ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Справа № 5010/1403/2012-Б-26/39

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Панової
І.Ю.,суддів:Білошкап О.В., Погребняка
В.Я.,розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продтранс"на ухвалу
господарського суду
Івано-Франківської області від 27.06.2013
рокута постановуЛьвівського
апеляційного господарського суду від
30.10.2013 рокуу справі№ 5010/1403/2012-Б-26/39
господарського суду
Івано-Франківської областіза
заявоюУправління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківськудо
Дочірнього підприємства "Торговий дім
"Роксолана" про визнання банкрутом, за
участю представників сторін: не
з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 13.11.2012
року за заявою Управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
(далі - ініціюючий кредитор) порушено
провадження у справі № 5010/1403/2012-Б-26/39
про банкрутство Дочірнього
підприємства "Торговий дім "Роксолана"
(далі - боржник) в порядку статті 52
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції до
набрання чинності з 19.01.2013 року змін,
внесених Законом України від 22.12.2011
року № 4212-VI) (далі - Закон про
банкрутство) (т. 1, а.с. 1).

Постановою господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2012
року боржника визнано банкрутом,
відкрито щодо нього ліквідаційну
процедуру строком на один місяць та
призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Мартинюка В.М.,
якого зобов'язано здійснити
ліквідаційну процедуру та у строк до
24.12.2012 року подати до суду належно
оформлений звіт ліквідатора про
виконану роботу та ліквідаційний
баланс банкрута (т. 1, а.с. 22 - 23).

Строк ліквідаційної процедури
боржника неодноразово продовжувався
ухвалами місцевого господарського
суду від 24.12.2012 року, від 10.04.2013 року, від
11.06.2013 року (т. 1, а.с. 118, 140 - 141, 146).

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 27.06.2013
року у справі № 5010/1403/2012-Б-26/39 (суддя -
Кобрин О.М.) затверджено звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
банкрута, ліквідовано банкрута як
юридичну особу, вимоги ДПІ в м.
Івано-Франківську на суму 149 496, 89 грн.,
ТОВ "Продтранс" на суму 41 859, 53 грн.,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Івано-Франківську на
суму 520, 45 грн., Івано-Франківського
обласного центру зайнятості - робочого
органу Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття на суму
600, 76 грн., УПФУ в м. Івано-Франківську на
суму 3 875, 81 грн., а також вимоги, заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, визнано погашеними,
затверджено оплату послуг
арбітражного керуючого Мартинюка В.М. в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат за місяць, зобов'язано ТОВ
"ОМегабанк" закрити рахунок Дочірнього
підприємства "Торговий дім "Роксолана"
№6201, провадження у справі про
банкрутство Дочірнього підприємства
"Торговий дім "Роксолана" припинено (т. 1,
а.с. 168 - 169).

Не погоджуючись із ухвалою
господарського суду
Івано-Франківської області від 27.06.2013
року у даній справі, конкурсний
кредитор боржника - ТОВ "Продтранс"
звернулося до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просило
скасувати ухвалу суду першої інстанції
про завершення ліквідаційної
процедури та передати справу №
5010/1403/2012-Б-26/39 на стадію ліквідації до
господарського суду
Івано-Франківської області.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 30.10.2013 року у
справі № 5010/1403/2012-Б-26/39 (головуючий
суддя - Михалюк О.В., суддя - Новосад Д.Ф.,
суддя - Мельник Г.І.) ухвалу
господарського суду
Івано-Франківської області від 27.06.2013
року у справі № 5010/1403/2012-Б-26/39 залишено
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення, судові витрати покладено
на скаржника (т. 2, а.с. 89 - 92).

Не погоджуючись із ухвалою
господарського суду
Івано-Франківської області від 27.06.2013
року та постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
30.10.2013 року у справі № 5010/1403/2012-Б-26/39,
конкурсний кредитор боржника - ТОВ
"Продтранс" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 27.06.2013
року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
30.10.2013 року у справі №5010/1403/2012-Б-26/39
скасувати, справу передати на новий
розгляд на стадію ліквідації до
господарського суду
Івано-Франківської області.

В обґрунтування доводів касаційної
скарги скаржник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, що полягало у
розгляді звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу банкрута без
участі у судовому засіданні
представника конкурсного кредитора
боржника - ТОВ "Продтранс", не
повідомленого належним чином про час
та місце проведення підсумкового
засідання суду у даній справі про
банкрутство, на що апеляційний
господарський суд як на безумовну
підставу для скасування рішення суду
увагу не звернув та залишив в силі
ухвалу місцевого господарського суду
про завершення ліквідаційної
процедури банкрута.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 22.04.2014 року задоволено
клопотання ТОВ "Продтранс" про
відновлення пропущеного
процесуального строку, відновлено ТОВ
"Продтранс" строк для подання
касаційної скарги, прийнято касаційну
скаргу ТОВ "Продтранс" на ухвалу
господарського суду
Івано-Франківської області від 27.06.2013
року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
30.10.2013 року у справі №5010/1403/2012-Б-26/39 до
провадження та призначено її розгляд у
засіданні колегії суддів Вищого
господарського суду України на 13.05.2013
року о 12 год. 15 хв.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, розглянувши наявні
матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги, дослідивши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до частини 2 статті 41
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України),
провадження у справах про банкрутство
здійснюється у порядку, передбаченому
цим кодексом з врахуванням вимог
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", норми якого,
як спеціальні норми права, превалюють у
застосуванні над загальними нормами
Господарського процесуального кодексу
України.

Частиною 1 статті 5 Закону про
банкрутство передбачено, що
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 52 Закону
про банкрутство, у разі, якщо
громадянин-підприємець - боржник або
керівні органи боржника - юридичної
особи відсутні за її
місцезнаходженням, або у разі
ненадання боржником протягом року до
органів державної податкової служби
згідно із законодавством податкових
декларацій, документів бухгалтерської
звітності, а також за наявності інших
ознак, що свідчать про відсутність
підприємницької діяльності боржника,
заява про порушення справи про
банкрутство відсутнього боржника може
бути подана кредитором незалежно від
розміру його вимог до боржника та
строку виконання зобов'язань.
Господарський суд у двотижневий строк
з дня винесення ухвали про порушення
провадження у справі про банкрутство
відсутнього боржника виносить
постанову про визнання відсутнього
боржника банкрутом, відкриває
ліквідаційну процедуру і призначає
ліквідатором ініціюючого кредитора за
згодою останнього.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону
про банкрутство, ліквідатор з дня свого
призначення здійснює, зокрема, такі
повноваження: здійснює інвентаризацію
та оцінку майна банкрута згідно з
законодавством; аналізує фінансове
становище банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; пред'являє до третіх
осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості банкруту;
вживає заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
реалізує майно банкрута для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому цим Законом; здійснює
інші повноваження, передбачені цим
Законом.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону про
банкрутство, усі види майнових активів
(майно та майнові права) банкрута, які
належать йому на праві власності або
повного господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси.

Відповідно до частин 1, 2 статті 32 Закону
про банкрутство, після завершення усіх
розрахунків з кредиторами ліквідатор
подає до господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані її
інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси
з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу; копії договорів
купівлі-продажу та акти приймання -
передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів. Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та
думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу. Якщо за
результатами ліквідаційного балансу
після задоволення вимог кредиторів не
залишилося майна, господарський суд
виносить ухвалу про ліквідацію
юридичної особи - банкрута.

Отже, законодавцем передбачено певну
сукупність дій, яку необхідно вчинити в
ході ліквідаційної процедури та
перелік додатків до звіту ліквідатора,
які подаються до суду разом із
зазначеним звітом та є предметом
дослідження в судовому засіданні за
підсумками ліквідаційної процедури,
яке проводиться за участю кредиторів
(комітету кредиторів), подання звіту та
ліквідаційного балансу здійснюється
ліквідатором за наслідком всіх
проведених ним дій в ході
ліквідаційної процедури.

Відтак, затверджуючи звіт ліквідатора,
господарський суд повинен дати оцінку
належності проведення ліквідатором
всієї ліквідаційної процедури,
дотримання ним черговості задоволення
вимог кредиторів, відповідності
законодавству про банкрутство всіх
обов'язкових додатків до звіту
ліквідатора, оцінити повноту
реалізації ліквідатором активів
боржника.

Відповідно до частини 1 статті 33 та
частини 2 статті 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, постановою господарського
суду Івано-Франківської області від
26.11.2012 року боржника визнано банкрутом
за спеціальною процедурою відповідно
до статті 52 Закону про банкрутство,
відкрито ліквідаційну процедуру
строком на один місяць, який, в
подальшому, неодноразово
продовжувався ухвалами суду,
призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Мартинюка В.М.,
якого зобов'язано здійснити
ліквідаційну процедуру та подати до
суду належно оформлений ліквідаційний
баланс банкрута та звіт про виконану
роботу (т. 1, а.с. 22 - 23).

Матеріалами справи підтверджується та
судами встановлено, що 27.06.2013 року, на
виконання постанови про визнання
боржника банкрутом, ліквідатор
боржника - арбітражний керуючий
Мартинюк В.М. надав суду на
затвердження звіт ліквідатора з
додатками, в тому числі й ліквідаційний
баланс банкрута станом на 27.06.2013 року
(вх. №10880/13), складені за наслідками
проведення ліквідаційної процедури (т.
1, а.с. 150 - 166).

Розглянувши звіт ліквідатора про
виконану роботу та додатки до нього у
судовому засіданні від 27.06.2013 року,
встановивши недостатність майнових
активів банкрута для задоволення вимог
кредиторів, непогашення кредиторської
заборгованості в ході ліквідаційної
процедури, відсутність пропозицій від
інвесторів, засновника підприємства та
інших осіб, бажаючих провести
фінансове оздоровлення боржника, а
також відсутність майнових активів,
необхідних для ведення боржником
підприємницької діяльності, суд першої
інстанції дійшов висновку про
наявність достатніх підстав для
затвердження звіту ліквідатора,
ліквідаційного балансу банкрута та
прийняття рішення про ліквідацію
юридичної особи-банкрута, погашення
вимог кредиторів боржника за
недостатністю майна банкрута та
припинення провадження у справі №
5010/1403/2012-Б-26/39.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи справу в повному обсязі,
погодився з висновками суду першої
інстанції про належне виконання
ліквідатором усіх дій в ході
ліквідаційної процедури відсутнього
боржника, погодився з оцінкою доказів у
справі, здійсненою судом першої
інстанції.

Колегія суддів касаційного суду не
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про повноту дій
ліквідатора в ході ліквідаційної
процедури, а висновки судів про
наявність правових підстав для
затвердження звіту ліквідатора,
ліквідаційного балансу банкрута,
припинення банкрута, як юридичної
особи, та припинення провадження у
даній справі про банкрутство вважає
передчасними з огляду на таке.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 52 та
частини 1 статті 31 Закону про
банкрутство, господарський суд вправі
призначити ліквідатором відсутнього
боржника ініціюючого кредитора за
згодою останнього або професійного
арбітражного керуючого.

Судами встановлено, що постановою про
визнання відсутнього боржника
банкрутом від 26.11.2012 року, поряд з іншим,
призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Мартинюка В.М.,
при цьому, у матеріалах справи відсутня
належним чином засвідчена копія
ліцензії (свідоцтва) арбітражного
керуючого, виданої на ім'я Мартинюка
В.М. уповноваженим органом у порядку,
встановленому законом, що ставить під
сумнів наявність у нього права на
зайняття діяльністю професійного
арбітражного керуючого.

Також у матеріалах справи відсутні
докази звернення ліквідатора до
керівника боржника з вимогою про
надання документів, статистичної та
фінансової звітності, печатки
боржника, а у випадку втрати печатки -
докази публікації оголошення про таке
у друкованому засобі масової
інформації.

Затверджуючи звіт ліквідатора від
27.06.2013 року з додатками та припиняючи
провадження у даній справі про
банкрутство ухвалою від 27.06.2013 року, суд
першої інстанції не дослідив звіту
ліквідатора на предмет повноти
додатків до нього, передбачених
частиною 1 статті 32 Закону про
банкрутство. Так, у додатках до
зазначеного звіту відсутній реєстр
вимог кредиторів боржника з даними про
розміри погашених вимог кредиторів,
немає відомостей про активи боржника
згідно реєстрів заборон рухомого та
нерухомого майна, що свідчить про
неповноту здійснених ліквідатором дій
в ході ліквідаційної процедури.

Судом першої інстанції не надано
оцінки висновку №0007/0313 про оцінку
майна боржника та висновку про
незалежну оцінку дебіторської
заборгованості банкрута на предмет їх
відповідності вимогам до змісту звіту
про оцінку майна, порядку його
оформлення та рецензування, що
встановлюються положеннями
(національними стандартами) оцінки
майна.

При цьому, суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що в матеріалах
справи немає доказів наявності у
ОСОБА_5, який фактично здійснив оцінку
майна та дебіторської заборгованості
боржника, права на здійснення
професійної оціночної діяльності, що,
згідно статей 5, 15 Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні", підтверджується
кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача,
яке видається Фондом державного майна
України спільно з навчальним закладом,
на базі якого проводилася підготовка
оцінювача.

Також місцевий господарський суд не
перевірив обставин надіслання
ліквідатором запиту та отримання
відповіді органу державної виконавчої
служби про наявність виконавчих
проваджень, стороною яких є боржник.

Отже, висновки суду першої інстанції
про завершення ліквідаційної
процедури боржника та належне
виконання ліквідатором усіх дій в ході
ліквідаційної процедури не
відповідають приписам статей 22, 25, 32, 52
Закону про банкрутство та є
передчасними.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи справу в повному обсязі,
на зазначене уваги не звернув та не
виправив помилкового застосування
судом першої інстанції норм
законодавства про банкрутство.

При цьому, апеляційний суд не надав
оцінки доводам апеляційної скарги
конкурсного кредитора ТОВ "Продтранс"
щодо відсутності в додатках до звіту
ліквідатора реєстру вимог кредиторів,
а також щодо неузгодженості відомостей
про кредиторів боржника за змістом
оскаржуваної ухвали від 27.06.2013 року з
даними реєстру вимог кредиторів станом
на 24.12.2012 року, копію якого скаржником
додано до апеляційної скарги. Так,
поряд із кредиторами, вимог яких було
визнано місцевим господарським судом,
реєстр вимог кредиторів станом на
24.12.2012 року включає також вимоги
Спільного підприємства
"Вітмарк-Україна" (м. Одеса, провул.
Високий, 22) на суму 312 193, 4 грн., однак,
зазначені кредиторські вимоги не
розглядалися по суті судами попередніх
інстанцій.

Зазначене в сукупності свідчить про
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій вимог статті 43 ГПК України
щодо всебічного, повного та
об'єктивного розгляду справи.

З огляду на таке, колегія суддів Вищого
господарського суду України, діючи в
межах повноважень суду касаційної
інстанції, згідно приписів статей 1115,
1117 ГПК України, вважає, що ухвалу
господарського суду
Івано-Франківської області від 27.06.2013
року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
30.10.2013 року, прийняті за наслідком
проведення ліквідаційної процедури у
справі № 5010/1403/2012-Б-26/39, необхідно
скасувати, як такі що винесені з
порушенням норм матеріального права та
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а справу передати на
новий розгляд до господарського суду
Івано-Франківської області в іншому
складі суду зі стадії ліквідаційної
процедури.

Колегія суддів касаційного суду
зазначає про те, що при новому розгляді
справи суду першої інстанції належить
вирішити питання про продовження
строків ліквідаційної процедури в
порядку частини 2 статті 22 та частини 4
статті 32 Закону про банкрутство із
призначенням нового ліквідатора
боржника або без заміни ліквідатора,
зобов'язати ліквідатора скласти реєстр
вимог кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів, вжити
належних дій з витребування даних про
активи боржника, в тому числі шляхом
надіслання відповідного запиту до
органу державної виконавчої служби, а
також згідно реєстрів заборон рухомого
та нерухомого майна, скласти
ліквідаційний баланс банкрута, який за
формою та змістом відповідатиме нормам
та стандартам бухгалтерського обліку,
та за результатами проведених заходів
з ліквідації банкрута скласти та
подати до суду на затвердження
обґрунтований звіт з додатками,
передбаченими частиною 1 статті 32
Закону про банкрутство.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Продтранс"
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 27.06.2013
року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
30.10.2013 року у справі № 5010/1403/2012-Б-26/39
скасувати, справу 5010/1403/2012-Б-26/39
передати на новий розгляд до
господарського суду
Івано-Франківської області в іншому
складі суду зі стадії ліквідаційної
процедури.

Головуючий: Панова І.Ю. Судді: Білошкап
О.В. Погребняк В.Я.