ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 квітня 2014 року Справа № 14/121-12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Мирошниченка
С.В.,суддів:Демидової А.М., Козир Т.П.,
Могил С.К., Плюшка І.А.,розглянувши заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сервіс"про
перегляд Верховним Судом
Українипостанови Вищого
господарського суду України від 04.03.2014у
справі№ 14/121-12за
позовомБориспільського міжрайонного
прокурора Київської області в особі
Державної авіаційної служби
УкраїнидоТовариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сервіс" треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на
сторонівідповідача1. Бориспільська
районна державна адміністрація; 2.
Бориспільська міська рада; 3.
Виконавчий комітет Бориспільської
міської ради; 4. Державне управління
охорони навколишнього природного
середовища в Київській
областіпрозобов'язання вчинення дійта
за позовом третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль"доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Еко-Сервіс" треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача1.
Бориспільська районна державна
адміністрація; 2. Бориспільська міська
рада; 3. Виконавчий комітет
Бориспільської міської ради; 4.
Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
Київській областіпрозобов'язання
вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 20.03.2013 у справі №
14/121-12, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2013,
первісний позов Бориспільського
міжрайонного прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
Державної авіаційної служби України та
позов третьої особи з самостійними
вимогами - Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сервіс"
задоволено повністю; зобов'язано ТОВ
"Еко-Сервіс" припинити господарську
діяльність щодо функціонування
полігону твердих побутових відходів,
який розташований на земельній ділянці
в адміністративних межах Глибоцької
сільської ради Бориспільського району
Київської області площею 6,0382 га, що
перебуває у постійному користуванні
Комунального підприємства "Виробниче
управління комунального господарства"
на підставі державного акту на право
постійного користування землею ІІ-КВ
№002478 від 31.12.2001 із цільовим
призначенням під розміщення
сміттєзвалища.

Постановою Вищого господарського суду
України від 04.03.2014 у справі № 14/121-12
постанову та рішення судів попередніх
інстанцій залишено без змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сервіс"
звернулось із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
04.03.2014 у справі № 14/121-12, у якій просить
вказану постанову скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
касаційної інстанції. Заяву
обґрунтовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового застосування
судом касаційної інстанції вказаних
норм матеріального права заявником
подано постанови Вищого
господарського суду України від 09.09.2008
у справі № 21/228 (1/695-29/184), від 01.02.2011 у
справі № 8/21 та від 14.11.2006 у справі №
42/389-7/492-6/126.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, колегія суддів вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Звертаючись з даною заявою, заявник
доводить наявність неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права щодо припинення
господарської діяльності.

При прийнятті постанови від 04.03.2014 у
справі № 14/121-12, про перегляд якої
просить заявник, та постанови від 09.09.2008
у справі № 21/228 (1/695-29/184), на яку
посилається заявник, суд касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосував норми
матеріального права та дійшов
протилежних висновків щодо припинення
господарської діяльності, що є
підставою для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Разом з тим, не приймається до уваги
посилання заявника на постанови від
01.02.2011 у справі № 8/21 та від 14.11.2006 у
справі № 42/389-7/492-6/126, зі змісту яких
вбачається, що судом касаційної
інстанції не допущено різного
застосування норм матеріального права,
оскільки рішення у даній справі суд
касаційної інстанції прийняв в
залежності від встановлених судами
попередніх інстанцій фактичних
обставин справи та підстав позовних
вимог.

Керуючись статтями 11116, 11121 ГПК України,
Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 14/121-12 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяС. МирошниченкоСуддіА.
Демидова Т. Козир С. Могил І. Плюшко