КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.
Справа№ 910/890/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Самсіна Р.І.

секретар судового засідання - Пугачова
А.С.,

за участю представників сторін: згідно
протоколу судового засідання від 13.05.2014
року по справі № 910/890/14 (в матеріалах
справи)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" на рішення
господарського суду міста Києва від
04.03.2014 року (оформленого відповідно до
ст. 84 ГПК України 11.03.2014 року) по справі
№ 910/890/14 (суддя - Морозов С.М.)

За позовом Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення

залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач"

до Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-

західна залізниця"

про стягнення 149 515,16 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" звернулось до суду
з позовом про стягнення з Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-західна залізниця" суми
заборгованості в розмірі 149 515,16 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 року у справі № 910/890/13 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
суду, позивач, державне підприємство
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач", звернувся з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду та
просить скасувати рішення та прийняти
нове, яким позов задовольнити
повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та має місце
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого суду обставинам
справи.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
25.03.2014 року для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/890/13 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Яковлєв М.Л., судді Куксов В.В.,
Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.03.2014 року по
справі № 910/890/14 прийнято апеляційну
скаргу державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" до провадження і
призначено перегляд рішення на 13.05.2014
року.

Державним територіально-галузевим
об'єднанням "Південно-західна
залізниця" на підставі ст. 96 ГПК України
надано до суду відзив на апеляційну
скаргу, в якому відповідач просить у
задоволенні апеляційної скарги
позивача на рішення господарського
суду міста Києва від 04.03.2014 року у
справі № 910/890/14 відмовити повністю, а
рішення залишити без змін.

Представник позивача був присутнім в
судовому засіданні та надав свої
пояснення, якими підтримав доводи, що
викладені в апеляційній скарзі та
просив апеляційну скаргу задовольнити,
а рішення господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 року скасувати та
прийняти нове, яким позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав свої пояснення та
просив рішення господарського суду
міста Києва від 04.03.2014 року залишити без
змін, а апеляційну скаргу державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" - без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
виступ представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду міста Києва від
04.03.2014 року по справі № 910/890/14 -
залишається без змін, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав і обов'язків
є, зокрема, договори та інші правочини.
Однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання згідно
статті 174 Господарського кодексу
України, є господарський договір.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 30.12.2009 року між державним
підприємством матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" (позивач,
постачальник) та державним
територіально-галузевим об'єднанням
"Південно-західна залізниця"
(відповідач, покупець) було укладено
договір № ЦХП-40210 (а.с. 13-16, т. 1)

Відповідно до пункту 1.1. договору
постачальник зобов'язався поставити, а
покупець прийняти та оплатити
нафтопродукти, названі в подальшому
"товар", найменування, марка, ціна і
кількість яких вказується в
специфікаціях, які є невід'ємними
частинами договору.

Укладений договір за своїми правовим
змістом є договором поставки та
відповідає ст. 712 ЦК України, у
відповідності до якої за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Ціна на товар, який постачається за цим
договором, встановлюється в гривнях
для кожної партії окремо і вказується у
специфікаціях до цього договору (п. 2.1.
договору).

У пункті 2.3. договору зазначено, що
орієнтовна сума договору, відповідно
до Наказу Укрзалізниці від 04.12.2009 року
№ 681-Ц, складає 283 619 166,67 грн., крім того
ПДВ за ставкою 20% - 56 723 833,33 грн.; разом - 340
343 000,00 грн. і може змінюватись в зв'язку
з корегуванням планів
централізованого
матеріально-технічного забезпечення,
що затверджуються Наказами
Укрзалізниці.

Розділом 3 договору сторонами
визначено умови та терміни поставки
товару: постачальник здійснює поставку
товару залізничним або
автотранспортом за вантажними
реквізитами покупця на умовах та в
терміни, які вказані в специфікаціях до
даного договору, які надаються
додатково та є невід'ємними його
частинами; дата поставки товару
визначається згідно умов поставки
товару, що зазначені в специфікаціях до
даного договору, і відповідає вимогам
міжнародних правил тлумачення
торгових термінів "Інкотермс" редакції
2000 року; поставка товару
підтверджується сторонами шляхом
підписання акту прийому-передачі, який
відповідач повинен підписати і
повернути позивачу протягом 5 робочих
днів після його отримання.

Розділом 4 договору передбачена
кількість товару, кількість товару, яка
підлягає поставці за цим договором,
вказується сторонами в специфікаціях
до цього договору; прийом товару за
кількістю, який поставлено: - в
залізничній або автоцистерні
здійснюється відповідачем у порядку,
передбаченому Інструкцією про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти та
нафтопродуктів на підприємствах та
організаціях України від 20.05.2008р.
№281/171/578/155, зареєстрованої
Міністерством юстиції України за
№805/15496 від 02.09.2008р. із складанням "Акту
приймання нафтопродуктів за кількістю"
за формою №5-НП (Додаток №1). У випадку,
коли виявлено нестачу товару, яка
перевищує норми природних втрат та
границі відносної похибки вимірювань,
яка застосовується в разі
нерівноцінних методів вимірювання
відповідач направляє телеграму
позивачу та вантажовідправнику. В
подальшому копії телеграм
прикладаються до претензійних
матеріалів. Після оформлення
відповідачем претензійних матеріалів
відповідно до Інструкції вказані в п.
4.2. Договору, вони направляються
позивачу. Претензія про нестачу товару,
яка подана без необхідних документів
позивачем до обліку не приймається і
розгляду не підлягає.

Відповідно до п. 11.4. договору він
вступає в дію з 01.01.2010 року і діє до
31.12.2014 року. В частині поставки товару, а
в частині оплати - до повного її
виконання.

Специфікаціями № 7, № 9 та № 12 до
договору сторонами було погоджено
найменування продукції, ГОСТ або ТУ,
кількість та ціни (а.с. 17-19, т. 1).

Як вбачається з рахунків фактури та
сповіщень постачальником, згідно умов
договору було поставлено покупцю товар
на загальну суму 26 155 886,61 грн., а саме: №
7729 від 23.07.2011 року на суму 1 606 270,22 грн.
(а.с. 20, т. 1), №13630 від 22.12.2012 року на суму 16
022 252,22 грн. (а.с. 23, т. 1), № 12782 від 04.12.2012
року на суму 3 501 488,77 грн. (а.с. 26, т. 1), №
11864 від 10.09.2011 року на суму 5 025 875,40 грн.
(а.с. 29, т. 1), рахунок-фактури ТОП11-1354 від
23.07.2011 року на сум 1 606 270,22 грн. (а.с. 21, т. 1),
рахунок-фактури ТОП12-1227 від 22.12.2012 року
на сум 16 022 252,22 грн. (а.с. 41, т. 1),
рахунок-фактури ТОП12-1102 від 04.12.2012 року
на сум 3 501 488,77 грн. (а.с. 27, т. 1) та
рахунок-фактури ТОП11-1652 від 10.09.2011 року
на сум 5 025 875,40 грн. (а.с. 30, т. 1).

Товар був прийнятий покупцем, що
підтверджується актами
прийому-передачі: №ПЗЗ11/282 від 23.07.2011
року в кількості 145,950 тон. (а.с. 22, т. 1), №
ПЗЗ12/261 від 22.12.2012 року в кількості 1 383,901
тон на суму 15 942 539,52 грн. (а.с. 25, т. 1),
№ПЗЗ12-237 від 04.12.2012 року в кількості 295,210
тон на суму 3 484 068,43 грн. (а.с. 28, т. 1);
№ПЗЗ11-339 від 10.09.2011 року в кількості 455,000
тон. (а.с. 31, т. 1).

Покупцем було здійснено часткову
оплату за отриманий товар у розмірі 26 006
371,45 грн.

У зв'язку з не проведенням відповідачем
повного розрахунку за отриманий за
договором товар, а саме на суму 149 515,16
грн., останній був вимушений звернутись
до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у позові суд першої
інстанції виходив з наступного.

Під час виконання умов договору
покупцем було виявлено нестачу
поставленого йому постачальником
товару в цистернах №№ 74730961, 72792633, 57215352,
72845878, 50392836, 74956517 що відображено в
комерційних актах АА №002232/3 від 15.09.2011
року (а.с. 147, т. 1), АА № 004404 від 12.09.2011 року
(а.с. 159, т. 1), АА № 002231/2 від 02.08.2011 року
(а.с. 107, т. 1), які прибули на адресу
одержувача в справному технічному
стані з непошкодженими пломбами.

Відповідно до п. 4.2 договору прийом
товару за кількістю, який поставлено в
залізничній або автоцистерні
здійснюється покупцем у порядку,
передбаченому Інструкцією про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України від 20.05.2008 року
№281/171/578/155, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 2 вересня
2008 року за №805/15496 (далі - Інструкція) із
складанням "Акту приймання
нафтопродуктів за кількістю" за формою
№ 5-НП (додаток № 1).

За приписами п. 5.2.8 Інструкції, у разі
встановлення нестачі нафти або
нафтопродуктів з вини
вантажовідправника, яка після списання
природних втрат перевищує
граничнодопустиме відхилення між
результатами вимірювання маси нафти та
нафтопродуктів вантажовідправником і
вантажоодержувачем (якщо це обумовлено
умовами договору), матеріально
відповідальна особа припиняє їх
приймання і негайно повідомляє про це
керівника свого підприємства. При
цьому матеріально відповідальна особа
має забезпечити зберігання кількості
одержаної нафти або нафтопродуктів, а
також ужити заходів, що унеможливлюють
погіршення їх якості. Одночасно з
припиненням приймання
вантажоодержувач зобов'язаний
викликати представника
вантажовідправника для участі в
прийманні нафти або нафтопродуктів і
складанні акта приймання нафти або
нафтопродуктів за кількістю за формою
№ 5-НП, якщо інше не передбачено умовами
договору.

Відповідачем у відповідності до п. 5.2.8
Інструкції було викликано
представників вантажовідправників
телеграмами №181 від 26.07.2011 року, №289 від
13.09.2011 року, №79 від 13.09.2011 року та б/н від
26.12.2012 року, б/н від 12.09.2011 року.

Згідно із п. 5.2.10 Інструкції представник
вантажовідправника, який перебуває з
одержувачем у різних населених
пунктах, зобов'язаний прибути не
пізніше триденного строку після
отримання повідомлення і у добовий
строк після отримання повідомлення
вантажовідправник зобов'язаний
повідомити вантажоодержувача про
виїзд представника.

Проте, представники позивача для
участі у прийманні дизельного палива
не прибули та не повідомили
відповідача про неможливість прибуття.

В підтвердження факту нестачі
дизельного палива відповідачем надані
документи, відповідно до яких нестача
виявлена: у цистерні №57215352, яка
прибула на станцію Гречани
Південно-Західної залізниці за
залізничною накладною №33685157 - нестача
склала 2 757 кг, про що складено акти про
приймання нафти або нафтопродуктів за
кількістю №98/1 від 30.07.2011 року та №98 від
26.07.2011 року; у цистерні №72845878, яка
прибула на станцію Київ-Волинський
Південно-Західної залізниці за
залізничною накладною №34130476 - нестача
склала 4 667 кг, про що складено акти про
приймання нафтопродуктів за кількістю
№15 від 16.09.2011 року та №14 від 12.09.2011 року;
у цистерні №50392836, яка прибула на
станцію Гречани Південно-Західної
залізниці за залізничною накладною
№34131011 - нестача склала 2 467 кг, про що
складено акти про приймання нафти або
нафтопродуктів за кількістю №128 від
12.09.2011 року та №128/1 від 15.09.2011 року; у
цистерні №74956517, яка прибула на станцію
Айвазовська Придніпровської залізниці
за залізничною накладною №47671979 -
нестача склала 277 кг, про що складено
акти про приймання нафтопродуктів за
кількістю №35 від 11.12.2012 року та №35А від
14.12.2012 року; у цистерні №74730961, яка
прибула на станцію Новоград-Волинський
І Південно-Західної залізниці за
залізничною накладною №33280413 - нестача
склала 570 кг, про що складено акти про
приймання нафтопродуктів за кількістю
№37 від 26.12.2012 року та №37А від 28.12.2012
року; у цистерні №72792633, яка прибула на
станцію Коростень Південно-Західної
залізниці за залізничною накладною
№34130484 - нестача склала 2 760 кг, про що
складено акти про приймання нафти або
нафтопродуктів за кількістю №140 від
15.09.2011 року та №139 від 12.09.2011 року.

Згідно із ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо
продавець передав покупцеві меншу
кількість товару, ніж це встановлено
договором купівлі-продажу, покупець
має право вимагати передання кількості
товару, якої не вистачає, або
відмовитися від переданого товару та
його оплати, а якщо він оплачений, -
вимагати повернення сплаченої за нього
грошової суми.

У зв'язку з наведеним відповідачем було
направлено позивачу претензії з
нестачі дизельного палива №НЮ-16-401/11п
від 02.12.2011 року на суму 30 342,49 грн.,
№НЮ-16-404/11п від 09.12.2011 року на суму 51 551,12
грн., №НЮ-16-400/11п від 02.12.2011 року на суму 27
250,19 грн., №НЮ-16-90/13п від 26.03.2013 року на
суму 3 285,50 грн., №НЮ-16-91/13п від 26.03.2013 року
на суму 6 599,23 грн., №НЮ-16-350/11п від 21.10.2011
року на суму 30 486,63 грн., а всього на
загальну суму 149 515,16 грн.

За таких обставин відповідачем
відповідно до умов договору та
приписів Інструкції належним чином
зафіксовано факт нестачі поставленого
позивачем товару за Договором на
загальну суму 149 515,16 грн., а отже вимога
позивача про зобов'язання відповідача
оплати вартість товару, нестачу якого
було виявлено відповідачем та
зафіксовано відповідними первинними
документами, є не обґрунтованою та
такою що суперечить нормам діючого
законодавства.

З зазначеним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною першою статті 670 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо
продавець передав покупцеві меншу
кількість товару, ніж це встановлено
договором купівлі-продажу, покупець
має право вимагати передання кількості
товару, якої не вистачає, або
відмовитися від переданого товару та
його оплати, а якщо він оплачений, -
вимагати повернення сплаченої за нього
грошової суми.

Пунктами 1 та 2 Правил складання актів
(стаття 129 Статуту), затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 28 травня 2002 р. № 334 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 8 липня 2002 р. за № 567/6855
встановлено, що при перевезеннях у
залежності від обставин, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
відправника, одержувача, пасажира,
складаються комерційні акти та акти
загальної форми; комерційні акти
складаються для засвідчення, зокрема,
таких обставин як невідповідність
найменування, маси і кількості місць
наявного вантажу, багажу чи
вантажобагажу даним, зазначеним у
перевізних документах.

Як вбачається з рахунків фактури та
сповіщень постачальником, згідно умов
договору було поставлено покупцю товар
на загальну суму 26 155 886,61 грн., а саме: №
7729 від 23.07.2011 року на суму 1 606 270,22 грн.
(а.с. 20, т. 1), №13630 від 22.12.2012 року на суму 16
022 252,22 грн. (а.с. 23, т. 1), № 12782 від 04.12.2012
року на суму 3 501 488,77 грн. (а.с. 26, т. 1), №
11864 від 10.09.2011 року на суму 5 025 875,40 грн.
(а.с. 29, т. 1), рахунок-фактури ТОП11-1354 від
23.07.2011 року на сум 1 606 270,22 грн. (а.с. 21, т. 1),
рахунок-фактури ТОП12-1227 від 22.12.2012 року
на сум 16 022 252,22 грн. (а.с. 41, т. 1),
рахунок-фактури ТОП12-1102 від 04.12.2012 року
на сум 3 501 488,77 грн. (а.с. 27, т. 1) та
рахунок-фактури ТОП11-1652 від 10.09.2011 року
на сум 5 025 875,40 грн. (а.с. 30, т. 1) з
недостачами відповідно до комерційних
актів АА №002232/3 від 15.09.2011 року (а.с. 147, т.
1), АА № 004404 від 12.09.2011 року (а.с. 159, т. 1), АА
№ 002231/2 від 02.08.2011 року (а.с. 107, т. 1) на
загальну вартість 149 515,16 грн.

Таким чином, суд першої інстанції
зробив вірний висновок, що відбулася
часткова поставка товару на суму 26 006
371,45 грн., а не на суму 26 155 886,61 грн. як
зазначає позивач.

При цьому, відповідач повідомив
позивача про нестачу товару
телеграмами, копії яких містяться в
матеріалах справи, та виставив
претензії № НЮ-16-350/11п від 21.10.2011 року, №
НЮ-16-400/11п від 02.12.2011 року, № НЮ-16-401/11п від
02.12.2011 року, № НЮ-16-404/11п від 09.12.2011 року,
№ НЮ-16-90/13п від 26.03.2013 року та № НЮ-16-91/13п
від 26.03.2013 року.

У зв'язку з тим, що позивачем було
поставлено товар з недостачею, про що
відповідач виставив претензії, тому
здійснення оплати за фактично
отриманий товар є правомірним та
відповідає п. 6.2 договору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

В порушення ст. 33 ГПК України позивач
належними і допустимими доказами не
спростував обставин, які покладені в
основу рішення та не довів наявності
заборгованості у відповідача за
поставлену продукцію згідно договору
ЦХП-40210 від 30.12.2009 року.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача 149 515,16 грн.
заборгованості.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає, що судом
першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно з'ясовано обставини справи,
винесено рішення у відповідності до
норм матеріального і процесуального
права, тому апеляційна скарга
державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" не підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду міста Києва від 04.03.2014 року у
справі № 910/890/14 не підлягає скасуванню.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове
рішення приймається колегіально за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та подати до
суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 року "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду міста Києва від 04.03.2014 року у
справі № 910/890/14 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" на рішення
господарського суду міста Києва від
04.03.2014 року по справі № 910/890/14 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 року у справі № 910/890/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/890/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду за наслідками
перегляду відповідно до ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Яковлєв

Судді
В.В. Куксов

Р.І. Самсін