номер провадження справи 27/12/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014
Справа № 908/556/14

За позовом: Приватного підприємства
"МКЗ Груп" (79000 Запорізька область, с.
Світанок, вул. Українська, 23-А)

до Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" (69035 м. Запоріжжя,
вул. Сталеварів, 14)

про зобов'язання виконати певні дії

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Від позивача: Проценко Д.Ю., дов. б/н від
08.01.2014 р.

Від відповідача: Комраков С.В., дов. № 28
від 31.12.2013 р.

Приватне підприємство "МКЗ Груп",
Запорізька область, с. Світанок
звернулось до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
до Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя про
зобов'язання перерахувати обсяги
спожитої позивачем електроенергії у
грудні 2013р., згідно акту за спожиту
електроенергію та у січні 2014р. за
середньодобовим обсягом споживання за
попередній розрахунковий період з
подальшим перерахунком.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 25.02.2014р., справу
№ 908/556/14 передано на розгляд судді
Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 26.02.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/556/14,
присвоєно справі номер провадження
27/12/14 та призначено судове засідання на
12.03.2014р.

У судових засіданнях 12.03.2014р. та 09.04.2014р.
оголошувалася перерва, на підставі ст.
77 ГПК України, з метою надання сторонам
часу для врегулювання спору мирним
шляхом, а також, враховуючи
необхідність надання сторонами
додаткових доказів та документів, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду спору.

23.04.2014р. продовжено судовий розгляд
справи № 908/556/14.

До початку розгляду справи
представники позивача та відповідача
заявили клопотання щодо відмови від
здійснення технічної фіксації
судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа
розглядається, склад суду, та
роз'яснено представникам сторін, які
прибули в судове засідання, їх права, у
тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 23.04.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги, на підставах,
викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні
23.04.2014р. підтримав свої заперечення,
викладені у письмовому відзиві,
наданому до канцелярії суду 11.03.2014р.
(міститься в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, оцінивши надані
докази, вислухавши представників
позивача та відповідача, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути - визнання
права.

Господарським судом встановлено, що
04.11.2010р. між ВАТ "Запоріжжяобленерго"
(постачальник електричної енергії) та
ПП "МКЗ Груп" (споживач) укладено
договір про постачання електричної
енергії № 760.

Відповідно до розділу 1 договору
постачальник електричної енергії
продає електричну енергію споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною у
додатку № 1 "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу", а
споживач оплачує постачальнику
електричної енергії вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що під
час виконання умов цього договору, а
також при вирішенні всіх питань, що не
обумовлені цим договором, сторони
зобов'язуються керуватися чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією.

Договір № 760 від 04.11.2010р. разом з
додатками та додатковими угодами
підписано сторонами без зауважень.

У відповідності зі ст. 26 Закону України
"Про електроенергетику", п. 1.3 Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 31.07.1996 р. № 28 (в редакції
постанови НКРЕ від 17.10.2005р. № 910),
договір про поставку електричної
енергії є основним документом, який
регламентує відношення між
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом та споживачем, і
визначає смисл правових відносин, прав
і обов'язків сторін.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником, споживач
енергії зобов'язаний додержуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії, а
також несе відповідальність за
порушення умов договору та правил
користування електричною енергією.

Пункт 1.3 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31.07.96р. № 28, визначає, що
постачання електричної енергії для
забезпечення потреб електроустановки
здійснюється на підставі договору про
постачання електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, або договору про
купівлю-продаж електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України
"Про електроенергетику" споживач, якому
електрична енергія постачається
енергопостачальником, що здійснює
підприємницьку діяльність з
постачання електричної енергії на
закріпленій території, зобов'язаний
оплачувати її вартість виключно
коштами шляхом їх перерахування на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання
енергопостачальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про електроенергетику", абзац 2 п. 5.1,
п.п. 1 та 2 п. 10.2 Постанови Національної
комісії регулювання електроенергетики
України "Про затвердження Правил
користування електричною енергією" № 28
від 31.07 1996р. зі змінами та доповненнями
внесеними Постановою НКРЕ від 25.12.08р. №
1449, зареєстрованими в Мін'юсті України
18.11.2005р. за № 1399/11679 споживачі
електричної енергії зобов'язані
користуватися електричною енергією
виключно на підставі договору та
оплачувати обсяги спожитої
електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі відповідно
умов договору .

Пунктом 10 п.п. 10.2 Правил зазначено, що
споживач електричної енергії
зобов'язаний користуватися
електричною енергією виключно на
підставі договору і відповідно
оплачувати обсяг спожитої електричної
енергії, а також здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору та
рахунків, виставлених на підставі
актів про порушення цих Правил та умов
договору.

Згідно з умовами пункту 2.2.2 договору №
760, позивач здійснює поставку
електроенергії, а відповідач згідно
пункту 2.3.4 зобов'язаний своєчасно
сплачувати за спожиту електроенергію в
порядку визначеному додатками № 4
«Порядок розрахунків» та № 5 «Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії».

Відповідно до п. 5 додатку № 4 до
договору № 760 споживач не пізніше 14
годин 2 робочого дня місяця, наступного
за розрахунковим, направляє свого
представника до постачальника
електричної енергії для подання у двох
примірниках, підписаних уповноваженою
особою споживача та скріплених його
печаткою:

- «Акта про спожиту протягом
розрахункового періоду активну
електричну енергію» за формою Додатка
№ 5.1 ;

- «Акта звірки обсягу споживання
електроенергії, відпущеної
постачальником електричної енергії за
тарифами, диференційованими за
періодами часу» за формою Додатка № 5.5»
(у випадку розрахунку за спожиту
електричну енергію за тарифами,
диференційованими за періодами часу);

- «Акта результатів замірів
електричної потужності" за формою
додатка № 5.4. постачальник електричної
енергії підписує подані акти та один
примірник повертає споживачу.

Згідно п. 11 додатку № 4 до договору № 760
споживач зобов'язаний у термін, що не
перевищує 5 операційних днів з дня
отримання рахунка або платіжної
вимоги-доручення, здійснити оплату
рахунка або платіжної
вимоги-доручення, що направляється
йому Постачальником електричної
енергії.

Датою отримання рахунка або платіжної
вимоги-доручення вважається:

- при направленні рекомендованим
листом - дата, зазначена на фінансовому
чеку поштового відділення, що
підтверджує відправлення, з
урахуванням поштового пробігу
документа (по місту - 3 дні, по області - 5
днів, по Україні - 7 днів). З урахуванням
пробігу по місту Запоріжжю - 3 дні;

- у випадку вручення рахунка або
платіжної вимоги-доручення
уповноваженому представнику споживача
під розпис в журналі, дата зазначена у
журналі;

- при направленні нарочним - дата
вручення споживачу.

Відповідно до п. 12 додатку № 4 до
договору № 760 якщо споживач не надав
"Акт про спожиту протягом
розрахункового періоду активну
електричну енергію" в обумовлений
термін, постачальник електричної
енергії самостійно визначає обсяги
спожитої електроенергії та надає
споживачу рахунок або платіжну
вимогу-доручення для сплати. Сума
платежу розраховується виходячи із
середньодобового обсягу споживання
електроенергії за попередній
розрахунковий період з подальшим
перерахунком у разі надання споживачем
даних про використану електричну
енергію протягом наступного
розрахункового періоду.

Тривалість періоду розрахунку за
середньодобовим обсягом споживання
електричної енергії не перевищує один
розрахунковий період, після чого
розрахунок обсягу спожитої
електричної електроенергії
здійснюється постачальником
електричної енергії за величиною
дозволеної потужності струмоприймачів
та кількістю годин їх використання
визначених згідно п. 3 Додатку № 5
"Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії" без подальшого
перерахунку.

Відновлення розрахунків за
розрахунковими засобами обліку
здійснюється після спільного
складання акта, в якому фіксуються
покази розрахункових засобів обліку
електричної енергії.

На виконання умов договору про
постачання електричної енергії усіх
споживачів Запорізького РЕМ - 2, 3, 4
січня в Запорізькому РЕМ відповідно до
Розпорядження № 448 від 20.12.2013р. були
робочими днями, що дало змогу прийняти
звіти усіх споживачів без винятку в
строки, передбачені договорами.

Позивач у відповідності до п. 5 Додатка
№ 4 договору № 760 до
енергопостачальника не пізніше 14 годин
2 робочого дня місяця, наступного за
розрахунковим - не з'явився, «Акт про
спожиту протягом розрахункового
періоду електроенергію» - не надав, про
причини неявки - не повідомив,
попередньо навіть у телефонному режимі
не цікавився про робочі чи святкові дні
енергопостачальника - 2, 3 та 4 січня 2014 р.

4 січня було остаточно сформовано
загальний обсяг спожитої
електроенергії за грудень 2013р. дані про
що внесено до програмного забезпечення
бухгалтерського обліку, про що
починаючи з 8 січня 2014 формували
відповідні звіти та податкові
накладні, а тому проводити будь-які
корегування чи виправлення в програмі
не можливо з багатьох об'єктивних
причин.

Посилання позивача на Розпорядження
Кабінету Міністрів України № 920-р від
21.11.2013р. «Про перенесення робочих днів у
2014 році» є недоречно, оскільки вказане
розпорядження не носить
зобов'язального характеру та не є
обов'язковим до виконання по всі й
території України, так як в тексті
даного розпорядження зазначено про
рекомендацію юридичним особам
перенести вихідні, а не пряму вказівку,
яку необхідно в обов'язковому порядку
виконати.

Отже, ВАТ «Запоріжжяобленерго» не
порушило умови договору про постачання
електричної енергії № 760 від 04.11.2010р.

Враховуючи те, що споживач (позивач у
справі) не виконав вимоги п. 5 додатку №
4 до договору № 760, а саме не з'явився до
енергопостачальника не пізніше 14 годин
2 робочого дня січня місяця 2014р., що є
наступним за розрахунковий, «Акт про
спожиту протягом розрахункового
періоду активну електричну енергію» в
обумовлений термін - не надав, 04.01.2014р.
відносно позивача за грудень 2013р. було
проведеного розрахунок за
середньодобовим обсягом споживання
електричної енергії, сума якого скала
1969,75 грн., про що споживачу було
виставлено та направлено рахунок №
760/12а від 04.01.2014р.

У перші 2 робочих дні лютого 2014р.
споживач також не з'явився для надання
«Акту про спожиту протягом
розрахункового періоду січня 2014р.
активну електричну енергію» після чого
розрахунок обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється
Постачальником електричної енергії за
величиною дозволеної потужності
струймоприймачів та кількістю годин їх
використання визначених згідно п. 6
Додатку № 5 «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії»
без подальшого перерахунку, що й було
здійснено, сума проведеного розрахунку
склала 26661,95 грн., в результаті чого
виставлено та направлено рахунок №
760/1а від 06.02.2014р.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За приписами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Крім того, умовами зазначеного
договору кожна із сторін прийняла на
себе певні обов'язки для його належного
виконання.

Господарський суд звертає увагу
позивача на те, що нормами ст. 1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно з ст. ст. 15,16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: 1) визнання права; 2)
визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дії чи
бездіяльності органу державної влади,
органу місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Приписами ст. ст. 12, 13, 14, 20 ЦК України
встановлено, що особа здійснює свої
цивільні права вільно, на власний
розсуд, у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства.
Цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно до ст. 20 ГК України держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів.

Кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів. Права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності
прав; визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Із аналізу наведеного вище
законодавства слідує, що особа може
звернутися до суду за захистом свого
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання у спосіб, що
встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про зобов'язання
відповідача перерахувати обсяги
спожитої позивачем електроенергії у
грудні 2013р., згідно акту за спожиту
електроенергію та у січні 2014р. за
середньодобовим обсягом споживання за
попередній розрахунковий період з
подальшим перерахунком не призводять
до захисту або відновлення права
позивача, оскільки є вимогами про
встановлення фактів певного обсягу
споживання електричної енергії за
конкретні розрахункові періоди.

Отже, обраний позивачем спосіб не є
належним способом захисту, в розумінні
ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України,
оскільки не передбачений законом та не
призводить до відновлення порушеного
права.

За таких обставин, господарський суд
Запорізької області не знаходить
правових підстав для задоволення
позовних вимог позивача про
зобов'язання відповідача перерахувати
обсяги спожитої позивачем
електроенергії у грудні 2013р., згідно
акту за спожиту електроенергію та у
січні 2014р. за середньодобовим обсягом
споживання за попередній
розрахунковий період з подальшим
перерахунком.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями
усім належним їй майном.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України -
23.04.2014року в судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на позивача
при відмові в позові.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Приватного підприємства "МКЗ Груп",
Запорізька область, с. Світанок до
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя
відмовити.

Суддя
С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 24.04.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.