ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.2014
Справа № 905/1645/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Подколзіної Л.Д., при
секретарі судового засідання Татькові
М.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комбікормовий завод «Феоніс»,
с.Розівка Донецька область

до відповідача:
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Племптахорепродуктор» «Зугреський»,
м. Зугрес Донецька область

про стягнення 161024,52грн.

за участю уповноважених сторін:

від позивача - Тітова Ю.О. - за
довіреністю №б/н від 20.01.2014р.

від відповідача - Іваніцин В.М. - за
довіреністю №1 від 01.04.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комбікормовий завод
«Феоніс», с.Розівка Донецька область
звернулось до господарського суду з
позовом про стягнення з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Племптахорепродуктор» «Зугреський»,
м. Зугрес Донецька область
заборгованості у розмірі 157961,86грн.,
пені у розмірі 2488,41грн. та 3% річних у
розмірі 574,25грн. та (Усього 161024,52грн.)

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору поставки
№МП/356/14 від 25.12.2013р. в частині
розрахунків за поставлений товар,
внаслідок чого утворилась
заборгованість.

На підтвердження своїх вимог
позивачем представлено копію
вказаного договору, копії видаткових
накладних №Ф-01 від 03.01.2014р.,
№Ф-03 від 03.01.2014р., №Ф-12 від
06.01.2014р., №Ф-27 від 27.01.2014р.,
№Ф-36 від 13.01.2014р., №Ф-43 від
14.01.2014р., №Ф-56 від 16.01.2014р.,
№Ф-61 від 17.01.2014р., №Ф-75 від
21.01.2014р., №Ф-87 від 23.01.2014р.,
№Ф-90 від 24.01.2014р., №Ф-99 від
28.01.2014р., №Ф-00 від 29.01.2014р.,
№Ф-07 від 31.01.2014р., №Ф-20 від
04.02.2014р., №Ф-37 від 07.02.2014р.,
№Ф-64 від 12.02.2014р., №Ф-73 від
14.02.2014р., копію довіреності №422 від
01.02.2014р., акт звірки розрахунків за
період з 25.12.2013р. по 18.04.2014р.

23.04.2014р. через канцелярію
господарського суду від позивача у
матеріали справи надійшла заява №238,
про зменшення розміру позовних вимог в
порядку ст.22 ГПК України, у зв'язку із
частковим погашенням суми боргу, в якій
позивач просить суд стягнути з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Племптахорепродуктор» «Зугреський»
заборгованості у розмірі 90576,86грн., пені
у розмірі 2488,41грн. та 3% річних у розмірі
574,25грн. та (Усього 93639,52грн.) Суд
розглядає позовні вимоги з урахуванням
поданої заяви.

Відповідач у судовому засіданні проти
позовних вимог не заперечив та через
канцелярію суду надав клопотання в
якому просить суд долучити до
матеріалів справи додаткові документи
та докази часткового погашення
заборгованості по даній справі.

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВСТАНОВИВ :

25.12.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комбікормовий завод
«Феоніс» (продавець) та
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Племптахорепродуктор» «Зугреський»
(покупець) був укладений договір
поставки №МП/356/14, згідно умов якого
продавець зобов'язався поставити, а
покупець зобов'язався прийняти та
оплатити товар на умовах, передбачених
даним договором.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець
зобов'язується поставити, а покупець
прийняти та оплатити на умовах донного
договору комбікорм та концентрат, в
подальшому іменуємий як «товар», у
кількості, асортименті за
номенклатурою, ціною й умовами
поставки згідно з договором та
видатковими накладними.

Згідно до п.4.2 договору розрахунки
між сторонами здійснюються за
наступними умовами: покупець
зобов'язаний перерахувати 100% вартості
товару на розрахунковий рахунок
продавця за фактом відвантаження
товару згідно з видаткових накладних.

Пунктом 4.3. договору сторони
погодили, що покупець здійснює оплату
платіжним дорученням. Датою платежу
(датою виконання обов'язків по оплаті)
вважається дата платіжного доручення
із відміткою банку покупця о прийняти
його до виконання. Валюта платежу -
гривня. Усі банківські витрати сплачує
покупець.

Даний договір вважається укладеним
та вступив в законну силу з дня його
підписання сторонами та діє до 31.12.2014р.
включно, а по розрахункам - до повного
вирішення сторонами усіх розрахунків
за даним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 67
Господарського кодексу України
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності, виконуються
на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою
природою договір № МП/356/14 від 25.12.2013р.,
на який позивач посилається як на
підставу своїх вимог, є договором
поставки та підпадає під правове
регулювання норм статті 712 ЦК України
та статей 264-271 ГК України. В частині, що
не суперечить Договору, до вказаного
правочину також застосовуються норми
ЦК України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК
України).

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

На виконання умов договору, у
відповідності до вищевказаних
видаткових накладних позивач поставив
відповідачеві товар на загальну суму
813861,87грн.

З представлених накладних
вбачається, що вони підписані обома
сторонами без жодних зауважень,
містить всі необхідні відомості про
товар, а також містять відомості про
фактичне отримання товару. Тобто, за
своїми ознаками така накладна є
підтвердженням передачі позивачем та
приймання відповідачем спірного
товару.

Таким чином, на підставі укладеного
між сторонами договору у позивача
виник обов'язок поставити товар, а у
відповідача прийняти та оплатити його.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач частково оплатив
поставлений йому товар на суму
723285,01грн. Таким чином, сума
заборгованості складає 90576,86грн., що
підтверджено відповідачем та наданим
до матеріалів справи актом звірки
розрахунків за період з 25.12.2013р. по
18.04.2014р.

Приймаючи до уваги, що позивачем
доведені факти передачі товару
відповідачу та його несплати у
встановлені договором терміни,
господарський суд задовольняє вимогу
позивача щодо стягнення суми
заборгованості в повному обсязі.

Порушення відповідачем строків
оплати отриманого товару явилось
підставою для нарахування позивачем
пені у розмірі 2488,41грн. У випадку
порушення строків оплати товару,
визначених у п. 4.4 даного договору,
покупець сплачує пеню у розмірі 0,2% від
несплаченої суми за кожен день
просторочення, до моменту оплати
згідно з умовами п.6.5 договору.

У відповідності зі ст. 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватись неустойкою.

Стаття 549 Цивільного кодексу
визначає, що неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Судом встановлено, що наданий
позивачем у матеріали справи
розрахунок пені за період з 06.01.2014р. по
11.03.2014р. є арифметично не вірним, таким
чином відповідно до розрахунку
здійсненого судом з урахуванням ст. 692
ЦК України та вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання",
тобто з урахуванням шестимісячного
терміну та розміру подвійної облікової
ставки НБУ, заявлені позивачем вимоги,
щодо стягнення пені у розмірі 2488,41грн.
задовольняються частково у сумі
2488,05грн.

Матеріалами справи доведено, що строки
виконання грошового зобов'язання
відповідачем порушені, так як до
пред'явлення позивачем позову щодо
стягнення 3% річних залишилось
невиконаним грошове зобов'язання
відповідача перед кредитором.

Стаття 625 Цивільного кодексу України
не звільняє боржника від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, що прострочив виконання
грошового зобов'язання, за вимогою
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1
статті 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Положення цієї статті застосовуються
до боржника у разі порушення ним
грошового зобов'язання в не залежності
від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК
України відсотки річних підлягають
нарахуванню до моменту фактичного
виконання грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що розрахунок 3%
річних на суму 574,25грн., який надано
позивачем до матеріалів справи є
арифметично не вірним, за таких
обставин, господарський суд, частково
задовольняє вимоги позивача щодо
стягнення 3% річних за періоди з 03.01.2014р.
по 11.03.2014р. у розмірі 574,16грн.

Згідно ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на сторони
пропорційно: в частині задоволених
позовних вимог - на відповідача, в
частині відмови - на позивача.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 526, 546, 549, 610, 625 ЦК
України, ст.193 ГК України, ст.ст. 22, 33, 34, 43,
44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комбікормовий завод «Феоніс»,
с.Розівка Донецька область до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Племптахорепродуктор» «Зугреський»,
м. Зугрес Донецька область про
стягнення заборгованості у розмірі
90576,86грн., пені у розмірі 2488,41грн. та 3%
річних у розмірі 574,25грн. задовольнити
частково.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Племптахорепродуктор» «Зугреський»
(86783, Донецька область, м. Харцизьк, м.
Зугрес, вул. Ленінградська, б.17-А, , МФО 334817) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комбікормовий завод
«Феоніс» (86221, Донецька область, с.
Розівка, вул. Степова, 2, код ЄДРПО 32357650,
МФО 334817) заборгованість у розмірі
90576,86грн., пеню у розмірі 2488,05грн., 3%
річних у розмірі 574,16грн., витрати по
сплаті судового збору у сумі 3220,47грн.

В решті частині позову відмовити

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 23.04.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 25.04.2014р.

Суддя
Л.Д. Подколзіна