ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.14 Справа № 904/1883/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область

до Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
35", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська
область

про стягнення 5 117, 76 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Борисенко І.С. -
представник за дов. б/н від 30.12.13

від відповідча: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Криворіжгаз" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація № 35" про стягнення 5 090, 98
грн. основної заборгованості, трьох
відсотків річних у сумі 5, 02 грн. та пені
у розмірі 21, 76 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором поставки №
2013/ТП-ПР-2139 від 21.12.2012 в частині повної
та своєчасної оплати отриманого
природного газу.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 25.03.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 14.04.2014.

Ухвалою від 14.04.2014 розгляд справи
відкладено на 12.05.2014.

12.05.2014 на електронну адресу
господарського суду Дніпропетровської
області від відповідача надійшло
клопотання від 12.05.2014 № 4581, в якому він
зазначає, що станом на 01.05.2014 повністю
розрахувався з позивачем за спожитий
природний газ, що підтверджує копіями
платіжних доручень, а також просить
розглядати справу без участі його
представника.

У судовому засіданні 12.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2012 між Публічним акціонерним
товариством "Криворіжгаз" (далі -
позивач. постачальник) та Комунальним
підприємством "Житлово-експлуатаційна
організація № 35" (далі - відповідач,
споживач) був укладений договір на
постачання природного газу за
регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-2139
(далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник протягом 2013 року здійснює
споживачу постачання природного газу
(далі - газ) в обсягах і порядку,
передбачених договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач оплачує постачальнику
вартість газу у розмірах, строках,
порядку та на умовах, передбачених
договором.

Згідно з п. 2. договору договірні обсяги
постачання газу споживачу наводяться в
додатку 2 до договору.

Послуги з постачання газу
документально оформлюється підписаним
сторонами актом приймання-передачі
газу, що оформлюється згідно з даними
вузлів обліку, визначених у додатку 1 до
договору (п. 2.6 договору).

Акти приймання-передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
споживача з постачальником (п. 2.9
договору).

Згідно з п. 3.3 договору кількість
реалізованого газу споживачу
визначається на межі балансової
належності об'єктів споживача за
допомогою вузлів обліку, визначених у
додатку 1 до договору.

Відповідно до п. 4.5.1 договору місячна
вартість газу визначається як добуток
ціни газу на загальну кількість
реалізованого газу, визначену згідно з
розділом 3 договору.

Оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється споживачем
авансовим та/або плановими платежами
із розрахунку договірного обсягу
постачання газу протягом періоду
оплати відповідно до додатка 2 до
договору (п. 4.6 договору).

Згідно з п. 4.6.3 договору у випадку
неоплати вартості послуг з постачання
газу за розрахунковий період, споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше п'ятого (5) числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Цей договір набирає чинності з дати
підписання та, відповідно до ч. 3 ст. 631
Цивільного кодексу України, поширює
свою дію на відносини, що склались між
сторонами з 01.01.2013 та діє до 31.12.2013, а в
частині проведення розрахунків - до їх
повного здійснення (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору, позивач
поставив, а відповідач прийняв
природний газ за період січень 2014 року
на суму 7651, 12 грн., відповідно до акту
приймання-передачі природного газу від
31.01.2014 № КР000000135 (арк. с. 20).

Як зазначає позивач, відповідач
частково сплатив вартість
поставленого у січні 2014 року
природного газу, у зв'язку з чим
несплаченою залишається вартість
поставленого природного газу у
розмірі 5117, 76 грн.

Під час розгляду справи, відповідач
здійснив оплату поставленого у січні
2014 року природного газу, відповідно до
платіжного доручення від 18.04.2014 № 6263
(арк. с. 31).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1-1 частини 1 ст. 80 ГПК України
встановлено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет позову.

Враховуючи, що відповідач добровільно
сплатив суму основного боргу у розмірі
5117, 76 грн., провадження у справі в цій
частині підлягає припиненню.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати поставленої теплової енергії,
позивач нарахував відповідачу пеню у
розмірі 21, 76 грн. за період з 06.02.2014 по
17.02.2014.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 6.2.2 договору передбачено, що у
разі порушення споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
договору, з споживача стягується пеня в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України. що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання. У разі,
якщо інше не передбачено законом або
договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов'язання
несе господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 ГК України,
застосовуються господарські санкції,
зокрема, штрафні санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
пені, задовольняє дану вимогу повністю
у сумі 21, 76 грн.

Також, за порушення відповідачем
виконання грошового зобов'язання
позивачем нараховано три відсотки
річних у розмірі 5, 02 грн. за період з
06.02.2014 по 17.02.2014.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
якого полягає в отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способом захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних задовольняє
дану вимогу у повному обсязі, а саме у
розмірі 5, 02 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827 грн. відповідно до ст. 49 ГПК
України, стягуються з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст.
82-85, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
35" (50056, Дніпропетровська область, м.
Кривий Ріг, мкр. Сонячний, 25а, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Криворіжгаз"
(50051, Дніпропетровська область, м.
Кривий Ріг, пр. Металургів, 1, ) пеню у розмірі 21, 76 грн. (двадцять
одна грн. 76 к.), три відсотки річних у
сумі 5, 02 грн. (п'ять грн. 02 к.) та 1827 грн.
(одна тисяча вісімсот двадцять сім грн.)
витрат по сплаті судового збору.

Провадження у справі в частині
стягнення основного боргу у розмірі 5117,
76 грн. припинити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 13.05.2014

Суддя В.І. Ярошенко