ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Справа № 905/242/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка
В.Я.,суддів:Міщенка П.К., Поліщука
В.Ю.,розглянувши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Авіакомпанія
"Донбасаеро" на ухвалу та
постановугосподарського суду
Донецької області
від 04.02.2014 року Донецького апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 рокуу
справі№905/242/13-г господарського суду
Донецької області за заявою Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Авіакомпанія
"Донбасаеро"пробанкрутство,

за участю представників сторін:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авіакомпанія
"Донбасаеро" - Нестеров Є.М. дов. № 3413-29
від 09.10.2013 року,

в с т а н о в и в:

19.12.2013 року до господарського суду
надійшла заява ОСОБА_5 б/н від 19.12.2013
року про визнання кредиторських вимог
до боржника.

В силу ч. 3 п.1-1 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону від 22 грудня 2011 року №
4212-VI, який вступив в дію 19.01.2013 року,
положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.

Вказана справа порушена 10.01.2013 року
постанова про визнання боржника
банкрутом винесена судом 09.10.2013 року.

З огляду на зазначене, розгляд заяви
здійснювався на підставі положень
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції
Закону від 22 грудня 2011 року № 4212-VI (далі
- ЗУ " Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом ")

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 04.02.2014 року у справі №
905/242/13-г (суддя - Лейба М.О.) заяву ОСОБА_5
б/н від 19.12.2013 року про визнання
кредиторських вимог до боржника
задоволено частково, визнано грошові
вимоги ОСОБА_5 на суму 30 517,27 грн., з яких
12 392,30 грн., - заборгованість по
заробітній платі (вимоги першої черги),
16 124,97 грн., - середній заробіток за
затримку розрахунку (вимоги першої
черги), 2000,00 грн., - моральна шкода
(вимоги шостої черги), зобов'язано
ліквідатора включити вимоги ОСОБА_5 до
реєстру вимог кредиторів.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 року у
справі № 905/242/13-г (головуючий суддя -
Мясищев А.М., суддя - Будко Н.В., суддя -
Москальова І.В.) ухвалу господарського
суду Донецької області від 04.02.2014 року у
справі № 905/242/13-г - залишено без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Авіакомпанія "Донбасаеро" (далі - ТОВ
"Авіакомпанія "Донбасаеро") - залишено
без змін.

Не погоджуючись з ухвалою
господарського суду Донецької області
від 04.02.2014 року та постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 року у
справі № 905/242/13-г, ТОВ "Авіакомпанія
"Донбасаеро" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
змінити ухвалу господарського суду
Донецької області від 04.02.2014 року у
справі № 905/242/13-г в частині віднесення
вимоги ОСОБА_5 щодо виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
до шостої черги вимог, в іншій частині
ухвалу залишити без змін, постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 року у
справі №905/242/13-г скасувати.

В обґрунтування доводів касаційної
скарги ТОВ "Авіакомпанія "Донбасаеро"
посилається на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, зокрема ЗУ "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону від 22 грудня 2011 року №
4212-VI, Кодексу законів про працю України
(далі - КЗпП України), Закону України
"Про оплату праці" (далі - ЗУ "Про оплату
праці").

28.04.2014 року через канцелярію Вищого
господарського суду України від ОСОБА_5
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Колегією суддів Вищого господарського
суду України відмовлено в задоволенні
вказаного клопотання в зв'язку з його
необґрунтованістю.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, розглянувши наявні
матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги, дослідивши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до витягу з відомості з
розподілення заробітної плати ТОВ
"Авіакомпанія "Донбасаеро" від 19.12.2013
року № 131219СТ6605083 ОСОБА_5 була здійснена
часткова виплата заробітної плати у
розмірі 540,00 грн.

Заявлені кредиторські вимоги на суму 31
057, 27 грн., підтверджуються заочним
рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 07.06.2013 року у справі №
2/257/1955/13, наявним в матеріалах справи,
відповідно до якого з ТОВ "Авіакомпанія
"Донбасаеро" стягнуто на користь ОСОБА_5
заборгованість по заробітній платі в
сумі 12 392, 30 грн., середній заробіток за
час затримки розрахунку в сумі 16 124,97
грн., та моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.

З цих підстав судом першої інстанції
визнано, а судом апеляційної інстанції
підтримано вимоги кредитора ОСОБА_5 в
сумі 30 517,27 грн., з яких 12 392, 30 грн. -
заборгованість по заробітній платі, 16
124,97 грн. - середній заробіток за
затримку розрахунку, 2000,00 грн. -
моральна шкода.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст.
1 ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник, або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати в силу
ст. 2 ЗУ "Про оплату праці" включаються
виплати за виконану роботу, а також
гарантії та компенсації за
невідпрацьований час.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власниками або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені ст. 116 цього кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа організація
повинні виплатити його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

За структурою КЗпП України ст. 117, якою
визначено підстави виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, відноситься до розділу
VII "Оплата праці" вказаного Кодексу.

Таким чином, затримка розрахунку при
звільненні за своєю природою пов'язана
з трудовими відносинами, є оплатою
праці та відноситься до структури
заробітної плати.

Згідно зі п. 2.2, 2.2.7, 2.2.8 наказу
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004 року № 5 "Про
затвердження інструкції зі статистики
заробітної плати" фонд додаткової
заробітної плати включає доплати,
надбавки, гарантійні і компенсаційні
виплати, передбачені чинним
законодавством, премії, пов'язані з
виконанням виробничих завдань і
функцій. До складу фонду додаткової
заробітної плати зокрема входять: суми
виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, суми
компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати.

Отже, середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
індекс інфляції, нарахований на
невиплачену суму заробітної плати
відноситься до фонду додаткової
заробітної плати.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій правомірно
прийшли до висновку про визнання та
включення вимог ОСОБА_5 в сумі 12 392,30 грн.
- заборгованість по заробітній платі та
16 124,97 грн. - середнього заробітку за час
затримки розрахунку до першої черги
кредиторських вимог.

Судами попередніх інстанції вірно
встановлено, що моральна шкода не
входить до структури заробітної плати,
не є винагородою за трудовим договором,
додатковою заробітною платою,
заохочувальною або компенсаційною
виплатою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 45 ЗУ "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
у шосту чергу задовольняються інші
вимоги.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України
встановлено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Тому вимоги кредитора зі сплати
середнього заробітку за час затримки
розрахунку в сумі 16 124,97 грн., підлягають
задоволенню в першу чергу, вимоги
кредитора зі сплати моральної шкоди в
сумі 2000,00 грн., підлягають задоволенню у
шосту чергу відповідно до ст. 45 ЗУ "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 3 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю, права і свободи
людини та їх гарантії визначаються
зміст і спрямованість діяльності
держави. Держава відповідає перед
людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

Згідно зі ст. 1117 ГПК України касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема, залишити рішення першої
інстанції або постанову апеляційної
інстанції без змін, а скаргу без
задоволення, залишити в силі одне із
раніше прийнятих рішень або постанов.

На підставі викладеного, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що відповідно до вимог
ст. 43 ГПК України ухвала суду першої
інстанції та постанова суду
апеляційної інстанції ґрунтуються на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи,
прийняті з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
Авіакомпанія" "Донбасаеро" залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької
області від 04.02.2014 року та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 року у
справі № 905/242/13-г залишити без змін.

Головуючий: Погребняк В.Я. Судді:
Міщенко П.К. Поліщук В.Ю.