ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.04.2014
Справа № 905/1456/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання
Курлянскас В.Б.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м.Київ,
,

до відповідача, Комунального
підприємства «Макіївтепломережа»,
м.Макіївка Донецької області, ,

про стягнення 1 942 121,85 грн.,-

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Савенко О.В. - за
довіреністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірня компанія «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м.Київ,
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
відповідача, Комунального
підприємства «Макіївтепломережа»,
м.Макіївка Донецької області, про
стягнення 1 942 121,85 грн., що складається з
суми на яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів у розмірі 100 247,35
грн. та 3% річних за несвоєчасні
розрахунки у розмірі 1 841 874,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на укладання договору про
постачання природного газу №06/10-2437ТЕ-8
від 20.12.2010р. із відповідачем,
несвоєчасне виконання останнім за ним
своїх зобов'язань з оплати вартості
поставленого природного газу та на
тривале невиконання рішення
господарського суду Донецької області
від 13.02.2012р. у справі №38/349, внаслідок
чого виникли підстави для
донарахування 3% річних за період з
01.10.2011р. по 28.12.2012р. та інфляційних
витрат з вересня 2011р. по січень 2013р..

На підтвердження викладених обставин
позивачем надано розрахунок заявлених
позовних вимог, у копіях: договір про
закупівлю природного газу за державні
кошти №06/10-2437ТЕ-8 від 20.12.2010р. із
додатком №1 та додатковими угодами до
нього, акти передачі-приймання
природного газу для надання населенню
та релігійним організаціям послуг з
опалення та гарячого водопостачання за
період січень - квітень 2011р., рішення
господарського суду Донецької області
від 13.02.2012р. у справі №38/349, позовної
заяви №31/10-14535 від 02.12.2011р., документів,
що підтверджують правовий статус
підприємства.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує посиланням на ст.ст.599, 612, 625
Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 54-57,
83-85 Господарського процесуального
кодексу України.

18.03.2014р. відповідачем через канцелярію
господарського суду Донецької області
надано заперечення №б/н від 17.03.2014р. на
позовну заяву, відповідно до яких
позовні вимоги не визнано у повному
обсязі. Підставою такої позиції
зазначено погашення боргу 29.12.2012р., а
отже на час звернення до суду із
наведеним позовом простроченої суми не
існує, і тому у позивача не має права
вимоги 3% річних та інфляційних витрат
від простроченої суми. До того ж,
вказано про неправомірність тихих
вимог, з огляду на відсутність у позові
основної суми боргу, у зв'язку з його
сплатою.

На підтвердження викладених у відзиві
обставин відповідачем суду
представлені копії: платіжних доручень
№908 від 02.11.2011р., №1 від 20.12.2012р., №2 від
20.12.2012р., №4 від 28.12.2012р.

16.04.2014р. відповідачем подані доповнення
до заперечення на позовну заяву №б/н
від 15.04.2014р. та зазначено з посиланням
на п.3 роз'яснення призидіума Висшого
арбітражного суду України №02-5/223 від
12.05.1999р., що позивач не має права вимоги
оплати індексації боргу, у зв'язку з
інфляцією, тому що на момент подачі
позову борг перед позивачем взагалі
відсутній.

Представник позивача у судові
засідання не з'явився, причини неявки
не повідомив, витребувані судом
документи не представив. Про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив у повному обсязі, з
підстав викладених у представлених
суду запереченнях та доповненнях до
них.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом та на засадах
змагальності.

Відповідно до вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно приписів ст.35 Господарського
процесуального кодексу України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду
однієї справи - є преюдиціальними та не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Як свідчать матеріали справи, Дочірня
компанія «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м.Київ, звернулась до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Комунального
підприємства «Макіївтепломережа»,
м.Макіївка Донецької області, про
стягнення основного боргу за
поставлений природний газ у розмірі 50
548 674,98грн., пені у розмірі 3 946 909,00грн., 3%
річних у сумі 793 988,08грн., інфляційних в
розмірі 1 203 224,12грн.

Дана позовна заява прийнята судом до
розгляду та порушено провадження по
справі №38/349.

За результатами розгляду означеного
позову, рішенням господарського суду
Донецької області від 13.02.2012р. по справі
№38/349 позовні вимоги задоволено та з
Комунального підприємства
«Макіївтепломережа», м.Макіївка
Донецької області, на користь
Дочірньої компаній «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», м.Київ, стягнуто 50
548 674,98грн. суми основного боргу, пені у
розмірі 3 946 909,00грн., 3% річних в сумі 793
988,08грн., інфляційних в розмірі 1 203
224,12грн., а також судовий збір у сумі 56
460,00 грн.

Даним судовим актом встановлено факт
неналежного виконання обов'язку
відповідачем щодо оплати отриманого у
період січень-квітень 2011р. газу та
наявність боргу останнього перед
позивачем у сумі 50 548 674,98 грн. До того ж,
досліджені та задоволені вимоги,
зокрема, щодо стягнення з відповідача
нарахованих 3% річних в сумі 793 988,08 грн.,
з огляду на порушення строків оплати
вказаного основного грошового
зобов'язання та приписи ст.625
Цивільного кодексу України, періодом
розрахунку визначено перебіг часу з
21.02.2011р. по 30.09.2011р., та стосовно
стягнення інфляційних витрат у сумі 1
203 224,12грн. за період з березня 2011р. по
червень 2011р.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи містять копії
платіжних доручень №908 від 02.11.2011р., №1
від 20.12.2012р., №2 від 20.12.2012р., №4 від
28.12.2012р., згідно яких відповідачем у
чотири етапи сплачено борг за
природний газ та послуги
транспортування за 2011р. за договором
№06/10-2437-ТЕ8 від 20.12.2010р. у загальній сумі
50 548 674,98грн.

Проте, як вбачається з вищевикладеного,
до дати вчинення повної сплати
наведеної суми, судове рішення від
13.02.2012р. по справі №38/349 не виконано та
борг не погашено.

З огляду на таке неналежне виконання
відповідачем своїх грошових
зобов'язань, позивачем на підставі ст.625
Цивільного кодексу України,
донараховано та пред'явлено до
стягнення, у межах провадження по даній
справі, з урахуванням здійснених
часткових оплат, 3% річних за період з
01.10.2011р. по 28.12.2012р. та інфляційних
витрат з вересня 2011р. по січень 2013р.

Відповідач вважає відсутнім право
позивача щодо нарахування 3% річних та
інфляційних витрат, оскільки суми
основного боргу на час подання
позовної заяви не існує.

За приписами п.7 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» саме лише
прийняття господарським судом рішення
про задоволення вимог кредитора, якщо
таке рішення не виконано в
установленому законом порядку, не
припиняє зобов'язальних відносин
сторін і не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

Таким чином, чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
прийняттям судового рішення, наявність
судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків.

У п.5.3 наведеної постанови зазначено, що
кредитор вправі вимагати, в тому числі
в судовому порядку, сплати боржником
сум інфляційних нарахувань та
процентів річних як разом зі сплатою
суми основного боргу, так і окремо від
неї.

Так, оскільки вбачається наявність
факту прострочення з оплати вартості
поставленого у період січень-квітень
2011р. природного газу за договором
№06/10-2437-ТЕ8 від 20.12.2010р. у загальній сумі
50 548 674,98грн. та існування боргу, з
врахуванням часткових оплат, що
зменшують його розмір, у перебіг часу
за який позивачем донараховано 3%
річних та інфляційні витрати,
викладені твердження відповідача
судом до уваги не прийнято.

Прострочення Відповідачем грошового
зобов'язання на підставі статті 625
Цивільного кодексу України тягне за
собою обов'язок за вимогою кредитора
сплати суми боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Фактичні обставини справи свідчать про
часткове погашення боргу 02.11.2011р. у сумі
850 000,00 грн., 20.12.2012р. у сумі 3 975 575,63 грн.,
20.12.2012р. у сумі 34 847 483,84 грн. та повну
сплату відповідачем боргу 28.12.2012р.
шляхом перерахування 10 875 615,51 грн.

Враховуючи наведене та перевіривши
арифметичний розрахунок даних
позовних вимог за допомогою програми
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство», суд дійшов висновку
про їх часткове задоволення, а саме 3%
річних в сумі 1 827 247,15 грн., інфляційні
витрати в розмірі 98 804,16 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з
урахуванням норм статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи зазначене та керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м.Київ, до Комунального
підприємства «Макіївтепломережа»,
м.Макіївка Донецької області, про
стягнення 1 942 121,85 грн., що складається з
суми на яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів у розмірі 100 247,35
грн. та 3% річних за несвоєчасні
розрахунки у розмірі 1 841 874,50 грн.,
задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
«Макіївтепломережа» (86156, Донецька
область, м.Макіївка, вул.Лебедєва,
б.72«А», , п/р№1 в ВАТ
«Державний ощадний банк України», МФО
394125; п/р№3801 в ПАТ «Альфа-Банк»
м.Києва, МФО 300346) на користь Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (04116, м.Київ, Шевченківський
район, вул.Шолуденка, буд.1, , №7001, в Київській ФПАТКБ
«Південкомбанк» м.Київ, МФО 320876) 1 926 051,31
грн., у тому числі 98 804,16грн. суми на яку
збільшився борг внаслідок інфляційних
процесів та 1827247,15грн. 3% річних, а також
відшкодування сплаченого судового
збору в сумі 38 521,03грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. В судовому засіданні 16.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено 22.04.2014р.

Суддя
О.В. Кротінова