ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 рокуСправа № 912/2433/13
Господарський суд Кіровоградської
області колегією у складі головуючого
судді Шевчук О.Б., суддів Поліщук Г.Б.
та Тимошевської В.В. розглянув у
відкритому судовому засіданні справу
№ 912/2433/13

за позовом: прокурора Ульяновського
району в інтересах держави,
уповноваженим органом якої виступає
Головне управління Держземагентства у
Кіровоградській області

до відповідачів:

І - Ульяновської районної державної
адміністрації, Кіровоградська обл., м.
Ульяновка

ІІ - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
Кіровоградська обл., м. Ульяновка

про визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання незаконною
зміни цільового призначення земельної
ділянки, визнання недійсним договору,
зобов'язання повернути земельну
ділянку,

за участю представників:

від прокуратури - прокурор відділу
представництва інтересів громадян і
держави в суді прокуратури м.
Кіровограда Макаренко О.І.,
посвідчення № 023072 від 21.11.2013;

від відповідача ІІ - ОСОБА_1, особисто.

Прокурором Ульяновського району
подано позов в інтересах держави,
уповноваженим органом якої виступає
Головне управління Держземагентства у
Кіровоградській області, який містить
наступні вимоги:

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження про затвердження
проекту землеустрою та надання в
оренду земельної ділянки від 25.11.2008 №
728-р;

- визнати незаконною зміну цільового
призначення земельної ділянки з земель
сільськогосподарського призначення на
землі промисловості, транспорту,
зв'язку, оборони, енергетики;

- визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки від 17.12.2010, укладений
між Ульяновською районною державною
адміністрацією та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1;

- зобов'язати фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1 повернути земельну ділянку
площею 1,50 га, вартістю 843334,65 грн. на
території Новоселицької сільської
ради державі в особі Головного
управління Держземагентства у
Кіровоградській області.

25.02.2014 до господарського суду надійшла
заява прокурора про зміну підстави
позову, яка ухвалою від 25.02.2014 прийнята
до розгляду господарським судом.

При цьому, господарський суд враховує,
що цією заявою прокурором не змінено
підстави позову, а доповнено його
новими обставинами з посиланням на
відповідні норми чинного
законодавства при збереженні в ньому
первісних обставин.

В позовній заяві, письмових поясненнях
і заяві про зміну підстави позову
прокурор, обґрунтовуючи свої доводи,
посилається на те, що Ульяновською
районною державною адміністрацією
розпорядження №728-р прийняте з
перевищенням повноважень, оскільки
всупереч вимогам статей 124, 134
Земельного кодексу України за спірним
розпорядженням земельну ділянку
площею 1,50 га на території
Новоселицької сільської ради надано в
оренду відповідачу ІІ без проведення
земельних торгів. Зміна цільового
призначення цієї земельної ділянки є
неправомірною. Крім того, за висновком
прокурора: відведення спірної
земельної ділянки, яка відноситься до
особливо цінних земель, в оренду
відповідачу ІІ здійснено без
дотримання вимог статті 150 Земельного
кодексу України; державну експертизу
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки в оренду
проведено управлінням Держкомзему в
Кіровоградській області, тоді як
проведення такої експертизи віднесено
до компетенції Держкомзему України;
той об'єкт, для будівництва якого
надана спірна земельна ділянка, не є
об'єктом, який пов'язаний з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району, тому
повноваження щодо передачі земель для
таких потреб відноситься до
компетенції Кіровоградської
облдержадміністрації.

Всі вищезазначені обставини, згідно
доводів прокурора, є підставою для
визнання спірного розпорядження
райдержадміністрації, а також договору
оренди землі, недійсними та повернення
переданої в оренду земельної ділянки
власнику.

10.04.2014 до господарського суду надійшов
лист № 2-572вих.14 за підписом прокурора
Ульяновського району, у якому
міститься заява прокурора про відмову
від позовних вимог до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 в частині визнання
незаконною зміни цільового
призначення земельної ділянки та
припинення провадження у справі в цій
частині.

Позивач в своїх письмових поясненнях
позов прокурора підтримує в повному
обсязі. Крім того, в письмових
поясненнях, які надійшли до
господарського суду засобами
факсимільного зв'язку 06.05.2014 позивач
підтримав позицію прокурора щодо
відмови від позову в частині визнання
незаконною зміни цільового
призначення земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України відмова позивача від позову,
визнання позову відповідачем і умови
мирової угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами.

В силу вимог частин 4-6 статті 29
Господарського процесуального кодексу
України прокурор, який бере участь у
справі, несе обов'язки і користується
правами сторони, крім права на
укладення мирової угоди. Відмова
прокурора від поданого ним позову не
позбавляє позивача права вимагати
вирішення спору по суті. Відмова
позивача від позову, поданого
прокурором в інтересах держави, не
позбавляє прокурора права
підтримувати позов і вимагати
вирішення спору по суті.

Крім того, пунктом 5 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 23.03.2012 (із змінами) "Про деякі
питання участі прокурора у розгляді
справ, підвідомчих господарським
судам" встановлено, що відмова
прокурора від поданого ним позову не є
обов'язковою для позивача, і так само
відмова позивача від позову не є
обов'язковою для прокурора, оскільки
така відмова не означає вибуття
позивача з процесу чи зміни його
процесуального статусу. У відповідних
випадках спір підлягає вирішенню по
суті. У разі коли обидва згадані
учасники судового процесу - прокурор і
позивач - заявили про відмову від
позову, суд може припинити провадження
зі справи згідно з пунктом 4 частини
першої статті 80 ГПК, з урахуванням
вимог частини шостої статті 22 ГПК; такі
ж наслідки настають, якщо позивач
відмовився від позову (повністю або в
певній частині), а прокурор, зі свого
боку, не підтримує відповідні позовні
вимоги та не наполягає на їх
задоволенні, про що він письмово або
усно (із зазначенням про це в протоколі
судового засідання) повідомив суд.

Оскільки прокурор відмовився від
позову в частині визнання незаконною
зміни цільового призначення земельної
ділянки, а позивач підтримав позицію
прокурора в цій частині, що
господарським судом розцінюється як
відмова позивача від позову, такі
заяви підписані повноважними особами і
такі дії прокурора та позивача не
суперечать законодавству та не
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси,
господарський суд приймає відмову від
позову в частині визнання незаконною
зміни цільового призначення земельної
ділянки.

Таким чином, провадження у справі в
частині визнання незаконною зміни
цільового призначення земельної
ділянки підлягає припиненню
господарським судом на підставі
пункту 4 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

В іншій частині спір підлягає
вирішенню по суті.

Відповідачі вимоги прокурора не
визнають, вважають їх безпідставними,
просять в задоволенні позову
відмовити.

У судовому засіданні 12.05.2014
відповідачем ІІ подано господарському
суду клопотання про оголошення
перерви у судовому засіданні для
надання можливості подати належні
докази в обґрунтування своїх доводів
та продовження, у зв'язку з цим, строку
вирішення спору на 10 днів.

Проте, господарський суд не вбачає
підстав для задоволення вказаного
клопотання, оскільки відповідачем ІІ
не доведено винятковість даного
випадку, як то передбачено частиною 3
статті 69 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оглянувши оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду строком на 25 років
приватному підприємцю ОСОБА_1 для
будівництва та експлуатації ринку та
тимчасових торгівельних точок на
території Новоселицької сільської
ради, Ульяновського району,
Кіровоградської області,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.11.2008 головою Ульяновської районної
державної адміністрації (надалі -
Ульяновська РДА) прийняте
розпорядження №728-р "Про затвердження
проекту землеустрою та надання в
оренду земельної ділянки" (надалі -
розпорядження №728-р, т.1, а.с.19-20).
Зазначеним розпорядженням затверджено
проект землеустрою щодо відведення
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в
оренду, терміном на 25 років, земельної
ділянки загальною площею 1,50 га пасовищ,
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення,
що перебувають у запасі на території
Новоселицької сільської ради,
Ульяновського району, Кіровоградської
області, для будівництва та
експлуатації ринку та тимчасових
торгівельних точок та надано в оренду
цю земельну ділянку.

Цим же розпорядженням зобов'язано
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
сплатити втрати
сільськогосподарського виробництва у
розмірі 76343,00 грн. на спеціальні
бюджетні рахунки: Новоселицької
сільської ради (60%) - 45806,00 грн.,
Ульяновського районного бюджету (15%) -
11451,00 грн., Кіровоградського обласного
бюджету (25%) - 19086,00 грн. та доручено
заступнику голови районної державної
адміністрації Чемерису К.К. укласти
договір оренди вищевказаної земельної
ділянки.

Розпорядження №728-р стало підставою
для укладення між Ульяновською РДА
(орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - ФОП
ОСОБА_1 або орендар) договору оренди
землі від 17.12.2010 (т.1, а.с.13-18, 107-112), за
умовами якого орендар отримав в
строкове платне користування (оренду)
строком на 25 років земельну ділянку
площею 1,50 га для будівництва та
експлуатації ринку та тимчасових
торговельних точок.

Вказаний договір зареєстрований в
Ульяновському відділі Кіровоградської
регіональної філії державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру", про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 15 грудня 2010 року за №99.

Прокурор вважає, що вищезгадані
розпорядження та договір оренди землі
вчинені з порушенням норм чинного
законодавства, а тому підлягають
визнанню недійсними.

За наслідками дослідження всіх
обставин справи, аналізу норм чинного
законодавства, яке підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
господарський суд дійшов висновку, що
вимоги прокурора не підлягають
задоволенню в силу наступного.

Як вбачається із матеріалів справи
прийняттю спірного розпорядження №728-р
передувало прийняття головою
Ульяновської РДА розпорядження №366-р
від 14.06.2007 "Про погодження акта вибору
земельної ділянки та надання згоди на
розробку проекту землеустрою" (надалі -
розпорядження №366-р, т.1, а.с. 33-34).

Відповідно до пунктів 1, 2 розпорядження
№366-р фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
погоджено акт вибору земельної ділянки
для будівництва та експлуатації ринку
та тимчасових торговельних точок на
території Новоселицької сільської
ради біля автодороги (Київ-Одеса)
Ульяновського району, Кіровоградської
області в оренду, терміном на 25 років та
надано згоду на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земель
сільськогосподарського призначення,
що перебувають у запасі на території
Новоселицької сільської ради, біля
автодороги (Київ-Одеса), в
довгострокову оренду фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1, терміном на 25
років, загальною площею 1,5 га, в тому
числі пасовища 1,5 га, для будівництва та
експлуатації ринку та тимчасових
торговельних точок.

Зазначене розпорядження прийняте на
підставі статей 17, 81, 93, 124, пункту 12
розділу Х "Перехідні положення"
Земельного кодексу України, статті 13
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації", статей 5, 15 Закону
України "Про оренду землі" статті 20
Закону України "Про землеустрій" та
Порядку вибору земельних ділянок для
розміщення об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.03.2004 №427.

На виконання цього розпорядження №366-р
приватним підприємством "ЛЕНД-В" було
розроблено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
строком на 25 років приватному
підприємцю ОСОБА_1 для будівництва та
експлуатації ринку та тимчасових
торгівельних точок на території
Новоселицької сільської ради,
Ульяновського району, Кіровоградської
області (надалі - проект землеустрою).

Зазначений проект землеустрою пройшов
державну експертизу, що
підтверджується висновком державної
експертизи землевпорядної
документації від 27.05.2008 №1411 з
урахуванням виправлень від 10.11.2008 №1411
(т.1, а.с. 127).

Із змісту висновку державної
експертизи землевпорядної
документації №1411 від 27.05.2008 вбачається,
що об'єкт експертизи (проект
землеустрою) було повернуто на
доопрацювання із зазначенням
зауважень та пропозицій (п.10), які
необхідно врахувати при внесенні змін
до відповідної документації, що
узгоджується з положеннями частини 6
статті 35 Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації". Об'єкт експертизи було
доопрацьовано. Факт внесення
виправлень до проекту землеустрою
посвідчено відповідним записом на
висновку експертизи керівника
експертного підрозділу від 10.11.2008
відповідно до пункту 3.5.9. Методики
проведення державної експертизи
землевпорядної документації, яка
затверджена наказом Держкомзему
України №391 від 03.12.2004 та
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 21.12.2004 за №1618/10217.

Згідно з положеннями частини 4 статті 35
Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації" позитивні висновки
державної експертизи щодо об'єктів
обов'язкової державної експертизи є
підставою для прийняття
відповідного рішення органами
виконавчої влади чи органами місцевого
самоврядування, відкриття
фінансування робіт з реалізації
заходів, передбачених відповідною
документацією.

Спірним розпорядження №728-р від 25.11.2008
затверджено розроблений приватним
підприємством "ЛЕНД-В" проект
землеустрою та надано в оренду
відповідачу ІІ спірну земельну
ділянку.

Господарський суд враховує положення
статті 116 Земельного кодексу України (в
редакції, чинній станом на 25.11.2008),
частиною 1 якої встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 2 статті 124
Земельного кодексу України (в
редакції, чинній станом на 25.11.2008)
передача в оренду земельних ділянок,
що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється
за результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Поряд з цим, абзацом 3 пункту 1 розділу
X "Перехідні положення" Земельного
кодексу України (в редакції, чинній
станом на 25.11.2008) визначено, що у разі
прийняття відповідними органами
рішення про погодження місця
розташування об'єкта або про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки до 1 січня
2008 року передача в оренду таких
земельних ділянок із земель державної
та комунальної власності здійснюється
без проведення земельних торгів
(аукціонів).

Крім того, відповідно до пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
від 16.09.2008 № 509-VI "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву" (в редакції,
чинній станом на 25.12.2008) прийняті і не
виконані до набрання чинності цим
Законом рішення відповідних органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування про погодження місця
розташування об'єкта або про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки
зберігають чинність протягом двох
років з дня набрання чинності цим
Законом. Цей Закон набрав чинності з
14.10.2008.

Як зазначалось вище розпорядженням
№366-р від 14.06.2007 було погоджено акт
вибору земельної ділянки та надано ФОП
ОСОБА_1 надано згоду на розробку
проекту землеустрою щодо відведення в
оренду земель сільськогосподарського
призначення, що перебувають у запасі на
території Новоселицької сільської
ради, біля автодороги (Київ-Одеса).

Тому передача в оренду відповідачу ІІ
спірної земельної ділянки
розпорядженням Ульяновської РДА №728-р
від 25.11.2008, яке прийняте на підставі
прийнятого раніше (до 01.01.2008) та
невиконаного розпорядження органу
державної виконавчої влади, без
проведення земельних торгів (аукціону)
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Господарський суд враховує, що спірним
розпорядженням №728-р в оренду
відповідачу ІІ було передано земельну
ділянку із земель
сільськогосподарського призначення,
яка знаходиться в Ульяновському районі
за межами населеного пункту, для
будівництва та експлуатації ринку та
тимчасових торгівельних точок.

Тобто, приймаючи спірне розпорядження
Ульяновська РДА діяла в межах
повноважень визначених частиною 3
статті 122 та пунктом 12 розділу X
"Перехідні положення" Земельного
кодексу України.

Відповідно до пункту "в" частини 3
статті 122 Земельного кодексу України (в
редакції, чинній станом на 25.12.2008) до
повноважень районних державних
адміністрацій віднесено передачу на їх
території земельних ділянок із
земель державної власності у власність
або у користування за межами населених
пунктів для будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо).

Із змісту цього пункту вбачається, що
перелік об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади не є вичерпним.

До об'єктів, які пов'язані з
обслуговуванням жителів
територіальних громад, можуть належати
такі, що мають призначення щодо
забезпечення соціально-економічних,
культурних, оздоровчих або інших
потреб жителів району, однаковим
задоволенням потреб жителів
відповідної територіальної громади,
для чого органами місцевого
самоврядування здійснюється
стратегічне планування та
прогнозування соціально-економічного
розвитку даної території, що
супроводжується в тому числі
складанням інвестиційного паспорту з
відображенням соціально-економічних,
культурних, оздоровчих або інших
потреб жителів відповідної
територіальної громади, необхідність
інвестицій та можливі інвестиційні
ризики з урахуванням характерних
властивостей даної території. Відтак
за наслідком будівництва відповідних
об'єктів забезпечується необхідний
рівень соціально-економічної
стабільності, сприяння розвитку тих
форм економічної діяльності і
зайнятості, які узгоджуються з
існуючими ресурсними можливостями
громади, покращенню її життєвих
стандартів.

Досліджуючи матеріали справи, в тому
числі інформацію, яка міститься в
газетах "Слово і час" від 22.10.2011 №85 та
від 25.12.2012 №118 (т.1, а.с. 90-93), в довідці
управління економічного розвитку і
торгівлі, інфраструктури та
промисловості Ульяновської
райдержадміністрації №17 від 29.01.2014 (т.1,
а.с. 97), господарський суд дійшов
висновку, що надання в оренду
відповідачу ІІ спірної земельної
ділянки відноситься до
інвестиційного проекту, впровадженого
на виконання заходів обласної
програми "Центральний регіон - 2015".

Те, що спірна земельна ділянка надана в
оренду відповідачу ІІ для будівництва
об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням
жителів територіальної громади,
підтверджується розпорядженням
голови Ульяновської РДА №550-р від 05.10.2011
(т.1, а.с. 105). не є вичерпним.

Викладене свідчить, що відповідач І
діяв в межах компетенції, що визначена
статтею 122 Земельного кодексу України.

Крім того, господарський суд враховує,
що згідно пояснювальної записки до
проекту землеустрою (т.1, а.с.30) та умов
відведення земельної ділянки (т.1, а.с.37),
проектом землеустрою, який
затверджено розпорядженням №728-р
змінено категорію спірної земельної
ділянки із земель
сільськогосподарського призначення на
землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення.

Використовуючи земельну ділянку для
будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади, відповідач ІІ
використовує її як землю іншого
призначення, а тому безпідставними та
не доведеними є твердження прокурора,
що спірна земельна ділянка відноситься
до земель дорожнього господарства.

Доводи прокурора про те, що відведення
спірної земельної ділянки, яка
відноситься до особливо цінних земель,
в оренду відповідачу ІІ здійснено без
дотримання вимог статті 150 Земельного
кодексу України також є
необґрунтованим.

Господарський суд враховує, що статтею
150 Земельного кодексу України (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних відносин між
сторонами) передбачено вичерпний
перелік особливо цінних земель,
вилучення яких для
несільськогосподарських потреб не
допускається, або ж допускається у
виняткових випадках за постановою
Кабінету Міністрів України або за
рішенням відповідної місцевої ради,
якщо питання про вилучення (викуп)
земельної ділянки погоджується
Верховною Радою України. До них
відносяться: чорноземи нееродовані
несолонцюваті на лесових породах;
лучно-чорноземні незасолені
несолонцюваті суглинкові ґрунти;
темно-сірі опідзолені та чорноземи
опідзолені на лесах і глеюваті; бурі
гірсько-лісові та дерновобуроземні
глибокі і середньоглибокі;
дерново-підзолисті суглинкові ґрунти;
торфовища з глибиною залягання торфу
більше одного метра і осушені
незалежно від глибини; коричневі
ґрунти Південного узбережжя Криму;
землі, надані в постійне користування
НВАО "Масандра" та підприємствам, що
входять до його складу; дернові глибокі
ґрунти Закарпаття; землі дослідних
полів науково-дослідних установ і
навчальних закладів; землі
природно-заповідного фонду; землі
історико-культурного призначення.

В підтвердження віднесення земель,
наданих в оренду відповідачу ІІ, до
особливо цінних земель прокурор
посилається на лист Головного
управління Держземагентства у
Кіровоградській області №305 від 05.02.2014
(т.1, а.с. 170) та розрахунок розміру втрат
(т.1, а.с.137), виконаний Державним
підприємством "Кіровоградський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою", де зазначено, що
шифр агровиробничої групи ґрунтів на
земельній ділянці, відведеній в оренду
відповідачу ІІ - 53л.

Як вбачається з Переліку особливо
цінних груп ґрунтів, затвердженого
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 6 жовтня 2003 року
№245 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 28 жовтня 2003 року за
№979/8300, ця агровиробнича група ґрунтів
відноситься до особливо цінних
ґрунтів. Між тим, вказана група ґрунтів
не віднесена статтею 150 Земельного
кодексу України до земель особливої
цінності, вилучення яких для
несільськогосподарських потреб не
допускається.

Тому відсутні підстави стверджувати
про необхідність дотримання вимог
статті 150 Земельного кодексу України
при вилученні спірної земельної
ділянки.

Крім того, господарський суд враховує,
що згідно приписів статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Відповідно до пунктів 2.3,
2.5 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
будь-які подані учасниками процесу
докази підлягають оцінці судом на
предмет належності і допустимості;
вирішуючи питання щодо доказів,
господарські суди повинні враховувати
інститут допустимості засобів
доказування, згідно з яким обставини
справи, що відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування; що ж до належності
доказів, то нею є спроможність
відповідних фактичних даних містити
інформацію стосовно обставин, які
входять до предмета доказування з
даної справи.

Із матеріалів справи вбачається, що
прокурор, обґрунтовуючи свою позицію
щодо віднесення спірної земельної
ділянки до особливо цінних земель,
якими є чорноземи нееродовані
несолонцюваті на лесових породах,
посилається лише на лист
Кіровоградської філії ДУ
"Держгрунтохорона" №10-01/01-78 від 06.02.2014
(т.1, а.с. 174).

Проте із змісту цього листа не
зрозуміло з яких підстав
агровиробнича група ґрунтів 53л
"чорноземи типові малогумусні та
чорноземи сильнореградовані
легкоглинисті" віднесена до ґрунтів на
лесових породах, які є нееродованими та
не солонцюватими.

А тому зазначений лист не може бути
врахований господарським судом як
достатній та належний доказ, що
підтверджує особливу цінність спірної
земельної ділянки.

Тим більше, що згідно Агрохімічного
паспорта поля, земельної ділянки №98
(спірної земельної ділянки) за підписом
директора Кіровоградського центру
"Облдержродючість", який виготовлено
22.07.2011 (т.2, а.с.7), орендовану
відповідачем ІІ земельну ділянку
площею 1,5 га віднесено до чорноземів
реградованих пилувато-легкоглинистих.

Таким чином, господарський суд дійшов
висновку, що прокурором та позивачем
не доведено належними та допустимими
доказами того, що спірна земельна
ділянка відноситься до особливо цінних
земель, порядок вилучення яких
встановлено статтею 150 Земельного
кодексу України.

Не доведено прокурором і того, що
державну експертизу проекту
землеустрою управлінням Держкомзему в
Кіровоградській області проведено з
перевищенням повноважень.

За викладених обставин у
господарського суду відсутні підстави
для визнання незаконним та скасування
розпорядження №728-р.

Відповідно до частини 1 статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно частини 1 статті 215 цього кодексу
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині
визнання недійсним спірного договору
оренди землі, прокурор посилається на
те, що такий договір укладений на
підставі розпорядження, яке не
відповідає вимогам чинного земельного
законодавства.

Проте, господарським судом
встановлено, що розпорядження
Ульяновської РДА №728-р прийнято
відповідно до норм чинного
законодавства, а тому підстави для
визнання його недійсним відсутні.

Враховуючи те, що позовні вимоги про
визнання недійсним спірного договору
оренди землі є похідними від вимог про
визнання недійсним розпорядження, у
задоволенні яких слід відмовити,
спірний договір оренди землі не
підлягає визнанню недійсним з підстав,
зазначених прокурором в позовній
заяві.

Оскільки відсутні підстави для
визнання недійсним договору оренди
землі від 17.12.2010, укладеного між
Ульяновською РДА та ФОП ОСОБА_1,
відсутні правові підстави для
повернення орендованої земельної
ділянки власнику.

З огляду на викладене в задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі статті 49 Господарського
процесуального України, враховуючи
положення пунктів 2.11, 4.6. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", судовий збір за трьома
вимогами немайнового характеру про
визнання недійсними розпорядження та
договору оренди землі, а також
зобов'язання повернути земельну
ділянку покладається на позивача -
Головне управління Держземагентства у
Кіровоградській області .

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 80, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині
визнання незаконною зміни цільового
призначення земельної ділянки з земель
сільськогосподарського призначення на
землі промисловості транспорту,
зв'язку, оборони, енергетики, припинити.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Стягнути з Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області (25006, м. Кіровоград, вул.
Тімірязєва, 84, ідентифікаційний код
38802868) на користь Державного бюджету
України (р/р 3002 в Головному
Управлінні Державної казначейської
служби України у Кіровоградській
області, МФО 823016, код 38037409, отримувач
коштів УК у м. Кіровограді (м.
Кіровоград) 22030001) - 3441,00 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Копії рішення направити Головному
управлінню Держземагентства у
Кіровоградській області (25006, м.
Кіровоград, вул. Тімірязєва, 84),
Ульяновській районній державній
адміністрації (26400, Кіровоградська обл.,
м. Ульяновка, вул. Леніна, 72).

Повне рішення складено 19.05.2014.

Головуючий суддя
О.Б. Шевчук

Суддя
Г.Б. Поліщук

Суддя
В.В. Тимошевська