10.02.2014р. незаконним, Державне
підприємство "Дослідне господарство
"Зоря" Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національної академії аграрних наук
України звернулось з даною скаргою в
порядку ст. 1212 ГПК України

Дослідивши матеріали скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін та державного виконавця, суд
дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 1 Закону України "Про Державну
виконавчу службу" передбачено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 45 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України. Невиконання вимог
рішень, ухвал, постанов господарських
судів тягне відповідальність,
встановлену цим Кодексом та іншими
законами України.

Відповідно до 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, в тому числі
судових наказів (п.3 ч.2 ст. 17).

Пунктом 1 частини 1 ст. 32 Закону України
"Про виконавче провадження" визначено,
що заходами примусового виконання
рішень є: звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб.

Статтею 52 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах.

Арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту
(ч.ч.1, 2 ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження").

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України "Про
виконавче провадження" визначення
вартості майна боржника проводиться
державним виконавцем за ринковими
цінами, що діють на день визначення

вартості майна. Для оцінки за
регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні".

Наказом Міністерства юстиції
України від 02.04.2012р. № 512/5, затверджено
Інструкцію з організації примусового
виконання рішень, яка визначає окремі
питання організації виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб)
(далі - рішення), що відповідно до Закону
підлягають примусовому виконанню (далі
Інструкція).

Відповідно до п. 4.3. Інструкції
Визначення вартості, оцінка майна
боржника проводяться державним
виконавцем або суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання в
установленому законодавством порядку.
У разі якщо стягувач і боржник або їх
представники присутні під час опису й
арешту майна та не заперечують проти
визначення вартості майна, державний
виконавець одночасно з його описом
проводить визначення вартості майна,
про що складає відповідний акт.

Визначення вартості майна
боржника безпосередньо державним
виконавцем проводиться за ринковими
цінами, що діють на день визначення
вартості майна, з урахуванням
фактичного стану майна, у строк не
пізніше п'яти робочих днів з моменту
проведення опису й арешту майна. Для
визначення вартості майна державний
виконавець використовує власні знання,
дані засобів масової інформації,
повідомлення сторін виконавчого
провадження та інших осіб, яких
державний виконавець у разі
необхідності може залучити до
проведення визначення вартості майна.
З метою належного визначення вартості
окремих видів майна державний
виконавець може в установленому
порядку залучати до процесу опису
майна експертів чи спеціалістів (п. 4.3.2.
Інструкції).

Згідно з п. 4.3.3. Інструкції за
результатами визначення вартості
майна державний виконавець складає акт
визначення вартості майна, у якому
зазначаються дата опису й арешту цього
майна, опис та аналіз зібраних і
використаних даних та іншої інформації
під час визначення вартості майна,
вартість кожного описаного предмета та
загальна вартість майна. У разі
заперечень з боку сторін виконавчого
провадження вони мають право зазначити
про це в акті. Акт складається у трьох
примірниках. Акт визначення вартості
майна вважається чинним протягом шести
місяців з дня його складання.

У разі якщо визначити вартість
майна (окремих предметів) складно або
якщо боржник чи стягувач заперечує
проти передачі арештованого майна
боржника для реалізації за ціною,
визначеною державним виконавцем,
державний виконавець залучає суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для проведення оцінки
майна. Витрати, пов'язані з
призначенням суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання,
несе сторона, яка оспорює вартість
майна, визначену державним виконавцем.

Державний виконавець повідомляє
про результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.

У разі заперечення однією із
сторін проти результатів оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання,
державний виконавець призначає
рецензування звіту про оцінку майна
(ч.ч. 2-4 ст. 58 Закону України "Про
виконавче провадження").

Як вбачається з матеріалів
скарги, державний виконавець
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області Р.М. Лабчук на
підставі норм вказаного вище Закону
правомірно, у визначеному порядку та з
врахуванням ринкових цін здійснив
визначення вартості описаного та
арештованого майна.

Тобто, державний виконавець діяв в
межах та у спосіб передбачений Законом
України "Про виконавче провадження", а
тому відсутні будь-які підстави для
скасування акту оцінки майна від
10.02.2014р., складеного заступником
начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиція у Хмельницькій
області Р.М. Лабчук.

Твердження скаржника про зміну якісних
та кількісних показників майна,
оскільки оцінка останнього була
проведена лише 10.02.2014р., а майно було
описано й арештовано 11.11.2013р., судом до
уваги не приймаються, оскільки
ґрунтуються лише на припущеннях.
Зокрема, скаржником не доведено, що
саме в цей період (з 11.11.2013р. по 10.02.2014р.)
майно втратило свій фактичний стан чи
змінилися кількісні або якісні
показники арештованого майна.

Крім того, зі змісту скарги не
вбачається, з чим саме не погоджується
скаржник у визначенні державним
виконавцем оцінки майна (тобто
заниження її чи завищення?), оскільки
згідно з актом оцінки майна від 10.02.2014р.
вартість арештованого майна становить
217894,00 грн., тоді як за актом опису й
арешту від 11.11.2013р. - 157210,00 грн. Тобто в
даному випадку вартість майна оцінена
в більшому розмірі, а ніж під час опису
та арешту майна, що спростовує доводи
скаржника про зміну якісних та
кількісних показників майна.

Також не заслуговують на увагу доводи
скаржника про те, що ПП "Аграрна
компанія 2004", яка здійснювала обмолот
кукурудзи та її перевезення, є одним із
засновників ТОВ "Агрохімічна компанія
"Вітагро", а отже існує ризик щодо
неупередженості її представників під
час виконання робіт і надання послуг.
Дані твердження не підтвердженні
жодними доказами.

Так само як і не підтверджено того
факту, що державним виконавцем із
запізненням (лише через 14 днів з дня
обмолоту кукурудзи) було описано й
арештовано майно. По-перше, укладення
договору 28.10.2013р. не свідчить, що саме в
цей день здійснювався збір врожаю,
будь-яких відомостей коли він
здійснювався матеріали скарги не
містять. Крім того, чинним
законодавством не визначено будь-яких
строків для накладення арешту, а лише
визначено, що після виявлення майна
боржника державний виконавець
проводить опис та арешт цього майна,
про що складає акт (п. 4.2.1. Інструкції).

Крім того, не передбачено обов'язку
державного виконавця залучати
боржника до участі в проведенні
виконавчих дій (в даному випадку до
збору та перевезення врожаю). Для
визначення вартості майна державний
виконавець використовує власні знання,
дані засобів масової інформації,
повідомлення сторін виконавчого
провадження та інших осіб, яких
державний виконавець у разі
необхідності може залучити до
проведення визначення вартості майна
(п.4.3.2 Інструкції).

Враховуючи вищенаведене боржник у разі
незгоди з вартістю оцінки майна не
позбавлений був можливості зазначити
про це в акті, а державний виконавець в
такому випадку залучає суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для проведення оцінки
майна. У разі заперечення однією із
сторін проти результатів оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання,
державний виконавець призначає
рецензування звіту про оцінку майна.

Проте, вказані дії скаржником не
зроблені, як і не зазначено про незгоду
з вартістю оцінки майна.

Відповідно до 9.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" №9 від 17.10.2012р.
визначення вартості, оцінка майна
боржника (стаття 58 Закону України "Про
виконавче провадження") є
процесуальною дією державного
виконавця, незалежно від того, яка
конкретно особа (сам державний
виконавець чи залучений ним суб'єкт
оціночної діяльності) здійснювала
відповідні дії, так само як і від того,
ким здійснювалося рецензування звіту
про оцінку майна. Тому сторони
виконавчого провадження мають право
оскаржувати таку оцінку, визначену за
результатами рецензування, до
господарського суду в процесуальному
порядку, передбаченому статтею 1212 ГПК.

Згідно ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 9.13. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" №9 від 17.10.2012р. за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Оцінуючи в сукупності вищенаведені
обставини та положення закону, суд не
вбачає, а скаржником не подано
безспірних та беззаперечних доказів,
які б свідчили про неправомірність
акту оцінки майна від 10.02.2014р.

Окрім того, зважаючи на те, що акт
оцінки є універсальним та цілісним
документом, стосується оцінки всього
майна, а тому не може бути розмежований,
що свідчить про неможливість
застосування положень вказаних у п. 9.2
та п. 9.12 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012 р.

Звертається увага скаржника, що за
приписами ч. 2 п. 9.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" №9 від 17.10.2012р. у розгляді
скарг на дії органу виконавчої служби,
пов'язані з арештом і вилученням майна
та його оцінкою, господарський суд
перевіряє відповідність цих дій
приписам статті 57, 58 Закону України "Про
виконавче провадження", а в даному
випадку заявник просить скасувати акт
оцінки, а не визнати неправомірними
дії. При цьому, зважаючи на отримання
відповідачем оцінки майна та оглянувши
матеріали виконавчого провадження, суд
констатує, що дії державного виконавця
відповідають приписам статті 57, 58
Закону України "Про виконавче
провадження".

З огляду на викладене, доводи Держаного
підприємства "Дослідне господарство
"Зоря" Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національної академії аграрних наук
України, викладені в скарзі є
необґрунтованими та неправомірними, а
тому скаргу Держаного підприємства
"Дослідне господарство "Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України належить
відхилити.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Доводи скаржника визнати
неправомірними.

Скаргу Держаного підприємства
"Дослідне господарство "Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України про скасування
акту оцінки майна від 10.02.2014р.,
складеного заступником начальника
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції в Хмельницькій області
Лабчуком Р.М. відхилити.

Суддя
С.В. Заверуха

Віддрук. 5 прим.:

1 - до справи;

2 - скаржнику - Держаному підприємству
"Дослідне господарство "Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України (Хмельницька
обл., с. Пирогівці, вул. Леніна, 36);

3 - ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро"
(Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул.
Котовського, 7);

4 - третій особі - приватному
підприємству "Агропром" (Хмельницька
обл., Волочиський район, с. Попівці, вул.
Шкільна, 34 А);

5 - Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області (м. Хмельницький, вул.
Тернопільська, 13/2).