ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року Справа № 922/4641/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.,суддів
:Гончарука П.А., Стратієнко Л.В.
розглянувши касаційну скаргу Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України на постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 рокуу
справі за позовомФонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України доДержавного
підприємства "Спеціальне
проектно-технологічне бюро виробничих
потужностей"простягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2013 року Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з Державного підприємства
"Спеціальне проектно-технологічне бюро
виробничих потужностей" 24 000 грн. штрафу
та 15 000 грн., як збитків, завданих
частковою, попередньою оплатою робіт,
посилаючись на неналежне виконання
останнім умов договору № 93-Ф-10 від
27.07.2010 року щодо строків надання послуг.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 02.12.2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

За наслідками перегляду справи в
апеляційному порядку, постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 року
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Постановлені у справі судові рішення
оскаржені в касаційному порядку й
ухвалою Вищого господарського суду
України від 17.04.2014 року порушено
касаційне провадження у справі за
скаргою позивача, у якій він
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права
і просить судові рішення скасувати,
прийнявши нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
наведені у касаційній скарзі доводи,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Статтею 614 ЦК України встановлено, що
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами обох інстанцій,
відносини сторін врегульовані
договором № 93-Ф-10 від 27.07.2010 року та
додатковими угодами до нього, за
умовами якого ДП "Спеціальне
проектно-технологічне бюро виробничих
потужностей" (виконавець) зобов'язалось
надати Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
(замовник) послуги з "Розроблення
Правил охорони праці під час
виробництва друкованих плат", в
кількості, обсязі та за цінами в строки,
визначені технічними вимогами (додаток
1) і календарним планом (додаток 2), які є
невід'ємними частинами цього договору,
а останній оплатити вартість цих
послуг у розмірі 24 000 грн. (п.п. 1.1., 3.1).

За додатком №2 до договору, послуги
надаються в такій послідовності :
І етап - опрацювання змін та доповнень
до технічного завдання; ІІ етап -
погодження остаточної редакції
проекту Правил з підприємствами та
організаціями, згідно додатку № 2
технічного завдання; ІІІ етап - робота
редакційної комісії по розгляду
остаточної редакції проекту Правил,
затвердження їх спеціально
уповноваженим центральним органам
виконавчої влади з нагляду за охороною
праці, що включає в себе і контроль за
проходженням державної реєстрації,
розроблення та надання замовнику
звітних матеріалів за договором.

Останньою додатковою угодою № 6 від
28.12.2012 року до зазначеного договору,
остаточний строк виконання робіт
встановлено до 01.10.2013 року.

Перевіряючи дотримання кожною із
сторін взятих на себе зобов'язань
судами обох інстанцій правильно
встановлено, що перші два етапи надання
послуг виконано відповідачем без
прострочки і 14.09.2011 року остаточна
редакція Правил передана на погодження
та затвердження до відповідного органу
центрального органу виконавчої влади.

В подальшому відповідач вживав заходів
щодо прискорення процесу погодження та
затвердження Правил, але розгляд цього
питання не залежав від нього,
затвердженню Правил охорони праці під
час виробництва друкованих плат
наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від
23.10.2013 року № 772, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 08.11.2013
року за № 1912/24444, передували зміни
функцій окремих органів виконавчої
влади та їх підпорядкування, що
вплинуло на строки виконання і
договірних зобов'язань відповідачем.

Відсутність вини відповідача у
порушенні кінцевого строку передачі
виконаного позивачу виключає його вину
у порушенні договірних зобов'язань,
виконане прийнято без зауважень, а тому
за таких обставин суд першої інстанції
та апеляційний господарський суд
дійшли правильного висновку щодо
безпідставності заявлених вимог до
відповідача, обґрунтовано відмовили у
позові, і підстав для скасування
судових рішень за мотивів, наведених у
касаційній скарзі, судова колегія
Вищого господарського суду України не
вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
85, 1119-11111, Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
03.02.2014 року - без змін.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді
П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко