ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.Справа № 916/493/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Журавльова О.О., Савицького
Я.Ф.,

при секретарі судового засідання:
Максиміхіній Ю.В..,

за участю представників сторін:

від позивача: Задоя В.І., за довіреністю
№3256 від 30.12.13р.;

від відповідача: Коротков І.С., за
довіреністю № б/н, від 02.01.14р.;

від третьої особи : Клочкова І.С., за
довіреністю № 20/7-1340 від 26.11.13р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» в особі Одеської філії
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України»

на рішення господарського суду
Одеської області від 18 березня 2014 року

по справі № 916/493/14

за позовом Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» в особі Одеської філії

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
Національна Стивідорна Компанія»

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Державного
підприємства «Одеський морський
торговельний порт»

про стягнення 1 762 392,79 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація
морських портів України» в особі
Одеської філії звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська Національна Стивідорна
Компанія» про стягнення 1 762 392,79 грн.
заборгованості за договором №КД-4405 від
01.10.2003 року про надання послуг.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 18.03.2014 року (суддя Степанова
Л.В.) у позові Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Одеської філії
відмовлено, з мотивів того, що
стягнення неустойку за невиконання
відповідачем гарантованого об'єму
перевалки вантажів саме за період з
01.01.2013р. по 12.06.2013р. необґрунтовані,
оскільки ані порядку, ані будь-якої
методики розрахунку неустойки за
період, менший ніж за календарний рік,
ні договором, ні додатковими угодами до
нього сторонами узгоджено не було.

Державне підприємство «Адміністрація
морських портів України» в особі
Одеської філії Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» з рішенням суду першої
інстанції не згодне, та звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою.

В своїй апеляційній скарзі скаржник
просив оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» в особі Одеської філії.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
апелянт зазначав, що у спірних
правовідносинах має місце порушення
зобов'язань відповідачем в частині
залучення гарантованого об'єму
вантажопотоку за період з 01.01.2013 року по
12.06.2013 року, а тому позивачем
розраховано гарантований об'єм
вантажопереробки для вищезазначеного
період відповідно п.8.8 Договору у
розмірі 535 890,41тонн.

Розрахунок виконано наступним чином -
показник гарантованого об'єму
вантажопереробки за різ поділено на
кількість календарних днів у 2013 році та
помножено на кількість календарних
днів у період з 01.01.2013 по 12.06.2013р.
включно. Аналогічним способом
розраховано середньо прибуткову
ставку.

Таким чином, виходячи з розрахунків
позивача, сума компенсації 15,5 %,
передбаченої пунктом 2.6 Договору,
становить 1 762 392,79 грн. з ПДВ.

Апелянт вважає помилковими висновки
суду стосовно відсутності підстав для
задоволення позову з огляду на
відсутність у договорі порядку та
методики розрахунку для періоду менше
календарного року.

Апелянт пояснював, що алгоритм
розрахунку неустойки, яка становить
ціну позову, визначений позивачем
виходячи з умов самого Договору,
положень цивільного законодавства
щодо справедливого врегулювання
цивільних правовідносин між їх
учасниками, та є математично вірним та
обґрунтованим.

На думку скаржника, суттєвим у даному
спорі є той факт, що характер і
особливість правовідносин між
сторонами є винятковими, що
унеможливлює обрати та застосувати
позивачем інший спосіб захисту
порушених прав. Позивач - підприємство
державної форми власності - не повинен
нести втрати через невиконання
відповідачем зобов'язань за договором,
та бути обмеженим у праві на отримання
компенсаційної плати за порушення
зобов'язань перед ним.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції та
перевірено в ході апеляційного
розгляду, 01 жовтня 2003 року між
Державним підприємством "Одеський
морський торговельний порт" (Порт) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія"
(Підприємство) було укладено договір
про надання послуг № КД-4405 (надалі
договір № КД-4405 від 01.10.2003р.) відповідно
до п. 1.1 якого Порт приймає на себе
зобов'язання щодо виконання для
Підприємства, зазначених у підпунктах
3.1.1 - 3.1.7 Договору робіт (послуг) по
забезпеченню виконання Підприємством
комплексу робіт та послуг, пов'язаних
із перевантаженням вантажів
(навантажувально-розвантажувальних
робіт), а Підприємство зобов'язується
прийняти та оплатити виконані роботи.
Підприємство оплачує послуги Порта в
порядку та на умовах, передбачених
нижче (п. 1.2 договору № КД-4405 від
01.10.2003р.).

Відповідно до пп. 2.1, 2.5 договору № КД-4405
від 01.10.2003р. до обов'язку Підприємства
віднесено: своєчасно і в повному об'ємі
оплачувати послуги Порта.
Забезпечувати в рамках пункту 1.1
даного договору об'єм робіт та послуг у
відношенні фактичного вантажопотоку,
залученого Підприємством відповідно
до умов даного договору.

Відповідно до п. 2.6 договору № КД-4405 від
01.10.2003р. Підприємство гарантує
залучення для перевалення через ППК-6
вантажопотоку в об'ємі 475,4 тис. тонн на
рік.

Обов'язки Порта закріплені розділом 3
договору № КД-4405 від 01.10.2003р. Так,
відповідно до п. 3.1, крім іншого, Порт
зобов'язаний належним чином надавати
послуги, передбачені даним Договором,
по вантажам, що прибувають на підставі
договорів, укладених Підприємством.

Згідно з п. 4.1 договору № КД-4405 від
01.10.2003р. вартість наданих Портом послуг
складає 18 % від вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт (перевалки), без податку на додану
вартість (ПДВ). Податок на додану
вартість нараховується та сплачується
додатково, якщо інше не встановлено
діючим законодавством України.

Пунктом 4.4 договору № КД-4405 від 01.10.2003р.
передбачено, що після надання
Підприємством звіту, Порт перевіряє та
узгоджує звіт Підприємство на протязі
3-х (трьох) днів з моменту його
отримання. Підприємство зобов'язано
забезпечити уповноваженим
представникам Порту доступ до
первинної документації з метою
зрівняння наведених у ній даних з
даними звіту. З моменту повідомлення
Портом Підприємства про виниклі
розбіжності, сторони зобов'язуються на
протязі 3-х (трьох) днів провести
спільні дії (переговори, звірку
первинної інформації та тощо) та
узгодити дані звіту. На протязі 10-ти
(десяти) після закінчення місяця
сторони підписують Акт приймання-здачі
виконаних портом робіт (послуг) на
підставі якого визначається остаточна
сума, що належить Порту сплати за
місяць. У разі, якщо сума, що належить
Порту за звітний місяць перевищує суму
здійсненої попередньої оплати,
Підприємство доплачує різницю на
протязі 5-ти (п'яти) днів з моменту
отримання рахунку Порта. Сума
попередньої оплати зараховується в
рахунок зобов'язань Підприємства перед
Портом у наступні періоди.

Відповідно до п. 5.5 договору № КД-4405 від
01.10.2003р. у разі невиконання
Підприємством вимог п. 2.6 даного
договору, Підприємство компенсує Порту
втрати у розмірі 18 % від вартості
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт у відношенні об'єму вантажу,
якого бракує, виходячи із
середньоприбуткової ставки за
відпрацьований рік.
Середньоприбуткова ставка
розраховується як відношення прибутку,
отриманого від
навантажувально-розвантажувальних
робіт за відпрацьований рік, до
загальної кількості тонн вантажу за
аналогічний період.

Згідно з п. 8.1 договору № КД-4405 від
01.10.2003р. Договір може бути доповнений та
змінений по узгодженню сторін з
оформленням доповнень до Договору, які
є невід'ємною його частиною.

Договір набирає чинності з моменту
набрання чинності Договору оренди
державного нерухомого майна № КД-4407
від 01.10.2003р. та Договору оренди
державного рухомого майна № КД - 4406 від
01.10.2003р. та діє на протязі десяти років
(п. 9.1 договору № КД-4405 від 01.10.2003р.).

В подальшому, між Державним
підприємством "Одеський морський
торговельний порт" (Порт) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія"
(Підприємство) було укладено низку
додаткових угод договору № КД-4405 від
01.10.2003р., а саме: № 1 від 01.07.2004р., № 2 від
01.07.2004р., № 3 від 01.08.2006р., № КД-4405/4 від
31.12.2010р., № КД-4405/5 від 01.06.2011р., № КД-4405/6
від 01.11.2011р., № КД-4405/7 від 10.02.2012р. та №
КД-4405/8 від 19.04.2013р.

При цьому, додатковою угодою № КД-4405/5
від 01.06.2011р. до договору № КД-4405 від
01.10.2003р., укладеною між Державним
підприємством "Одеський морський
торговельний порт" (Порт) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія"
(Підприємство), сторони дійшли згоди
щодо викладення п. 5.5 договору № КД-4405
від 01.10.2003р. у наступній редакції: "У
разі невиконання Підприємством вимог
п. 2.6 даного договору, Підприємство
компенсує Порту втрати у розмірі 15,5 %
(без урахування ПДВ, ПДВ нараховується
згідно з діючим законодавством
України) від вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт у відношенні об'єму вантажу,
якого бракує, виходячи із
середньоприбуткової ставки за
відпрацьований рік.
Середньоприбуткова ставка
розраховується як відношення прибутку,
отриманого від
навантажувально-розвантажувальних
робіт за відпрацьований рік, до
загальної кількості тонн вантажу за
аналогічний період.»

Крім того, відповідно до п.2 вказаної
додаткової угоди сторони встановили,
що вищезазначені зміни п. 5.5 договору
про надання послуг від 01.10.2003р. № КД-4405
застосовуються до відношень між
сторонами, що виникли з 01.10.2003р. та діють
до спливу строку договору про надання
послуг від 01.10.2003р. № КД-4405.

Додатковою угодою № КД-4405/4 від 31.12.2010р.
до договору № КД-4405 від 01.10.2003р., сторони
дійшли згоди щодо доповнення розділу 8
даного договору пунктом 8.8 наступного
змісту: "У даному договорі під роком
розуміється період, рівний
календарному року. Для співставлення
періоду, який складає менше
календарного року, приймаються
аналогічні попередні періоди."

В подальшому, актом приймання-передачі
майна, майнових прав та зобов'язань від
13.06.2013р., на виконання наказу
Міністерства інфраструктури України
від 19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" комісією з реорганізації, які
належить ДП "Одеський морський
торговельний порт" було передано ДП
"Адміністрація морських портів
України" майно, права та обов'язки, у
тому числі, за договором №КД-4405 від
01.10.2003р.

Державне підприємство "Адміністрація
морських портів України", в свою чергу,
актом приймання передачі майна,
майнових прав та зобов'язань № 19 від
13.06.2013р., на виконання наказу
Міністерства інфраструктури України
від 19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" передало майно, права та
обов'язки від ДП "АМПУ", в особі
виконуючого обов'язки голови ДП "АМПУ"
Васькова Юрія Юрійовича комісії
Одеської філії ДП "АМПУ" з приймання
майна, прав і обов'язків від ДП "АМПУ",
призначеної наказом в. о. начальника
ОФДП "АМПУ" № 3 від 13.06.2013р. , яке належить
ДП "Адміністрація морських портів
України" передало майно, права та
обов'язки, у тому числі, за договором №
КД-4405 від 01.10.2003р.

На виконання умов договору, за період з
01.01.2013р. по 12.06.2013р. відповідачем було
перевантажено 106 740,086 тонн вантажу, що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
згідно договору про надання послуг №
КД-4405 від 01.10.2003р. - від 31.01.2013р., від
28.02.2013р., від 31.03.2013р., від 30.04.2013р., від
31.05.2013р. та від 12.06.2013р., копії яких
містяться в матеріалах справи.

На думку позивача, невиконаний
відповідачем об'єм
навантажувально-розвантажувальних
робіт, який передбачений умовами п. 2.6
договору № КД-4405 від 01.10.2003р., склав 105
561,832 тонни, та сума компенсації згідно з
умовами п. 5.5 даного договір дорівнює 1
468 660,66 грн., разом з ПДВ 20% - 1 762 392,79 грн.

З метою досудового врегулювання
питання сплати ТОВ "Українська
Національна Стивідорна Компанія" суми
компенсації, ДП "Адміністрація
морських портів України" в особі
Одеської філії звернулось до ТОВ
"Українська Національна Стивідорна
Компанія" з претензією № 20А/3/1-389 від
25.10.2013р., в свою чергу відповіддю № 1104/6
від 05.12.2013р. на вказану претензію ТОВ
"Українська Національна Стивідорна
Компанія" повністю відхилило дану
претензію з підстав, викладених у неї,
що і стало підставою для даного позову.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 193 Господарського Кодексу
України та статтею 526 Цивільного
Кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов`язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов`язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193).

Відповідно до статей 526, 525 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Так, згідно з ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського
кодексу України закріплено, що у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Дослідивши матеріали справи, судова
колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції про відсутність
підстав для стягнення компенсації за
невиконання об'єму перевалки вантажів
за період з 01.01.2013р. по 12.06.2013р., виходячи
з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та
було зазначено вище, відповідно до п. 2.6
договору № КД-4405 від 01.10.2003р.
Підприємство (Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія")
гарантує залучення для перевалення
через ППК-6 вантажопотоку в об'ємі 475,4
тис. тонн на рік.

Відповідно до п. 5.5 договору № КД-4405 від
01.10.2003р., у редакції додаткової угоди №
КД-4405/5 від 01.06.2011р., сторони погодили, що
у разі невиконання Підприємством вимог
п. 2.6 даного договору, Підприємство
компенсує Порту втрати у розмірі 15,5 %
(без урахування ПДВ, ПДВ нараховується
згідно з діючим законодавством
України) від вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт у відношенні об'єму вантажу,
якого бракує, виходячи із
середньоприбуткової ставки за
відпрацьований рік.
Середньоприбуткова ставка
розраховується як відношення прибутку,
отриманого від
навантажувально-розвантажувальних
робіт за відпрацьований рік, до
загальної кількості тонн вантажу за
аналогічний період.

Водночас, додатковою угодою № КД-4405/4
від 31.12.2010р. до договору № КД-4405 від
01.10.2003р., сторони дійшли згоди щодо
доповнення розділу 8 даного договору
пунктом 8.8 наступного змісту: "У даному
договорі під роком розуміється період,
рівний календарному року. Для
співставлення періоду, який складає
менше календарного року, приймаються
аналогічні попередні періоди."

За період з 01.01.2013р. по 12.06.2013р.
відповідачем було перевантажено 106 740,086
тонн вантажу, що підтверджується
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) згідно договору про надання
послуг № КД-4405 від 01.10.2003р. - від 31.01.2013р.,
від 28.02.2013р., від 31.03.2013р., від 30.04.2013р., від
31.05.2013р. та від 12.06.2013р.

Таким чином, посилаючись на
невиконання відповідачем об'ємів
перевалки вантажів за період з 01.01.2013р.
по 12.06.2013р, відповідно до
вищеперелічених умов договору, позивач
вимагав стягнення неустойки згідно
наступного розрахунку: 475 400,00
(гарантований об'єм на рік відповідно
до п. 2.6 договору № КД-4405 від 01.10.2003р.) / 365
(днів у 2013 році) х 163 (період з 01.01.2013р. по
12.06.2013р.) - 106 740,086 (об'єм ННР відповідно до
актів виконаних робіт) = 105 561,832 тонн
(невиконаний об'єм ННР).

Судова колегія вважає вірними та
обґрунтованими висновки суду першої
інстанції про те, що гарантований об'єм
вантажопотоку на день, місяць або
квартал договором № КД-4405 від 01.10.2003р.
не встановлено. Крім того, у пунктом 5.5
договору № КД-4405 від 01.10.2003р.
встановлено порядок розрахунку
компенсації втрат виключно за рік, а не
за окремі дні або місяці.

Таким чином, оскільки умовами договору
та додаткових угод до нього не
передбачено жодної методики
розрахунку неустойки за період, менший
ніж рік, судова колегія вважає
неможливим стягнення з відповідача
неустойки за розрахунком позивача лише
на підставі пункту 8.8 договору.

Отже, з урахуванням викладеного, судова
колегія зазначає, що застосування на
практиці приписів пункту 2.6 договору з
урахуванням пункту 8.8 договору для
стягнення компенсації вартості
нездійснених робіт за період менший,
ніж календарний рік, вбачається
неможливим, оскільки розрахунок
здійснений на розсуд позивача та, більш
того, з розрахунку не вбачається, який
саме аналогічний попередній період
взято для розрахунку неустойки.

Окремо судова колегія вважає за
необхідне зауважити, що тлумачення
апелянта поняття оподаткування
операцій з постачання товарів (послуг)
являється суб'єктивним та не
відповідає дійсності. Скаржник
необґрунтовано вважає, що компенсація
втрат у випадку невиконання
гарантованих об'ємів перевалки
вантажів являється компенсацією
вартості товарів(послуг) в розумінні
ст. 188 Податкового кодексу України.

Апеляційний суд зазначає, що
компенсація втрат позивача у зв'язку з
невиконанням зобов'язань за договором
являється за своєю правовою природою
штрафною санкцією, як вірно зазначив
суд першої інстанції, а тому не
являється об'єктом оподаткування ПДВ.

Скаржником проігноровано приписи
пункту 2 ст.188 Податкового кодексу
України, згідно якого до складу
договірної (контрактної) вартості не
включаються суми неустойки (штрафів
та/або пені), три проценти річних та
інфляційні, що отримані платником
податку внаслідок невиконання або
неналежного виконання договірних
зобов'язань.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
та матеріали справи не спростовують
вищенаведені висновки суду першої
інстанції, апеляційний господарський
суд вважає, що оскаржуване судове
рішення прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам і
матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
зміни чи скасування відсутні.

За таких обставин, оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» в особі Одеської філії
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» в особі Одеської філії
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської
області від 18 березня 2014 року по справі
№ 916/493/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписаний
19.05.2014р.

Головуючий суддя Судді А.І. Ярош О.О.
Журавльов Я.Ф. Савицький