м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2933/14 25.04.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Київське центральне
конструкторське бюро
арматуробудування»ДоПублічного
акціонерного товариства
«Укртрансгаз»Простягнення 164 668,49 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Комлик В.В. - дов. № б/н від
від відповідача: Купрієнко В.І. - дов. №
2877 від 08.12.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Київське центральне конструкторське
бюро арматуробудування» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз» про
стягнення 170 000,00 грн. основного боргу, 3
793,15 грн. пені та 875,34 грн. три відсотки
річних у зв'язку з неналежним
виконанням умов договору поставки.
Ухвалою суду від 27.02.2014 року було
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 21.03.2014 року.
Представник позивача у судовому
засіданні 21.03.2014 р. подав довідку про
відсутність тотожного спору, а також
надав усні пояснення по суті спору
відповідно до яких підтримав позовні
вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача через
канцелярію суду подав відзив на позов
та клопотання про долучення документів
до матеріалів справи, яке судом
розглянуто та задоволено, а в судовому
засіданні подав заяву про застосування
строків позовної давності до вимог про
У судовому засіданні 21.03.2014 р. судом
оголошено перерву до 28.03.2014 р.
У судовому засіданні 28.03.2014 р.
представник позивача, у зв'язку з
оплатою відповідачем частини
основного боргу, подав заяву про
зменшення розміру позовних вимог
відповідно до якої просив суд стягнути
з відповідача 164 668,49 грн. боргу, з яких
160 000,00 грн. основного боргу, 3 793,15 грн.
пені та 875,34 грн. три відсотки річних.
Зава позивача про зменшення розміру
позовних вимог судом була розглянута
Представник відповідача у судовому
засіданні 28.03.2014 р. надав усні пояснення
Також представником позивача було
подано клопотання про відкладення
розгляду справи, яке судом було
розглянуто та частково задоволено.
У судовому засіданні 28.03.2014 р. судом
було оголошено перерву до 25.04.2014 р.
Представник позивача у судовому
засіданні 25.04.2014 р. надав усні пояснення
по суті спору відповідно до яких
позовні вимоги підтримав у повному
Представник відповідача надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
заперечив у повному обсязі.
В судовому засіданні 25.04.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
29.06.2011 р. між Публічним акціонерним
товариством «Київське центральне
конструкторське бюро
арматуробудування» (продавець) та
Дочірньою компанією «Укртрансгаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Укртрансгаз») (покупець) було укладено
договір поставки № 10-27-180, відповідно
до пункту 1.1 якого продавець
зобов'язується поставити і передати у
власність покупцю вентилі, крани, та
подібні вироби (Кран кульовий муфтовий
ДуГО Ру 120, кран кульовий штуцерний Ру120,
клапан запірний Ду 6 Ру 120, кран кульовий
штуцерний Ду 10 Ру 160, Ду 20 Ру 160),
кількість і ціна якого вказані в
Специфікації № 1, яка є невід'ємною
частиною цього Договору (Додаток № 1), а
покупець зобов'язується на умовах
цього договору прийняти товар та
сплатити його вартість.
Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором поставки.
У відповідності до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Продавець гарантує та підтверджує, що
до укладання цього договору товар
нікому не проданий, не дарований, не
переданий безоплатно, не заставлений,
не переданий до статутного фонду інших
юридичних осіб, під арештом не
знаходиться, судових позовів щодо
нього немає, будь-які права третіх осіб
на товар відсутні, договірних відносин
з третіми особами стосовно
використання товару не укладено, а
також те, що товар сертифікований
згідно законодавства України, є новим
та не був у використанні (п. 1.2 договору).
Якість товару, що постачається
продавцем, повинна відповідати
державному стандарту технічним умовам
на даний вид товару (п. 2.1.).
Підтвердженням якості товару з боку
продавця є заводський паспорт на кожну
одиницю поставленого товару, який
надається продавцем покупцеві в момент
передачі товару на склад покупця. На
поставлений товар розповсюджується
гарантія виробника (п. 2.2.).
Гарантійний строк на товар з дня
отримання його покупцем становить 12
(дванадцять) календарних місяців, якщо
більший гарантійний строк не
встановлено у паспорті виробника цього
Згідно п. 3.1 договору, ціна цього
договору згідно Специфікації № 1
(Додаток № 1) складає 1 042 200,00 грн., у тому
числі ПДВ (20%) - 173 700.00 грн.
Сплата вартості поставленого товару
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів поточний рахунок
продавця по факту поставки окремих
партій товару не пізніше дев'яноста
календарних днів з дати поставки
партії товару, датою поставки товару є
дата оформленої видаткової накладної
Умовами п. 5.1 договору передбачено, що
товар за цим договором продавець
зобов'язується поставити та передати
покупцю партіями за письмовою заявкою
покупця протягом 30 (тридцяти)
календарних днів з дня направлення
Приймання товару по кількості
проводиться по видатковій накладній
продавця. У випадку відсутності
видаткової накладної покупець має
право не приймати поставлений товар, а
у випадку прийняття, складається акт
про фактичну наявність товару, де
вказується фактична кількість та
найменування товару. Акт про фактичну
наявність товару має бути підписаний
уповноваженими представниками сторін.
Як стверджує позивач, ним на виконання
умов договору № 10-27-180 від 29.06.2011 р. було
виготовлено та поставлено на склад
відповідача продукцію загальною
вартістю 1 042 200,00 грн. що
підтверджується видатковими
накладними № 302-бух від 07.07.2011 р. на суму
318 300,00 грн., № 427-бух від 19.09.2011 р. на суму
354 000,00 грн., № 486-бух від 14.10.2011 р. на суму
143 640,00 грн., № 237-бух від 06.06.212 р. на суму
226 260,00 грн. В свою чергу, відповідач
поставлений товар оплатив частково на
суму 882 200,00 грн., у зв'язку з чим
заборгованість по договору складає 160
000,00 грн. Зокрема, відповідачем поставка
продукції по накладній № 237-бух від
06.06.212 р. здійснена частково на суму 66
260,00 грн., у зв'язку з чим борг по
зазначені накладній становить 160 000,00
У зв'язку з наявністю заборгованості за
поставку продукції згідно договору №
10-27-180 від 29.06.2011 р., сторонами 09.08.2013 р.
було укладено договір про
реструктуризацію заборгованості №
Умовами п. 1.1 договору передбачено, що
цим договором встановлюються умови
погашення заборгованості, що виникла
на підставі договору № 10-27-180/110602741 від
29.06.2011 р. кранів, клапанів та подібних
виробів (Кран кульовий муфтовий ДуЮ
Ру120, кран гульовий штуцерний ДуЮ Ру120,
клапан запірний Дуб Ру 160, Ду15 Ру 160, Ду20
Відповідно до п. 1.2 зазначеного
договору, в порядку та на умовах,
визначених цим договором кредитор
надає боржнику розстрочку та
розстрочку у погашенні заборгованості
за Договором № 10-27-180/110602741, яка станом
на 01.08.2013 р. становить 170000,00 грн., а
боржник погашає вказану
заборгованість графіку погашення
заборгованості, визначеного в п.2.1.
Умовами п. 2.1 договору встановлено, що
погашення заборгованості починається
з жовтня 2013 р. та сплачується в сумах,
жовтень 2013 р. - 100 000,00 грн., листопад 2013 р.
У зв'язку з тим, що відповідачем існуюча
заборгованість була оплачена частково
у розмірі 10 000,00 грн., позивач звернувся
до Господарського суду м. Києва з
урахуванням заяви про зменшення з
позовом про стягнення з відповідача 160
000,00 грн. основного боргу, 3 793,15 грн. пені
та 875,34 грн. три відсотки річних, у
зв'язку з неналежним виконанням умов
договору № 10-27-180 від 29.06.2013 р.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково з наступних
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Умовою виконання зобов'язання - є строк
(термін) його виконання. Дотримання
строку виконання є одним із критеріїв
належного виконання зобов'язання,
оскільки прострочення є одним із
проявів порушення зобов'язання. Строк
(термін) виконання зобов'язання за
загальним правилом, узгоджується
сторонами в договорі.
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
Умовами п. 4.1 договору передбачено,
сплата вартості поставленого товару
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів поточний рахунок
продавця по факту поставки окремих
партій товару не пізніше 90 (дев'яноста)
календарних днів з дати поставки
партії товару, датою поставки товару є
дата оформленої видаткової накладної.
Умовами п. 2.1 договору про
реструктуризацію встановлено, що
погашення заборгованості починається
з жовтня 2013 р. та сплачується в сумах,
жовтень 2013 р. - 100 000,00 грн., листопад 2013 р.
З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання умов договору №
10-27-180 від 29.06.2011 р. було виготовлено та
поставлено на склад відповідача
продукцію загальною вартістю 1 042 200,00
грн. що підтверджується видатковими
накладними № 302-бух від 07.07.2011 р. на суму
318 300,00 грн., № 427-бух від 19.09.2011 р. на суму
354 000,00 грн., № 486-бух від 14.10.2011 р. на суму
143 640,00 грн., № 237-бух від 06.06.212 р. на суму
226 260,00 грн. В свою чергу, відповідач
поставлений товар оплатив частково на
суму 882 200,00 грн., у зв'язку з чим
заборгованість по договору складає 160
000,00 грн. Зокрема, відповідачем поставка
продукції по накладній № 237-бух від
06.06.212 р. здійснена частково на суму 66
260,00 грн., у зв'язку з чим борг по
зазначені накладній становить 160 000,00
грн. Зокрема, відповідачем на виконання
договору про реструктуризацію було
сплачено лише 10 000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 2601 від 31.01.2014 р.
Таким чином, враховуючи, що відповідач
в установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем, не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив та
належних доказів на заперечення
відомостей повідомлених позивачем не
надав, господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню повністю
в сумі 160 000,00 грн.
Позивач за прострочення строків сплати
за поставлений товар, нарахував та
просить стягнути з відповідача 2 671,23
грн. пені за період прострочення з
01.11.2013 р. до 14.01.2014 р. на суму боргу у
розмірі 100 000,00 грн. та 1 121,92 грн. пені за
період прострочення з 01.12.2013 р. до 14.01.2014
р. на суму боргу 70 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1. статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Статтею 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.
Відповідно до частин 1, 3 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Згідно частини 2 статті 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодекс України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. Договором або
законом можуть бути встановлені інші
види забезпечення виконання
Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним. (ст. 547 ЦК України).
З умов договору про реструктуризацію
заборгованості № 10-27-119 від 09.08.2013 р.
вбачається, що між сторонами угода щодо
нарахування пені не укладена, у зв'язку
з чим нарахування пені можливе лише на
підставі договору поставки № 10-27-180 від
Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Відповідно до інформаційного листа
№01-06/928/2012 від 17.07.2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» сказано, що
нарахування неустойки за прострочення
виконання зобов'язання за шість
місяців, що передують моменту
звернення з позовом, можливе лише в
тому випадку якщо період нарахування
неустойки не перевищує одного року від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, тобто сторони у договорі
можуть визначити початок нарахування
пені інакше, ніж від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, але в
межах одного року від цього дня.
Відповідно до ч. 4 статті 631 Цивільного
кодексу України, закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.
Судом встановлено, що відповідачем
прострочено виконання свого обов'язку
по своєчасній оплаті отриманого товару
за договором № 10-27-180 від 29.06.2011 р. та
накладній № 237-бух від 06.06.2012 р., адже
всупереч п. 4.1 наведеного договору у
визначений строк (протягом 90
календарних днів з дня отримання
товару за відповідними видатковими
накладними) не було здійснено оплату за
Прострочення виконання зобов'язань з
оплати поставленого товару згідно
договору поставки № 10-27-180 від 29.06.2011 р.
та накладної № 237-бух від 06.06.2012 р.
розпочалося з 05.09.2012 р. Враховуючи
можливість нарахування пені протягом
перших шести місяців з моменту коли
зобов'язання мало бути виконано, то
позивач мав право нараховувати пеню у
період з 05.09.2012 р. по 05.03.213 р.
У зв'язку з тим, що позивачем здійснено
розрахунок пені поза межами можливого
шестимісячного періоду її нарахування
(з 01.11.2013 р. до 14.01.2014 р. на суму 100 000,00 грн.
та 1 121,92 грн. пені за період
прострочення з 01.12.2013 р. до 14.01.2014 р. на
суму 70 000,00 грн.), то господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в цій частині задоволенню не
У зв'язку з тим, що судом було
відмовлено в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення пені з
підстав нарахування її позивачем поза
межами шестимісячного строку, то
клопотання відповідача про
застосування строку позовної давності
судом було розглянуто та відхилено.
Публічне акціонерне товариство
«Київське центральне конструкторське
бюро арматуробудування» просить суд
також стягнути з відповідача 875,34 грн.
три відсотки річних за період
прострочення з 01.11.2013 р. до 14.01.2014 р. на
суму боргу у розмірі 100 000,00 грн. та за
період прострочення з 01.12.2013 р. до 14.01.2014
р. на суму боргу у розмірі 70 000,00 грн.
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Здійснивши перерахунок трьох
відсотків річних з урахуванням умов
договору, прострочення відповідачем
сплати грошового зобов'язання та
порядку розрахунків погодженого
сторонами, господарський суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення трьох відсотків річних
підлягають задоволенню повністю у
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на сторін
пропорційно розміру задоволених
Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз»
користь Публічного акціонерного
товариства «Київське центральне
конструкторське бюро
арматуробудування» (місцезнаходження:
тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 875
(вісімсот сімдесят п'ять) грн. 34 коп. три
відсотки річних та 3 217 (три тисячі
двісті сімнадцять) грн. 51 коп. судового
3. В задоволенні решти позовних вимог
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

30.04.2014 р.

Суддя
Спичак О.М.