ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ УХВАЛА
Справа № 20/117
За позовом - Суб'єкта підприємницької
м. Антрацит Луганської області
до - Державного відкритого
акціонерного товариства «Шахта
ДХК «Луганськвугілля», м. Байрачки
Суддя Т.С. Кірпа
Секретар судового засідання Гармашова
У засіданні брали участь:
Від позивача - ОСОБА_2, паспорт серії
НОМЕР_2, виданий 14.12.1999 Антрацитівським
МВ УМВС України в Луганській області
Від відповідача - не прибув
(повідомлений належним чином)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ: розгляд заяви СПД
ОСОБА_3 про видачу дубліката наказу на
примусове виконання рішення суду та
поновлення пропущеного строку
пред'явлення наказу до виконання,
20.05.2003 господарським судом Луганської
області прийнято рішення у справі
№20/117, позов задоволено, з відповідача,
Державного відкритого акціонерного
товариства «Шахта «Комісарівська» ДХК
«Луганськвугілля», м. Байрачки
Луганської області на користь
позивача, Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2, м. Антрацит
Луганської області стягнуто збитки у
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу - 118,00грн.
На виконання вказаного рішення
господарським судом Луганської
області видано наказ від 02.06.2003 №20/117.
05.11.2009 суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_2 звернувся до
господарського суду з заявою від 15.10.2009
про поновлення пропущеного строку для
пред'явлення до виконання наказу
господарського суду Луганської
області від 02.06.2003 №20/117 та про видачу
дублікату вказаного наказу, у зв'язку з
Ухвалою господарського суду
Луганської області від 03.12.2009 заява СПД
ОСОБА_2 залишена без задоволення, з
огляду на відсутність належних доказів
неможливості пред'явлення позивачем до
виконання наказу господарського суду у
встановлений строк та недоведеністю
ним поважності причин пропуску строку
пред'явлення наказу до виконання.
За апеляційної скаргою СПД ОСОБА_2
Луганський апеляційний господарський
суд, переглянувши ухвалу
господарського суду від 03.12.2009 в
апеляційному порядку, постановою від
11.05.2010 залишив її без змін.
СПД ОСОБА_2 подав до Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу про задоволення заяви про
видачу дублікату наказу та поновлення
строку для пред'явлення цього наказу,
обґрунтовуючи доводи касаційної
скарги порушенням судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповним
з'ясуванням всіх обставин справи та
залишенням поза увагою відсутність
жодних доказів та обґрунтувань щодо
несплати відповідачем боргу чим, на
думку скаржника, порушені його права
власності та господарювання.
Постановою Вищого господарського суду
України від 27.07.2010 №20/117 постанову
Луганського апеляційного
господарського суду від 11.05.2010 у справі
№20/117 та ухвалу господарського суду
Луганської області від 03.12.2009 залишено
без змін, а касаційну скаргу - без
Як вбачається із матеріалів справи, на
адресу суду 08.01.2014 надійшла заява без
номеру та дати ОСОБА_2 про поновлення
пропущеного строку та видачу дублікату
наказу №20/117 від 02.06.2003, у зв'язку з його
Враховуючи вищевикладене, суд
призначив заяву до розгляду у судовому
На виконання ухвали господарського
суду від 08.01.2014 позивачем (стягувачем)
ОСОБА_3 надані такі документи:
- копія рішення Європейського Суду з
«Штабовенко та інші проти України»;
- копія листа Урядового Уповноваженого
у справах Європейського Суду з прав
людини №2401-0-30-13-12.0.1/4345;
- копія листа Державної виконавчої
служби України Відділу примусового
виконання рішень від 18.06.2013 №874-5/11;
- копія Вимоги державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
- копія листа Міністерства Юстиції
- копія листа Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 28.05.2013 №13-0-26-1082-5/11;
- копія листа Міністерства Юстиції
України №3-13-899-12.0.1/1022 від 24.10.2013;
- копія листа Міністерства Юстиції
невиконання рішення Європейського
Суду з прав людини;
- копія Вимоги державного виконавця
№13-874-5/11 від 23.10.2013;
- копія довідки Головного управління
статистики у Луганській області від
23.01.2014 №13-48/184 про наявність у Єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України станом на 23.01.2014
Відкритого акціонерного товариства
«Шахта Комісаровська» - Дочірнє
підприємство Державної холдингової
компанії «Луганськвугілля»,
ідентифікаційний код 00176354 (боржник у
справі №20/117).
Матеріали заяви ОСОБА_2 свідчать, що в
провадженні Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебуває рішення
від 25.04.2013 у справі «Штабовенко та інші
проти України», де ОСОБА_3 є одним із
Крім того, за змістом вказаного рішення
Європейського Суду необхідно виконати
рішення господарського суду
Луганської області від 20.05.2003 у справі
№20/117, за яким на користь ОСОБА_2
підлягає сплаті заборгованість у
загальному розмірі 40927,85грн.

За таких обставин Державною виконавчою
службою України - Відділом примусового
виконання надіслана Вимога державного
виконавця №874/11 від 23.10.2013 за №3-12942-874-5/11
на адресу Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України та
Секретаріата Урядового Уповноваженого
у справах Європейського Суду з прав
людини про наступне.

В зв'язку із тим, що рішення
національного суду боржником
самостійно не виконано, необхідно
сплатити ОСОБА_3 вищевказану
заборгованість по виконанню рішення
національного суду, яка досі є
непогашеною, згідно документів,
направлених 17.06.2013 на адресу
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції.

Секретаріату Урядового Уповноваженого
у справах Європейського суду з прав
людини, відповідно до Положення про
Урядового уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №784 від 31.05.2006, з
метою інформування у встановленому
порядку Комітету Міністрів Ради Європи
про хід виконання Україною рішень Суду
та недопущення порушень прав та
інтересів сторін виконавчого
провадження, забезпечити належний
контроль за своєчасністю
перерахування вищевказаним
Департаментом належних заявнику
коштів за рішенням національного суду
(рішення господарського суду
Луганської області від 20.05.2013 №20/117).

Таким чином, матеріали поданої заяви
свідчать, що на даний час на виконанні в
Департаменті планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України перебуває Вимога державного
виконавця №13-874/11 з метою сплатити на
користь ОСОБА_2 заборгованість за
рішенням національного суду (рішення
господарського суду Луганської
області від 20.05.2003 №20/117), у
відповідності з рішенням
Європейського Суду з прав людини від
25.04.2013 №22722/07 у справі «Штабовенко та 95
інших заяв проти України», де ОСОБА_3 є
одним із заявників.

Розглянувши матеріали поданої заяви,
заслухавши доводи ОСОБА_2, суд дійшов
наступного.

У судовому засіданні позивач (заявник)
свої вимоги підтримав повністю та
пояснив, що наказ господарського суду
Луганської області №20/117 від 02.06.2003 до
цього часу ним не пред'явлено до
виконання, оскільки він не міг цього
зробити у зв'язку з закінченням терміну
його пред'явлення для примусового
виконання.

Відповідач (боржник) відзив на заяву
ОСОБА_3 не надав, вимоги ухвали суду не
виконав.

Відділ примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України на
неодноразове звернення суду щодо
надання відомостей про фактичне
виконання рішення Європейського суду
з прав людини №22722/07 від 25.04.2013 у справі
Штабовенко та 95 інших проти України, де
ОСОБА_2 є одним із заявників в частині
не сплати на користь ОСОБА_3
заборгованості за рішенням
національного суду, - господарського
суду Луганської області від 20.05.2003 №20/117
в загальній сумі 40927,85грн., вимоги суду
не виконав та не надав доказів
виконання.

Враховуючи зазначене та, керуючись ст.
ст. 4-3, 32-34, 36, 43, 75 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає за можливе розглянути заяву
позивача (стягувача) за наявними
матеріалами.

Так, частиною 5 ст. 124 Конституції
України встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до статті 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Згідно наказу господарського суду
Луганської області від 02.06.2003 №20/117
наказ може бути пред'явлено до
виконання не пізніше трьох років з дня
прийняття рішення.

Відповідно до частини першої статті 119
Господарського процесуального кодексу
України у разі пропуску строку для
пред'явлення наказу до виконання з
причин, визнаних господарським судом
поважними, пропущений строк може бути
відновлено.

Статтею 120 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у разі втрати наказу
господарський суд може видати його
дублікат, якщо стягувач або державний
виконавець звернувся із заявою про це
до закінчення строку, встановленого
для пред'явлення наказу до виконання.

З обставин справи відомо, що позивач
(стягувач) вперше звернувся до
господарського суду з заявою про
видачу дублікату наказу та поновлення
строку його примусового виконання лише
05.11.2009, тобто фактично через три роки
після спливу трирічного терміну для
пред'явлення наказу до примусового
виконання, - з огляду на те, що з
урахуванням українського
законодавства у видачі дублікату
наказу та поновленні терміну для його
примусового виконання господарським
судом було відмовлено.

В подальшому позивач (стягувач)
звернувся до Європейського суду з прав
людини з позовом до держави Україна,
який рішенням від 25.04.2013 у справі
Штабовенко та інші заяви проти
України» зобов'язав державу Україна
виконати рішення національних судів,
ухвалені на користь заявників, які
залишаються невиконаними.

За змістом частини 1 ст. 4
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього Кодексу,
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

До числа останніх належить Конвенція
про захист прав людини і
основоположних свобод (1950 року),
ратифікована Україною шляхом
прийняття Закону від 17.07.1997 №475/97-ВР.

Згідно пунктів 1, 13 статті 6 Конвенції
кожен при вирішенні питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку належним і
безстороннім судом, встановленим
Законом. Кожен, чиї права і свободи,
викладені у цій Конвенції, порушуються,
має право на ефективний з-асіб
правового захисту у відповідному
національному органі.

З огляду на статтю першу Першого
протоколу до Конвенції, згідно якій
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном,
ніхто не може бути позбавлений свого
майна інакше, як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
Законом або загальними принципами
міжнародного права.

Відповідно до ст. 46 Конвенції рішення
Європейського суду з прав людини є
обов'язковим до виконання державою, яка
її ратифікувала.

Статтею 2 спеціального Закону України
від 23.02.2006 №3477-IV»Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
передбачено, що рішення є обов'язковими
до виконання Україною відповідно до ст.
46 Конвенції. Порядок виконання Рішення
визначається цим Законом України «Про
виконавче провадження», іншими
нормативно-правовими актами, з
урахуванням особливостей, що
передбачені цим Законом.

Таким чином, рішення Європейського
суду з прав людини підлягає
обов'язковому виконанню державою
Україна, зокрема, в частині виконання
рішення національного суду, ухваленого
на користь позивача, яке на день
прийняття Рішення Європейського суду
залишилося не виконаним.

За нормами статті 10 Закону
№3477-IVвстановлено, що з метою
забезпечення відновлення порушених
справ Стягувача, крім виплати
відшкодування, вживаються додаткові
заходи індивідуального характеру, до
числа яких, зокрема, віднесено:
відновлення настільки, наскільки це
можливо, попереднього стану, який
Стягувач мав до порушення Конвенції;
повторний розгляд справи судом,
включаючи відновлення провадження у
справі.

Як вбачається із матеріалів справи,
порушенням прав сятгувача у даному
випадку є неможливість виконання
рішення господарського суду
Луганської області від 20.05.2003 у справі
№20/117.

Відповідно до ст. 116 Господарського
процесуального кодексу України
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.

За таких обставин на виконання Рішення
Європейського суду права ОСОБА_2
підлягають поновленню відповідно до
приписів статтей 119 та 120
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, за станом вирішення заяви до
Закону України «Про виконавче
провадження» Законом України від 04.11.2010
№2511-VI внесено зміни, у тому числі - до
ст. 22, якою врегульовано строки
пред'явлення виконавчих документів до
виконання, у тому числі наказу
господарського суду - протягом одного
року.

За таких обставин заява ОСОБА_2 про
видачу дублікату наказу та про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст. 6, 13, 46
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (1950 року), ст. 22
Закону України від 21.04.1999 №606-XIV «Про
виконавче провадження», керуючись ст.
ст. 4-3, 4-7, 32-35, 43, 75, 86, 87, 119, 120
Господарського процесуального кодексу
України», господарський суд

у х в а л и в:

1. Заяву суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2 від 08.01.2014 №б/н - про
видачу дублікату наказу
господарського суду Луганської
області №20/117 від 02.06.2003 та поновлення
строку його пред'явлення до виконання -
задовольнити.

2. Видати Суб’єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який мешкає за адресою:
селище Кріпенський, АДРЕСА_1, - дублікат
наказу господарського суду Луганської
області від 02.06.2003 у справі №20/117.

3. Поновити строк пред'явлення наказу
господарського суду Луганської
області №20/117 від 02.06.2003 та встановити
його у межах одного року від дня
набрання чинності цією ухвалою.

Суддя
Т.С. Кірпа