ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

07.05.2014
Справа № 907/237/14

За позовом Закарпатського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Закарпатській області, м.
Ужгород

до Державного підприємства
„Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств", м. Ужгород

про стягнення 6 325,58 грн.

Суддя господарського суду - Кривка В.П.

представники:

Прокуратури - Зеленяк Е.С., прокурор
міжрайонної прокуратури;

Позивача - Мазуренко А.Є., довіреність
№50/05 від 09.01.2014 року;

Відповідача - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Закарпатським міжрайонним
прокурором з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Закарпатській
області, м. Ужгород заявлено позов до
Державного підприємства
„Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств", м. Ужгород про стягнення 6
325,58 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що у
ході проведення перевірки
працівниками прокуратури та Державної
екологічної інспекції в Закарпатській
області додержання вимог
природоохоронного законодавства у
Державному підприємстві
„Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств" виявлено ряд порушень
Закону України „Про охорону
навколишнього природнього середовища",
Лісового кодексу України і Санітарних
правил в лісах України в лісовому
фонді, а саме: пошкодження дерев до
ступеня припинення росту, пошкодження
дерев до ступеня неприпинення росту,
незадовільне очищення місць рубок від
парубкового залишку. У зв'язку з чим,
заподіяно шкоду на суму 6 325,58 грн.
Зважаючи на це заявник просить
стягнути на користь спеціальних фондів
місцевих бюджетів рад Хустського
району 6 325,58 грн., саме: 1 729,66 грн. до
Вишківської селищної ради 1 170,35 грн. до
Липчанської сільської ради, 28,75 грн. до
Липецько-Полянської сільської ради,
950,31 грн. до Н.Селищанської сільської
ради, 345,87 грн. до Нанківської сільської
ради, 490,03 грн. до Боронявської
сільської ради, 897,09 грн. до
Данилевської сільської ради, 345,24 грн до
Рокосовської сільської ради та 368,28 грн.
до Хустської сільської ради.

У ході судового розгляду прокурор та
уповноважений представник позивача
позов підтримали в повному обсязі та
наполягають на вирішенні спору по суті
на підставі долучених до справи
матеріалів.

Відповідача, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи на адресу вказану позивачем,
підтверджену реєстраційними
документами, (ухвали суду від 24.03.2014
року, 03.04.2014 року та від 23.04.2014 року
надіслані рекомендованою
кореспонденцією з відміткою про
отримання, а.с. 4, 34), проте відповідач
своїми процесуальними правами не
скористався - у судові засідання явку
уповноваженого представника не
забезпечив, письмових пояснень чи
будь-якої правової позиції по суті
спору та заявленим вимогам не подав,
причин неявки та невиконання вимог
ухвал суду не повідомляв, тому справа
розглядається у відповідності до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
прокурора та уповноваженого
представника позивача,

суд встановив:

У січні 2014 року працівниками Державної
екологічної інспекції в Закарпатській
області у філії „Хустського
лісогосподарського агропромислового
господарства" Державного підприємства
„Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств" було проведено планову
перевірку, за результатами якої
складено акт перевірки від 25.01.2014 року
(а.с. 13-19).

Як вбачається з вказаного акту, а саме
структурним підрозділом відповідача
при ведені лісового господарства не
дотримано вимоги природоохоронного
законодавства щодо охорони, захисту,
використання та відтворення лісів.
Зокрема було виявлено наступні
порушення: пошкодження дерев до
ступеня припинення росту, пошкодження
дерев до ступеня неприпинення росту,
незадовільна очистка місць рубок від
парубкових решток. За результатами
перевірки у відповідності до постанови
Кабінету Міністрів України від 27.01.2014
року Про затвердження такс для
обчислення шкоди заподіяної лісу" та
Санітарних правил в лісах України,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 27.07.1995 року №555,
було проведено розрахунок розміру
шкоди заподіяної лісу Хустською філією
ДП „Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств", який становить 6 325,58 грн.
(розрахунки збитків нанесених державі
структурними підрозділами ДП
„Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарство" в матеріалах справи,
а.с.12). У зв'язку з цим, позивачем 27.02.2014
року було надіслано відповідну
претензію №588/05 від 27.02.2014 року про
відшкодування заподіяної шкоди
лісовому господарству відповідним
сільським радам (а.с. 39).

В ході судового розгляду прокурор та
уповноважений представник заявлені
вимоги підтримали в повному обсязі, при
цьому зазначили, що заявлена до
стягнення сума відповідачем на даний
час не відшкодована і наполягали на
вирішенні спору по суті.

Відповідно до ст.16 та ч.1 ст.17 Лісового
кодексу України, право користування
лісами здійснюється в порядку
постійного та тимчасового
користування лісами. У постійне
користування ліси на землях державної
власності для ведення лісового
господарства без встановлення строку
надаються спеціалізованим державним
лісогосподарським підприємствам,
іншим державним підприємствам,
установам та організаціям, у яких
створено спеціалізовані
лісогосподарські підрозділи.

Згідно з п.1 ч.2 ст.19 та ч.ч.1,5 ст.86
Лісового кодексу України постійні
лісокористувачі зобов'язані, зокрема,
забезпечувати охорону, захист,
відтворення, підвищення
продуктивності лісових насаджень.
Організація охорони і захисту лісів
передбачає здійснення комплексу
заходів, спрямованих на збереження
лісів від пожеж, незаконних рубок,
пошкодження, ослаблення та іншого
шкідливого впливу, захист від
шкідників і хвороб. Забезпечення
охорони і захисту лісів покладається
на центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
лісового господарства, та органи
місцевого самоврядування, власників
лісів і постійних лісокористувачів
відповідно до цього кодексу.

За приписами статей 86, 88, 89, 90 Лісового
кодексу України організація і
забезпечення охорони і захисту лісів,
яка передбачає здійснення комплексу
заходів, спрямованих на збереження
лісів, зокрема, від незаконних рубок,
покладається на постійних
лісокористувачів відповідно до цього
Кодексу.

Згідно статті 105 Лісового кодексу
України особи, винні у порушенні
лісового законодавства, зокрема, у
незаконному вирубуванні та
пошкодженні дерев і чагарників, несуть
встановлену законом дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 107 цього Кодексу
підприємства, установи, організації і
громадяни зобов'язані відшкодувати
шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок
порушення лісового законодавства, у
розмірах і порядку, визначених
законодавством України.

Стаття 41 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
встановлює економічні заходи
забезпечення охорони навколишнього
природного середовища, зокрема,
передбачає відшкодування в
установленому порядку збитків,
завданих порушенням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

У відповідності до приписів статей 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Шкода,
заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодування
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди втілено
у статті 1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно статті 1172 Цивільного кодексу
України юридична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду. Для
відшкодування завданої шкоди
необхідно довести такі факти як
неправомірність поведінки особи; вина
завдавача шкоди; наявність шкоди;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та заподіяною шкодою.

В деліктних правовідносинах саме на
позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою. У свою чергу
відповідач повинен довести, що в його
діях або бездіяльності (діях або
бездіяльності його працівників)
відсутня вина у заподіянні шкоди.

Факт пошкодження дерев до ступеня
припинення росту, пошкодження дерев до
ступеня неприпинення росту,
незадовільна очистка місць рубок від
парубкових решток, внаслідок чого лісу
завдано шкоду, підтверджено складеними
за наслідками перевірки актом, поданим
суду складеним за участі та
узгодженими відповідальними
працівниками відповідача, доданими до
нього розрахунками розміру шкоди,
якими підтверджено викладені в акті
відомості. Даний акт є чинними на час
вирішення спору, відповідачем
відомості, зазначені в актах та інших
матеріалах перевірок, а також сам факт
пошкодження дерев, незадовільна
очистка місць рубок в установленому
порядку належними і допустимими
доказами відповідачем не спростовані
та не заперечені.

Згідно з ст. 43 ГПК України, судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Згідно з ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справив в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги, належним чином обґрунтовані
законом, підтверджені матеріалами
справи, відповідачем у встановленому
порядку не спростовані та не
заперечені, тому підлягають до
задоволення судом повністю, шляхом
стягнення з відповідача на користь
спеціальних фондів бюджетів
відповідних рад Хустського району, а
саме:

1 729,66 грн. до Вишівської селищної ради,

1 170, 35 грн. до Липчанської сільської
ради,

28,75 грн. до Липецько-Полянської
сільської ради,

950,31 грн. до Н.Селищенської сільської
ради,

345,87 грн. до Нанківської сільської ради,

490,03 грн. до Боронявської сільської
ради,

897,09 грн. до Данилівської сільської
ради,

345,24 грн., до Рокосовської сільської
ради,

368,28 до Хустської міської ради.

Зазначені кошти, згідно листа
головного управління державної
казначейської служби України у
Закарпатській області від 05.12.2013 року
№06-08/535-7071 підлягають зарахуванню в
ГУДКСУ у Закарпатській області, м.
Ужгород, МФО банку одержувача -812016, , із зазначенням коду
платежу 24062100, який у відповідності до
вимог п.7 ч.3 ст.29 та п.7 ч.2 ст.69 Бюджетного
кодексу України розподіляє зазначені
кошти в автоматизованому режимі
наступним чином: 30 відсотків
зараховуються до спеціального фонду
державного бюджету, 20 відсотків
зараховуються до спеціального фонду
обласного бюджету та 50 відсотків
зараховуються до спеціального фонду
сільського, селищного, міського
бюджету (а.с.38).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача і
становлять 1827 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 43, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ДП „Закарпатське обласне
управління лісогосподарських
агропромислових господарств", м.
Ужгород, вул. Гагаріна, 42/1, (код ЄДРПОУ
() до спеціальних фондів
бюджетів сільських рад Хустського р-ну,
а саме до:

- Вишівської селищної ради (Хустський
район, с. Вишково, вул. Червона,1, ) р/р 0319, назва банку -
ГУДКУ у Закарпатській області, м.
Ужгород, МФО банку одержувача - 812016, код
платежу 24062100, суму 1 729
(Одну тисячу сімсот двадцять дев'ять)
грн. 66коп.;

- Липчанська сільської ради (Хустський
район, с. Липча, вул. Леніна, 32 ) р/р 0182, назва банку - ГУДКСУ у
Закарпатській області, м. Ужгород, МФО
банку одержувача - 812016, код платежу
24062100, суму 1 170 (Одну
тисячу сто сімдесят) грн. 35 коп.;

- Липецько-Полянської сільської ради
(Хустський район, с. Липецька-Поляна,
вул. Миру, 115, ) р/р
0334, назва банку - ГУДКСУ у
Закарпатській області, м. Ужгород, МФО
банку одержувача - 812016, код платежу
24062100, суму 28 (Двадцять
вісім) грн. 75 коп.;

- Н.Селищенської сільської ради
(Хустський район, с. Н.Селище, вул.
Центральна, 82, ) р/р
0340, назва банку - ГУДКСУ у
Закарпатській області, м. Ужгород, МФО
банку одержувача - 812016, код платежу
24062100, суму 950 (Дев'ятсот
п'ятдесят) грн. 31 коп.;

- Нанківської сільської ради (Хустський
район, с. Нанково, 210, ) р/р
0338, назва банку - ГУДКСУ у
Закарпатській області, м. Ужгород, МФО
банку одержувача - 812016, код платежу
24062100, суму 345 (Триста
сорок п'ять) грн. 87 коп.;

- Боронявської сільської ради
(Хустський район, с. Боронява, вул.
Центральна,буд.105 , ) р/р
0322, назва банку - ГУДКСУ у
Закарпатській області, м. Ужгород, МФО
банку одержувача - 812016, код платежу
24062100, суму 490 (Чотириста
дев'яносто) грн. 03 коп.;

- Данилівської сільської ради
(Хустський район, с. Данилово, вул. Миру,
буд. 59, ) р/р 0325,
назва банку - ГУДКСУ у Закарпатській
області, м. Ужгород, МФО банку
одержувача - 812016, код платежу 24062100, суму 897 (Вісімсот дев'яносто
сім) грн. 09 коп.;

- Рокосовської сільської ради
(Хустський район, с. Рокосово, вул.
Центральна, 90, ) р/р
0342, назва банку - ГУДКСУ у
Закарпатській області, м. Ужгород, МФО
банку одержувача - 812016, код платежу
24062100, суму 345 (Триста
сорок п'ять) грн. 24 коп.;

- Хустської сільської ради (Хустський
район, м. Хуст, вул. 900-річчя Хуста 27, ) р/р 0004, назва банку -
ГУДКСУ у Закарпатській області, м.
Ужгород, МФО банку одержувача - 812016, код
платежу 24062100, суму 368
(Триста шістдесят вісім) грн. 28 коп.

3. Стягнути з Державного підприємства
„Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств", м. Ужгород вул. Гагаріна,
42/1, ) в доход державного
бюджету за відповідним кодом бюджетної
класифікації, а саме (банк одержувача
ГУДКУ у Закарпатській області, МФО 812016,
отримувач коштів - державний бюджет м.
Ужгород 22030001; рахунок отримувача -
3002; код отримувача - 38015610) суму 1 827
(Одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та
підписано 08.05.2014 року.

Суддя
В.Кривка