ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2014 р.Справа № 916/3580/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Петрова М.С., Колоколова С.І.

(склад суду змінено згідно із
розпорядженням в.о. голови Одеського
апеляційного господарського суду № 189
від 5.05.2014 року)

при секретарі судового засідання
Полінецькій В.С.

за участю представника від позивача -
Струкової К.О., довіреність № 20/7-1341 від
26.11.13р.

/відповідач не використав законного
права на участь у судовому засіданні,
хоча про час та місце його проведення
повідомлений належним чином (див.
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення від
23.04.14р.)/

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства „ЧАБАНКА",
м.Одеса

на рішення господарського суду
Одеської області від 24.02.2014 року

по справі № 916/3580/13

за позовом Державного підприємства
„Одеський морський торговельний порт"

до скаржника

про стягнення 189 549 грн. 21 коп.

встановив:

У грудні 2013р. Державне підприємство
(далі по тексту - ДП) „Одеський морський
торговельний порт" звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовом до Дочірнього підприємства
(далі - ДП) „ЧАБАНКА" про стягнення
заборгованості за договором
управління майном № КД-8471 від 23.01.2006р. у
сумі 189549,21грн., з яких: 179702,50 грн. -
основний борг за період з 1.01 по 30.06.2013р.,
8000,45грн. - пені, нарахованої за період з
17.08.2013р. по 20.12.2013р., 1846,26 грн - 3% річних за
той же період. Крім того, позивач просив
стягнути на його користь 3790, 98грн.
судового збору.

В обґрунтування позовних вимог ДП
„Одеський морський торговельний порт"
послався на ст.ст.11, 15, 509, 525, ч.1 ст.530, 610,
ч.1 ст. 612, 625-629 ЦК України, ст.ст. 193, 222, 230
ГК України та на те, що відповідач
порушив умови договору управління
майном №КД-8471 від 23.01.2006р..

Рішенням господарського суду
Одеської області від 24.02.2014 року (суддя
Цісельський О.В.) позов задоволено
повністю з підстав його
обґрунтованості.

Не погоджуючись із рішенням
місцевого господарського суду в
частині стягнення з відповідача на
користь ДП «Одеський морський
торговельний порт» трьох процентів
річних в сумі 1846,26грн., ДП „ЧАБАНКА"
звернулось до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Одеської області
від 24.02.2014р. в цій частині скасувати.

Скаржник звертає увагу суду
апеляційної інстанції на те, що
місцевим господарським судом:

- порушено норми ст.ст. 22,32,43 ГПК України,
оскільки суд не задовольнив клопотання
скаржника про відстрочку виконання
рішення скаржник не був повідомлений
про розгляд позову належним чином;

- неповно з'ясовано обставини
справи, що мають значення для справи,
оскільки суд не врахував, що борг виник
не з вини відповідача, а через
відсутність оплат з державного бюджету
України виконаних підприємством робіт
з санаторно-курортного оздоровлення
робітників бюджетної сфери;

- не враховано, що договором сторін
передбачено відповідальність сторін
за порушення зобов'язання лише у формі
пені, отже стягнення ще й трьох
відсотків річних є безпідставним.

У відзиві на апеляційну
скаргу ДП „Одеський морський
торговельний порт" спростовує доводи
апеляційної скарги, просить залишити
оскаржуване рішення без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги та
вислухавши пояснення представника
позивача, судова колегія прийшла до
висновку про відсутність підстав для
скасування рішення виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено господарським судом
23.01.2006 року між ДП "Одеський морський
торговельний порт" (Установник
управління) та ДП "ЧАБАНКА" (Управитель)
було укладено договір управління
майном №КД-8471, відповідно до умов
якого, Установник управління передає
Управителю майно комплексу ВВК
"Чабанка" (іменоване надалі - Майно), яке
розташоване за адресою: Одеська
область, Комінтернівський район,
смт."Чорноморське", вул.Гвардійська,50, в
управління, а Управитель за плату
здійснює від свого імені управління
Майном на користь Установника
управління /п.1.1/.

Відповідно до п.1.2,1.3 договору майно
передається Управителю для надання
комплексу послуг з відпочинку,
лікувально-діагностичного і
реабілітаційного оздоровлення та
інших супутніх послуг, передбачених
чинним законодавством України, а
вигодонабувачем за даною угодою є
Установник управління.

Умови оплати сторони протягом дії
договору неодноразово змінювали
додатковими угодами та договорами про
внесення змін до договору управління
майном №КД-8471 від 23.01.2006р. /а.с.34-53/.

Відповідно до п.1.6 договору /в
редакції, що діяла в спірний період-
а.с.48) метою управління майном є
досягнення мінімального рівня витрат
Установником управління на утримання
майна.

Згідно із умовами п.п.3.3 договору
Управитель забезпечує компенсацію
витрат Установника управління по
сплаті податку на землю за період з 1
січня по 30 червня поточного року на
підставі відповідного рахунку шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Установника
Управління після 1 липня кожного року
дії договору та не пізніше 10
банківських днів з дати отримання
рахунку.

Відповідно до п.4.3 договору за
прострочення грошових зобов'язань
винна сторона, що допустила таку
прострочку, зобов'язана сплатити пеню з
розрахунку подвійної облікової ставки
НБУ в період, за який сплачується пеня
від простроченої суми.

Даний договір вважається укладеним з
моменту передачі майна Управителеві і
діє до 01 грудня 2016р. (п.7.1. Договору).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК
України забов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, одностороння відмова
від виконання зобов'язання або зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

ДП „Одеський морський торговельний
порт" виконав умови договору
управління майном №КД-8471 від 23.01.2006р.
належним чином, факт передачі майна
відповідачу відповідно до переліків
підтверджено актами приймання -
передачі від 15.08.2007р., від 11.02.2008р., від
27.03.2008р. та від 17.05.2010р. /а.с.25-27, та а.с.29-30/.

31.07.13р. відповідно до умов договору
позивачем виставлено рахунок №898829 на
суму 179702,50грн.(а.с.56), який 2.08.13р.
отримано представником відповідача за
розпискою у відповідному журналі
/а.с.57/.

22.08.13р. позивач заявив претензію, яку
28.08.13р. разом з тим же рахунком отримала
керівник відповідача, про що свідчить
розписка на тлі документу /а.с.58/ та
відповідь від 5.11.13р./а.с.64/. Аналогічні
вимоги позивач заявляв листами 9.09.13р.
/а.с.59-64/ та від 6.12.13р. /а.с.65/.

Розмір податку на землю в сумі
179702,50грн. визначено відповідно до умов
договору, узгоджено сторонами актом
здачі-прийняття робіт від 31.07.13р. та
його обгрунтованість не заперечується
відповідачем.

Відповідач свої зобов'язання за
договором не виконав, що пояснив
фінансовими труднощами, у зв'язку з
якими звертався до позивача з
проханням надати відстрочку по сплаті
компенсації земельного податку до
28.02.14р. /а.с.64/.

За означених обставин, господарським
судом Одеської області у відповідності
до ст.ст.11, 15, 509, 525, ч.1 ст.530, 610, ч.1 ст. 612,
625-629 ЦК України, ст.ст. 193, 222, 230 ГК
України правомірно задоволено вимогу
ДП „Одеський морський торговельний
порт" щодо стягнення основного боргу.

Перевіривши обґрунтованість
зроблених позивачем розрахунків та
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, колегія вважає, що суд першої
інстанції також вірно на підставі
статей 549-552 ЦК України та п.4.3 договору
стягнув з відповідача пеню у розмірі
8000,45грн..

Щодо 3% річних, то колегія зазначає , що
відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З урахуванням приписів статті
549, частини другої статті 625 ЦК України
та статті 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
правовими наслідками порушення
грошового зобов'язання, тобто
зобов'язання сплатити гроші, є
обов'язок сплатити не лише суму
основного боргу, а й неустойку (якщо її
стягнення передбачене договором або
актами законодавства), інфляційні
нарахування, що обраховуються як
різниця добутку суми основного боргу
на індекс (індекси) інфляції, та
проценти річних від простроченої суми
основного боргу. При цьому сплата трьох
процентів річних від простроченої суми
(якщо інший їх розмір не встановлений
договором або законом) не має характеру
штрафних санкцій і є способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, твердження скаржника
про те, що оскільки договором сторін
встановлено пеню, вимога про стягнення
річних відсотків не підлягає
задоволенню є хибним.

Щодо доводів скаржника стосовно
не надання відстрочки колегія
зазначає, що відповідачем не надано
жодних доказів наявності
заборгованості з оплати з державного
бюджету України виконаних
підприємством робіт з
санаторно-курортного оздоровлення
робітників бюджетної сфери, на яку він
посилається, або будь-яких інших
виняткових обставин, з якими закон
пов'язує можливість надання такої
відстрочки, отже судом правомірно
відхилено відповідне клопотання ДП
"ЧАБАНКА".

Щодо тверджень скаржника
стосовно процесуальних порушень, то
колегія зазначає, що вони є надуманими,
оскільки цілком спростовуються
матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, рішення місцевого
господарського суду законним та
обґрунтованим і не вбачає підстав для
його скасування, а апеляційну скаргу ДП
„ЧАБАНКА" залишає без задоволення.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати
скаржника по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Одеської області від 24.02.2014 року по
справі № 916/3580/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства „ЧАБАНКА" - без
задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови станову
складено 7.05.2014р.

Головуючий суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров

Суддя
С.І. Колоколов