ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
УХВАЛА

"30" квітня 2014 р.
Справа № 907/325/14

Господарський суд Закарпатської
області у складі судді Ушак І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву товариства з обмеженою
відповідальністю „Центр медичної
реабілітації та санаторно-курортного
лікування „Закарпаття", м. Київ про
вжиття заходів забезпечення позову у
даній справі за позовом заявника до
Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
„Колос" АПК України, м. Київ
(відповідач-1), підприємства об'єднання
громадян експлуатаційно-виробничого
підприємства „Учбово-спортивна база
„Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
„Колос" АПК України , м. Берегово
(відповідач-2), приватного підприємства
„Сенк-охорона", м. Ужгород про
звільнення комплексу будівель

за участю представників:

заявника - позивача у справі - Клепка
В.А., директор; Козич Я.Л., Мамула І.М.,
представники за довіреністю;

відповідача-1 - Мендусь О.П., голова;
Феделеш М.М., представник за
довіреністю;

відповідача-2 - не з'явився;

відповідача-3 - Конч П.І., представник за
довіреністю

Позивач звернувся до суду із вимогами
про зобов'язання відповідачів
звільнити орендоване ним майно -
комплекс будівель, що складається з
будівлі готелю позначеного літерами А,
Б, Б', Б2, Б3 - головного корпусу (в тому
числі - басейн великий та басейн малий);
В - котельні; Г - гаража; Д - будівлі грп; Ж
- вбиральні; З - гаража; Й - мийки
(естакада); И - теплиці; Л - їдальні, який
розташований по вул. Корятовича, 1 у м.
Берегово належить на праві власності
відповідачу-1, ухвалою суду від 10.04.14
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі та
призначено розгляд справи на 30.04.14.

Одночасно до суду надійшла заява
позивача про забезпечення позову, яка
призначена до розгляду у судовому
засіданні 30.04.14.

За змістом заяви позивач просить
заборонити відповідачам та їх
представникам чинити перешкоди
позивачеві у користуванні майном,
зобов'язання звільнення якого є
предметом даного позову, та вчиняти
будь-які дії з примусового виселення
позивача, в тому числі не перешкоджати
його охороні та збереженню.

Подану заяву позивач та його
представники у судовому засіданні
обґрунтовують наявністю договору
оренди майна укладеного відповідачем-1
та товариством з обмеженою
відповідальністю
„Рекреаційно-спортивна база
„Закарпаття", правонаступником якого є
позивач; протиправністю дій
відповідачів з недопущення позивача до
орендованого майна, вчиненням перешкод
у користуванні як орендованим майном,
так і власним майном позивача,
порушенням трудових прав працівників
позивача, унеможливленням виконання
позивачем господарських договорів,
нарахування податків та зборів.
Вважають, що невжиття господарським
судом заходів забезпечення позову
може зумовити позбавлення позивача
законного права користування
приміщенням, можливості провадити свою
основну діяльність через розтрату
майна, що призведе до неможливості
виконання рішення суду та до тяжких
наслідків для позивача, його
працівників, контрагентів.

Відповідач-1 письмовим відзивом
та його представники у судовому
засіданні заперечують проти вжиття
заходів забезпечення позову, вважаючи
заяву про їх застосування
безпідставною та необгрунтованою.
Посилаються на те, що позивач не
зазначає та не підтверджує належними
доказами обставини, наявністю яких
може бути унеможливлене або утруднене
виконання рішення суду, якщо не будуть
вжиті заходи забезпечення позову. Крім
того, посилається на те, що заходи
забезпечення позову, на застосуванні
яких наполягає позивач, є тотожними
позовним вимогам, тому, відповідно до
приписів п.9 Постанови Пленуму ВГСУ
„Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" за № 16 від 26.12.11, суд не повинен
вживати таких заходів.

Відповідач-2, належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання, участі уповноваженого
представника в засіданні не
забезпечив.

Представник відповідача-3 усними
поясненнями у судовому засіданні
заперечує проти вжиття заходів
забезпечення позову з тих же мотивів,
що і відповідач-1.

Розглянувши заяву позивача про вжиття
заходів забезпечення позову,
документальне її обгрунтування,
заслухавши доводи сторін у судовому
засіданні та керуючись приписами
законодавства, що регулює питання
вжиття заходів забезпечення позову,
суд вважає заяву такою, що не підлягає
до задоволення.

При цьому суд виходив з наступного.

За змістом ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України (ГПКУ)
суд за заявою сторони, прокурора чи
його заступника, який подав позов, або з
своєї ініціативи має право вжити
передбачених статтею 67 цього кодексу
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
Згідно із ст. 67 ГПКУ позов може
забезпечуватись, зокрема, шляхом
заборони відповідачеві вчиняти певні
дії, заборони іншим особам вчиняти дії,
що стосуються предмета спору. Про
забезпечення позову виноситься ухвала
суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
ВГСУ „Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" за № 16 від 26.12.11 з наступними
змінами (далі - Постанова) заходи до
забезпечення позову застосовуються
судом як гарантія реального виконання
рішення суду. Особа, яка подала заяву
про забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних
вимог, передбачених ст. 33 ГПКУ,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника
щодо необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення
в разі

задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Приписами п. 9 Постанови визначено, що
виносячи ухвалу про заборону
відповідачеві вчиняти певні дії,
господарський суд повинен точно
визначити, які саме дії забороняється
вчиняти; суд не повинен вживати
таких заходів до забезпечення
позову, які фактично є тотожними
задоволенню заявлених позовних вимог,
якщо при цьому спір не вирішується по
суті.

Матеріалами заяви, що розглядається,
встановлено, що позивач, наполягаючи на
забороні відповідачам та їх
представникам чинити перешкоди у
користуванні орендованим майном,
посилається на протиправність
захоплення відповідачами зазначеного
майна, як наслідок - позбавлення
позивача можливості здійснення
господарської діяльності, нарахування
податків та зборів та здійснення
відповідачем-2 протиправної реалізації
послуг на базі орендованого майна та
майна позивача. На підтвердження
наведеного позивачем долучено копії
доповідної записки в.о. головного
бухгалтера позивача; касових чеків про
продаж послуг басейну відповідачем-2;
телеграм та звернень позивача до
правоохоронних органів з приводу
захоплення орендованих приміщень.

За таких фактичних обставин
вбачається, що обрані позивачем заходи
до забезпечення позову - заборона
відповідачам та їх представникам
чинити позивачеві перешкоди у
користуванні орендованим майном - є
тотожними заявленим позовним вимогам
- зобов'язання відповідачів звільнити
орендоване позивачем майно, і спір при
цьому не вирішується по суті. Наведене
з огляду на вищевикладені приписи
чинного законодавства, що регулює
питання застосування заходів
забезпечення позову, унеможливлює
застосування судом таких заходів.

Крім того, суд приймає до уваги, що
позивачем не доведено наявності
обставин, які можуть спричинити
утруднення або унеможливлення
виконання рішення суду, якщо не будуть
застосовані заходи забезпечення
позову, у той час як метою вжиття таких
заходів відповідно до приписів ст.ст. 66,
67 ГПКУ є саме гарантія реального
виконання рішення суду.

З огляду на наведене, у задоволенні
заяви позивача про вжиття заходів
забезпечення позову належить
відмовити.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського
процесуального кодексу України,

суд ухвалив:

1. У задоволенні заяви товариства з
обмеженою відповідальністю „Центр
медичної реабілітації та
санаторно-курортного лікування
„Закарпаття", м. Київ про вжиття
заходів забезпечення позову у даній
справі відмовити.

7.05.14

Суддя
Ушак І.Г.