ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року Справа № 5002-12/5489-2011
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака В.А. суддів
Данилової М.В., Данилової Т.Б.

розглянувши касаційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" на
постановуСевастопольського
апеляційного господарського суду від
19.12.2013у справі№ 5002-12/5489-2011
Господарського суду Автономної
Республіки Крим за позовомПрокурора
міста Євпаторії в інтересах держави в
особі Фонду державного майна України
до1. Виконавчого комітету
Євпаторійської міської ради
Автономної Республіки Крим, 2.
Дочірнього підприємства "Підприємство
"Євпаторіяремкурортбуд", приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", 3. Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гермес-Крим", 4. Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" провизнання
протиправним та скасування рішення,
визнання договору оренди недійсним,
визнання права власності, зобов'язання
повернути майно

в судовому засіданні взяли участь
представники :

- - позивачаДемиденко О.А.- -
відповідача-1не з'явився - -
відповідача-2не з'явився- -
відповідача-3не з'явився- -
відповідача-4Лисенко Я.О.- -
Генеральної прокуратури УкраїниТомчук
М.О.

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2011 року Прокурор міста
Євпаторії в інтересах держави в особі
Фонду державного майна України
звернувся до Господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовною
заявою до Виконавчого комітету
Євпаторійської міської ради
Автономної Республіки Крим, Дочірнього
підприємства "Підприємство
"Євпаторіяремкурортбуд", Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гермес-Крим", в якій просив суд: визнати
протиправним та скасувати рішення
виконавчого комітету Євпаторійської
міської ради від 30.04.2004 № 208/2 "Про
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна ДП
"Євпаторіяремкурортбуд" за ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" за адресою: м.
Євпаторія, вул. Будівельників, 6";
визнати право власності за державою в
особі Фонду державного майна України
на нерухоме майно - нежитлові
приміщення головного корпусу літ "А",
яке розміщено на території ДП
"Євпаторіяремкурортбуд" за адресою: м.
Євпаторія, вул. Будівельників 6, а саме:
приміщення літ. А-А-2 площею 15,2 кв. м.,
площею 150,5 кв. м., навісу для зварників
літ "Г" площею 61,25 кв. м., приміщення
розчинно - бетонного вузлу (РБВ) площею
14,8 кв. м. балансовою вартістю 40300 грн.;
визнати недійсним договір оренди
нерухомого майна № 4/11-2010 від 1
листопада 2010 року; зобов`язати Приватне
акціонерне товариство оздоровчих
закладів профспілок
Укрпрофоздоровниця повернути у
власність держави в особі Фонду
державного майна України нежитлові
приміщення головного корпусу літ. "А",
приміщення літ. АА-2 площею 15,2 кв. м. та
площею 150,5 кв. м., навісу для зварщиків
літ. Г площею 61,25 кв. м., приміщення
розчинно-бетонного візлу (РБВ) площею
14,2 кв.м. розташовані за адресою: м.
Євпаторія, вул. Будівельників, 6.

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 28.10.2012
(суддя Іллічов М.М.) у справі № 5002-12/5489-2011
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Виконавчого комітету Євпаторійської
міської ради від 30.04.2004 № 208/2 "Про
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна ДП
"Євпаторіяремкурортбуд" за ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" за адресою: м.
Євпаторія, вул. Будівельників, 6".
Визнано право власності за державою в
особі Фонду державного майна України
на нерухоме майно - нежитлові
приміщення головного корпусу літ "А",
яке розміщено на території ДП
"Євпаторіяремкурортбуд" за адресою: м.
Євпаторія, вул. Будівельників 6, а саме:
приміщення літ. А-А-2 площею 15,2 кв.м.,
площею 150,5 кв.м., навісу для зварників
літ "Г" площею 61,25 кв.м., приміщення
розчинно - бетонного вузлу (РБВ) площею
14,8 кв.м. балансовою вартістю 40300 грн.. В
решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що передане до
статутного фонду ЗАТ лікувально -
оздоровчих закладів профспілок
України "Укрпрофоздоровниця" майно є
державною власністю.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
19.12.2013 (у складі головуючого Котлярової
О.Л., суддів Воронцової Н.В., Антонової
І.В.) зазначене рішення суду скасовано
частково та викладено його у наступній
редакції: "Позов задовольнити. Визнати
недійсним договір оренди нерухомого
майна № 4/11-2010 від 1 листопада 2010 року.
Зобов`язати Приватне акціонерне
товариство оздоровчих закладів
профспілок Укрпрофоздоровниця
повернути у власність держави в особі
Фонду державного майна України
нежитлові приміщення головного
корпусу літ. "А", приміщення літ. АА-2
площею 15,2 кв.м. та площею площею 150,5
кв.м., навісу для зварщиків лі. Г площею
61,25 кв.м., приміщення розчинно-бетонного
візлу (РБВ) площею 14,2 кв.м. розташовані
за адресою: м. Євпаторія, вул.
Будівельників, 6. В іншій частині
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим залишити
без змін. Стягнути з приватного
акціонерного товариства лікувально -
оздоровчих закладів профспілок
України "Укрпрофоздоровниця" судовий
збір у розмірі 1147 грн.".

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішенням, Приватне акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю.

Фонд державного майна України,
Виконавчий комітет Євпаторійської
міської ради Автономної Республіки
Крим, Дочірнє підприємство
"Підприємство "Євпаторіяремкурортбуд",
приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Гермес-Крим" не скористались правом,
наданим статтею 1112 Господарського
процесуального кодексу України, не
надіслали свої відзиви на касаційну
скаргу, що в силу положень зазначеної
статті не перешкоджає перегляду
судового акту, що оскаржується.

Виконавчий комітет Євпаторійської
міської ради Автономної Республіки
Крим, Дочірнє підприємство
"Підприємство "Євпаторіяремкурортбуд"
приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Гермес-Крим" не реалізували
процесуальне право на участь у
судовому засіданні суду касаційної
інстанції, хоча про час та місце його
проведення були повідомлені належним
чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
юридичну оцінку встановлених
фактичних обставин, проаналізувавши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що після розпаду СРСР
правонаступником Української
республіканської Ради профспілок
стала Рада Федерації незалежних
профспілок України, правонаступником
якої, в свою чергу є Федерація
професійних спілок України.

Закрите акціонерне товариство
"Укрпрофоздоровниця" було створене за
рахунок внесків Федерації незалежних
профспілок України (правонаступником
якої є Федерація профспілок України) та
Фонду соціального страхування України
з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 1.1. статуту
Дочірнього підприємства
"Євпаторіяремкурортбуд" Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" підприємство
створено юридичною особою за
законодавством України - Закритим
акціонерним товариством
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця, що є
правонаступником Української
республіканської ради по управлінню
курортами профспілок (т.1., а.с.22).

23 квітня 1999 року Виконавчим комітетом
Євпаторійської міської ради прийнято
рішення № 171 "Про порядок оформлення
правової реєстрації на об'єкти
нерухомого майна ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" (т.1., а.с.35).

30 квітня 2004 року Виконавчим комітетом
Євпаторійської міської ради прийнято
рішення № 208/2 "Про оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна
ДП "Євпаторіяремкурортбуд" за ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" за адресою: вул.
Будівельників, 6 м. Євпаторії"
відповідно до якого, Євпаторійському
міжміському бюро реєстрації і
технічної інвентаризації доручено
оформити право власності на об'єкт
нерухомості, що знаходиться в
оперативному управлінні ДП
"Євпаторіякурортбуд", за ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" за адресою: вул.
Будівельників, 6 м. Євпаторія в цілому
та видати свідоцтво про право
власності на об'єкт (т.1., а.с.51).

На підставі вказаного рішення, 07 липня
2004 року закритому акціонерному
товариству лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" видано свідоцтво
на право власності на нерухоме майно -
нежилі приміщення за адресою: м.
Євпаторія, вул. Будівельників, 6, а саме:
головний корпус літ. "А" - загальна площа
1567,9 кв. м., матеріальний склад літ. "Б" -
загальна площа 398,9 кв. м., склад - гаражі
та підсобні приміщення літ. "В-В1" -
загальна площа 254,0 кв. м., навіс літ. "Г" -
загальна площа 94,2 кв. м., прохідна літ.
"Д" - загальна площа 18,1 кв. м., навіс літ.
"Е" - загальна площа 217,7 кв. м., гаражі літ.
"Ж" - загальна площа 159,4 кв. м., гараж літ.
"З" - загальна площа 67,3 кв. м., растворний
вузол літ. "И" - загальна площа 34,0 кв. м.,
сушилка літ. "К" - загальна площа 68,9 кв. м.
(т.1., а.с.52).

01 листопада 2010 року між Дочірнім
підприємством "Євпаторіяремкурортбуд"
ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" (орендодавцем)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГЕРМес-Крим"
(орендарем) був укладений договір
оренди № 4/11-2010 відокремленого
індивідуально визначеного нерухомого
майна дочірнього підприємства
"Євпаторіяремкурортбуд", яке являється
власністю ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", за
умовами якого Орендодавець передає, а
Орендар приймає в строкове платне
користування відокремлені приміщення
головного корпусу літ. "А": літ. А-А-2
площею 15,2 кв. м., площею 150,5 кв. м., навіс
літ. "Г" площею 61,25 кв. м., приміщення РБВ
площею 14,8 кв. м., яки розміщені на
території ДП "Євпаторіяремкурортбуд"
ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" за адресою: м.
Євпаторія, вул. Будівельників, 6.
Зазначене майно знаходиться на балансі
Орендаря - дочірнього підприємства
"Євпаторіяремкурортбуд"(т.1.,28-32).

В своєму позові прокурор послався на
те, що передане в оренду нерухоме майно
є державною власністю і вибуло з
володіння держави поза її волею. На
думку прокурора, оформлення права
власності на майно за Закритим
акціонерним товариством
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" та укладення
договору оренди відбулось без
достатніх правових підстав.
Матеріально-правовою підставою позову
прокурор визначив статті 21, 203, 207, 215, 216
Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позов в частині визнання
права державної власності, визнання
протиправним та скасування рішення про
оформлення права власності, місцевий
господарський суд виходив з того, що
спірне майно, яке було передане до
статутного фонду ЗАТ лікувально -
оздоровчих закладів профспілок
України "Укрпрофоздоровниця" є
державною власністю. При цьому,
підставою для відмови у задоволенні
решти позовних вимог, став висновок
суду про неможливість застосування
наслідків недійсності правочину,
оскільки позивач не є стороною
оспорюваного договору, який за
висновком суду, припинив свою дію.

В основу постанови апеляційної
інстанції покладено висновок про те, що
спірне майно є державною власністю і
вибуло з володіння держави поза її
волею, що стало підставою для
часткового скасування рішення суду
першої інстанції в частині вимог про
визнання недійсним договору оренди та
зобов'язання повернути майно у
власність держави. В цій частині суд
прийняв нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що зазначені
висновки судів попередніх інстанцій є
передчасними та такими, що не повністю
відповідають вимогам діючого
законодавства, враховуючи наступне.

Вирішуючи питання щодо права власності
на об'єкти нерухомого майна судами
попередніх інстанцій не з'ясовано, хто
є власником або користувачем земельної
ділянки, на якій вони розташовані на
час вирішення цього спору. В той же час,
зазначені обставини мають значення для
правильного вирішення цього спору,
оскільки спір може зачіпати права
власника земельної ділянки, на якій
розташовано спірні об'єкти нерухомого
майна.

Відповідно до пункту 2.15.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин" № 6 від 17.05.2011 (із змінами і
доповненнями) оскільки зі змісту
статей 12, 17 Земельного кодексу України
вбачається, що розпорядження землями
територіальної громади та землями
державної власності (в межах,
визначених ЗК України), у тому числі
надання їх у користування, належить до
повноважень органів місцевого
самоврядування і органів виконавчої
влади та здійснюється відповідно до
вимог цього Кодексу, то в будь-якому
спорі, що стосується права
користування земельною ділянкою,
належною до земель державної чи
комунальної власності, суд має
залучити до участі у справі
відповідний орган виконавчої влади чи
орган місцевого самоврядування як
уповноважений орган власника
земельної ділянки.

Відповідно до статті 27 Господарського
процесуального кодексу України, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора. Якщо господарський суд при
прийнятті позовної заяви, вчиненні дій
по підготовці справи до розгляду або
під час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.
Питання про допущення або залучення
третіх осіб до участі у справі
вирішується господарським судом, який
виносить з цього приводу ухвалу.

Суди попередніх інстанцій не залучили
до участі у справі відповідний орган
виконавчої влади чи орган місцевого
самоврядування як уповноважений орган
власника земельної ділянки, на якій
розташовані спірні об'єкти, хоча спір
може вплинути на його права та
обов'язки щодо однієї із сторін.

Судом першої інстанції також
встановлено, що Закрите акціонерне
товариство "Укрпрофоздоровниця", до
статутного фонду якого було передане
спірне майно, було створене за рахунок
внесків Федерації незалежних
профспілок України (правонаступником
якої є Федерація профспілок України) та
Фонду соціального страхування України
з тимчасової втрати працездатності.
При цьому, зазначені особи до участі у
справі не залучені, хоча даний судовий
спір може зачіпати їх права та
інтереси. Відповідна ухвала суду про
залучення цих осіб до участі у справі в
матеріалах справи відсутня.

Відповідно до пункту 2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6 "Про судове
рішення" з огляду на вимоги частини
першої статті 4 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд у прийнятті судового
рішення керується (та відповідно
зазначає у ньому) не лише тими
законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Вирішуючи даний судовий спір, суд
апеляційної інстанції наведеного не
врахував і застосував до спірних
правових відносин положення статті 387
Цивільного кодексу України, на яку
прокурор в своєму позові не посилався.
В той же час, питання визначення
матеріально-правової підстави позову
щодо повернення майна із чужого
володіння має суттєве значення для
правильного вирішення спору, оскільки
в залежності від тієї чи іншої норми
можуть наступати різні правові
наслідки такого повернення.

Таким чином, апеляційним господарським
судом помилково зроблено висновок про
те, що право власника майна, в даному
випадку, підлягає захисту відповідно
до вимог статті 387 Цивільного кодексу
України, яка не була визначена
прокурором як матеріально-правова
підстава позову щодо захисту права
власності.

Крім того, статтею 58 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в одній позовній заяві
може бути об'єднано кілька вимог,
зв'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами.
Суддя має право об'єднати кілька
однорідних позовних заяв або справ, у
яких беруть участь ті ж самі сторони, в
одну справу, про що зазначається в
ухвалі про порушення справи або в
рішенні. Не допускається об'єднання в
одне провадження кількох вимог, які
належить розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Судами попередніх інстанцій при
розгляді справи належним чином не
з'ясовано чи правильно були об'єднані
позивачем в одному позові вимоги про
визнання права власності за державою в
особі Фонду державного майна України
на нерухоме майно та визнання
недійсним договору оренди, стороною
якого Фонд державного майна України не
є. При цьому, в даному випадку судами не
враховано, що орендні правовідносини
регулюються іншими нормами
матеріального права.

Частиною 2 статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що касаційна інстанція не
має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про судове рішення" № 6 від
23.03.2012 рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення має бути викладено чітко,
зрозуміло, грамотно (тобто не містити
граматичних і стилістичних помилок,
виправлень).

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого:

- чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин
сторін, виходячи з фактів, установлених
у процесі розгляду справи, та яка
правова норма підлягає застосуванню
для вирішення спору.

Оскаржувані в касаційному порядку
судові рішення наведеним вимогам не
відповідають.

Відповідно до пункту 3 статті 1119
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція за
результатами розгляду касаційної
скарги має право скасувати рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд.

За таких обставин, касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
судові рішення попередніх інстанцій -
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
19.12.2013 та рішення Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 28.02.2012 у
справі № 5002-12/5489-2011 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
Господарського суду Автономної
Республіки Крим.

Головуючий суддя
В.А. Корсак

С у д д і
М.В. Данилова

Т.Б. Данилова