ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2014 року
Справа № 904/405/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Орєшкіної
Е.В. (доповідач)

суддів: Пруднікова В.В., Чус О.В.

секретар судового засідання: Валяр М.Г.

представники сторін:

від позивача: Петриченко Н.В.,
представник, довіреність №8593 від 01.10.2012
року;

від відповідача представник у судове
засідання не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 25.02.2014 року у справі №904/405/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю"Металургтранс",
м.Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 674 892 грн. 45 коп.

В С Т А Н О В И В:

В січні 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю
"Металургтранс" (надалі - ТОВ
"Металургтранс") звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою про
стягнення з публічного акціонерного
товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" (надалі - ПАТ "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод ") на свою користь 665 272 грн. 39 коп.
основного боргу, 7 815 грн. 62 коп. пені,
1 804 грн. 44 коп. 3% річних та понесених
витрат по справі.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 25.02.2014
року у справі №904/405/13 (суддя Панна С.П.)
позов задоволено; з ПАТ "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод " на користь ТОВ "Металургтранс"
стягнуто 665 272 грн. 39 коп. основного
боргу, 7 815 грн. 62 коп. пені, 1 804
грн. 44 коп. 3% річних та 13 497 грн. 85 коп.
судового збору.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків, викладених
в рішенні, обставинам справи, порушення
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
просить Дніпропетровський апеляційний
господарський суд його скасувати,
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог позивачу
відмовити.

Апелянт вважає, що на момент
звернення позивача з позовом до суду у
відповідача ще не виникло грошове
зобов'язання за договором.

Відповідач на виклик суду двічі не
з'явився, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином, з огляду на що колегія
суддів вважає можливим переглянути
справу в апеляційному порядку за його
відсутністю.

Позивач проти доводів апеляційної
скарги заперечує, просить
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення присутнього в судових
засіданнях представника позивача,
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, на предмет повноти
з'ясування місцевим господарським
судом обставин, що мають значення для
справи, відповідності висновків,
викладених в рішенні, обставинам
справи, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (п.1 ст.626
Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 Цивільного кодексу
України).

Між позивачем - ТОВ "Металургтранс"
(експедитор) та відповідачем - ПАТ
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" (кліент) укладено
договір № 146ТЕО/531122573 від 10.12.2012 року
(надалі - договір), за умовами якого
експедитор надає клієнтові за плату
транспортно-експедиторські послуги з
організації перевезення вантажів
клієнта в залізничному рухомому
складі.

Відповідно до п. 2.1.1, 2.1.10 договору
клієнт зобов'язаний у разі місячного
планування перевезень направляти
експедитору відомості для здійснення
ТЕП за договором не пізніше, ніж за 16
календарних днів до початку
запланованого місяця, які містять
основні істотні деталі, необхідні для
здійснення
транспортно-експедиторського
обслуговування в запланованому місяці,
у тому числі: обсяги перевезень,
напрями перевезень, рід вантажу,
гарантії оплати і інше; приймати і
затверджувати акти протягом 3-х
банківських днів з моменту отримання
від експедитора акту, а у разі
виникнення розбіжностей по акту клієнт
зобов'язаний затвердити (підписати) акт
(у цей же термін) з розбіжностями і
обов'язковим письмовим обґрунтуванням
розбіжностей.

Згідно п. 3.3 договору клієнт здійснює
попередню оплату вартості здійснення
транспортно-експедиторського
обслуговування і плати послуг
експедитора шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
експедитора в розмірі 100% від
розрахункової вартості здійснення
транспортно-експедиторського
обслуговування та плати послуг
експедитора, в строк не пізніше 2-х
банківських днів до початку
перевезення на підставі рахунку
експедитора.

На підставі підписаних актів клієнт
здійснює остаточні розрахунки з
експедитором шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
останнього протягом 3-х банківських
днів з моменту оформлення акту на
підставі рахунку (п. 3.8 договору).

Договір набуває чинності з 01.01.2013 року і
діє до 31.12.2013 року, а в частині
проведення розрахунків - до повного їх
виконання (п.8.1 договору)

Загальна сума договору визначається на
підставі всіх актів, оформлених
сторонами порядком, передбаченим
договором (п. 3.2 договору).

На виконання умов договору позивач
надав відповідачеві послуги з
транспортно-експедиційного
обслуговування на загальну суму 1 452 745
грн. 15 коп., що підтверджується актом
наданих послуг №18/1718 від 30.11.2013 року (а.
с. 17), на оплату яких позивачем
виставлено відповідачу рахунок
№ Мт0002130/9 від 30.11.2013 року (а.с.19).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання, у відповідності із ст. 611
Цивільного кодексу України, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Позивач посилається на часткову
оплату відповідачем отриманих послуг,
до стягнення ним пред'явлений борг у
сумі 665 272 грн. 39 коп. Доказів оплати
зазначеної суми на момент прийняття
оскаржуваного рішення відповідачем не
подано, тому вимогу позивача щодо
стягнення з нього основного боргу
місцевий господарський суд правомірно
задовольнив.

Згідно п. 4.4 договору у разі
прострочення оплати рахунків
експедитора, передбачених п. 3.8
договору, клієнт сплачує експедитору
пеню, розраховану виходячи з розміру
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє на
період прострочення оплати рахунків
експедитора, за кожний день
прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені в сумі 7 815 грн.
62 коп. та 3% річних в сумі 1 804 грн. 44
коп., які нараховані за 33 дні, починаючи
з 19.12.2013 року є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на ті обставини, що
задовольняючи вимоги позивача, суд не
встановив, коли саме у відповідача
виникло грошове зобов'язання перед
позивачем відповідно до умов договору
та з якого моменту слід відраховувати
початок прострочення виконання
зобов'язання.

На стадії апеляційного провадження
відповідачем надано суду додаткову
угоду №14 від 27.01.2014 року до договору,
якою сторонами встановлено, в тому
числі, спірну заборгованість та
визначено, що вона має бути погашена
відповідачем за наступним графіком:

- 372 600 грн. з ПДВ - в термін до 29.01.2014
року (включно);

- 186 300 грн. з ПДВ - в термін до 07.02.2014
року (включно);

- 186 300 грн. з ПДВ - в термін до 14.02.2014
року (включно);

- 186 296 грн. 73 коп. з ПДВ - в термін до
21.02.2014 року (включно).

Апелянт вважає, що на момент звернення
позивача з позовною заявою до суду та
винесення господарським судом
Дніпропетровської області ухвали про
порушення провадження у справі у
відповідача перед позивачем не виникли
грошові зобов'язання за договором,
тобто відсутній предмет спору.

З доводами відповідача колегія суддів
погодитись не може оскільки:

- місцевим господарським судом в
оскаржуваному рішенні дійсно не
зазначено, що на момент звернення
позивача з позовом до суду у
відповідача виникло грошове
зобов'язання за договором, що строк
оплати настав, відповідно до п.3.8
договору, протягом 3-х банківських днів
з моменту оформлення акту наданих
послуг №18/1718 від 30.11.2013 року, тобто з
02.12.2013 року по 04.12.2013 року, а
прострочення виконання грошового
зобов'язання, відповідно, розпочалось з
05.12.2013 року, але на суть винесеного
рішення зазначені обставини не
вплинули;

- сторонами 27.01.2014 року (після порушення
провадження у справі) з метою вирішення
питання погашення заборгованості за
договором, зокрема, за актом наданих
послуг №18/1718 від 30.11.2013 року, було
підписано додаткову угоду №14 про
встановлення графіку її погашення; на
момент прийняття рішення у справі
(25.02.2014 року) відповідач спірну
заборгованість не сплатив, грошові
кошти були перераховані на
розрахунковий рахунок позивача 03.03.2014
року та 11.03.2014 року, що підтверджується
банківською випискою (а.с.102-103);
додаткову угоду №14 від 27.01.2014 року до
договору відповідач, який був
обізнаний про час та місце проведення
судових засідань в процесі розгляду
справи судом першої інстанції,
останньому не надав, поважність причин
такого неподання апеляційному
господарському суду не пояснив.

Отже, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішенні суду першої інстанції, рішення
місцевого господарського суду,
прийняте за наявними у справі
матеріалами, ґрунтується на чинному
законодавстві, підстав для його
скасування не вбачається.

З оглядку на викладене та
керуючись ст.ст.99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25.02.2014
року у справі №904/405/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України через Дніпропетровський
апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
В.В. Прудніков

Суддя
О.В. Чус

(Повний текст постанови складено 13.05.2014
року).