ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 тел. 235-24-26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.
Справа № 911/595/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лутак Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київфарм»до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1про
стягнення 46 556, 00 грн.Представники:

від позивача:Рикун І.В.від
відповідача:ОСОБА_1

суть спору:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача 46 556, 00 грн. збитків.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилається на те, що
відповідач не повернув належне йому
майно та не відшкодував збитки у
розмірі вартості цього майна.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.02.2014 р. порушено
провадження у даній справі та
призначено її розгляд у судовому
засіданні на 17.03.2014 р.

17.03.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від позивача надійшло клопотання б/н
від 17.03.2014 р. (вх. № 4714/14 від 17.03.2014 р.) про
долучення до матеріалів справи
витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.03.2014 р. розгляд справи
відкладено на 03.04.2014 р. у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
представника відповідача та
неналежним виконання сторонами вимог
ухвали суду від 25.02.2014 р.

До господарського суду Київської
області від відповідача надійшло
клопотання № 5 від 31.03.2014 р. (вх. № 5916/14
від 01.04.2014 р.) про перенесення розгляду
справи у зв'язку з тим, що відповідач
несвоєчасно отримав документи, тому
надати пояснення по суті справи на
даний час не може.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.04.2014 р. розгляд справи
відкладено на 17.04.2014 р. у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
представників сторін, невиконанням
відповідачем вимог суду та
необхідністю витребування нових
доказів по справі.

03.04.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від позивача надійшли додаткові
письмові пояснення по справі б/н від
02.04.2014 р. (вх. № 6106/14 від 03.04.2014 р.).

До господарського суду Київської
області від відповідача надійшов
відзив на позов б/н б/д (вх. № 7292/14 від
17.04.2014 р.), у якому останній заперечує
проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні 17.04.2014 р.
відповідач надав суду письмові
пояснення № 5 від 31.03.2014 р. та документи
по справі (вх. № 7293/14 від 17.04.2014 р.).

Присутній у судовому засіданні 17.04.2014 р.
представник позивача повністю
підтримав позовні вимоги та просив суд
їх задовольнити з підстав викладених у
позові.

Відповідач у судовому засіданні 17.04.2014
р. проти задоволення позову заперечив з
підстав викладених у його відзиві.

У судовому засіданні 17.04.2014 р.,
відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, присутніх у судовому засіданні,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

встановив:

19.04.2013 р. між сторонами було укладено
договір оренди нежитлового приміщення
№ 19/04/2013, за умовами якого відповідач
зобов'язався передати позивачу в
строкове платне користування
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею
58 м2, а позивач зобов'язався прийняти це
майно, своєчасно сплачувати орендну
плату та після припинення цього
договору повернути орендоване майно
відповідачу в належному стані.

Відповідно до п.п. 1.4, 1.5 договору
відповідач свідчить, що нежитлове
приміщення перебуває в належному
технічному стані, прихованих дефектів,
незастережних недоліків, які значно
знижують цінність або можливість
використання за цільовим призначенням
приміщення, самовільних перепланувань
в нежитловому приміщенні немає. Усі
інженерні комунікації, котрі
знаходяться в приміщенні, перебувають
у робочому стані і функціонують за
призначенням. Нежитлове приміщення є
придатним для використання за
призначенням.

Згідно з п. 1.6 договору об'єкт оренди
передається позивачу для використання
його у відповідності до напрямів його
господарської діяльності.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що
передання позивачу нежитлового
приміщення оформлюється актом
приймання-передачі із зазначенням
технічного стану приміщення, наявного
обладнання, інвентарю та іншого майна,
що належить відповідачу, який
підписується сторонами даного
договору.

Відповідно до п. 2.5 договору відповідач
зобов'язався протягом 30 календарних
днів з моменту укладення даного
договору передати нежитлове
приміщення, що є предметом даного
договору, позивачу та підписати акт
приймання-передачі нежитлового
приміщення.

Згідно з п. 3.1 договору термін оренди
становить 35 календарних місяців із
моменту прийняття позивачем об'єкту
оренди за актом приймання-передачі.

Пунктом 6.1.5 договору передбачено, що
відповідач зобов'язався проводити
капітальний ремонт об'єкту оренди чи
його складової частини або оплачувати
такий ремонт, якщо за погодженням
сторін їх проводить або замовляє
позивач.

Відповідно до п. 6.3.7 договору позивач
зобов'язався після припинення чинності
цього договору повернути за актом
прийому-передачі об'єкт оренди.

Згідно з п.п. 6.4.1, 6.4.2 позивач має право
перевірити стан об'єкту оренди, що
передається йому в оренду, при
необхідності відобразити свої
претензії в акті його прийому-передачі.
Самостійно здійснювати свою
господарську діяльність,
використовуючи об'єкт оренди, зокрема,
самостійно визначати порядок
користування об'єктом оренди.

Пунктом 6.4.8 договору передбачено, що
позивач може поліпшувати орендоване
приміщення. Якщо поліпшення можуть
бути відокремлені від орендованого
нежитлового приміщення без його
пошкодження, позивач має право на їх
вилучення. Якщо поліпшення
орендованого нежитлового приміщення
зроблено на згодою відповідача,
позивач має право на відшкодування
вартості необхідних витрат або на
зарахування їх вартості в рахунок
плати за користування орендованим
нежитловим приміщенням вразі
дострокового припинення договору
оренди з ініціативи відповідача.

Договір набуває чинності з моменту
підписання сторонами цього договору і
діє протягом усього терміну оренди до
19.03.2016 р. (п. 7.1 договору).

Відповідно до п. 7.6 договору даний
договір може бути достроково
розірваний за ініціативою позивача у
випадках, зумовлених економічною
неефективністю використання
приміщення, повідомивши письмово
відповідача про розірвання договору не
менше ніж за 45 днів до його розірвання.

Згідно з п. 7.8 договору при припиненні
договору позивач зобов'язується
протягом одного місяця передати
відповідачу орендоване майно в
належному стані. Про передачу
приміщення складається акт.

На виконання умов договору оренди
нежитлового приміщення № 19/04/2013 від
19.04.2013 р. відповідач передав, а позивач
прийняв приміщення загальною площею 58
кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1
на 1-му поверсі, для розміщення аптеки,
про що сторони склали акт
прийому-передачі приміщень від 03.06.2013
р., який підписаний повноважними
представниками сторін, скріплений
печатками та з якого вбачається, що
приміщення передані в задовільному
стані, сторони задоволені взаємною
співпрацею, претензій одна до одної не
мають. Копія зазначеного акту залучена
до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на підставі п. 7.6 договору
звернувся до відповідача з листом № 448
від 21.11.2013 р., у якому, враховуючи
економічну неефективність
використання приміщення, повідомив про
наміри розірвати договір оренди
нежитлового приміщення № 19/04/2013 від
19.04.2013 р. та зазначив, що даний договір
вважатиметься розірваним з 09.12.2013 р. В
підтвердження направлення вказаного
листа позивачем до суду надано
фіскальний чек від 22.11.2013 р.

09.12.2013 р. позивач передав, а відповідач
прийняв з оренди приміщення площею 58
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, про що сторони
склали акт прийому передачі об'єкта
оренда, який підписаний повноважними
представниками сторін, скріплений
печаткою та копія якого долучена до
матеріалів справи.

Позивач зазначає, що з метою
забезпечення господарської діяльності
ним було придбано алюмінієву
конструкцію та встановлено в
орендованому приміщенні, що
підтверджується договором
купівлі-продажу № 2 від 03.06.2013 р. та
договором підряду № 01/07-13 від 01.07.2013 р. У
зв'язку з тим, що договір оренди
нежитлового приміщення № 19/04/2013 від
19.04.2013 р. припинив свою дію, позивач
звільнив орендоване приміщення та
вивіз належні йому речі, окрім зйомної
алюмінієвої конструкції.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач листом № 492 від 06.12.2013 р.
звернувся до відповідача з вимогою у
семиденний строк від дня пред'явлення
цієї вимоги забезпечити позивачу
можливість вилучити з нежитлового
приміщення належну йому зйомну
конструкцію. В підтвердження
направлення вказаного листа позивачем
до суду надано фіскальний чек від 06.12.2013
р.

Проте, відповідач на вищезазначений
лист не відповів, належну позивачеві
алюмінієву конструкцію не повернув.

В подальшому, позивач звернувся до
відповідача з листом № 14 від 13.01.2014 р., у
якому повідомив про втрату для нього
інтересу щодо виконання зобов'язання -
забезпечення можливості вилучити з
нежитлового приміщення, яке перебувало
в оренді позивача за договором оренди
нежитлового приміщення № 19/04/2013 від
19.04.2013 р., належної йому зйомної
конструкції, встановленої позивачем
відповідно до договору купівлі-продажу
№ 2 від 03.06.2013 р. та договору № 01/07-2013 від
01.07.2013 р. - внаслідок прострочення
боржника, у зв'язку з чим позивач
просить негайно відшкодувати збитки -
сплачені за договором купівлі-продажу
№ 2 від 03.06.2013 р. та за договором № 01/07-2013
від 01.07.2013 р. кошти у загальному розмірі
70 899, 00 грн. В підтвердження направлення
вказаного листа позивачем до суду
надано опис вкладення у цінний лист від
25.01.2014 р. та фіскальний чек від 25.01.2014 р.

Позивач стверджує, що відповідач
протиправно привласнив належну йому
алюмінієву конструкцію, яка до
теперішнього часу знаходиться в
приміщенні відповідача за адресою:
АДРЕСА_1, чим завдав позивачу збитки в
розмірі вартості алюмінієвої
конструкції та робіт з її улаштування,
у зв'язку з чим він звернувся з даним
позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вказана вимога позивача не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Згідно з ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Статтею 773 Цивільного кодексу України
передбачено, що наймач зобов'язаний
користуватися річчю відповідно до її
призначення та умов договору. Наймач
має право змінювати стан речі,
переданої йому у найм, лише за згодою
наймодавця.

Відповідно до ст. 778 Цивільного кодексу
України наймач може поліпшити річ, яка
є предметом договору найму, лише за
згодою наймодавця. Якщо поліпшення
можуть бути відокремлені від речі без
її пошкодження, наймач має право на їх
вилучення. Якщо поліпшення речі
зроблено за згодою наймодавця, наймач
має право на відшкодування вартості
необхідних витрат або на зарахування
їх вартості в рахунок плати за
користування річчю. Якщо наймач без
згоди наймодавця зробив поліпшення,
які не можна відокремити без шкоди для
речі, він не має права на відшкодування
їх вартості.

Зі змісту зазначених норм вбачається,
що орендар (наймач) має право на
відшкодування витрат на поліпшення
орендованого майна за умови їх
здійснення за згодою орендодавця
(наймодавця), якщо інше не встановлено
договором.

Пунктом 6.4.8 договору передбачено, що
позивач може поліпшувати орендоване
приміщення. Якщо поліпшення можуть
бути відокремлені від орендованого
нежитлового приміщення без його
пошкодження, позивач має право на їх
вилучення. Якщо поліпшення
орендованого нежитлового приміщення
зроблено на згодою відповідача,
позивач має право на відшкодування
вартості необхідних витрат або на
зарахування їх вартості в рахунок
плати за користування орендованим
нежитловим приміщенням вразі
дострокового припинення договору
оренди з ініціативи відповідача.

Згідно з п. 5.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. № 12 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» вирішуючи спори, пов'язані
з використанням орендарем прав,
визначених ч. 3 ст. 773 і ст. 778 Цивільного
кодексу України та ч. 3 ст. 23 Закону «Про
оренду державного та комунального
майна», господарський суд повинен мати
на увазі, що згода орендодавця на
вчинення відповідних дій щодо
орендованого майна має бути викладена
у певній документальній формі, якщо
така можливість не передбачена у
самому договорі оренди (найму).

Судом встановлено та сторонами
підтверджено, що відповідачем не
надавалася згода позивачу на
здійснення поліпшень орендованого
приміщення та не узгоджувалися їх
перелік і гранична сума витрат на їх
здійснення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене
та зважаючи на відсутність доказів
погодження відповідачем на здійснення
поліпшень позивачем орендованого
приміщення, суд приходить до висновку
про відсутність у позивача права на
відшкодування вартості витрат
понесених при здійсненні поліпшень.

Стаття 16 Цивільного кодексу України
передбачає, що одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів є
відшкодування збитків.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків (ст. 611
Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, зокрема, втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Відповідно до положень ст. 224
Господарського кодексу України, які
узгоджуються з положеннями ст. 623
Цивільного кодексу України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, зокрема
додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою стороною
(ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу
України).

Обов'язок відшкодувати збитки є
загальною формою цивільно-правової
відповідальності, яка настає для
боржника внаслідок порушення ним
зобов'язань.

Відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільно-правової відповідальності
відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу
України та ст. 224 Господарського
кодексу України.

Обов'язковими умовами для застосування
такої міри цивільно-правової
відповідальності, як відшкодування
збитків, є: протиправна поведінка
боржника, яка проявляється у
невиконанні або неналежному виконанні
ним зобов'язання; наявність збитків;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та завданими збитками, що
означає, що збитки мають бути наслідком
саме даного порушення боржником
зобов'язання, а не якихось інших
обставин, зокрема дій самого кредитора
або третіх осіб; вина боржника.

Слід довести, що протиправні дії чи
бездіяльність відповідача є причиною,
а збитки, які виникли у позивача -
безумовним наслідком такої
протиправної поведінки.

Отже, позивач вимагаючи відшкодування
збитків, має довести вище зазначені
умови, що кореспондується й зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи те, що поліпшення
орендованого приміщення здійснене з
ініціативи позивача, без відповідного
погодження із відповідачем, суд
приходить до висновку про відсутність
протиправної поведінки в діях
відповідача (Аналогічна правова
позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 25.09.2007 р.).

Докази того, що позивач, звільняючи
орендоване приміщення, не вивіз усі
наявні йому речі, зокрема, зйомну
алюмінієву конструкцію, та докази
вчинення відповідачем дій, які
позбавили позивача можливості
вилучити належне йому майно, у
матеріалах справи відсутні.

Посилання позивача на те, що дії
відповідача, а саме: протиправне
привласнення належної йому
алюмінієвої конструкції, завдало
позивачу збитків в розмірі вартості
алюмінієвої конструкції та робіт з її
улаштування не може бути підставою для
задоволення позову, оскільки зазначене
твердження позивача не доводить
наявності усіх необхідних елементів
складу цивільного правопорушення.

Таким чином, судом не встановлено, а
позивачем не доведено наявності усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а тому правові
підстави для стягнення з відповідача
збитків відсутні.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про з
відповідача 46 556, 00 грн. збитків є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Судовий збір, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається судом на
позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України та може бути оскаржене в
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Повне рішення складено: 25.04.2014 р.

Суддя
Т.В. Лутак