ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

08.05.2014р.
Справа № 917/711/14

за позовом Відкритого
акціонерного товариства "Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат",
вул.Будівельників, 16, м.Комсомольськ,
Полтавська область,39802

до Приватного підприємства
"Декорт-Хайрінг", вул. Л.Українки, 4, кв. 45,
м.Полтава, Полтавська область, 36002

про стягнення 39 686,14 грн.

Суддя
Іваницький О.Т.

Представники:

від позивача: Ахімова В.О. дов. №59/366 від
22.07.2013р.

Самоходський Є.О. дов.
№59/180 від 02.01.2012р.

від відповідача: представник не
з"явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається
позовна заява про стягнення
заборгованості в розмірі 39 686,14 грн. за
Договором №2431/4638 від 02.02.2008р.

08.05.2014 р. за вх. канцелярії суду №5898 від
позивача, виконання вимог ухвали суду,
надійшли додаткові матеріали. Суд
подані документи прийняв, розглянув та
залучив до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився. Ухвала суду
направлена на адресу відповідача
повернулася до суду, з відміткою
поштового відділенння "за закінченням
терміну зберігання". Відповідно до
відомостей з Єдиного державного
реєстру про юридичну особу ПП
"Декорт-Хайрінг" зареєстровано за
адресою зазначеною в позовні заяві
м.Полтава, вул.Лесі Українки, 4, кв.45.

В п. 19 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2008 року" від
13.08.2008 р. № 01-8/482 (із змінами і
доповненнями) зазначено, що відповідно
до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства
в господарських судах України,
затвердженою наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
№ 75 (з подальшими змінами), перший,
належним чином підписаний, примірник
процесуального документа (ухвали,
рішення, постанови) залишається у
справі; на звороті у лівому нижньому
куті цього примірника проставляється
відповідний штамп суду з відміткою про
відправку документа, що містить:
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправки, підпис
працівника, яким вона здійснена. Дана
відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу. Водночас до
повноважень господарських судів не
віднесено з'ясування фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи. Примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній" і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, а також
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

Між Відкритим акціонерним товариством
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат» (далі - Позивач, ВАТ
«Полтавський ГЗК») та Приватним
підприємством «Декорт - Хайрінг» (далі -
Відповідач, ПП «Декорт - Хайрінг») 02
лютого 2008р. було укладено Договір
№2431/4638 (далі Договір).

За умовами Договору, ВАТ «Полтавський
ГЗК» взяло на себе зобов'язання
поставити ПП «Декорт - Хайрінг»
відпрацьовані моторні масла та їх
суміші (далі Товар), а ПП «Декорт -
Хайрінг» - оплатити та отримати Товар,
виконавши його збір і приймання на
зберігання з подальшим
транспортуванням на утилізацію.

Відповідно до п. 2.1. Договору, поставка
Товару здійснюється на умовах EXW склад
Позивача у м. Комсомольськ Полтавської
обл. (Інкотермс 2000).

На підтвердження виконання договірних
зобов"язань Позивач надав суду
накладну, відповідно до якої 30 липня 2010
року ПП «Декорт - Хайрінг» отримало від
ВАТ «Полтавський ГЗК» масло
відпрацьоване на загальну суму 54 759,6
грн., що також підтверджується
довіреністю №49 від 29.07.2010 p. та виставив
Відповідачу Рахунок №М006511 від 30.07.2010 p..

ПП «Декорт - Хайрінг» частково
виконало зобов'язання щодо оплати
вартості отриманого товару, а саме
15073,46 грн. (у тому числі ПДВ 2512.24
гри.), що підтверджується платіжними
дорученнями №К12125 від 25.12.2012 p.,
№00005 від 16.01.2013 p., №QS720109 від 25.04.2013
p., №00021 від 01.07.2013 p., №000040 від,
15.07.2013 p., №000055 від 29.07.2013 p., №00006 від
21.01.2014 p..

20.05.2013 р. Позивач направив на адресу
Відповідача Претензію №4605/39, у своїй
відповіді ПП «Декорт - Хайрінг»
заборгованість за поставку
відпрацьованих моторних масел та їх
сумішей перед ВАТ «Полтавський ГЗК»
визнало повністю, частину
заборгованості (дев'ять тисяч грн.)
сплатило, зобов'язувалось до кінця 2013
р. оплатити усю заборгованості. 26.12.2013 р.
Позивач повторно направив на адресу
Відповідача Претензію №4605/115, на яку
відповідь не отримав.

Залишок заборгованості на момент
винесення рішення по суті становить 39
686 грн. 14 коп.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України (надалі ЦК України), підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Частиною 3
цієї ж статті визначено, що договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 712 ЦК України передбачає,
що за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємства "Декорт-Хайрінг" (код
ЄДРПОУ 3191070, вул.Лесі Українки, 4, кв.45,
м.Полтава, 36002) на користь Відкритого
акціонерного товариства "Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат" (, вул. Будівельників, 16,
м.Комсомольськ, Полтавська область, 39802)
заборгованість за Договором №2431/4638
від 02.02.2008р. в розмірі 39 686,14 грн., а також
витрати на сплату судового збору в
розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 16.05.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.