ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2014 р.Справа № 923/1841/13Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді Головея В.М.,

Суддів: Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.,

при секретарі судового засідання:
Щербатюку О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Юхно Я.О. (за довіреністю),

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Херсонської області від 13.03.2014р.

у справі № 923/1841/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Херсонська
теплоелектроцентраль»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 5 848,30 грн.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

Представником позивача в судовому
засіданні не було заявлено клопотання
про здійснення фіксації судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, отже фіксація судового процесу
не здійснювалась відповідно до ст. 81-1
ГПК України.

В судовому засіданні 06.05.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013р. Публічне акціонерне
товариство «Херсонська
теплоелектроцентраль» (далі - ПАТ
«Херсонська ТЕЦ», позивач) звернулось
до господарського суду Херсонської
області із позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2, відповідач) про стягнення
основного боргу в сумі 4 804,50 грн., 3%
річних - 110,86 грн., пені - 932,94 грн. та
судових витрат у розмірі - 1 720,50 грн.

Позов мотивований тим, що ПАТ
«Херсонська ТЕЦ» належним чином
виконує свої зобов'язання щодо надання
послуг з постачання теплової енергії,
що підтверджується довідками про
наявність опалення в будинку в якому
знаходиться приміщення відповідача, в
жовтні, листопаді, грудні 2012р., січні,
лютому, березні, квітні 2013р.. Однак, ФОП
ОСОБА_2 в порушення положень Договору
про надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води,
вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК
України, ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», свої
зобов'язання виконує неналежним чином,
несвоєчасно та не в повному обсязі
оплачує послуги з централізованого
опалення, у зв'язку з чим за останнім
утворилась заборгованість.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 13.03.2014р. по
справі № 923/1841/13 (суддя Александрова
Л.І.) позов ПАТ «Херсонська ТЕЦ»
задоволено, стягнуто з відповідача на
користь позивача 4 804,50 грн. - основного
боргу, 110,86 грн. - 3% річних, 932,94 - пені та 1
720,50 грн. - витрат по сплаті судового
збору.

Рішення суду мотивоване тим, що між
сторонами існували договірні
правовідносини щодо надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, зобов'язання
по яким відповідачем виконані не у
повному обсязі, у зв'язку з чим у ФОП
ОСОБА_2 утворилася заборгованість,
доказів погашення якої, станом на день
розгляду спору до суду не подано.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
суду, ФОП ОСОБА_2 звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення скасувати та прийняти нове,
яким в задоволені позову відмовити,
оскільки вважає, що рішення суду
прийняте при неповному з'ясуванні
обставин справи та з неправильним
застосуванням норм права.

Також, відповідач просить суд вирішити
розподіл господарських витрат
(судових витрат) між сторонами, а саме:
оплати судового збору за подання
апеляційної скарги у розмірі 913,50 грн.,
оплати судового збору за видачу копії
технічного запису в сумі 30,00 грн. та
витрати щодо надсилання до суду заяви
щодо зауважень до протоколу судового
засідання у розмірі 9, 86 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до
Одеського апеляційного господарського
суду не надходив.

ФОП ОСОБА_2 належним чином повідомлений
про час, дату та місце розгляду
апеляційної скарги, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 08.04.2014р., проте в
судове засідання не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив та правами, наданими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористався.

В судовому засіданні 06.05.2014р.
представник ПАТ «Херсонська ТЕЦ»
надав пояснення, проти апеляційної
скарги заперечує, просить рішення
місцевого суду від 13.03.2014р. залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
представника позивача, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 03.11.2007р. між ПАТ «Херсонська
ТЕЦ» (виконавець) та ФОП ОСОБА_2
(споживач) укладено договір № 672/дгу про
надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води, за
умовами якого, виконавець зобов'язався
надавати споживачеві вчасно та
відповідної якості послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, а споживач
зобов'язується своєчасно оплачувати
надані послуги за вставленими тарифами
у строки і на умовах, передбачених
договором.

Пунктом 8 договору встановлено, що
відповідач зобов'язаний оплачувати
послуги позивача не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п. 12 договору сторонами
узгоджено, що за несвоєчасне внесення
плати зі споживача стягується, крім
суми основної заборгованості, пеня у
розмірі 0,1 відсотка від суми боргу за
кожний день прострочки терміну сплати.
Також сплата пені передбачена п. 18
договору.

Даний договір укладений на строк до
30.09.2008р. і набирає чинності з дня його
укладання. Договір вважається щороку
продовженими, якщо за місяць до
закінчення його строку однією із
сторін не буде письмово заявлено про
розірвання або необхідність перегляду
(п. 26 договору).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору № 672/дгу від
03.11.2007р. позивач виставив відповідачу
за період з жовтня 2012р. по березень 2013р.
рахунки № 0-198 для оплати вартості за
спожиту теплову енергію на загальну
суму 5 663,43 грн., а саме: за жовтень 2012р. на
суму 143,99 грн., за листопад 2012р. на суму 1
055,90 грн., за грудень 2012р. на суму 1 091,89
грн., за січень 2013р. на суму 1 163,88 грн., за
лютий 2013р. на суму 1 043,89 грн., за березень
2013р. на суму 1 163,88 грн.

Також, на адресу ФОП ОСОБА_2
направлялись вимоги про сплату
заборгованості №06-1/723 від 19.03.2013р., №
06-1/1167 від 23.05.2013р., № 06-1/1167 від 01.08.2013р.,
які відповідач залишив без відповіді.

За договором № 672/дгу від 03.11.2007р.
відповідачем вартість спожитої
енергії оплачено частково в сумі 858,93
грн., у зв'язку з чим за ФОП ОСОБА_2
утворилась заборгованість в розмірі 4
804,50 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів.

Колегія суддів звертає увагу, що
договір №672/дгу від 03.11.2007р., в силу
вимог ст. 629 ЦК України є обов'язковими
для виконання сторонами, і зобов'язання
за ними відповідно до приписів ч.1 ст. 193
ГК України мають виконуватися належним
чином, відповідно до норм чинного
законодавства та умов договору.

Як вбачається зі змісту договору
№672/дгу від 03.11.2007р.,вказаний договір за
своєю юридичною природою є договором
про надання послуг.

За умовами ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно ст.ст. 610, ч.2 та 615 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що у зв'язку з
неповною та несвоєчасною сплатою
рахунків № 0-198 за період з жовтня 2012р.
по березень 2013р. за договором 672/дгу від
03.11.2007р. за відповідачем утворилась
заборгованість на користь позивача у
розмірі 4 804,50 грн., з урахуванням
часткової оплати боргу відповідачем.

Апеляційний господарський суд
зауважує, що відповідачем не надано
жодних доказів, у розумінні ст. ст. 32-33
ГПК України, на підтвердження
відсутності заборгованості за спірним
договором, або на підтвердження
погашення відповідної заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене,
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про наявність
підстав для задоволення позовних ПАТ
«Херсонська ТЕЦ» в частині стягнення
з відповідача 4 804,50 грн. основної
заборгованості з огляду на
обґрунтованість, доведеність та
правомірність таких вимог.

Щодо позовних вимог ПАТ «Херсонська
ТЕЦ» в частині стягнення з відповідача
пені в розмірі 932,94 грн., та 110,86 грн. 3%
річних, апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

Керуючись ст. 549 ЦК України, ст. 230 ГК
України, ст. ст. 1,3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
перевіривши розрахунок пені
проведений господарським судом,
судова колегія дійшла висновку, що його
було зроблено арифметично правильно.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За розрахунком позивача, розмір суми 3 %
річних становить 110,86 грн. З даною сумою
погоджується судова колегія, оскільки
перевіривши арифметичний розрахунок
позивача 3% річних, суми співпали.

Скаржник в апеляційній скарзі
зазначає, що він дійсно підписав
договір №672/дгу від 03.11.2007р., однак в
матеріалах справи відсутні належні
докази, що споживач був ознайомлений та
підписав сторінки №1-4 договору.
Натомість сторінки №1-4 даного додатку
є однорідним правочином невідомої
особи. З такою думкою не погоджується
судова колегія, оскільки договір №
672/дгу від 03.11.2007р. був підписаний без
заперечень, протоколів розбіжностей та
зауважень, повноважними
представниками сторін та скріплений
відповідними печатками.

Посилання апелянта, що об'єкт за
адресою: АДРЕСА_1, про яке вказується в
додатку №4 позовної заяви не є
власністю ФОП ОСОБА_2 та не був його
власністю у період з 03.11.2007р. по
теперішній час, судова колегія не
приймає до уваги, як необґрунтовані,
оскільки відповідач не надав до суду
належних та допустимих доказів в
порядку ст. ст. 33-34 ГПК України, що
об'єкт за вищевказаною адресою є
власністю іншої особи.

Твердження скаржника, що поштові
картки про вручення кореспонденції не
можуть розглядатись як належний доказ
вручення йому рахунків колегією суддів
не приймається до уваги так як,
відповідач не заперечує факту
отримання кореспонденції від ПАТ
«Херсонська ТЕЦ», що підтверджується
цими поштовими картками та не наводить
доказів того, що ним отримана інша, ніж
рахунки, кореспонденція. Крім того,
апелянт не заперечує факту отримання
ним вимог про сплату заборгованості
від 19.03.2013р. №06-1/723, від 23.05.2013р. №06-1/1167,
та від 01.08.2013р. №06-1/1701. Таким чином,
судова колегія вважає, що матеріали
справи містять належні докази
отримання апелянтом вимоги про
виконання зобов'язань згідно договору.

Крім цього, судова колегія відмовляє
відповідачу в задоволені скарги щодо
відшкодування йому витрат пов'язаних з
оплатою судового збору за видачу копії
технічного запису в сумі 30,00 грн. та
витрат щодо надсилання до суду заяви
щодо зауважень до протоколу судового
засідання у розмірі 9, 86 грн., оскільки
витрати пов'язані з розглядом справи
відповідно до ч.5 ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідача.

З огляду на викладене судова колегія,
дійшла до висновку, що місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи, дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
і вмотивовано задовольнив позов ПАТ
«Херсонська ТЕЦ».

Наведені скаржником у апеляційній
скарзі доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення.

Перевіряючи, згідно приписів ст.101 ГПК
України законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в повному
обсягу, тобто не тільки на підставах
викладених у апеляційній скарзі,
судова колегія не встановила будь-яких
порушень норм матеріального і
процесуального права з боку місцевого
суду і вважає, що зроблені судом
висновки відповідають фактичним
обставинам справи, наявним в ній
доказам та приписам чинного
законодавства.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 13.03.2014р.
залишити без змін, апеляційну скаргу -
без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 06.05.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Судді
Мирошниченко М.А.

Шевченко В.В.