ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2014 року
Справа № 904/8774/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Орєшкіної
Е.В. (доповідач)

суддів: Широбокової Л.П., Чус О,В.,

секретар судового засідання: Валяр М.Г.,

представники сторін:

від позивача: Зінченко М.В. представник,
довіреність № 19/5 від 01.01.2014 року;

від позивача: Семоненко О.В.
представник, довіреність № 19/2 від
01.01.2014 року;

від відповідача-1: Селяков О.В.
представник, довіреність № 85 від 01.01.2014
року;

від відповідача-2 представник у судове
засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги публічного акціонерного
товариства "Шахтоуправління
"Покровське" на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
04.02.2014 року у справі №904/8774/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Запоріжкокс", м.Запоріжжя

до відповідача-1: державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", м.Дніпропетровськ

до відповідача-2: публічного
акціонерного товариства
"Шахтоуправління "Покровське", м.
Красноармійськ, Донецька область

про стягнення 10 391 грн. 47 коп.

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство "Запоріжкокс"
(надалі - ПАТ "Запоріжкокс") звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою про стягнення з державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" (надалі - ДП "Придніпровська
залізниця") на свою користь 10 391 грн. 47
коп. шкоди, завданої недостачею
вугільної продукції, та 1 720 грн. 50 коп.
понесених витрат по сплаті судового
збору.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 05.12.2013
року до участі у справі №904/8774/13 в
якості відповідача-2 залучено публічне
акціонерне товариство
"Шахтоуправління "Покровське" (надалі -
ПАТ "Шахтоуправління "Покровське")
(вантажовідправника)).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 04.02.2014
року у справі №904/8774/13 (суддя Загинайко
Т.В.) позов до ПАТ "Шахтоуправління
"Покровське" задоволено; з ПАТ
"Шахтоуправління "Покровське" на
користь ПАТ "Запоріжкокс" стягнуто 10 391
грн. 47 коп. вартості вагової недостачі
та 1 720 грн. 50 коп. судового збору; в
позові до ДП "Придніпровська залізниця"
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач-2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд його скасувати,
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог до ПАТ
"Шахтоуправління "Покровське" позивачу
відмовити.

Апелянт на виклик суду двічі не
з'явився, з клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не звертався,
про час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
з огляду на що колегія суддів вважає
можливим переглянути справу в
апеляційному порядку за його
відсутністю.

Представники позивача та відповідача-1
в судовому засіданні проти доводів
апеляційної скарги заперечили, просили
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд в її задоволенні
відмовити, рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення присутніх в судових
засіданнях представників позивача та
відповідача-1, перевіривши
відповідність оскаржуваного рішення
нормам діючого законодавства,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з діяльністю
транспорту, у тому числі залізничного,
регулюються Законом України "Про
транспорт", Цивільним та Господарським
кодексами України, іншими актами
законодавства України.

Ст.307 Господарського кодексу України,
яка кореспондується зі ст.908 Цивільного
кодексу України, передбачено, що умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями визначаються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Ст.3 Закону України "Про залізничний
транспорт" встановлює, що нормативні
документи, які визначають порядок і
умови перевезень, користування
засобами залізничного транспорту
загального користування, безпеки руху,
охорони праці, забезпечення
громадського порядку, перетину
залізничних колій іншими видами
транспорту та комунікаціями, пожежної
безпеки, санітарні норми та правила на
залізничному транспорті України, є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№457 від 06.04.1998 року із змінами та
доповненнями, внесеними Постановами
Кабінету Міністрів України №1510 від
11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року
(надалі - Статут залізниць України),
визначає обов'язки, права та
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом.

Відповідно до п.1 ст.908 Цивільного
кодексу України перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти здійснюється
за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами) (п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного
кодексу України)).

Накладна, у відповідності із ст.6
Статуту залізниць України, це основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції
навантаження на кожне відправлення
вантажу заповнену накладну (комплект
перевізних документів). Станція
призначення видає накладну одержувачу
разом з вантажем. (ст.23 Статуту
залізниць України).

Завантаження вантажів у вагони
(контейнери), а також вивантаження з них
здійснюється відправниками та
одержувачами (ч.1 ст.30 Статуту залізниць
України).

Під час здавання вантажів для
перевезення відправником має бути
зазначена у накладній їх маса. (ч.1 ст.37
Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною,
якщо різниця у масі, визначена на
станції відправлення, порівняно з
масою, що виявилася на станції
призначення, не перевищує: у разі
недостачі - норми природної втрати маси
вантажу і граничного розходження
визначення маси нетто; у разі надлишку -
граничного розходження визначення
маси нетто (ч.4 ст.52 Статуту залізниць
України).

Згідно ст.920 Цивільного кодексу України
у разі порушення зобов'язань, що
випливають із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

Залізниці, вантажовідправники,
вантажоодержувачі, пасажири,
транспортні, експедиторські і
посередницькі організації та особи,
які виступають від імені
вантажовідправника і
вантажоодержувача, несуть матеріальну
відповідальність за перевезення у
межах і розмірах, передбачених цим
Статутом та окремими договорами (ст.105
Статуту залізниць України).

Як вбачається з матеріалів справи між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Метінвест Холдінг"
(надалі - ТОВ "Метінвест Холдінг")
(продавцем) та відкритим акціонерним
товариством "Запоріжкокс" (в подальшому
ПАТ "Запоріжкокс") (покупцем) укладено
договір №ДУК-01/07-21р/87 від
07.12.2007 року, за умовами якого продавець
зобов'язується передати у власність, а
покупець прийняти та оплатити
вугільну продукцію за марочним
складом, цінами та у кількості,
вказаними у специфікаціях, оформлених
у вигляді додатків, що є невід'ємною
частиною договору.

На виконання умов договору та
специфікації від 29.05.2013 року №1390 до
нього позивачу (ПАТ "Запоріжкокс")
відповідачем-2 (ПАТ "Шахтоуправління
"Покровське") (вантажовідправником) зі
станції відправлення Удачная
Донецької залізниці відправлено на
станцію призначення Запоріжжя-Ліве
Придніпровської залізниці, в т.ч. у
вагоні №66591116, навалом вантаж - вугілля
кам'яне марки К-0-100, про що свідчить
залізнична накладна №53764338, відповідно
до якої власником вугільного
концентрату є продавець за договором -
ТОВ „Метінвест Холдінг".

Уклавши з залізницею угоду на
перевезення вантажу, відправник визнав
тим самим обмеження та особливості, що
встановлені Статутом залізниць
України, щодо меж відповідальності
перевізника і вантажовідправника та
погодився з ними.

За положеннями ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника, вантажоодержувача
під час залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами і
актами загальної форми, які складають
станції залізниць; комерційний акт
складається для засвідчення в тому
числі невідповідності маси вантажу
натурою з даними, зазначеними у
транспортних документах.

Згідно з актом загальної форми від
19.06.2013 року №778, складеним на станції
Чаплине Придніпровської залізниці по
прибуттю поїзду №3201 виявилось
навантаження вагону над 1, 2, 3, 4, 5, 6
люками на рівні бортів, над 7 люком є
скіс довжиною 1,5 м на ширину вагону,
глибиною 1,2-1,3 м; вантаж маркований
поперечними борознами, за документом
маркування не значиться; двері люка
закриті; течі вантажу немає.

Відповідно до акту загальної форми від
19.06.2013 року №780, складеного на станції
Чаплине Придніпровської залізниці при
переважуванні на тензометричних вагах
виявилась різниця у вазі вагону; за
протоколом зважування: брутто 83 600 кг.,
за документом: брутто 89 500 кг., що менше
документа на 5 900 кг.

В подальшому на станції Чаплине
Придніпровської залізниці складено
комерційний акт від 19.06.2013 року серії АА
№044313/59/622, яким встановлено, що при
переважуванні на справних 150-ти тонних
вагонних вагах станції Чапліне
(повірка 27.05.2013 року) виявилось брутто 83
400 кг, тара з документу 21 400 кг, нетто 62 000
кг, що менше документу на 6 100 кг;
навантаження у вагоні над 1, 2, 3, 4, 5, 6
люками на рівні бортів, над 7 люком є
скіс довжиною 1,5 м на ширину вагону,
глибиною 1,2-1,3 м; вантаж маркований
поперечними борознами, за документом
маркування не значиться; двері люка
закриті; течі вантажу немає.

Згідно з залізничною накладною № 53764338
завантаження вантажу у напіввагони
№66480880, №63879324, №65382517, №63468953, №66591116
здійснювалось вантажовідправником -
відповідачем-2, тому відповідно до ч.5
ст. 31 Статуту залізниць України
придатність зазначених напіввагонів
до перевезення вантажу у комерційному
відношенні повинен був визначити саме
він.

Частиною 3 ст. 308 Господарського кодексу
України передбачено, що
вантажовідправник зобов'язаний
підготувати вантаж до перевезення з
урахуванням необхідності забезпечення
транспортабельності та збереження
його в процесі перевезення і має право
застрахувати вантаж у порядку,
встановленому законодавством.

Відповідно до п. 4 Правил перевезення
вантажів у вагонах відкритого типу
(далі - Правила перевезення вантажів),
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 20.08.2001 року № 542,
можливість транспортування у вагонах
відкритого типу вантажів, які містять
дрібні фракції, розмір яких не
перевищує 13 мм, визначається
відправником.

Пунктом 5 Правил перевезення вантажів
передбачено, що перед навантаженням
вантажів, які містять дрібні фракції,
відправник зобов'язаний
пересвідчитися, що перевезення у
наданому вагоні не призведе до втрати
вантажу. Якщо втрата можлива через
конструктивні зазори, відправник
зобов'язаний вжити додаткових заходів
щодо їх ущільнення, для чого йому
залізницею надається безоплатний час
користування вагонами до 30 хвилин на
всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони
відкритого типу вантажів, які містять
дрібні фракції, відправник повинен
вжити заходів щодо запобігання
видуванню або просипанню дрібних
часток вантажу під час перевезення,
особливо у випадках навантаження вище
рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі
заходи розроблюються відправником
окремо для кожного виду вантажу.

Поверхня вантажу у всіх випадках
розрівнюється і ущільнюється. Для
розрівнювання і ущільнення вантажу
відправник може використовувати
механізовані установки та інші
пристрої.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 п. 27 Правил
видачі вантажів вантаж вважається
доставленим без утрати, якщо різниця
між масою, вказаною в пункті
відправлення в залізничній накладній,
та масою, визначеною на станції
призначення, не перевищує норми
природної втрати і граничного
розходження у визначенні маси нетто;
при видачі вантажів, маса яких
унаслідок їх властивостей зменшується
при перевезенні, норма недостачі (сума
норми природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто)
становить: • 2% маси, зазначеної в
перевізних документах, а саме: вантажі
рідкі або здані до перевезення в сирому
(свіжому) або у вологому стані; руда
марганцева і хромова; кварцити у
подрібненому стані (фракції 0-6 мм);
мідний купорос; хімічна сировина
навалом; солі; фрукти свіжі; овочі
свіжі; шкіра оброблена і мокро солона;
тютюн; м'ясо свіже; • 1,5 % маси,
зазначеної в перевізних документах, а
саме: вугілля деревне; будівельні
матеріали; кварцити в кусках; жири; риба
солона; мінеральні добрива; • 1% маси,
зазначеної в перевізних документах, а
саме: мінеральне паливо; кокс; руда
залізна; вовна немита; мило; м'ясо
морожене; птиця бита всяка; копченості
м'які всякі; • 0,5% маси всіх інших
вантажів; норми недостачі або надлишку
маси вантажів розраховуються: від маси
брутто - для вантажів, які перевозяться
в тарі й упаковці; від маси нетто - для
вантажів, які перевозяться без тари й
упаковки.

Згідно ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць
України вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній.

Залізниця звільняється від
відповідальності за втрату, недостачу,
псування або пошкодження вантажу у
разі, коли вантаж надійшов у
непошкодженому вагоні (контейнері) з
непошкодженими пломбами відправника
чи без пломб, коли таке перевезення
дозволено Правилами, а також якщо
вантаж прибув у непошкодженому
відкритому рухомому складі,
завантаженому засобами відправника,
якщо немає ознак втрати, псування або
пошкодження вантажу під час
перевезення (п."а" ст. 111 Статуту
залізниць України).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України, шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Вартість вантажу визначається на
підставі загальної суми рахунка або
іншого документа відправника, який
підтверджує кількість і вартість
відправленого вантажу (ст. 115 Статуту
залізниць України).

Вартість вугільного концентрату за
рахунком-фактури СФ-873306 від 19.06.2013 року
становить 1 598 грн. за 1 т. (без ПДВ) (а.с.24).

Таким чином, вартість вагової
недостачі вугілля з урахуванням норми
природної втрати складає 10 391 грн. 47 коп.

За обставин, зазначених в актах
загальної форми та комерційному акті,
оскільки вантаж прибув на станцію
призначення в технічно справному
вагоні без ознак втрати на шляху
прямування, відповідальність за
недостачу вантажу повинна бути
покладена на відправника, тобто
відповідача-2 у справі; позов до
відповідача-1 задоволенню не підлягає.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків, викладених у рішенні суду
першої інстанції, рішення місцевого
господарського суду ґрунтується на
чинному законодавстві, підстав для
його скасування не вбачається.

З огляду на викладене та керуючись
ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Шахтоуправління "Покровське" залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 04.02.2014
року у справі №904/8774/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України через Дніпропетровський
апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
Л.П. Широбокова

Суддя
О.В.Чус

(Повний текст постанови складено
06.05.2014р.)