ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову

06.05.2014 р. №917/851/14 м. Полтава

Суддя Пушко І.І., розглянувши заяву
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
накладення арешту на майно та грошові
кошти, що належать Фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_2 , для забезпечення
позовних вимог у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, 01054, АДРЕСА_1

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_2

про стягнення 25 899,02 грн.

встановив:

Позивач у пункті третьому прохальної
частини позовної заяви від 29.04.2014 року
просить суд вжити заходи до
забезпечення позову, наклавши арешт на
майно та грошові кошти, що належать
Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 і
знаходяться у нього або інших осіб, для
забезпечення позовних вимог у справі

Заяву позивач обґрунтовує тим, що
відповідач ігнорує зустрічі та
телефонні розмови з позивачем й не
бажає добровільно повернути суму
заборгованості; що усі можливі спроби
досудового врегулювання спору між
сторонами вичерпано. І в зв'язку з цим,
позивач вважає, що його права можуть
бути порушені в разі невжиття заходів
забезпечення позову.

При вирішенні даної заяви судом
враховується наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України заходи
до забезпечення позову
застосовуються господарським судом
за заявою сторони, прокурора або з
власної ініціативи.

Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у
справі, якщо невжиття таких заходів
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
Забезпечення позову визначається як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів юридичної або фізичної особи
і як гарантія реального виконання
рішення суду.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ від
26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову" достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на
потенційну можливість ухилення
відповідача від виконання судового
рішення без наведення відповідного
обґрунтування не є достатньою
підставою для задоволення відповідної
заяви.

Оскільки заявник керується лише
припущеннями і в заяві відсутнє
посилання на будь-які докази, які б
свідчили про наявність зазначених вище
обставин, суд дійшов висновку, що заява
позивача про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на кошти та майно боржника
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Суддя
Пушко І.І.