КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р. Справа№ 910/9464/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Дряхлов Є.О.- представник;

Від відповідача: Гончаренко Є.С.-
представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014

у справі № 910/9464/13

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Лисичанська нафтова
інвестиційна компанія"

до Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України"

про стягнення 5 214 742, 38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Лисичанська нафтова інвестиційна
компанія" (надалі по тексту - позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" (надалі
по тесту - відповідач) про стягнення
заборгованості за Договором поставки
№ 004-Л від 15.04.2011 року в розмірі
стягнення 10 971 435,93 грн., з яких 10 888 840,42
грн. основного боргу, 13 424,60
грн. 3 % річних, 69 170,91 грн. пені.

В процесу розгляду справи судом першої
інстанції, позивачем було подано заяву
про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить суд
стягнути з відповідача 5 214 742,38 грн., з
яких 4 630 417,60 грн. сума основного боргу,
413 474,02 грн. пені, 92 482,57 грн. три проценти
річних, 78 314,19 грн. інфляційних
нарахувань. В подальшому позовні
вимоги розглядались з урахуванням
наведеної заяви.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014 позов задоволено
частково.

Присуджено до стягнення з Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" на
користь Приватного акціонерного
товариства "Лисичанська нафтова
інвестиційна компанія" 4 630 417
грн. 60 коп. основного боргу, 413 474 грн.02
коп. пені, 92 482 грн. 57 коп. три проценти
річних, 67 786 грн. 47 коп. витрат з судового
збору.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 21.01.2014 та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України"

передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Отрюху Б.В.

Розпорядженнями Голови Київського
апеляційного господарського суду від
06.03.2014 для розгляду вказаної
апеляційної скарги сформовано колегію
суддів у складі: Головуючого судді
Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та
Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження.

31.03.2014 від представника позивача через
відділ документального забезпечення
суду надійшов відзив на апеляційну
скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 розгляд
справи відкладено на 24.04.2014.

В судовому засіданні 24.04.2014 сторони
надали свої пояснення по справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та не заперечується
сторонами, 15.04.2011 між Приватним
акціонерним товариством "Лисичанська
нафтова інвестиційна компанія"
(постачальник) та Приватним
акціонерним товариством "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України"
(покупець) було укладено договір
поставки № 004-Л (надалі по тексту -
Договір), за умовами якого постачальник
зобов'язався постачати в паливні баки
судна (надалі - ПБ) покупця, а покупець
приймати та оплачувати авіаційне
паливо для реактивних двигунів ТС-1 або
суміш палива та рідини ПВК ( надалі -
паливо) в кількості, по номенклатурі,
загальній вартості та строкам поставки
у відповідності до умов Договору, а
також за цінами, які затверджені
сторонами у прайс-листах, які є
невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно з пунктом 4.1 Договору орієнтовна
вартість палива, яке може бути
поставлено за даним Договором в рамках
дії останнього, складає 352 317 600,00 грн.

Ціна Договору затверджується
сторонами за одиницю виміру в
прайс-листах, які вважаються
невід'ємною частиною Договору (пункт 4.2.
Договору).

У відповідності до пункту 5.3. Договору
датою поставкии вважається дата
підписання видаткового ордеру (надалі -
ВО або видатковий ордер)
постачальником та уповноваженою
особою покупця. Такий видатковий ордер
підписується вищевказаними особами в
момент поставки палива в паливні баки
покупця. Кількість палива, яке
зазначено в ВО вважається поставленим
в рамках даного Договору, при цьому,
ціна на паливо та вартість,
поставленого палива визначається на
підставі прайс-листа, який діє на
момент поставки такого палива.
Постачання палива не здійснюється у
випадку відсутності діючого
прайс-листа. Обов'язок за формування
прайс-листа і своєчасне направлення
його покупцю покладається на
постачальника.

Пунктом 7.1. Договору сторони погодили,
що покупець зобов'язується оплатити
вартість палива, визначену у
відповідності з діючим прайс-листом в
момент поставки палива, не пізніше 22
календарних днів, з моменту поставки
палива за даним Договором. Оплата
отриманого палива здійснюється
покупцем не менше двох раз в місяць 1-го
та 16-го числа поточного місяця. На
вимогу покупця постачальник
зобов'язаний надати покупцю рахунок на
оплату поставленого палива.

Позивач свої зобов'язання за Договором
виконав належним чином, зауважень щодо
поставки нафтопродуктів від
відповідача не надходило, що
підтверджується видатковими ордерами
та прас-листами, які підписані
уповноваженими особами сторін, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Між тим відповідач, в порушення умов
Договору та чинного законодавства
України, здійснив лише часткову оплату
поставленого позивачем палива,
внаслідок чого, у відповідача
утворилась заборгованість перед
Приватним акціонерним товариством
"Лисичанська нафтова інвестиційна
компанія" у розмірі 4 630 417,60 грн.

З огляду на навдене, позивач просить
суд стягнути з відповідача 4 630 417,60 грн.
суму основного боргу за договором
поставки № 004-Л від 15.04.2011 року, 413 474,02
грн. пені, 92 482,57 грн. три проценти
річних, 78 314,19 грн. інфляційних
нарахувань.

За своєю правовою природою договір №
004-Л від 15.04.2011 року є договором
поставки, а відтак між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання параграфа 1
глави 30 Господарського кодексу
України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського
кодексу України передбачено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Реалізація суб'єктами господарювання
товарів негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Наведена норма кореспондується зі
статтею 712 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язань -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст. 173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають,
зокрема, з договору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Спір у даній справі виник у зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань в частині оплати за
поставлене позивачем паливо згідно
Договору, внаслідок чого у Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" виникла
заборгованість перед Приватним
акціонерним товариством "Лисичанська
нафтова інвестиційна компанія" у
розмірі 4 630 417,60 грн., яка станом на день
розгляду даної справи є непогашеною, що
підтверджується, зокрема, виписками з
банківського рахунку позивача.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати існуючої заборгованості
відповідачем до суду не представлено.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
унормовано,що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно з пунктом 7.1. Договору покупець
зобов'язується оплатити вартість
палива, визначену у відповідності з
діючим прайс-листом в момент поставки
палива, не пізніше 22 календарних днів, з
моменту поставки палива за даним
Договором. Оплата отриманого палива
здійснюється покупцем не менше двох
раз в місяць 1-го та 16-го числа поточного
місяця. На вимогу покупця постачальник
зобов'язаний надати покупцю рахунок на
оплату поставленого палива.

З огляду на наведене, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача суми
основного боргу у розмірі 4 630 417,60 грн
підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню на загальну суму 413
474,02 грн., що нарахована від суми
прострочених відповідачем платежів за
поставлене позивачем паливо, з
урахуванням часткових оплат,
здійснених відповідачем за період дії
Договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 8.3. Договору
у випадку порушення покупцем строків
здійснення оплат, передбачених
Договором, покупець зобов'язаний
сплатити пеню від суми простроченої
оплати у розмірі подвійної ставки
Національного банку України, яка діяла
в період дії прострочення, за кожний
день прострочення оплати.

Наданий позивачем розрахунок пені на
суму 413 474,02 грн. колегіє суддів
перевірено та встановлено, що вказаний
розрахунок відповідає нормам чинного
законодавства, зокрема вимогам
вказаної статті та позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

Згідно ст. 614 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Наданий позивачем розрахунок трьох
процентів річних від простроченої суми
у розмірі 92 482,57 грн. колегією суддів
перевірено судом та встановлено, що
вказаний розрахунок відповідає нормам
чинного законодавства, зокрема вимогам
вказаної статті та позовні вимоги в цій
частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до Закону України "Про
індексацію грошових доходів населення"
індекс споживчих цін (індекс інфляції)
обчислюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в
галузі статистики і не пізніше 10 числа
місяця, що настає за звітним,
публікується в офіційних періодичних
виданнях. На даний час індекс інфляції
розраховується Державною службою
статистики України і щомісячно
публікується, зокрема, в газеті
"Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені
друкованими засобами масової
інформації з посиланням на зазначений
державний орган відповідні показники
згідно з статтями 17, 18 Закону України
"Про інформацію" є офіційними і можуть
використовуватися господарським судом
і учасниками судового процесу для
визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Згідно з пунктом 3.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" розмір боргу з
урахуванням індексу інфляції
визначається виходячи з суми боргу, що
існувала на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції,
визначений названою Державною службою,
за період прострочення починаючи з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж, і за
будь-який місяць (місяці), у якому (яких)
мала місце інфляція. При цьому в
розрахунок мають включатися й періоди
часу, в які індекс інфляції становив
менше одиниці (тобто мала місце
дефляція).

В порушення чинного законодавства,
позивач, при розрахунку інфляційного
збільшення боргу не враховував суми з
від'ємними значеннями, що стало
наслідком невірного арифметичного
розрахунку інфляційних втрат, що
підлягають стягненню з відповідача за
прострочення виконання своїх
зобов'язань в частині оплати за
поставлене позивачем паливо згідно з
договором поставки № 004-Л від 15.04.2011.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо часткового задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" 4 630 417,60 грн. заборгованості,
саме, у розмірі 4 630 417,60 грн. основного
боргу, 92 482,57 грн. три проценти річних та
413 474,02 грн. пені.

В своїй апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що виходячи із змісту
оскаржуваного рішення, незрозумілим є
яка сама заборгованість наявна у
відповідача перед позивачем, адже суд
першої інстанції зазначає, що позивач
здійснив постачання палива на користь
відповідача на загальну суму 379 061 300, 37
грн., але борг відповідача перед
позивачем, на думку суду першої
інстанції, складає 937 771 846,55 грн., і як
висновок, суд першої інстанції вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню в розмірі 4 630 417,60 грн.

Дане твердження колегією суддів до
уваги не береться з огляду на те, що
вивчивши та проаналізувавши
оскаржуване рішення, колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції було правильно визначено
суму основного боргу, що складає 4 630 417,60
грн., тоді як розбіжності в сумах боргу,
які випливають з тексту рішення, є
описками.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в рішенні, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014 по справі №
910/9464/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/9464/13 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко