ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.Справа № 923/55/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Мирошниченко М.А.,

суддів: Головей В.М. та
Шевченко В.В.

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядження
голови суду № 588 від 09.04.2014 р.)

при секретарі судового засідання -
Оксенюк О.М.

за участю представників :

ТОВ „Злато Таврії" - не з'явився,

ПП „Профіт -Херсон" - Мантянова Є.Є.
(дирктор),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Злато Таврії" на
рішення господарського суду
Херсонської області від 20.03.2014 р. по
справі № 923/55/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Злато
Таврії" до Приватного підприємства
Профіт -Херсон" про стягнення 6180,00грн.

ВСТАНОВИЛА:

24.01.2014 р. у господарському суді
Херсонської області Товариством з
обмеженою відповідальністю "Злато
Таврії" (далі позивач) пред'явлено позов
до Приватного підприємства Профіт
-Херсон" (далі відповідач) про
стягнення 6180,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилається те, що відповідач
не виконав у встановлені згідно ст.530 ЦК
України строки свої зобов'язання по
укладеним між ними договорам № № 26, 27, 28
і 29 від 27.02.2013 р. (далі договори), згідно
яких відповідач повинен був виконати
роботи з нормативної оцінки належних
позивачу земельних ділянок, у зв'язку з
чим позивач відмовився від цих
договорів, а тому просить стягнути з
відповідача у відповідності до
приписів ст.1212 ЦК України перераховані
останньому грошові кошти, сплачені
позивачем відповідача за роботи
передбачені договорами. (а.с. 2-5).

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 25.01.2014 р. за
вказаним позовом порушено провадження
у справі. (а.с.1).

13.02.2014 р. відповідач надав суду відзив
на позов в якому не визнав позовні
вимоги з посиланням на те, що по-перше
він виконав умови договору, що
підтверджується актами приймання
робіт, підписаними без зауваження
позивачем, а по-друге грошові кошти, які
просить повернути позивач, були
перераховані йому (відповідачу) на
підставі договорів, що унеможливлює
застосування до відносини, щодо
стягнення (повернення) цих коштів на
підставі зазначеної позивачем у позові
ст. 1212 ЦК України. (а.с. 56-58).

20.03.2014 р. позивач надав місцевому суду
письмові пояснення в яких зазначив, що
у зв'язку відсутністю
нормативно-правового врегулювання
проведення оцінки земель
несільськогосподарського призначення
в період з 1 січня по12 вересня 2103р.
відповідач не міг її виконати у
зазначені в актах приймання робіт дати,
і ці акти підписані позивачем
помилково в день підписання договорів
та додатків до нього. (а.с.176)

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 20.03.2014 р.
(повний текст складено та підписано
суддею Нікітенко С.В. 25.03.2014 р.) в
задоволенні позову відмовлено
повністю. Обґрунтовуючи це рішення
місцевий суд послався на те, що
укладені між сторонами договори є
договорами про надання послуг і що ці
договори не були розірвані, оскільки
розірвання їх в односторонньому
порядку не припустиме. Відповідач
виконав роботи повністю, тобто отримав
грошові кошті на підстави договорів за
виконані роботи, а тому ці кошті не
можуть бути повернуті позивачу на
підставі на ст.. 1212 ЦК України.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням позивач
звернувся до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою у який просить це рішення
скасувати, та прийняти нове, яким
задовольнити позов .

Свою позицію скаржник мотивує
наступним.

Місцевий суд не врахував, що ці
договори за своєю правовою природою є
договорами підряду на виконання
проектних і пошукових робіт і згідно
приписів ст..849 ЦК України замовник має
право відмовитись від таких договорів,
якщо підрядник не виконує їх умови, що
він (позивач) і зробив, а відтак
висновок суду що договір продовжує дії
є помилковим.

Скаржник також зазначає, що суд не
надав оцінки наданим ним доказам та не
врахував його доводи викладені в
письмових поясненнях, а саме, що у
зв'язку відсутністю
нормативно-правового врегулювання
проведення оцінки земель
несільськогосподарського призначення
в період з 1 січня по 12 вересня 2103 р.
відповідач не міг її виконати у
зазначені в актах приймання робіт дати,
і ці акти підписані позивачем
помилково в день підписання договорів
та додатків до нього.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 13.05.2014 р. об 11:00, про що всі сторони
були належним чином повідомлені.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 р.
задоволено клопотання скаржника про
проведення судового засідання в режимі
відеоконференції, та доручено
господарському суду Херсонської
області забезпечити проведення
судового засідання по цієї справі
13.05.2014 р. об 11:00, в режимі
відеоконференції в приміщенні
господарському суду Херсонської
області.

У письмовому відзиві на скаргу
відповідач просив залишити її без
задоволення, як необґрунтовану, а
рішення місцевого суду без змін.

Фіксація судового процесу
здійснювалась за допомогою технічних
засобів в режимі відеоконференції та
вівся протокол судового засідання.

Представник скаржника (позивача) в
судове засідання не з'явився, хоча був
повідомлений належним чином про
розгляд справи. Про причини свого
нез'явлення суд не повідомив, клопотань
про відкладення розгляду справи не
заявив.

Враховуючи викладені обставини та
думку представника відповідача
колегія суддів прийняла рішення про
розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача в усних
поясненнях наданих суду просив суд
залишити скаргу без задоволення, а
рішення місцевого суду без змін.

Згідно ст. 85 ГПК України, в судовому
засіданні оголошувались лише вступна
та резолютивна частини судової
постанови.

Заслухавши усні пояснення
представника відповідача, обговоривши
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
відзиві на скаргу, дослідивши фактичні
обставини справи та наявні у
матеріалах справи докази, а також
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та ці
обставини встановив і дослідив
місцевий суд, між позивачем
(замовником) та відповідачем (суб'єкт
оціночної діяльності) 27.02.2013 року були
укладені договори №№ 26, 27,28 і 29 про
проведення грошової оцінки земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення за умовами яких суб'єкт
оціночної діяльності (відповідач )
зобов'язувався провести нормативно
грошову оцінку земельних ділянок
сільськогосподарського призначення ,
належних позивачу (замовнику ), площею
7,9803 га, 1,1835га, 0,9510 га і 0,8818 га відповідно
,а замовник оплатити ці роботи в
розмірі: 1545грн.(в т.ч. 45грн. державна
землевпорядна експертиза ) по кожному
договору (а.с.59-62).

Умовами договорів сторони передбачили,
що відповідач починає виконання робіт
після одержання від позивача
зазначених у договорах грошових
коштів та отримання повного комплекту
документів і інформації необхідних для
здійснення грошової оцінки землі.

Сторони також встановили що вказані у
договорах роботи приймаються шляхом
підписання актів виконаних робіт.

Однак з умов договорів вбачається, що
сторони не визначили (не узгодили)
строки виконання суб'єктом оціночної
діяльності (відповідачем ) зазначених
у них робіт.

Змістовний аналіз умов вказаних
договорів (додатків, завдань і
калькуляцій до них) надає можливість
колегії суддів зробити висновок, що ці
договори за своєю правовою природою
слід віднести до категорії договорів
підряду на проектні та пошукові роботи
і відповідно у взаємовідносинах
сторін за цими договорами , поряд з їх
умовами, також слід враховувати та
керуватись як загальними нормами
зобов'язального права так і
спеціальними нормами, які регулюють
підрядні відносини, а саме нормами
глави 61 ЦК України.

З огляду на викладене колегія суддів не
погоджується з висновками місцевого
суду, що вказані договори за своїми
ознаками є договорами по наданню
послуг і що у відносинах сторін за цими
договорами слід керуватись нормами
глави 63 ЦК України.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання умов договорів позивач
перерахував відповідачу платіжним
дорученням №401 від 29.03.2013р. грошові
кошті в сумі 6180,00 грн. (а.с.23), тобто суму
як дорівнює вартості робіт по всім
договорам.

З матеріалів справи також вбачається,
що оскільки, як зазначалось вище,
договорами не було визначено
(узгоджено) строків виконання
відповідачем передбачених ними робіт
позивач листом №8/746 від 14.11.2013 р.
звернувся до відповідача з вимогою
виконати ці роботи у семиденний термін
від дня пред'явлення цієї вимоги і що
відповідач отримав цей лист 18.11.2013 р.
(а.с.14-16).

Частиною другою статті 530 ЦК України
встановлено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час, а боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не виплаває із
договору або актів цивільного
законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач, враховуючи
невизначеності у договорах строків
виконання робіт, мав право вимагати від
відповідача виконати роботи у
визначений ним у вищевказаному листі
строк, тем більше, що з моменту
укладання договорів до пред'явлення
цієї вимоги пройшов тривалий час (сім
місяців) який, на переконання колегії
суддів, достатній для виконання
зазначених в договорах робіт.

Матеріали справи також свідчать що
листом №8/787 від 04.12.2013 р., який
відповідач отримав 06.12.2013 р., позивач
повідомив відповідача про розірвання
внаслідок односторонньої відмови
вказаних договорів і запропонував у
триденний строк повернути отримані
грошові кошті (а.с10-13)

Можливість відмови замовника в
односторонньому порядку від договору
підряду передбачена частиною другою
ст.849 ЦК України яка встановлює, що якщо
підрядник своєчасно не розпочав роботу
або виконує її настільки повільно, що
закінчення у строк стає явно
неможливим, замовник має право
відмовитись від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків.

Враховуючи приписи вказаної статті, а
також той факт , що визначений
позивачем у листі №8/746 від 14.11.2013 р.
строк відповідач не виконав умови
договорів, колегія суддів дійшла
висновку, що позивач мав всі правові
підстави відмовитись від цих договорів
і дію цих договорів слід вважати
припиненими (розірваними) з 06.12.2013р.
(дата отримання вказаної відмови
відповідачем).

Висновки місцевого суду відносно того,
що ці договори є діючими , оскільки не
розірвані в порядку передбаченому ст..
188 ГК України, на переконання колегії
суддів є хибними, оскільки в даному
випадку слід враховувати спеціальну
норму яка регулює відносини за
договорами підряду, підстави і порядок
їх припинення (відмови, розірвання), а
саме ст. 849 ЦК України, а не загальну
норму - ст..188 ГК України, оскільки у
розумінні частини другої ст. 849 ЦК
України відмова від договору
здійснюється без звернення до суду, і
відповідно, в силу самого факту її
(відмови) здійснення договір
вважається розірваним.

Надаючи оцінку наявним у матеріалах
справи актам приймання робіт за цими
договорами датованими 08.04.2013 р. (а.с.63-66)
та технічної документації з нормативно
грошової оцінки землі (а.с.91-174), копії
яких відповідач надав суду, колегія
суддів дійшла до наступного.

Так у технічній документації з
нормативно грошової оцінки землі по
всім договорам зазначено що оцінка
здійснена 25.03.2013 р., тобто через
двадцять шість днів після укладання
договорів і за чотири дня до отримання
відповідачем платежу за ці роботи, а
вказані акти приймання робіт датовані
08 квітня 2013 р., тобто через сорок днів
після укладання договорів (27.02.2013 р) і
відповідно через шість днів після
здійснення позивачем оплати робіт
(29.03.2013 р.).

Проте на переконання колегії суддів в
таки строки виконати зазначеній в
актах приймання робіт та технічній
документації обсяг робіт неможливо.

Крім того якщо б позивач отримав
(підписав) акти приймання робіт та
технічну документації у визначену в
актах дату - 08.04.2013 р., то в нього не було
б підстав звертатись до відповідача
14.11.2013 р. з вимогою про встановлення
строків виконання робіт та 04.12.2013 р., з
заявою про відмову від договору у
зв'язку з невиконанням робіт, проте він
вчинив ці дії.

Крім того на зазначену в актах дату
виконання робіт за договорами
відповідач не міг здійснити ці роботи,
виходячи з такого .

Земельні ділянки , нормативна грошова
оцінка яких була предметом
вищезазначених договорів , відносяться
за цільовим призначенням: для
обслуговування будівель та споруд
(нафтобази, зернового току, ремонтних
майстерень, автомобільних гаражів),
тобто несільського господарських
угідь, які згідно норм ЗК України
входять до категорії земель
сільськогосподарського призначення .

Відповідно до ст..19 Закону України
„Про оцінку землі" експертна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться
суб'єктами оціночної діяльності у
сфері оцінки земель відповідно до
вимог цього Закону, Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав і
професійну оціночну діяльність в
Україні", а також інших
нормативно-правових актів та державних
стандартів, норм і правил.

Постановою КМ України від 23 березня 1995
р. N 213 „Про Методику нормативної
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів" (з наступними
змінами та доповненнями) визначено, що
Державному комітетові по земельних
ресурсах разом з Міністерством
сільського господарства і
продовольства, Державним комітетом у
справах містобудування і архітектури,
Українською академією аграрних наук у
місячний термін слід затвердити
Порядок грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів.

Згідно п.1.5. Порядку нормативної
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, затвердженому
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах, Міністерства
аграрної політики України,
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України, Української академії аграрних
наук від 27 січня 2006 року N 18/15/21/11,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 5 квітня 2006 р. за N 388/12262,
нормативна грошова оцінка
несільськогосподарських угідь, що
розміщені під дорогами, спорудами,
лісосмугами, водоймами, болотами,
чагарниками, ярами та іншими не
придатними для сільськогосподарського
виробництва земельними ділянками,
визначається за їх фактичним
використанням відповідно до Порядку
нормативної грошової оцінки земель
несільськогосподарського призначення
(крім земель у межах населених пунктів).

Постановою КМ України від 30 травня 1997
р. N 525 було затверджено Методику
нормативної грошової оцінки земель
несільськогосподарського призначення
(крім земель населених пунктів) у п. 1.2
якої визначено, що об'єктами
нормативної грошової оцінки земель
несільськогосподарського призначення
є земельні ділянки, що
використовуються за функціональним
призначенням незалежно від того, до
якої категорії вони віднесені.

Однак Постановою КМ України від 23
листопада 2011 р. N 1278 вищевказана
Постанова КМУ №525 визнана такою що
втратила чинність та затверджено нову
Методику нормативної грошової оцінки
земель несільськогосподарського
призначення (крім земель населених
пунктів) яка набула чинності з 01.01.2013р.

Проте Порядок, що визначає процедуру
проведення нормативної грошової
оцінки земель
несільськогосподарського призначення
на підставі нової Методики, був
затверджений наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства №
508 лише 22.08.2013 р. і зареєстрований в
Мінюсті України 12.09.2013 р. і будь - яке
інше нормативно правове обґрунтування
яке б давало можливість для визначення
грошової оцінки земель у цей період
(тобто з 01.01.2013 р. (з дня набрання
чинності нової Методики по 12.09.2013р.
(день набрання чинності нового Порядку)
не існувало.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що зазначена у
вказаних актах приймання робіт дата їх
складання не відповідає дійсності,
оскільки ці роботи не можливо було
виконати в той період часу по
зазначеним вище причинам і відповідно
ці акти не можна визнати доказом
приймання позивачем цих робіт, в т.ч. у
визначений в них час, а тому
погоджується з доводами позивача, що ці
акти були підписані ним помилково.

З огляду на викладене колегія суддів,
на відміну від суду першої інстанції,
дійшла висновку, що в період дії
договорів до їх припинення за
ініціативою позивача - 06.12.2013 р.
відповідач не виконав обумовлені
умовами договорів роботи, хоча отримав
за них грошові кошті.

При цьому колегія суддів звертає увагу,
що відповідач не надав суду доказів,
які б підтверджували, що він звертався
до позивача з повідомленням про
неможливість проведення робіт у
зв'язку з відсутністю
нормативно-правової бази їх
здійснення , тобто про неможливість
виконання робіт не з його вини, а відтак
повинен нести відповідальність за ним
невиконання умов договорів.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відповідач від позивача отримав
грошові кошти, стягнення яких є
предметом цього спору на підставі
договорів, тобто при наявності
правових підстав, однак у зв'язку з
розірванням цих договорів підстави для
набуття ним цих коштів відпали, а
відтак відповідач повинен повернути
безпідставно набуте майно-грошові
кошти в розмірі 6180,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
безпідставно, без урахування фактичних
обставин справи, приписів чинного
законодавства та наявних у справі
доказів, відмовив позивачу в
задоволенні заявлених ним позовних
вимог.

З огляду викладене колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, рішення
місцевого суду скасуванню, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 99, 101-105, ГПК України, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду ,

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Злато
Таврії" - задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Херсонської області від 20.03.2014 р. по
справі № 923/55/14 скасувати.

3. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Злато Таврії"
-задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства
Профіт -Херсон" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Злато
Таврії":

-6180 (шість тисяч сто вісімдесят) грн. 00
коп. (безпідставне набуте майно);

-1827,00грн. відшкодування понесених
судових витрат по сплаті судового
збору за розгляд позову в суді першої
інстанції.

4. Стягнути з Приватного підприємства
Профіт -Херсон" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Злато
Таврії" 913 (дев'ятсот тринадцять грн.) 50
коп. - відшкодування понесених судових
витрат по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

5. Зобов'язати господарський суд
Херсонської області видати накази
відповідно до резолютивної частини
цієї постанови з зазначенням у них всіх
необхідних реквізитів сторін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 13.05.2014
р.

Головуючий:
Мирошниченко М.А.

Судді:
Головей В.М.

Шевченко В.В.