ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 квітня 2014 р.
Справа № 902/394/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаська О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Теплицької лікарні
планового лікування, смт. Теплик,
Вінницька область

до: Комунального підприємства
"Житлокомунсервіс - Т", смт. Теплик,
Вінницька область

про стягнення збитків в сумі 34 880 грн. 69
коп.

За участю секретаря судового засідання
Миколюк М.Г.

за участю представників:

позивача: Мись Д.О., юрисконсульт,
довіреність № б/н від 01.04.2014 року,
паспорт серії НОМЕР_6 виданий
Теплицьким РВ УМВС України у
Вінницькій області 23.04.2007 року.

відповідача: Легойда В.В., в.о.
директора, довіреність № 7 від 23.04.2014
року, паспорт серії НОМЕР_7 виданий
Теплицьким РВ УМВС України у
Вінницькій області 07.02.1996 року.

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Вінницької
області надійшла позовна заява
Теплицької лікарні планового
лікування до Комунального
підприємства "Житлокомунсервіс-Т" про
стягнення 34 880,69 грн. збитків понесених
позивачем внаслідок невідповідності
фактичної собівартості наданих послуг
з водовідведення із вартістю даних
послуг визначених умовами Договору про
надання послуг водовідведення
(каналізації) від 06.01.2012 року № 2 за
період з 01.11.2010 року по 01.09.2012 року.

Ухвалою суду від 03.04.2014 року порушено
провадження у справі
№ 902/394/14 та призначено до розгляду на
24.04.2014 року.

18.04.2014 року до суду надійшло клопотання
позивача про залучення до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Ладижинської об'єднаної
державної фінансової інспекції у
Вінницькій області.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
фіксації судового процесу технічними
засобами.

В судовому засіданні представником
відповідача подано відзив на позовну
заяву в якому останній просить
відхилити вимоги позивача повністю
посилаючись на відсутність вини
підприємства у заподіянні збитків
позивачу.

Розглянувши клопотання позивача про
залучення третьої особи суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.27 ГПК України
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до прийняття
рішення господарським судом, якщо
рішення з господарського спору може
вплинути на їх права або обов'язки щодо
однієї з сторін. Їх може бути залучено
до участі у справі також за клопотанням
сторін, прокурора. Якщо господарський
суд при прийнятті позовної заяви,
вчиненні дій по підготовці справи до
розгляду або під час розгляду справи
встановить, що рішення господарського
суду може вплинути на права і обов'язки
осіб, що не є стороною у справі,
господарський суд залучає таких осіб
до участі у справі як третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору. У заявах про залучення
третіх осіб про вступ у справу на
стороні позивача або відповідача
зазначається, на яких підставах третіх
осіб належить залучати або допустити
до участі у справі. Питання про
допущення або залучення третіх осіб до
участі у справі вирішується
господарським судом, який виносить з
цього приводу ухвалу.

Варто зауважити, що під підставами
вступу або залучення прийнято розуміти
правовідносини, які існують у третьої
особи з однією з сторін та яким чином
рішення суду вплине на ці
правовідносини.

Із змісту клопотання позивача
вбачається, що в якості підстави для
залучення третьої особи до участі в
розгляді справи позивач посилається на
пред'явлення позову на вимогу
Ладижинської об'єднаної державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області та обгрунтування заявлених
вимог висновками отриманими за
результатами проведеної ревізії.

З огляду на предмет заявлених вимог,
характер спірних правовідносин між
сторонами суд не розцінює наведені
позивачем доводи в якості достатньої
та належної підстави, яка б, згідно
приписів ст.27 ГПК України, свідчила про
те, що рішення з господарського спору
може вплинути на права або обов'язки
Ладижинської об'єднаної державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області щодо однієї з сторін в зв'язку з
чим клопотання позивача відхиляється
судом.

Відхиляючи заявлене клопотання суд
зауважує, що у клопотанні позивач не
вказав на якій стороні (позивача чи
відповідача) слід залучити до участі в
справі Ладижинську об'єднану державну
фінансову інспекцію у Вінницькій
області.

Розглянувши подані документи і
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між
КП "Житлокомунсервіс-Т" (Замовник) та
Теплицькою ЦРЛ (Виконавець)
правонаступником якої згідно п.1.2
статуту являється Теплицька лікарня
планового лікування 06.01.2012 року
укладено Договір № 2 про надання послуг
каналізації предметом якого згідно п.1.1
Договору являється надання послуг
каналізації житловому масиву по
вул.Незалежності, 2 (а.с.28, т.1).

За даним Договором Замовник
зобов'язується оплачувати послуги
каналізації і надає до 25 числа
розрахункового місяця довідку про
фактичну кількість спожитої води
житловим масивом по вул.Незалежності, а
Виконавець зобов'язується надати
послуги каналізації (п.п.2.1, 2.2 Договору).

Згідно п.3.2 за дані послуги Замовник
перераховує кошти на поточний рахунок
Виконавця до 1 числа наступного
розрахункового місяця в розмірі 0,90 грн.
за 1 м3.

Із матеріалів справи слідує, що взяті
на себе зобов'язання щодо оплати
наданих Виконавцем послуг Замовник
виконує належним чином - за період з
06.01.2012 року по 01.09.2012 року ним в повному
обсязі проведено розрахунок згідно
виставлених Виконавцем рахунків на
суму 6 430,80 грн., що підтверджується
довідкою про рух коштів позивача № 529
від 16.04.2014 року, платіжними дорученнями,
рахунками тощо.

Також судом встановлено, що
Ладижинської об'єднаної державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області було проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
комунальної установи "Теплицька
центральна районна лікарня" за період з
01.11.2010 року по 01.09.2012 року.

За результатами ревізії встановлено
ряд порушень законодавства, які
знайшли своє відображення в акті
ревізії від 26.12.2012 року № 04-16/175 (а.с.29-33,
т.1).

Так, ревізією зокрема встановлено, що в
порушення вимог розділу IV Статуту
Комунальної установи "Теплицька
центральна районна лікарня" та п.3 ст.26
Бюджетного кодексу України посадовими
особами відповідача проведено
безпідставне покриття за рахунок
бюджетних коштів витрат мешканців
житлових будинків, що перебувають на
балансі КП "Житлокомунсервіс-Т" на суму
34 880,69 грн.

Як зазначено в акті перевірки,
відповідно до рахунків про надання
послуг з водовідведення очисними
спорудами Теплицькою ЦРЛ надавались
послуги з водовідведення мешканцям
житлових будинків № 6, № 8, № 10, № 12, № 12
та № 14 по вул.Незалежності, смт.Теплик,
які перебувають на балансі КП
"Житлокомунсервіс-Т".

Згідно частини 2 розділу 3 укладеного
договору, підписаного головним лікарем
Теплицької ЦРЛ Красиленко І.Ф. та
директором КП "Житлокомунсервіс-Т"
Гавенко Л.П., вартість 1 м3
водовідведення визначено в сумі 0,90
гривень.

В ході ревізії проведено розрахунок
вартості 1 м3 нечистот, виходячи з
фактичних видатків Теплицької ЦРЛ на
утримання очисних споруд, зокрема,
видатків на виплату заробітної плати
слюсарям очисних споруд, сплату
нарахувань на неї, видатків на оплату
електричної енергії затраченої на
роботу насосів, видатків на ремонт,
амортизаційні відрахування та обсягів
фактично спожитих послуг з
водовідведення як Теплицькою ЦРЛ, так і
з урахуванням обсягів спожитих
мешканцями житлових будинків.

Так, виходячи з фактично понесених
видатків на утримання очисних споруд,
фактична вартість 1 м3 послуг з
водовідведення, наданих очисними
спорудами Теплицькою ЦРЛ протягом
січня-серпня 2012 року складала від 5,06
грн. до 12,30 грн., зокрема:

- в січні 2012 року - в сумі 6,34 грн. (9154,98
грн. (загальна сума видатків на
утримання очисних споруд) / 1444 м3
(загальний обсяг спожитих послуг з
водовідведення);

- в лютому 2012 року - 8,18 грн. (8654,33 грн.
(загальна сума видатків на утримання
очисних споруд) / 1058 м3 (загальний обсяг
спожитих послуг з водовідведення);

- в березні 2012 року - 6,34 грн. (7941,62 грн.
(загальна сума видатків на утримання
очисних споруд) / 1252 м3 (загальний обсяг
спожитих послуг з водовідведення);

- в квітні 2012 року - 5,06 грн. (7738,72 грн.
(загальна сума видатків на утримання
очисних споруд) / 1530 м3 (загальний обсяг
спожитих послуг з водовідведення);

- в травні 2012 року - 6,57 грн. (8710,66 грн.
(загальна сума видатків на утримання
очисних споруд) / 1325 м3 (загальний обсяг
спожитих послуг з водовідведення);

- в червні 2012 року - 5,89 грн. (8199,34 грн.
(загальна сума видатків на утримання
очисних споруд) / 1392 м3 (загальний обсяг
спожитих послуг з водовідведення);

- в липні 2012 року - 5,33 грн. (7339,80 грн.
(загальна сума видатків на утримання
очисних споруд) / 1377 м3 (загальний обсяг
спожитих послуг з водовідведення);

- в серпні 2012 року - 12,30 грн. (14609,34 грн.
(загальна сума видатків на утримання
очисних споруд) / 1188 м3 (загальний обсяг
спожитих послуг з водовідведення).

Отже, сума понесених Теплицькою ЦРЛ
витрат за надання послуг з
водовідведення мешканцям житлових
будинків № 6, № 8, № 10, № 12, № 12 та № 14 по
вул.Незалежності, смт.Теплик, які
перебувають на балансі КП
"Житлокомунсервіс-Т" внаслідок
укладання договору про надання послуг
з водовідведення по ціні, нижче
фактично понесених витрат за
січень-серпень 2012 року складає 34 880,69
грн.

На підставі отриманих висновків
ревізії проведеної Ладижинської
об'єднаної державної фінансової
інспекції у Вінницькій області позивач
звернувся до відповідача з претензією
№ 1517 від 24.10.2013 року з вимогою
відшкодувати заподіяні суми збитків в
розмірі 34 880,69 грн..

Відсутність відповіді відповідача та
непроведення ним розрахунків в
добровільному порядку спонукали
позивача звернутись з відповідним
позовом до суду про стягнення з
відповідача грошових коштів в сумі 34
880,69 грн..

Приймаючи до уваги встановлені
обставини суд приходить до наступних
висновків.

Як вбачається із змісту прохальної
частини позовної заяви заявивши до
стягнення 34 880,69 грн. позивач
кваліфікував їх в якості збитків з
урахуванням чого суд приймає до уваги
наступні приписи чинного
законодавства.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, зокрема, способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути:
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. У розумінні
цієї статті Цивільного кодексу України
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Аналогічні приписи містяться у статті
225 ГК України. Згідно з пунктом 1 якої до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

За змістом ст.224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

За загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Застосування цивільно-правової
відповідальності можливе лише при
наявності передбачених законом умов.
Їх сукупність утворює склад цивільного
правопорушення, який є підставою
цивільно-правової відповідальності.
Склад цивільного правопорушення,
визначений законом для настання
відповідальності у формі
відшкодування збитків, утворюють
наступні елементи: суб'єкт, об'єкт,
об'єктивна та суб'єктивна сторона.
Суб'єктом є боржник; об'єктом -
правовідносини по зобов'язаннях;
об'єктивною стороною - наявність
збитків у майновій сфері кредитора,
протиправна поведінка у вигляді
невиконання або неналежного виконання
боржником свого зобов'язання,
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою боржника і збитками;
суб'єктивну сторону цивільного
правопорушення складає вина, яка
представляє собою психічне відношення
особи до своєї протиправної поведінки
і її наслідків.

Правильне встановлення порушеного
цивільно-правового обов'язку за
договором є необхідним для відповідної
кваліфікації змісту правовідносин, що
виникли із факту порушення.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає, тобто для застосування такої
міри відповідальності, як
відшкодування збитків, потрібна
наявність повного складу цивільного
правопорушення, як-то: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки
(збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками;
вина правопорушника.

Важливим елементом доказування
наявності шкоди є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та збитками
потерпілої сторони. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а збитки, які
завдані особі, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Відповідно ст.623 ЦК України, боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки . Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Згідно зі ст.614 ЦК України, особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Відповідно до норми ст.19 Основного
Закону держави - Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

В силу статей 33, 42, 43 ГПК України
правосуддя в господарських сулах
здійснюється на засадах змагальності
та рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом; кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З огляду на вказані положення позивач
при зверненні з позовом мав
обґрунтувати свої вимоги поданими суду
доказами, а відповідач - спростувати
доводи позивача. Тобто, виходячи з
наведених приписів, згідно з принципом
змагальності саме позивач мав надати
суду певні докази понесених збитків. У
разі ж надання позивачем відповідних
доказів та невизнання певних обставин
відповідачем, на останнього
покладається обов'язок їх
спростування.

Так, позивач зобов'язаний довести суду
обставини щодо наявності шкоди,
протиправної поведінки відповідача,
яка спричинила шкоду, причинний зв'язок
між шкодою та поведінкою, вину
відповідача як підставу для настання
відповідальності, підстави виникнення
обов'язку відповідача по відшкодуванню
збитків та надати докази понесених
позивачем збитків у заявленому
розмірі.

В даному випадку суд приходить до
висновку про те, що позивач згідно ст.33
ГПК України не довів в установленому
порядку наявність повного складу
цивільного правопорушення, в тому
рахунку і причинного зв'язку між діями
відповідача та заподіяними збитками,
протиправності дій відповідача.

Як встановлено судом з моменту
укладення сторонами договору від 06.01.2012
року № 2 беручи до уваги їх зміст,
характер взятих на себе сторонами
зобов'язань між сторонами виникли
правовідносини з договору про надання
послуг, регулювання яких здійснюється
в главі 63 "Послуги. Загальні положення",
ст.ст.901-907 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено,
що якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.526 ЦК України).

Згідно ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст.627 ЦК України).

Статтею ст.629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як вказувалось вище сторонами належним
чином виконувались умови вказаного
договору, що власне не заперечується
останніми.

Підставою заявлення позову стала
невідповідність фактичної
собівартості наданих послуг з
водовідведення із вартістю даних
послуг визначених умовами Договору про
надання послуг водовідведення
(каналізації) від 06.01.2012 року № 2.

Разом з тим, суд зауважує, що в п.3.2
Договору сторони погодила вартість
послуги в розмірі 0,90 грн. за 1 м3, яка
грунтується на тарифі затвердженому на
переробку стічних вод затверджених
рішенням 14 сесії 24 скликання
Теплицької селищної ради від 18.12.2004
року, який являвся чинним на момент
укладення договору та прийняття
рішення у даній справі.

В силу ст.632 ЦК України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом. Зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається.

Згідно ч.ч. 2-6, 9, 10 ст.31 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
виконавці/виробники здійснюють
розрахунки економічно обґрунтованих
витрат на виробництво (надання)
житлово-комунальних послуг і подають
їх органам, уповноваженим здійснювати
встановлення тарифів. Органи місцевого
самоврядування встановлюють тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
не нижче економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво (надання).

У разі встановлення органом місцевого
самоврядування тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
орган, який їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між встановленим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.

Видатки на відшкодування втрат
підприємств, що пов'язані із
встановленням тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
фінансуються за рахунок коштів
відповідного місцевого бюджету.

Встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво без
відповідного відшкодування не
допускається і може бути оскаржено в
суді.

Спори щодо формування та затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги, а також відшкодування втрат
підприємств, що пов'язані із
затвердженням цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво, вирішуються в
судовому порядку.

У разі зміни протягом строку дії
цін/тарифів обсягу окремих складових
економічно обґрунтованих витрат з
причин, які не залежать від
виконавця/виробника, зокрема,
збільшення або зменшення податків і
зборів, мінімальної заробітної плати,
орендної плати та амортизаційних
відрахувань, підвищення або зниження
цін на паливно-енергетичні та інші
матеріальні ресурси,
виконавці/виробники проводять
коригування встановлених цін/тарифів
на житлово-комунальні послуги і
подають на затвердження до органу,
уповноваженого здійснювати
встановлення таких цін/тарифів. При
цьому перерахунок цін/тарифів може
проводитися шляхом коригування лише
тих складових структури цін/тарифів, за
якими відбулися цінові зміни в бік
збільшення або зменшення. При
коригуванні додатково враховується
компенсація втрат (або вилучення
необґрунтовано отриманих прибутків)
від застосування не скоригованої на
зміну вартості окремих витрат
ціни/тарифу в період до встановлення
скоригованих цін/тарифів.

Орган, уповноважений здійснювати
встановлення цін/тарифів, зобов'язаний
прийняти рішення про коригування
тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня
отримання відповідного подання.

Виходячи з наведених вище законодавчих
приписів суд приходить до
переконливого висновку про те, що саме
на позивачі, як на виконавці
житлово-комунальної послуги лежав
обов'язок здійснити розрахунок
економічно обґрунтованих витрат на
виробництво (надання)
житлово-комунальних послуг і подати
його органам, уповноваженим
здійснювати встановлення тарифів.

При цьому позивач мав право в разі не
затвердження такого тарифу оскаржити
відповідне рішення органу місцевого
самоврядування в судовому порядку, а
також на відшкодування з відповідного
місцевого бюджету відповідної різниці.

Як вбачається із матеріалів справи
доказів внесення сторонами змін в
договір щодо вартості послуг, подання
органу місцевого самоврядування
економічно-обгрунтованого тарифу,
оскарження в судовому порядку діючого
тарифу тощо матеріали справи не
містять.

В судовому засіданні сторони в усних
поясненнях заперечують існування
таких доказів, що приводить суд до
висновку про безпідставність
заявленого позову.

Виявлені ревізією Ладижинської
об'єднаної державної фінансової
інспекції у Вінницькій області
порушення не впливають на умови
спірних договірних відносин і не
можуть їх змінювати.

У той же час, виявлення вказаних
порушень може бути підставою для
притягнення до відповідальності
посадових осіб у встановленому чинним
законодавством порядку.

Довідка контрольно-ревізійного
управління чи акт перевірки може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема - пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Беручи до уваги викладене вище,
оцінюючи встановлені обставини справи
та приписи законодавства в сукупності
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
із доводами, які обґрунтовують їх, не
можуть слугувати підставою для його
задоволення в зв'язку з чим суд
відмовляє в задоволенні позову з
мотивів наведених вище.

Витрати на судовий збір покладаються
на позивача відповідно до ст.49 ГПК
України.

В судовому засіданні 24.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
82, 84, 85, 87, 115 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. В позові Теплицької лікарні
планового лікування до Комунального
підприємства "Житлокомунсервіс-Т" про
стягнення 34 880 грн. 69 коп. збитків
відмовити повністю.

Повне рішення складено 29 квітня 2014 р.

Суддя Банасько
О.О.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.