ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" травня 2014 р.Справа № 916/779/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС";

до відповідачів Товариства з
обмеженою відповідальністю "СОВАГРО"

Державного підприємства
"МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"

про стягнення 43547,06 гривень.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"НІКО-ТАЙС" звернулося до
господарського суду Одеської області
із позовом про солідарне стягнути із
Державного підприємства
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОВАГРО" суму пені у
розмірі 5 000 гривень згідно договору
№95 поставки сільськогосподарської
техніки від 28 травня 2008 року, угоди
№11/03-13 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від
11 березня 2013 року та на підставі
договору поруки №03-02-2014-3 від 03 лютого
2014 року, про стягнення з Державного
підприємства „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" 7 709,67 гривень
інфляційних втрат, 25 389,61 гривень пені, 5
447,78 гривень 3%-річних згідно договору
№95 поставки сільськогосподарської
техніки від 28 травня 2008 року та угоди
№11/03-13 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від
11 березня 2013 року та про солідарне
стягнення із Державного підприємства
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОВАГРО»
адвокатських витрати у розмірі 3 400
гривень згідно Договору №26-1/02-14 про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 26 лютого 2014 року та
судовий збір.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 5 березня 2014 року порушено
провадження у справі №916/779/14 та
призначено до розгляду.

До господарського суду надійшло
клопотання від Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„НІКО-ТАЙС" про розгляд справи в
порядку ст.75 ГПК України.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився.

Представники відповідачів у судове
засідання не з'явилися, хоча про
розгляд справи були повідомлені вчасно
і належним чином, про що свідчить
поштове повідомлення про вручення
ухвали суду.

Отже, відповідачі вважається належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, оскільки до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Така правова позиція Вищого
господарського суду України, викладена
у п. 32 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-08/530 від
10.12.09.

Таким чином, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2008 року між ТОВ „ТЕХНІК
ЕНЕРДЖІ" та ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" був укладений
договір №95 поставки
сільськогосподарської техніки. У
зв'язку із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
взятого на себе грошового зобов'язання
щодо оплати вартості отриманого товару
згідно договору №95 поставки
сільськогосподарської техніки від 28
травня 2008 року.

Позивач у своєму позові зазначає, що
ТОВ „ТЕХНІК ЕНЕРДЖІ" звернулося до
господарського суду Рівненської
області із позовною заявою про
стягнення із ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ", рішенням
господарського суду Рівненської
області по справі від 14 квітня 2009 року у
справі №14/6, позов ТОВ „ТЕХНІК ЕНЕРДЖІ"
задоволено.

24 січня 2011 року між ТОВ „ТЕХНІК
ЕНЕРДЖІ" та ФОП ОСОБА_2 було укладено
угоду №26-ТЕ про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України),
відповідно до якої, Первісний кредитор
(ТОВ „ТЕХНІК ЕНЕРДЖІ") відступає Новому
кредитору (ФОП ОСОБА_2) право вимоги
виконання Державним підприємством
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ",
зобов'язання щодо сплати розміру
дооцінки (збільшення) вартості товару,
пені, 3%-річних, інфляційних витрат,
набутих Первісним кредитором на
підставі Договору №95 поставки
сільськогосподарської техніки від 28
травня 2008 року, у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
Боржником грошового зобов'язання
згідно договору №95 поставки
сільськогосподарської техніки від 28
травня 2008 року.

За цією Угодою №26-ТЕ про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК
України) від 24 січня 2011 року, новий
кредитор одержує право замість
Первісного кредитора вимагати від
Боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі дооцінки
(збільшення) вартості товару, пені,
3%-річних, інфляційних витрат, за період
існування прострочення виконання
Боржником грошового зобов'язання
згідно договору №95 поставки
сільськогосподарської техніки від 28
травня 2008 року.

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.),
ТОВ „ТЕХНІК ЕНЕРДЖІ" було передано ФОП
ОСОБА_2 перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
обумовленого зобов'язання. У
відповідності до ч. 1 статті 516
Цивільного кодексу України
передбачено, що заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. У відповідності
до пункту 4.3. Угоди, ТОВ „ТЕХНІК
ЕНЕРДЖІ" повідомленням про зміну
кредитора у зобов'язані, належним чином
повідомило ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" про зазначені вище
обставини.

11 березня 2013 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС»» було укладено
Угоду №11/03-13 про заміну кредитора у
зобов'язані (відступлення права вимоги
в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України).
Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що
Первісний кредитор (ФОП ОСОБА_2)
відступає Новому кредитору (ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС»») право вимоги
виконання Державним підприємством
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
зобов'язання щодо сплати розміру
дооцінки (збільшення) вартості товару,
пені, 3%-річних, інфляційних витрат,
набутих Первісним кредитором на
підставі Договору №95 поставки
сільськогосподарської техніки від 28
травня 2008 року та згідно Угоди №26-ТЕ
про заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. 512-519 ЦК України) від 24 січня 2011 року,
у зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
грошового зобов'язання згідно договору
№95 поставки сільськогосподарської
техніки від 28 травня 2008 року.

За цією Угодою №11/03-13 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК
України) від 11 березня 2013 року, Новий
кредитор одержує право замість
Первісного кредитора вимагати від
Боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі дооцінки
(збільшення) вартості товару, пені,
3%-річних, інфляційних витрат, за період
існування прострочення виконання
Боржником грошового зобов'язання
згідно договору №95 поставки
сільськогосподарської техніки від 28
травня 2008 року.

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.),
ФОП ОСОБА_2 було передано Позивачу
перелік документів, що підтверджують
права вимоги виконання ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
обумовленого зобов'язання. У
відповідності до пункту 4.3. Угоди, ФОП
ОСОБА_2 повідомленням про зміну
кредитора у зобов'язані, належним чином
повідомило ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" про зазначені вище
обставини.

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулося
до господарського суду Київської
області із позовною заявою до ТОВ «ПК
ТРЕІЙДСЕРВІСГРУП» та ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
про солідарне стягнення з відповідачів
2611,77 гривень, інфляційних витрат,
стягнення з ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" 708,56 гривень 3%річних,
36538,70 гривень до оцінки
(збільшення)вартості товару та пені в
сумі 5678,96 гривень.

Рішенням Господарського суду
Київської області по справі від 06
серпня 2013 року у справі №911/2791/13, позов
ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» задоволено
та стягнуто 708,56 гривень 3% річних, 36538,70
гривень до оцінки (збільшення)вартості
товару та пені в сумі 5678,96 гривень та
стягнуто солідарно з ТОВ «ПК
ТРЕІЙДСЕРВІСГРУП» та ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" 2
611,77 гривень інфляційних втрат, 3 000
гривень витрат на послуги адвоката та
судовий збір в сумі 1720,50 гривень.

Як зазначає позивач, адвокатом ОСОБА_2
було зроблено запит до ВДВС
Дубенського МРУЮ Рівненської області,
від якої надійшов лист №52 від 11.02.2014
року ВДВС Дубенського МРУЮ Рівненської
області щодо виконання наказу
Господарського суду Київської області
по справі від 02 вересня 2013 року у справі
№911/2791/13, з якого вбачається, що
заборгованість не погашена.

Позивач зазначає, що він є належним та
законним кредитором ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
щодо отримання нарахування пені,
3%-річних та інфляційних втрат та його
отримання за весь період існування
заборгованості. Таким чином позивачем
здійснено нарахування 3%-річних яка
складає 5 447,78 гривень за період з 06.03.2009
року по 03.06.2014 року; інфляційних втрат
на суму 7 709,67 гривень з березня 2009 року
по січень 2014 року та пеня в сумі 30 389,61
гривень за період з 06.03.2009 року по 03.03.2014
року.

Крім того позивач у своєму позивові
зазначає, що з метою забезпечення
виконання зобов'язань за Угодою №11/03-13
про заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. 512-519 ЦК України) від 11 березня 2013
року, 03 лютого 2014 року між ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС»» (Кредитор) та ТОВ
«СОВАГРО» (Поручитель) було укладено
Договір поруки №03-02-2014-3, за умовами
якого Поручитель поручається перед
Кредитором за виконання обов'язку ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
щодо виконання грошового зобов'язання
щодо сплати розміру пені у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням Боржником грошового
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу та Угоди, передбаченою
ст. 2 цього Договору (надалі - основний
договір). - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під
основним договором в цьому договорі
розуміють Угоду №11/03-13 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК
України) від 11 березня 2013 року, укладену
на підставі договору №95 поставки
сільськогосподарської техніки від 28
травня 2008 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки
Поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності Поручителя та
розмір поруки, а саме п. 3.1 встановлена
відповідальність Поручителя перед
Кредитором обмежується частковою
сплатою суми пені у розмірі 5 000 гривень
та п 4.1. у разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) Боржником

обов'язку за основною угодою, Кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до

Боржника, так і до Поручителя, які
несуть солідарну відповідальність
перед Кредитором.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

На адресу ТОВ «СОВАГРО» /відповідач 1/
позивач направив вимогу за №17-3/02 від 17
лютого 2014 року, яка отримана
Відповідачем-1 - 20 лютого 2014 року, проте
залишена без відповіді. Відповідно до
змісту ст. 543 Цивільного кодексу
України у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

Як зазначив позивач, що ні відповідач-2
в повному обсязі, ні відповідач-1 в сумі
5 000,00 гривень, не сплатили
заборгованість, що виникла за Угодою
№11/03-13 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від
11 березня 2013 року, укладену на підставі
договору №95 поставки
сільськогосподарської техніки від 28
травня 2008 року, позивач за захистом
свого права звернувся до суду

Крім того позивач просить суд стягнути
з відповідачів адвокатські послуги в
сумі 3 400 гривень, відповідно до
договору №26-1/02-14 про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) від 26 лютого 2014 року, адвокат
ОСОБА_2 здійснював підготовку по
написанню та поданні позовної заяви
про стягнення заборгованості, пені,
3%-річних та інфляційних втрат, які
виникли на підставі договору №95
поставки сільськогосподарської
техніки від 28 травня 2008 року. Угоди
№11/03-13 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від
11 березня 2013 року та на підставі
договору поруки №03-02-2014-3 від 03 лютого
2014 року, та в майбутньому безпосередню
буде брати участь в судових засіданнях,
надавати заяви, клопотання, пояснення,
тобто здійснювати необхідний комплекс
процесуальних дій пов'язаних зі
стягненням із відповідачів
нарахованих сум.

Відповідач ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" у судові засідання
не з'являвся, своїм правом щодо надання
заперечень на позов не скористався.

Відповідач ТОВ «СОВАГРО» у судові
засідання не з'являвся, своїм правом
щодо надання заперечень на позов не
скористався

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

Як встановлено судом, рішенням
господарського суду Рівненської
області по справі від 14 квітня 2009 року у
справі №14/6 за позовом ТОВ „ТЕХНІК
ЕНЕРДЖІ" до ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ", провадження у
справі в частині позовних вимог про
стягнення з ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" основного боргу в
сумі 140 706,68 гривень, пені в сумі 6 618,97
гривень, штрафу в сумі 8891,9517 гривень,
індексу інфляції 3 664,50 гривень, 3% річних
в сумі 824,78 гривень було припинено,
відмовлено в задоволенні позову в
частині позовних вимог про стягнення з
ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
штрафу в сумі 8680,22 гривень, стягнуто
витрати по сплаті державного мита та
ІТЗ судового процесу, повний текст
рішення складено 5 травня 2009 року.

Вказаним рішення встановлено, що
відповідач ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" сплатив суму боргу
140 706,68 гривень, пені в сумі 6 618,97 гривень,
штрафу в сумі 8891,9517 гривень, індексу
інфляції 3 664,50 гривень, 3% річних в сумі
824,78 гривень, що стало підставою для
припинення провадження у справі в цій
частині.

Рішенням Господарського суду
Київської області по справі від 06
серпня 2013 року у справі №911/2791/13, позов
ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» задоволено
та стягнуто 708,56 гривень 3% річних, 36538,70
гривень дооцінки (збільшення) вартості
товару та пені в сумі 5678,96 гривень з ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" та
стягнуто солідарно з ТОВ «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" 2
611,77 гривень інфляційних втрат, 3 000
гривень витрат на послуги адвоката та
судовий збір в сумі 1720,50 гривень.

З листа відділу державної виконавчої
служби Дубенського міськрайонного
управління юстиції Головного
управління юстиції в Рівненській
області за №52 від 11.01.2014 року, наданий
адвокату ОСОБА_2 стосовно виконання
рішення господарського суду Київської
області, 15.10.2013 року було відкрито
виконавче провадження та проводилися
виконавчі дії, кошти на розрахункових
рахунках боржника відсутні, 11.11.2013 року
здійснено часткове погашення боргу в
сумі 2163,47 гривень, 11.01.2014 року платіжним
дорученням перераховані кошти в сумі
6527,10 гривень, всього стягнуто коштів
8690,57 гривень, які направлені стягувачу
та перебувають на казначейському
рахунку. Крім того начальник ВДВС
Дубенського міськрайонного управління
юстиції повідомив у своєму листі, що
згідно статуту ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" дане підприємство
засноване на державній власності з
часткою держави 100% та на даний час
згідно наказу Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
01.02.2011 року за №33 ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" перебуває у стадії
реорганізації.

Угоди які перераховує позивач у своєму
позові досліджувалися у
господарському суду Київської області
та надавалися відповідні оцінки.
Згідно частини першої статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до частини другої статті 35
цього ж кодексу факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, суд дійшов висновку, що
вищевказані обставини є доведеними і
не підлягають доказуванню на підставі
частини другої статті 35 Господарського
процесуального кодексу України.

03 лютого 2014 року між ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС»» (Кредитор) та ТОВ
«СОВАГРО» (Поручитель) було укладено
Договір поруки №03-02-2014-3, за умовами
якого Поручитель поручається перед
Кредитором за виконання обов'язку ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
щодо виконання грошового зобов'язання
щодо сплати розміру пені у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням Боржником грошового
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу та Угоди, передбаченою
ст. 2 цього Договору (надалі - основний
договір). - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під
основним договором в цьому договорі
розуміють Угоду №11/03-13 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК
України) від 11 березня 2013 року, укладену
на підставі договору №95 поставки
сільськогосподарської техніки від 28
травня 2008 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки
Поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності Поручителя та
розмір поруки, а саме п. 3.1 встановлена
відповідальність Поручителя перед
Кредитором обмежується частковою
сплатою суми пені у розмірі 5 000 гривень
та п 4.1. у разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) Боржником
обов'язку за основною угодою, Кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до Боржника, так і до
Поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед Кредитором.
Згідно ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Позивач 17.02.2014 року за вих.№17-3/02
звернувся до відповідача ТОВ „СОВАГРО"
з вимогою щодо виконання зобов'язань,
взятих згідно договору поруки, про що у
свою чергу відповідач ТОВ „СОВАГРО"
повідомив, що взяті зобов'язання за
договором поруки виконати неможливо у
зв'язку з скрутним фінансовим
становищем.

Стосовно наданого позивачем
розрахунку сум пені, річних та
інфляційних суд доходить висновку про
невірність їх нарахувань, оскільки за
рішенням суду від 06 серпня 2013 року у
справі №911/2791/13 стягнуто з ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
708,56 гривень 3% річних, 36538,70 гривень до
оцінки (збільшення) вартості товару та
пені в сумі 5678,96 гривень, всього 42 926,22
гривень, крім того стягнуто солідарно
ще з ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та ДП
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" 2
611,77 гривень інфляційних втрат, 3 000
гривень витрат на послуги адвоката та
судовий збір в сумі 1720,50 гривень.

Відповідно до змісту ст. 115
Господарсько-процесуального кодексу
України, рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України. Доказів сплати суми
заборгованості 36538,70 гривень
відповідачем ДП „МИРОГОЩАНСЬКИЙ
ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ" не надано, тому суд
вважає початком нарахування 3% річних є
дата прийняття рішення тобто 6 серпня
2013 року по момент звернення до
господарського суду - 3 березня 2014 року.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Підлягають стягненню з відповідачів 3%
річних в сумі 627,66 гривень та інфляційні
в сумі 1252,13 гривень, за період з 6 серпня
2013 року по 3 березня 2014 року.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського
Кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. 343 гк

Згідно до ч.6 ст. 231 Господарського
Кодексу України , штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Статтею 343 Господарського Кодексу
України, встановлена відповідальність
за порушення строків розрахунків, а
саме ч 2 передбачено, що платник
грошових коштів сплачує на користь
одержувача цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені,
наведеної в листі Національного банку
України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на
виконання Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", сума
простроченого платежу помножена на
розмір пені за кожен день прострочення
у відсотках, розділена на сто та
помножена на кількість днів
прострочення платежу буде дорівнювати
сумі пені за прострочення платежу.

Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року за №17, а саме п.2.9
прописано, статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.

Тією ж Постановою передбачено, щодо
нарахування пені за порушення грошових
зобов'язань застосовується припис
частини шостої статті 232 ГК України.
Даним приписом передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції згідно п.2.5. Постанови.

Враховуючи вищевикладене суд доходить
висновку про стягнення з відповідачів
пені в сумі 2347,49 гривень за період з 7
серпня 2013 року /наступний день з дати
прийняття рішення господарського суду
Київської області/ до 03.02.2014 року за
шість місяців.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного
кодексу України у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.
Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

У розділах 3 та 4 Договору поруки
Поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності Поручителя та
розмір поруки, а саме п. 3.1 встановлена
відповідальність Поручителя перед
Кредитором обмежується частковою
сплатою суми пені у розмірі 5 000 гривень
та п 4.1. у разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) Боржником
обов'язку за основною угодою, Кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до Боржника, так і до
Поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед Кредитором.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача та, адвоката та
інших витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно п.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року N 7 „Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", із змінами і доповненнями,
внесеними постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року N 9, відповідно до розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК) судовими
витратами є витрати сторін та інших
учасників судового процесу в
господарському суді, які пов'язані з
розглядом справи і складаються з:
судового збору; сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом; витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження; оплати послуг
перекладача, адвоката; інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Склад
судових витрат не є вичерпним, і оцінка
тих чи інших витрат сторін як судових
здійснюється господарським судом з
урахуванням обставин конкретної
справи.

Враховуючи, те що адвокат жодного разу
у судове засідання не з'явився, позивач
у позові обґрунтовує витрати
посилаючись на договір №26-1/02-14 про
надання адвокатських послуг від 26.02.2014
року, сума за договором складає 3 400
гривень, крім того позивач зазначає акт
прийому-передачі документів від 26.02.2014
року, акт прийому-передачі виконаних
робіт, крім того у матеріалах справи
міститься додаткова угода №1 до
договору №16-07/12-15 від 16.07.2012 року від 2
грудня 2013 року , якою передбачено
розірвання договору про надання
адвокатських послуг та повернення
коштів в сумі 3 400 гривень перерахованих
за платіжним дорученням №87 від 18.07.2012
року у строк до 1 березня 2014 року.

Суд не приймає як належний доказі
сплати адвокатських послуг в сумі 3 400
гривень, оскільки в матеріалах справи
міститься додаткова угода, за умовами
якої адвокат - виконавець повинен у
строк до 1 березня 2014 року повернути
зазначену суму за розірваним договором
№16-07/12-15 від 16.07.2012 року, інших доказів
щодо перерахування коштів за послуги
адвоката за договором №26-1/02-14 від
26.02.2014 року позивачем не надано. Крім
того за умовами договору №26-1/02-14 про
надання адвокатських послуг від 26.02.2014
року, а саме п.3.2 передбачено, що суму
зазначену в п.3.1 договору замовник
тобто позивач повинен сплатити в строк
до 30 березня 2014 року.

Відповідачі позовні вимоги не
спростували, доказів сплати до суду не
надали.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд задовольняє позов в
частині стягнення 3% річних в сумі 627,66
гривень, інфляційні в сумі 1252,13 гривень
та пеню в сумі 2347,49 гривень, оскільки
вимоги підтверджуються матеріалами
справи та відповідають вимогам чинного
законодавства, решта вимог задоволенню
не підлягає та у задоволенні яких суд
відмовляє.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідачів у межах
задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 33,34,35,43,44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И
В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Солідарно стягнути із
Державного підприємства
„МИРОГОЩАНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ІПОДРОМ"
(35623 Рівненська область Дубенський
район, с.Мирогоща Перша вул.. Шевченка,1,
) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «СОВАГРО»
(65012 м.Одеса вул..Мала Арнаутська,2-А,
) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС»» (03187 м.Київ вул.. Академіка
Заболотного,38. офіс 23, )
3% річних в сумі 627 /шістсот двадцять сім/
гривень 66 копійок, інфляційні в сумі 1252
/одна тисяча двісті п'ятдесят дві/
гривни 13 копійок, пеню в сумі 2347 /дві
тисячі триста сорок сім/ гривень 49
копійок, витрати по сплаті судового
збору в сумі 195 /сто дев'яносто п'ять/
гривень.

3 .В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення
виготовлено та підписано 12 травня 2014
року.

Суддя
Гуляк Г.І.