ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

30.04.2014р.
Справа № 905/1331/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Макарової Ю.В., при
секретарі Горячовій М.В., розглянувши
заяву Приватного акціонерного
товариства "Донецький
електрометалургійний завод", м.Донецьк

про: відстрочення виконання рішення
суду від 08.04.2014р.

по справі №905/1331/14

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДіПі
Форвардінг», м. Київ

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Донецький
електрометалургійний завод", м.Донецьк,

про: стягнення 28937грн.30коп.

За участю представників сторін:

Представник позивача: Купріянов П.П.
(довіреність вих.. №002/14 від 07.04.2014р.)

Представник відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 08.04.2014р. у справі
№905/1331/14 з Приватного акціонерного
товариства "Донецький
електрометалургійний завод" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртранс Консалтінг"
було стягнуто суму основного боргу в
розмірі 28640грн.70коп., судовий збір у
розмірі 1808грн.27коп.

На підставі ст. 116 ГПК України стягувачу
22.04.2014р. був виданий відповідний наказ
про примусове виконання рішення суду.

24.04.2014р. відповідач, Приватне
акціонерне товариство "Донецький
електрометалургійний завод", м.Донецьк,
звернувся до господарського суду
Донецької області із заявою про
відстрочення виконання рішення суду по
справі №905/1331/14 від 08.04.2014р. до 01.08.2014р.

В обґрунтування поданої заяви
відповідач посилається на фінансові
труднощі, що виникли на підприємстві у
зв'язку з економічною кризою,
невиконання контрагентами своїх
зобов'язань перед відповідачем,
погіршення фінансової дисципліни та
купівельної спроможності
контрагентів, що призвело до прийняття
одноособовим акціонером ПрАТ "ДЕМЗ"
рішення №13/11/2012 від 13.11.2012р. та рішення
№20/05/2013 від 20.05.2013р. про зупинення
виробництва до 01.06.2013р. та до 01.09.2013р.
відповідно, внаслідок чого відповідач
практично втратив всіх споживачів.
Крім того, заявник також посилається на
те, що наказом від 09.01.2014 року прийнято
повторне рішення про зупинення
виробництва на зимовий період з
16.01.2014р., зокрема, негативно на
фінансовий стан підприємства
позначилася заборгованість держави з
відшкодування підприємству переплати
з податку на прибуток, яка складає 450000
000,00грн. та перебування майна
підприємства під обтяженням.

За твердженням заявника, негайне
стягнення в повному обсязі всієї суми
заборгованості призведе до нестачі
обігових коштів та утворенню
заборгованості з першочергових
платежів (заробітна плата та податки до
бюджету).

На підтвердження викладених
обставин відповідач надав суду
належним чином засвідчені копії:
рішення (наказу) №13/11/2012 від 13.11.2012 року,
рішення (наказу) №20/05/2013 від 20.05.2013 року,
балансу підприємства на 31 грудня 2013
року, звіту підприємства про фінансові
результаті за 2013 рік., наказу №4 від
09.01.2014 року., наказ №31 від 28.02.2014р.

Ухвалою від 25.04.2014р. суд прийняв
вказану заяву та призначив до розгляду
на 30.04.2014р.

В судове засідання 30.04.14року
представник заявника (боржника) не
з'явився, про поважність відсутності
представника суд не повідомлений.

В судове засідання 30.04.14року
представник позивача (стягувача) -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДіПі Форвардінг",
м.Київ з'явився, ознайомившись під час
судового засідання з заявою про
відстрочення виконання рішення суду,
представник позивача просив суд
відмовити у її задоволенні,
посилаючись на відсутність навіть
часткової оплати виниклої
заборгованості, тяжке фінансове
становище в свою чергу позивача.

Вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
представлені в порядку статті 43 ГПК
України матеріали справи, суд дійшов
висновку, що заява не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Рішення господарського суду
Донецької області від 08.04.2014р. у справі
№905/1331/14 набрало законної сили 22.04.2014р.

У відповідності до ст.115 ГПК
України рішення господарського суду,
набувши законної сили, виконуються в
порядку, встановленому цим Кодексом і
Законом України "Про виконавче
провадження".

Частиною 1 ст.116 ГПК України
передбачено, що виконання рішення
господарського суду здійснюється на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом.

Відповідно до ст.121 ГПК України суд при
наявності підстав, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи може, серед іншого,
відстрочити виконання рішення.

Відповідно до пункту 7.1.1 постанови
Пленуму "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" №9 від
17.10.2012р. відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Як зазначено у п. 10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 26
грудня 2003 року № 14 "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" при вирішенні заяв
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення суду потрібно мати
на увазі, що відповідно до ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України, їх задоволення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо. (п. 7.2
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2012 № 9).

Таким чином, вищезазначена норма
не обмежує право господарського суду
певними обставинами, при наявності
яких господарський суд може
відстрочити виконання прийнятого ним
рішення, проте визначальним фактором
при наданні відстрочки є винятковість
цих випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Відтак, саме на відповідача в
контексті приписів ст.ст. 4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України покладається обов'язок
доведення існування відповідних
підстав.

Доводи заяви відповідача
зводяться більш до того, що виконання
судового рішення призведе до
негативних наслідків виконання
рішення суду для боржника, а не на
обставини, що унеможливлюють або
утруднюють виконання судового рішення
у даній справі, тоді як ст. 121 ГПК
України відстрочку виконання рішення
суду не пов'язує з наслідками, які це
рішення матиме для боржника, або
впливатиме на його фінансовий стан.

Наведені відповідачем підстави
для відстрочення виконання судового
рішення, зокрема, фінансові труднощі,
зупинення виробництва на підприємстві
за рішенням основного акціонера та
керівництва підприємства, не є тими
об'єктивними, виключними обставинами,
які в свою чергу є підставою для
відстрочення виконання судового
рішення, з урахуванням наступного.

На підтвердження викладених у
заяві обставин відповідач надав суду
засвідчені копії балансу (звіт про
фінансовий стан) підприємства на 31
грудня 2013 року, звіту підприємства про
фінансові результаті (звіт про
сукупний дохід) за 2013 рік.

Зі звіту підприємства про
фінансові результаті (звіт про
сукупний дохід) за 2013 рік випливає, що у
звітному періоді підприємство не
отримало прибутку, діяльність
підприємства є збитковою, разом з цим
підприємство має чистий дохід від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) (код рядка 2000).

Як вбачається з балансу (звіт про
фінансовий стан) підприємства на 31
грудня 2013 року, ПАТ "Донецький
електрометалургійний завод" має
виробничі запаси та готову продукцію
(код рядка 1101, 1103).

Доказів суцільної збитковості
підприємства станом на теперішній час
відповідач суду не надав.

Надані відповідачем документи
висвітлюють наслідки господарського
діяльності підприємства за звітній
період, однак, зважаючи на те, що за
наказом основного акціонера
товариства виробництво на
підприємстві було зупинене протягом
тривалого часу, а саме з 15.11.2012р. по
01.06.2013р., з 01.06.2013р. до 01.09.2013 року, з
16.01.2014р. на зимовий період, та з 01.03.2014р.
по 01.06.2014. така фінансова ситуація на
товаристві є очікуваною та
передбачуваною. Наразі зупинення
виробництва на підприємстві
обумовлене відповідним рішенням
органів управління товариства та є
заходом, який свідомо обрано та
застосовано уповноваженими органами
підприємства для досягнення певної
мети, що є правом таких органів при
здійсненні господарської діяльності, а
не викликане непередбачуваними,
непереборними обставинами, що не
залежали від волевиявлення
відповідача.

Таким чином, важке фінансове
становище відповідача утворилось не в
силу якихось об'єктивних, незалежних
від відповідача обставин.

Наразі заявником не подано доказів
щодо впевненої можливості виконання
рішення суду за умови його
відстрочення до 01.08.2014р. або доказів
щодо термінів та шляхів отримання
коштів для розрахунку із позивачем,
навпаки відповідно до заяви основним
видом діяльності підприємства є
виробництво литої гарячекатаної
заготовки, однак за рішенням
засновника взагалі була зупинена
робота всіх пристроїв, агрегатів,
механізмів та систем
електросталеплавильного цеху,
припинений випуск готової продукції.

Твердження заявника у заяві про те,
що майно товариства знаходиться під
обтяженням також не підтверджено
будь-якими доказами.

Доказів наявності інших обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, боржником
суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що посилання боржника на
важкий фінансовий стан не є винятковою
обставиною в розумінні ст. 121 ГПК
України.

Як вже зазначалося, при розгляді
питання про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, суд повинен також
приймати до уваги можливі негативні
наслідки, які можуть настати в тому
числі для позивача. Так, приймаючи до
уваги наявність інфляційних процесів в
економіці держави, відстрочення
виконання судового рішення може
призвести до порушення балансу
майнових інтересів позивача.

Водночас, досліджуючи питання щодо
надання відстрочки виконання рішення
суду, суд виходить з того, що спір у
справі виник через несплату
відповідачем заборгованості, що
виникла за послуги з використання
спецтехніки, при цьому акти виконаних
робіт підписані сторонами ще у вересні
2013 року, однак, відповідач вартість
виконаних позивачем послуг до
теперішнього часу не сплатив,
посилаючись на те, що строк виконання
зобов'язання не настав. Такі
заперечення відповідача спростовані
висновками суду, викладеними у рішенні.
З зазначеного слідує, що спір у справі
виник суто через порушення
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за відсутності будь-яких
обставин, що пом'якшують його вину у
виникненні спору.

Станом на час судового засідання
докази часткової оплати присуджених до
стягнення грошових коштів суду не
надані.

Стаття 42 Господарського кодексу
України визначає підприємництво як
самостійну, ініціативну, систематичну,
на власний ризик господарську
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку. При цьому,
здійснення підприємницької діяльності
на власний ризик означає покладення на
підприємця тягаря несприятливих
наслідків такої діяльності.

З огляду на викладене, враховуючи
матеріальні інтереси обох сторін, вину
відповідача у виникненні спору,
відсутність виключних обставин, які
ускладнюють виконання рішення, та
одночасно, доказів на підтвердження
того, що до 01.08.2014 року у заявника
з'явиться можливість виконати рішення
суду у разі надання відстрочки його
виконання, суд дійшов висновку про
відмову у наданні розстрочки виконання
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

Відмовити у задоволенні заяви
Приватного акціонерного товариства
"Донецький електрометалургійний
завод", м.Донецьк, про відстрочення
виконання рішення суду від 08.04.2014р. у
справі №905/1331/14 до 01.08.2014р.

Дана ухвала може бути оскаржена у
порядку передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
Ю.В. Макарова