ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014 р.
Справа №917/575/14

за позовом Державного геофізичного
підприємства "Укргеофізика", вул. С.
Перовської, 10, м. Київ, 03057

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕСТА ВЕЛЛ СЕРВІСЕЗ
УКРАЇНА", вул. Жовтнева, 19, офіс 6, м.
Полтава, Полтавська область,36020

про стягнення грошових коштів в сумі 75
772 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Арсененко В.В. дор. №14/26
від 03.02.2014 року

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 13.05.2014 року суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення на підставі ст. 85 ГПК
України та повідомив про дату
виготовлення повного рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача на
користь позивача 75 772 грн.
заборгованості за договором підряду на
виконання геофізичних,
прострілювально-вибухових робіт та
ГТГД у свердловинах №8-09-11 від 08.09.2011
року, з яких: 67 452,77 грн. - сума основного
боргу, 5 045,10 грн. - пеня, 3 274,13 грн. - 3%
річних.

Представник позивача в судовому
засіданні озвучив письмову заяву (від
07.05.2014 року вхід. № 5857 канцелярії суду)
про уточнення позовних вимог, в якій
повідомив про сплату відповідачем
частини основного боргу та просить
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕСТА ВЕЛЛ СЕРВІСЕЗ
УКРАЇНА" на користь Полтавської
експедиції по геофізичним
дослідженням у свердловинах
Державного геофізичного підприємства
"Укргеофізика" 50 000,00 грн. - основного
боргу, 5045,10 грн. - пені, 3274,13 грн. - 3%
річних.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі
до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Згідно п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18, передбачені ч.4 ст.. 22
ГПК України права позивача збільшити
або зменшити розмір позовних вимог,
відмовитися від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві.

Статтею 22 ГПК України, не передбачено
права позивача на подання заяв
(клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п.

Суд розцінює подану позивачем заяву, як
заяву про зменшення позовних вимог.
Також в судовому засіданні представник
позивача усно просив суд розцінити
його заяву як заяву про зменшення
розміру позовних вимог.

Враховуючи викладене заява позивача
приймається судом до розгляду. Спір
розглядається в межах предмету в
редакції даної заяви.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив, будучи
належним чином повідомлений про час та
місце проведення судового засідання
(повідомлення про вручення поштового
відправлення в матеріалах справи),
відзив на позовну заяву не подав, вимог
ухвал суду від 01.04.2014 року та від 17.04.2014
року не виконав.

В зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів наявних в
матеріалах справи достатньо,
господарський суд повідомляв належним
чином відповідача про дату, час і місце
судового розгляду, а неявка
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті, жодних клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідача не надходило, то справа
розглядається без участі представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані докази,
суд встановив:

Між Полтавською експедицією по
геофізичним дослідженням в
свердловинах, яка являється
відокремленим підрозділом Державного
геофізичного підприємства
„Укргеофізика" (надалі - позивач,
підрядник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сейв ВЕЛ ЛТД"
(правонаступником якого є: Товариство з
обмеженою відповідальністю «ЕСТА ВЕЛЛ
СЕРВІСЕЗ УКРАЇНА») (надалі - відповідач,
замовник) було укладено договір № 8-09-11
від 08 вересня 2011 року на виконання
геофізичних досліджень,
прострілювально-вибухових робіт та
ГТГД у свердловинах (арк. справи 11-15).

Відповідно до п.1.1. договору замовник
доручив, а підрядник прийняв на себе
зобов'язання виконати своїми силами та
з використанням своїх матеріалів
геофізичні дослідження
прострілювально-вибухові роботи та
ГТГД згідно заявок замовника із
зазначенням об'єму робіт.

Пунктом 5.4. договору сторони визначили,
що оплата за виконані геофізичні
роботи (з урахуванням авансового
платежу за вибухові матеріали при
проведенні прострільно-вибухових
робіт) здійснюється на поточний
рахунок підряднику протягом 15
банківських днів з дня отримання
рахунку останнього.

Позивач в своїй позовні заяві зазначає
про те що свої зобов'язання за
договором на виконання геофізичних
досліджень, прострілювально-вибухових
робіт та ГТГД ним виконані належним
чином, що підтверджується актом
приймання-передачі виконаних робіт від
31 травня 2012 року на суму 67 452,77 грн.
підписаного сторонами та скріпленого
штампами відповідача (арк. с. 17) та
виставленим позивачем відповідачу
рахунком №26-05 від 31.05.2012 року на оплату
робіт в сумі 67 452,77 грн. (арк. с. 16).

За даними позивача відповідач
зобов'язання за договором щодо оплати
належним чином не виконав, в зв'язку з
чим заборгованість останнього складає
50 000,00 грн.

Також відповідачем на підставі п.5.5.
договору та статті 625 ЦК України
нараховано відповідачу пеню в сумі 5045,10
гривень за період з 16.06.2012 року до 15.12.2012
року та 3 річних в сумі 3 274,13 грн. за
період з 16.06.2012 року по 27.01.2014 року.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
акти цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договір є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Зазначене також
кореспондується зі ст. 526 Цивільного
кодексу України, де встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з договору на
проведення проектних та пошукових
робіт, згідно якого, в силу ст. 655 ЦК
України підрядник зобов'язується
розробити за завданням замовника
проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно повинно
бути виконане у встановлений строк
(термін).

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент пред'явлення позову та розгляду
справи, відповідач свої зобов'язання за
договором підряду на виконання
геофізичних,
прострілювально-вибухових робіт та
ГТГД у свердловинах №8-09-11 від 08.09.2011
року, не виконав.

Судом встановлено, що актом
приймання-передачі виконаних робіт від
31 травня 2012 року підписаного
сторонами та скріпленого їх печатками
, підтверджується факт надання
позивачем відповідачу робіт на суму 50
000,00 грн.

Отже, відповідач підписавши та
посвідчивши своєю печаткою договір
підряду на виконання геофізичних,
прострілювально-вибухових робіт та
ГТГД у свердловинах №8-09-11 від 08.09.2011
року, акт приймання-передачі виконаних
робіт від 31 травня 2012 року, взяв на себе
зобов'язання з оплати виконаних
позивачем робіт.

Крім того, в матеріалах справи наявний
підписаний між сторонами акт звірки
взаєморозрахунків сторін станом на
15.04.2014 року ( арк. с. 82), за яким сума боргу
відповідача становить 50 000,00 грн.

Даний акт відповідно до вимог статті 34
Господарського процесуального кодексу
України приймається до уваги судом не
лише в якості доказу проведення та
відображення сторонами певних
господарських операцій, а й доказом на
підтвердження фактичного виконання
позивачем робіт згідно акту
приймання-передачі виконаних робіт від
31 травня 2012 року акту та наявності у
відповідача боргу в означеній сумі. При
цьому, суд вважає необхідним
зауважити, що акт звірки бухгалтерів
за своєю правовою природою є
документом, по якому бухгалтерії
підприємств звіряють бухгалтерський
облік операцій. Між тим, акт звірки має
складатись виключно на підставі даних
бухгалтерського обліку і первинних
документів.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК України). Предметом неустойки
може бути грошова сума, рухоме і
нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ст.551 ЦК
України).

З огляду на ч.6 ст.232
Господарського кодексу, нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

П. 5.5. договору сторони встановили, що
якщо замовник протягом 15 банківських
днів, з моменту підписання обома
сторонами акту приймання-передачі
виконаних робіт не здійснить оплату за
виконані роботи, то замовник сплачує
підряднику штрафну санкцію у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочки платежу, а
підрядник має право призупинити
виконання робіт в свердловинах
замовника до погашення заборгованості.

На підставі вище викладеного позивачем
нараховано відповідачу за порушення
умов договору щодо вчасного розрахунку
пеню у розмірі 5 045,10 грн. за період з
16.06.2012 року до 15.12.2012 року.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір процентів.

На підставі вище викладеного позивачем
нараховано відповідачу 3% річних у
розмірі 3274,13 грн. за період з 16.06.2012
року до 27.01.2014 року.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 5 045,10 грн. пені за період з
16.06.2012 року до 15.12.2012 року та 3274,13 трьох
процентів річних 16.06.2012 року до 27.01.2014
року, суд визнає правомірними
(перевірку розрахунку суми пені та 3%
річних судом було здійснено за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не
мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджуються
наявними доказами (в мат. справи),
відповідачем не заперечуються і
підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та
керуючись 33,43,75,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕСТА ВЕЛЛ СЕРВІСЕЗ
УКРАЇНА" (вул. Жовтнева, 19, офіс 6, м.
Полтава, Полтавська область,36020, р/р
8 в ПАТ "Банк Січ", МФО 380816, ) на користь Державного
геофізичного підприємства
"Укргеофізика" (вул. С. Перовської, 10, м.
Київ, 03057, р/р 5 в ВАТ "КГС БАНК" м.
Києва, МФО 380292, код ЭДРПОУ 01432761) 50 000,00
гривень основного боргу, 5 045,10 гривень -
пені, 3 274,13 гривень 3% річних.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 15.05.2014 р.

Суддя
Тимощенко О.М.