РІШЕННЯ

"09" квітня 2014 р.Справа № 921/100/14-г/5

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Андрушків Г.З.

Розглянув справу

за позовом Тернопільської обласної
спілки споживчих товариств, майдан
Волі, 4, м. Тернопіль, 46000

до відповідача 1: Суб`єкта
підприємницької діяльності- фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

відповідача 2: Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2,
АДРЕСА_2 (АДРЕСА_3)

За участю представників від:

позивача: Рожанська Ірина Ярославівна -
представник (довіреність № 7/289 від
25.02.2014р.);

Козак Надія Василівна - представник
(довіреність № 7/240 від 15.01.2014р.);

відповідача 1: ОСОБА_5 - представник
(довіреність №б/н від 28.02.2013р.);

відповідача 2: не з'явився

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні
представникам позивача та відповідача
1 роз'яснено їх права і обов'язки,
передбачені ст.ст.20, 22, 81-1 ГПК України

Тернопільська обласна спілка
споживчих товариств звернулася в
господарський суд Тернопільської
області з позовом про солідарне
стягнення з Суб`єкта підприємницької
діяльності- фізичної особи ОСОБА_1 та
Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2
4057грн.20коп. та з вимогою заборонити
cуб'єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_1
одноосібно укладати будь-які договори
оренди по приміщенню, що є спільною
частковою власністю Тернопільської
облспоживспілки.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
між відповідачами укладено договір
оренди від 01.01.2013р. про тимчасове
користування торговою площею 7,5кв.м в
споруді ринку промислових товарів,
який розташований у АДРЕСА_4 на
центральному ринку, в той же час дана
споруда ринку промислових товарів
площею 661,8кв.м належить на праві
спільної часткової власності як
позивачу так і відповідачу 1, однак
останнім в порушення норм п.1ст.358 та
п.2ст.369 ЦК України укладаються договори
оренди на користування даним
приміщенням з третіми особами без
згоди на те позивача, а тому просить суд
стягнути солідарно з відповідачів (з
відповідач 1 як орендодавця та
відповідача 2 як орендаря) 4057,20грн.
недоотриманих ним коштів від
неправомірного користування
відповідачем 2 часткою позивача в
спільному майні (частка
облспоживспілки в споруді ринку
становить 147/1000), а також заборонити
СПД-ФО ОСОБА_1 одноосібно укладати
будь-які договори оренди по даному
приміщенню.

Представник позивача у судовому
засіданні 26.03.2014р. звернувся до суду з
клопотанням про витребування
документів до справи (лист№7/313 від
21.03.2014р.), яким з посиланням на те, що в
процесі розгляду справи позивачу стало
відомо, що ФОП ОСОБА_1 частину
приміщення споруди ринку промислових
товарів, яке знаходиться за адресою
АДРЕСА_4 відчужив іншій особі - ОСОБА_6,
тому з метою встановлення всіх
належних сторін у справі, просив суд
зобов'язати відповідача 1 - ОСОБА_1
надати з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно Витяг про
реєстрацію права власності на розмір
частки об'єкта нерухомого майна -
споруди ринку промислових товарів за
адресою АДРЕСА_4 станом на 21.03.2014року.

Відповідач 1 у відзиві на позов (лист
від 11.03.2014р., зареєстрований
канцелярією суду 26.03.2014р. за вх. №7091)
проти позову заперечив, посилаючись на
те, що на даний час сторони знаходяться
в орендних правовідносинах, а за таких
обставин позивач має право
претендувати на орендну плату, а п.7.2
укладеного між ним та позивачем
Договору оренди від 05.03.2002р.
передбачено право Орендаря здавати
об'єкт, що орендується у суборенду без
згоди Орендодавця.

Разом з тим, Відповідач 1 звертався до
суду із клопотанням (лист №б/н від
04.03.2014р.), яким просив зупинити
провадження по справі №921/100/14-г/5 до
прийняття остаточних рішень по справах
№3/64/5022-833/2012; №921/985/13-г/10, посилаючись на
те, що в обґрунтування позовних вимог
по даній справі позивач посилається на
те, що відносини сторін спору - це
відносини співвласників, що не
узгоджується з позицією позивача по
справах №3/64/5022-833/2012; №921/985/13-г/10, у яких
позивач відстоює свої права як
орендодавець та наполягає на тому, що
спірне майно перебуває у СПД-ФО ОСОБА_1
в оренді, а отже вищезазначені справи
пов'язані з даною справою №921/100/14-г/5.

В судовому засіданні 09.04.2014р.
представники позивача підтримали
позовні вимоги в повному обсязі. Проти
клопотання відповідача 1 заперечили,
посилаючись на те, що справи
№3/64/5022-833/2012; №921/985/13-г/10 не пов'язані зі
справою №921/100/14-г/5, так як не стосуються
предмету спору у даній справі.

Представник відповідача 1 проти позову
заперечила з підстав, викладених у
відзиві на позов та надала Витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 03.02.2014р.

Відповідач 2 відзиву на позов не надав,
участі уповноваженого представника у
судове засідання не забезпечив, хоча
про час та місце розгляду спору був
повідомлений належним чином у
встановленому законом порядку (ч. 1 ст. 64
ГПК України, п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26 грудня 2011 року
№18) - ухвала про порушення провадження
по справі від 08.02.2014р. та ухвала про
відкладення розгляду справи від
26.02.2014р. направлені відповідачу 2 за
адресою, зазначеною позивачем в
позовній заяві: а саме: АДРЕСА_2 поштові
відправлення - копії ухвал суду від
08.02.2014р. та від 26.02.2014р. повернуті
поштовим відділенням із відміткою "за
закінченням терміну зберігання";
ухвали суду про відкладення розгляду
справи від 12.03.2014р. та від 26.03.2014р.
направлені відповідачу 2 за адресою, за
якою фізична особа-підприємець ОСОБА_2
внесена до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, що підтверджується
Витягом з ЄДРЮОФОП, наданим Державною
Реєстраційною службою України за
№18316459 від 12.03.2014р., а саме: АДРЕСА_3

Розглянувши клопотання позивача про
витребування документів (лист №7/313 від
21.03.2014р.), заявлене в судовому засіданні
26.03.2014р., суд відхиляє вищезазначене
клопотання, оскільки представник
відповідача 1 надала Витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
03.02.2014р.

Розглянувши клопотання відповідача1
про зупинення провадження по справі
№921/100/14-г/5 до прийняття остаточних
рішень по справах №3/64/5022-833/2012;
№921/985/13-г/10, проти якого в судовому
засіданні заперечують представники
позивача, суд відхиляє з огляду на
наступне:

- відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом;

- згідно п.3.16 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судам
першої інстанції", пов'язаною з даною
справою є така інша справа, у якій інший
суд встановлює обставини, що впливають
чи можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі, в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК);

- під неможливістю розгляду даної
справи слід розуміти неможливість для
даного господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, при цьому іншим судом, про який
йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є
будь-який орган, що входить до складу
судової системи України згідно з
статтею 3 та частиною другою статті 17
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів". Іншим судом може вважатися й
інший склад суду (одноособовий чи
колегіальний) в тому ж самому судовому
органі, в якому працює суддя (судді), що
вирішує (вирішують) питання про
зупинення провадження у справі;

- відповідно до вимог ст.ст.33,34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
належними і допустимими доказами
відповідно свої вимоги і заперечення, а
відтак посилання позивача у справах
№3/64/5022-833/2012 та №921/985/13-г/10 на інші
підстави, ніж у даній справі (у справах
№3/64/5022-833/2012; №921/985/13-г/10 на те, що спірне
майно перебуває у СПД-ФО ОСОБА_1 в
оренді, а у даній справі - на те, що
спірне майно перебуває у спільній
частковій власності (відносини
співвласників)) не може бути підставою
для зупинення провадження у даній
справі.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України,
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Технічна фіксація (звукозапис)
судового процесу у відповідності до ст.
81-1 ГПК України не здійснювалась за
відсутності відповідного клопотання
представників позивача та відповідача
1.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача 1,
господарським судом встановлено
наступне:

05.03.2002р. між Тернопільською обласною
спілкою споживчих товариств
(Орендодавець) та Приватним
підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено
договір оренди приміщення (далі -
договір 1), за умовами п.1.1. якого
Орендодавець (позивач по справі)
передає, а Орендар (відповідач 1 по
справі) приймає в тимчасове
користування торгове приміщення -
магазин "Вироби кооператорів" площею
677,3 кв.м., який розташований в АДРЕСА_4 на
центральному ринку м. Тернополя.

Згідно пункту 5.2. договору розмір
орендної плати за весь об'єкт, що
орендується, складає 1 350 грн. в місяць з
врахуванням ПДВ на протязі шести
місяців оренди, 8 130 грн. в місяць з
урахуванням ПДВ в подальшому; розмір
орендної плати сплачується в
безготівковому порядку або готівкою до
15 числа місяця, наступного за звітним
(п. 5.1. договору).

Пунктом 7.2. договору 1 зокрема
передбачено, що орендар має право
здавати об'єкт, що орендується, в
суборенду без згоди Орендодавця.

Згідно п. 4.1. договору 1 термін оренди
складає 10 років з моменту приймання
об'єкта, що орендується, за актом
здачі-приймання.

29.03.2002р. Тернопільська обласна спілка
споживчих товариств (Орендодавець)
передала, а СПД-ФО ОСОБА_1 (Орендар)
прийняв в операційну оренду майно
згідно договору оренди приміщення від
05.03.2002р., про що складено акт
приймання-передачі від 29.03.2002р.,
підписаний представниками та
скріплений печатками сторін.

В послідуючому 07.11.2002р. між сторонами
підписано додаток № 1 до договору
оренди приміщення від 05.03.2002р., яким
викладено в новій редакції п. 5.2
договору, а саме: "Розмір орендної плати
за період з 07.11.2002р. до часу вводу
об'єкта в експлуатацію орендарем
встановити в сумі 1350,00 грн. в місяць з
врахуванням ПДВ та 8130 грн. в місяць з
врахуванням ПДВ - в подальшому".

06.12.2005р. Виконкомом Тернопільської
міської ради посвідчено, що споруда
ринку промислових товарів загальною
площею 661,8 кв.м., розташована за адресою
АДРЕСА_4 належить Тернопільській
обласній спілці споживчих товариств на
праві приватної власності, про що
видано Свідоцтво про право власності
на споруду ринку промислових товарів
від 06.12.2005р.

Згідно Витягу про державну реєстрацію
прав №30311165 від 16.06.2011р. Товариство з
обмеженою відповідальністю "Міське
бюро технічної інвентаризації"
(м.Тернопіль) 16.06.2011 року на підставі
рішення Господарського суду
Тернопільської області від 16.11.2010року у
справі №15/176-3468. зареєструвало за
ОСОБА_1 право власності (приватної
спільної часткової) на частку 853/1000
споруди ринку промислових товарів за
адресою: Тернопільська обл., АДРЕСА_4,
реєстраційний номер 33180741, номер запису
1283,3559 в книзі 5,31.

Зазначене вище також встановлено
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014 року у
справі №921/985/13-г/10, прийнятою за
результатами розгляду апеляційної
скарги Тернопільської обласної спілки
споживчих товариств на рішення
господарського суду Тернопільської
області від25.11.2013р. у цій же справі за
позовом Облспоживспілки до СПД-ФО
ОСОБА_1 про зобов'язання передати за
актом передачі - приймання
співвласникам майно, а саме споруду
ринку промислових товарів, технічну
документацію на споруду ринку
промислових товарів, копії договорів
оренди торгових місць (завірених
орендарем та суборендарем) відповідно
до кількості наявних таких місць, актів
взаєморозрахунків станом на день
передачі між ОСОБА_1 та третіми особами,
а також з вимогою стягнути з
відповідача 76062грн.01коп. неустойки та
пені за неповернення орендованого
майна, тобто дані факти встановлені у
справі між тими ж самими сторонами, що й
у даній справі.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно). Майно може належати особам на
праві спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.
Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Плоди, продукція та доходи від
використання майна, що є у спільній
частковій власності, надходять до
складу спільного майна і
розподіляються між співвласниками
відповідно до їхніх часток у праві
спільної часткової власності, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними (ст. 359 ЦК України).

Згідно ст.360 ЦК України співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов"язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов"язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов"язаннями, пов"язаними
із спільним майном.

З матеріалів справи слідує, про що не
заперечують представники позивача і
відповідача 1, між позивачем та
відповідачем 1 не укладалась угода на
здійснення права спільної часткової
власності приміщення - ринком
промислових товарів за адресою АДРЕСА_4
у відповідності до ст..358 ЦК України.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
(ст..33 ГПК України) Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування (34 ГПК України )

Позивач, як на підставу отримання
відповідачем 1 доходів за 2013 рік в сумі
27000,00грн. від користування майном, що є у
спільній частковій власності,
посилається на договір оренди від
01.01.2013р., який укладений між СПД-ФО
ОСОБА_1 та СПД-ФО ОСОБА_2 про тимчасове
користування торгової площі 7,5 кв.м. в
споруді ринку промислових товарів,
який розташований в АДРЕСА_4 на
центральному ринку м. Тернополя,
надавши копію такого договору оренди,
яку за твердженням позивача отримано
ним в слідчому управлінні УМВС України
в Тернопільській області, в
підтвердження чого надано копію листа
останнього від 28.08.2013 року №9/2-8034, з
якого слідує, що позивачу було надано
копії договорів суборенди приміщення
ринку «Рубікон» за період з 16.06.2011року
по 01.07.2013року, а також стверджує, що
внаслідок укладення між відповідачем 1
та відповідачем 2 даного договору
оренди, ним (позивачем), як
співвласником приміщення із часткою
147/1000, від неправомірного користування
відповідачем 2 часткою позивача в
спільному майні за 2013р. недоотримано
кошти в сумі 4057грн.20коп.

Як слідує із матеріалів справи, Договір
оренди від 01.01.2013 року укладений між
СПД-ФО ОСОБА_1 та СПД-ФО ОСОБА_2 (далі -
договір оренди - 2), за умовами п.1.1. якого
Орендодавець (відповідач 1 по справі)
передає, а Орендар (відповідач 2 по
справі) приймає в тимчасове
користування торгову площу 7,5 кв.м. в
споруді ринку промислових товарів,
який розташований в АДРЕСА_4 на
центральному ринку м. Тернополя.

Зазначена в п.1 договору оренди -2
торгова площа, що орендується повинна
бути передана Орендодавцем та прийнята
Орендарем протягом трьох днів з
моменту підписання договору оренди (п.
3.1. договору оренди - 2).

У відповідності до п 3.2. договору оренди
- 2 передача торгової площі, що
орендується, здійснюється за актом
передачі, що складається
представниками сторін.

Пунктом 5.1. договору оренди - 2 сторони
погодили, що Орендар сплачує
Орендодавцю орендну плату за торгову
площу, що орендується в розмірі 2300грн. в
місяць з урахуванням ПДВ.

Даний договір укладено на період з
01.01.2013р. по 31.12.2013р. і не підлягає
продовженню (п.4.1. договору 2).

Проте позивачем не доведено у
встановленому законом порядку
належними і допустимими доказами, а
судом не здобуто доказів про те, чи
виконаний даний договір оренди, а саме:
чи була передана площа, зазначена в
договорі (7,5кв.м) в оренду відповідачу 2
(відсутній акт передачі (п.3.2 договору))
та чи сплачувалася відповідачем 2
орендна плата, тобто не доведено чи
були отримані доходи позивачем від
здачі майна, що є у спільній частковій
власності, в оренду відповідачу 2
(СПД-ФО ОСОБА_2.).

Окрім того, позивачем не вказано, яким
же чином відповідач 2 (СПД-ФО ОСОБА_2.)
порушив його права і обов"язки щодо
користування ним (позивачем) належною
йому часткою у приміщенні, яке
розташоване в АДРЕСА_4 і на якій
підставі повинен відшкодувати йому
збитки в сумі 4057,20грн., тоді як згідно
вимог ст.ст.359-360 ЦК України
взаємовідносини, що виникають із права
спільної часткової власності,
виникають між співвласниками цього
майна.

При цьому слід зазначити, що
вищезазначеною постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
05.03.2014 року у справі
№921/985/13-г/1встановлено, що між
Тернопільською облспоживспілкою і
СПД-ФО ОСОБА_1 існували орендні
взаємовідносини до 29.03.2012 року і за
неповернення орендованого майна на
підставі ч.2 ст.785 ЦК України стягнуто з
останнього неустойку у розмірі
подвійної плати за користування даним
майном за весь час прострочення.(за
період з 01.04.2012 року по 01.09.2013 року).

При таких обставинах позовні вимоги
про стягнення з відповідачів коштів в
сумі 4057грн.20коп. слід визнати
необґрунтованими, такими, що не
підтверджені матеріалами справи і
відповідно такими, що задоволенню не
підлягають

Щодо вимоги позивача про заборону
відповідачу 2 СПД-ФО ОСОБА_1 одноосібно
укладати будь-які договори оренди по
приміщенню, що є спільною частковою
власністю Тернопільської
облспоживспілки, суд вважає, що позов в
цій частині задоволенню не
підлягає,виходячи з наступного.

Згідно ч.1ст.1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статус
суб"єкта підприємницької діяльності
мають право звернутися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних законом
інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання
правопорушення.

Способи захисту прав та інтересів
закріплені у ст.16 ЦК України,
положеннями якої не передбачено такого
способу захисту цивільного права як
заборона вчиняти певні дії, зокрема на
майбутнє.

Таким чином, позивачем заявлена дана
вимога у непередбачений законом
спосіб, у зв'язку з чим відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог і в цій частині.

Згідно вимог ст..49ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК
України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. В позові - відмовити.

Повне рішення складено "15" квітня 2014р.

Суддя
Г.З. Андрушків