ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

10.04.2014 р.
Справа № 917/211/14

Господарський суд Полтавської
області

в складі головуючого судді Кульбако
М.М.

за участю представників:

позивача: Майданюк Г.О.

відповідача: Іванов О.А., Щепіхін С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Фермерського господарства
"Шляхова",

вул.Кірова,11,с.Іскрівка Чутівського
району Полтавської області,38821

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свод Групп",

вул.К.Цеткін, 37, м.Полтава,36011

про стягнення 1 696 805,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "Шляхова"
звернулось до господарського суду
Полтавської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Свод Груп" про
стягнення 1 696 805,00 грн., з яких 1 634 687,50
грн. основний борг, 49 040,00 грн. неустойка,
13 077,50 грн. інфляційні витрати,
посилаючись на невиконання
відповідачем умов укладеного 19.02.2013
року між сторонами договору
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції в частині оплати.

13.03.2014р. від представника
позивача надійшла заява (вх.№3138 від
13.03.2014р.) про уточнення (зменшення)
розміру позовних вимог, яка підтримана
представником позивача в судовому
засіданні, в якій позивач просить
стягнути 1 634 687,50 грн. - основна
заборгованість, 32 692,00 грн. - 3% річних, 13
077,50 грн. - інфляційні витрати,
посилаючись на несплату основної
заборгованості відповідачем в
установлені строки (а.с.63).

04.04.2014 р. від представника
позивача надійшла заява (вх.№4380 від
04.04.2014р.) про уточнення розміру позовних
вимог, яка підтримана представником
позивача в судовому засіданні і
остаточно позивач просить стягнути 1 634
687,50 грн. - основна заборгованість, 32 917,68
грн. - 3% річних, 8 173,40 грн. - інфляційні
витрати, посилаючись на несплату
основної заборгованості відповідачем
в установлені строки (а.с.100).

Відповідно до п.3.11. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
встановлено, що ГПК, зокрема статтею 22
цього Кодексу, не передбачено права
позивача на подання заяв (клопотань)
про "доповнення" або "уточнення"
позовних вимог, або заявлення
"додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в
разі надходження до господарського
суду однієї із зазначених заяв
(клопотань) останній, виходячи з її
змісту, а також змісту раніше поданої
позовної заяви та конкретних обставин
справи, повинен розцінювати її як
збільшення або зменшення розміру
позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд
розцінює заяву позивача про уточненя
розміру позовних вимог як заяву про
зменшення розміру позовних вимог.

У відповідності до ч.4 ст.22 ГПК
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
регулювання спору у випадках
передбачених статтею 5 Кодексу в цій
частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог, у
зв'язку з чим заява позивача не
суперечить чинному законодавству та
підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник
позивача підтримує позовні вимоги з
мотивів, викладених у позовній заяві з
урахуванням заяв про зменшення розміру
позовних вимог, посилаючись, зокрема на
те, що позивачем виконано всі умови
договору, а відповідач, в порушення
умов договору, не виконав зобов'язання
по оплаті за поставлену продукцію.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
(а.с.66-67) та його представники у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечує, посилаючись на те, що
позивачем, в порушення законодавства
та умов договору, при поставці товару
не надано сертифікату якості та
рахунку-фактури, а тому оплата за
поставлений товар не здійснювалась і
не може бути здійснена, оскільки строк
оплати не настав. Крім того відповідач
посилається на те, що поставка
здійснювалась з 13.05.2013 року по 16.05.2013
року, а довіреність на отримання
товарно-матеріальних цінностей
виписана 18.05.2013 року, а тому не
стосується договору і не може бути
прийнята як належний доказ по даній
справі.Також вважає, що інфляційні
втрати позивачем нараховані всупереч
офіційно встановленому індексу
інфляції за січень 2014 року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив, що 19.02.2013р. між фермерським
господарством "Шляхова", в особі голови
господарства Шляхова О.І., що діє на
підставі статуту (далі - Постачальник)
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Свод Групп", в особі
директора Рибалко А.В., що діє на
підставі статуту (далі - Покупець) було
укладено Договір купівлі-продажу
сільськогосподарської продукції № 02/03,
відповідно до умов якого Постачальник
зобов'язується продати (поставити), а
Покупець прийняти та оплатити Товар
українського походження, врожаю 2012
року на умовах, зазначених у цьому
Договорі (надалі-Товар).

Відповідно до п.1.2. Договору, предметом
договору є соняшник кількістю 311,75 тон,
загальною вартістю 1 636 687,50 грн.

Згідно з п.2.1. Договору, Товар повинен
бути поставлений Покупцю у термін до 31
травня 2013 р. Про готовність всього
Товару або окремих його партій до
відвантаження Постачальник повідомляє
Покупця в строк не пізніше ніж за 3 дні
до запланованого дати відвантаження.

Відповідно до п.2.2. Договору, сторони
домовилися, що Товар може передаватись
Покупцю окремими партіями, але повний
обсяг, визначений у цьому Договорі,
повинен бути поставлений у термін,
встановлений у п. 2.1. цього Договору.

Згідно з п. 2.3. Договору, датою поставки
Товару вважається дата підписання
Постачальником товарної накладної на
прийнятий обсяг Товару.

Пунктом 2.4. Договору сторони
встановили, що Товар поставляється на
умовах самовивозу зі складу, що
розташований: с Іскрівка, Чутівський
р-н., Полтавська обл.

Відповідно до п.2.7. Договору, при
поставці Товару Постачальник
зобов'язаний надати Покупцю наступні
документи: оригінал даного Договору,
підписаного уповноваженою особою
Постачальника і завіреного печаткою;
оригінал рахунку-фактури; оригінал
товарної накладної, виписаної в день
навантаження продукції в транспортний
засіб; оригінал податкової накладної;
копію свідоцтва платника ПДВ
Постачальника, завіреною печаткою та
підписом.

Згідно з п.3.1. Договору, оплата Товару
здійснюється Покупцем у грошовій формі
впродовж 3-х банківських днів після
надання Постачальником Покутцю
рахунку-фактури. Датою оплати за Товар
вважати дату зарахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
Постачальника.

Відповідно до п.3.2. Договору, оплата за
Товар здійснюється грошовими коштами
шляхом перерахування на поточний
рахунок постачальника або сплати в
касу Постачальника.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГПК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Як зазначає позивач, ФГ "Шляхова" на
виконання умов договору належним чином
та в повному обсязі виконало взяті на
себе зобов'язання за договором
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції № № 02/03 від 19.02.2013р., що
підтверджується накладною №2 від
13.05.2013 р., податковою накладною,
товарно-транспортними накладними за
період з 13.05.20113р. по 16.05.2013р. на загальну
суму 1 636 687,50 грн., підписаними
уповноваженими представниками сторін
без зауважень та довіреністю № 273 від
13.05.2013р. на отримання від ФГ "Шляхова"
цінностей за накладною №2 від 13.05.2013
р.(а.с.80-95).

Як вбачається з матеріалів справи,
зауважень щодо кількості та якості
поставленого товару у визначений
законодавством термін від відповідача
не надійшло.

Таким чином, позивач взяті на себе
зобов'язання за договором виконав
належним чином та в повному обсязі, що
підтверджується поданими доказами.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором купівлі-продажу
сільськогосподарської продукції № 02/03
від 19.02.2013р. по оплаті за поставлений
товар виконав частково, сплативши
26.12.2013 р. - 1 000,00 грн. та 27.12.2013р. - 1 000,00 грн.,
що підтверджується відповідними
платіжними дорученнями (а.с. 101-102).

Відповідачем не надано жодного доказу
на спростування факту поставки товару
та не надано доказів проведення повної
оплати, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що у відповідача
існує заборгованість перед позивачем в
сумі 1 634 687,50 грн., яка підтверджується
належними доказами, а тому вимога
позивача про стягнення заборгованості
є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача про те,
що позивачем не надано рахунку-фактури,
а тому строк оплати не настав, оскільки
в платіжних дорученнях відповідачем в
графі "призначення платежу" зазначено,
що кошти перераховуються "за товар
згідно рах.№2 від 13.05.2013 року"(а.с.101,102).

Крім вимоги про стягнення основного
боргу, позивачем також заявлено вимоги
про стягнення 32 917,68 грн. - 3% річних, 8 173,40
грн. - інфляційні витрат.

За ст. 610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦКУ боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Після перевірки правильності
нарахування позивачем відповідачу 3%
річних та інфляційних витрат, суд
приходить до висновку, що з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
32 917,68 грн. - 3% річних, 8 173,40 грн. -
інфляційні витрати (в межах заявлених
вимог).

У відповідності до статті 49 ГПК
України, судові витрати в частині
сплати судового збору, понесені
позивачем, покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставини справи в їх
сукупності, дослідивши і оцінивши
подані докази, керуючись ст. ст. 43, 44, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Свод Групп"
(вул.К.Цеткін, 37, м.Полтава, 36011,
ідентифікаційний код 16, інші
відомості - не відомі) на користь
фермерського господарства "Шляхова"
(вул.Кірова, 11, с.Іскрівка Чутівського
району Полтавської області, 38821,
ідентифікаційний код 91, інші
відомості - не відомі): 1 634 687,50 грн. -
основна заборгованість, 32 917,68 грн. - 3%
річних, 8 173,40 грн. - інфляційні витрати
та 33 515, 57 грн. на повернення судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Полтавської області
на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 11.04.2014 р.

СУДДЯ
Кульбако М.М.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.