ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.04.14р. Справа № 904/1291/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промислова
Інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест",
м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металургтранс", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 25 502,55 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Носова В.І., довіреність №
007 від 10.01.2014 року, представник;

від відповідача: Петриченко Н.В.,
довіреність № 8593 від 01.10.2012 року,
представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Промислова
Інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест"
звернулось 03.03.2014 року до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металургтранс"
заборгованості у сумі 384 809,99 грн., з
яких: основний борг у сумі 359307,44 грн.,
пеня у сумі 17 505,52 грн., 3% річних у сумі 5
503,80 грн., інфляційні втрати у сумі 2 493,23
грн. Судовий збір позивач просить
покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором № 84ТЕО від 16.07.2012 року в
частині оплати послуг з
транспортно-експедиторського
обслуговування.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, наведених у позові.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
просить відмовити у позові. При цьому
відповідач посилається на те, що
відповідно до умов договору обов'язок
відповідача по розрахунку за спірним
договором настає лише після отримання
від позивача відповідних рахунків.
Відповідач не отримував рахунки на
здійснення оплати наданих йому послуг,
тому він вважає, що строк оплати не
настав, що унеможливлює стягнення з
нього як основного боргу, так і
штрафних санкцій.

Відповідач зазначає, що станом на 31.03.2014
року у нього перед позивачем мало місце
непогашене грошове зобов'язання у сумі
359 307,44 грн. згідно з актами наданих
послуг №12 від 30.06.2013 року на суму 184 466,16
грн. та № 13 від 10.10.2013 року на суму 174 841,28
грн. У свою чергу позивач має перед
відповідачем непогашене грошове
зобов'язання у сумі 26 235,92 грн., яке
виникло на підставі пункту 2.2.3.
додаткової угоди № 18 від 01.06.2013 року до
договору № 84ТЕО від 16.07.2012 року. Також
відповідач стверджує, що ним 11.04.2014 року
було сплачено на поточний рахунок
позивача 100 000,00 грн. у зв'язку з чим
станом на 14.04.2014 року заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором №84ТЕО від 16.07.2012 року складає
233 071,52 грн.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав відзив на позов
з наведених у ньому підстав.

24.04.2014 року позивачем подано через
канцелярію суду заяву про зменшення
позовних вимог, в якій позивач
посилається на те, що основний борг був
сплачений відповідачем під час
розгляду справи у добровільному
порядку, у зв'язку з чим просить
стягнути з відповідача лише пеню у сумі
17 505,52 грн., 3% річних у сумі 5 503,80 грн.,
інфляційні втрати у сумі 2 493,23 грн.

У судовому засіданні 29.04.2014 року
представник позивача подав клопотання
про долучення копій платіжних доручень
на підтвердження сплати основної суми
заборгованості. Розгляд справи
призначався на 24.03.2014 року, 14.04.2014 року,
29.04.2014 року.

У судовому засіданні 29.04.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Промислова
Інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест"
(далі - Позивач, Експедитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Металургтранс" (далі
- Відповідач, Клієнт) укладено договір
№ 84ТЕО (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору
експедитор здійснює
транспортно-експедиторське
обслуговування клієнта, в рамках якого
експедитор надає клієнту за плату
транспортно-експедиторські послуги з
організації перевезення вантажів
клієнта в залізничному рухомому
складі, а саме в глуходоних та люкових
напіввагонах (пономерний перелік
наведено у додатку № 2 до цього
договору).

За пунктом 3.2. договору загальна сума
цього договору визначається на
підставі усіх актів наданих послуг,
оформлених сторонами в порядку,
передбаченому цим договором.

Згідно з пунктом 3.3. договору ( в
редакції додаткової угоди № 15 від
20.03.2013 року) клієнт здійснює
перерахування грошових коштів
протягом 20-ти банківських днів з дати
отримання клієнтом рахунку від
експедитора (а.с. 36 том 1).

Документом, що засвідчує факт
виконання робіт експедитором, є акт
наданих послуг експедитора. Датою
виконання робіт є дата, зазначена
експедитором на акті наданих послуг
(пункт 3.7. договору).

За змістом пункту 3.8. договору
остаточні розхрахунки з експедитором
здійснюються клієнтом на підставі
підписаних актів наданих послуг шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок експедритора
протягом 3-х банківських днів з моменту
оформлення акта наданих послуг на
підставі рахунку експедитора.

Відповідно до пункту 3.9. договору датою
оплати вважається дата зарахування
грошових коштів на поточний рахунок
експедитора.

Відповідно до пункту 8.1. договору (в
редакції додаткової угоди № 8 від 01.10.2012
року) цей договір набуває чинності з
моменту підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до 31.12.2018
року, а в частині проведення
розрахунків - до повного їх виконання
(а.с. 27 том 1).

Зобов'язання за вказаним договором
позивач виконав у повному обсязі, про
що сторонами підписаний акт виконаних
робіт № 12 від 30.06.2013 року на суму 919 654,38
грн. та акт виконаних робіт № 13 від
10.10.2013 року на суму 174 841,28 грн. (а.с. 39, 49
том 1). Всього, позивач надав
відповідачу послуг на суму 1 094 495,66 грн.
(919 654,38 грн. + 174841,28 грн. = 919 654,38 грн.).

Натомість, зазначені акти та
виставлені позивачем рахунки № 300613 від
30.06.2013 року на суму 919 654,38 грн. (а.с. 131 том
1), № 101013 від 10.10.2013 року на суму 174841,28
грн. (а.с. 132 том 1) станом на час
звернення позивача до суду були
оплачені відповідачем частково.

Так, послуги за актом виконаних робіт №
12 від 30.06.2013 року на суму 919 654,38 грн. були
оплачені відповідачем у загальній сумі
735 188,22 грн., а саме:

18 432,50 грн. - в порядку передоплати у
складі суми 210 000,00 грн. відповідно до
банківської виписки за 31.05.2013 року та
акту звірки сторін від 23.12.2013 року (а.с.
53, 79 том 1);

100 000,00 грн. - згідно банківської виписки
за 31.10.2013 року (а.с. 80 том 1);

571 755,72 грн. - відповідно до акту звірки
сторін від 23.12.2013 року в порядку
взаємозаліку однорідних вимог (а.с. 53-54
том 1);

45 000,00 грн. - згідно банківської виписки
за 28.01.2014 року (а.с. 81 том 1).

Отже, на час звернення позивача до суду
заборгованість відповідача за актом №
12 від 30.06.2013 року складала 184 466,16 грн. (919
654,38 грн. - 735 188,22 грн. = 184 466, 16 грн.).

Послуги за актом № 13 від 10.10.2013 року на
суму 174 841,28 грн. оплачені не були зовсім.

Загальна заборгованість відповідача
за вказаними актами станом на час
звернення позивача до суду складала 359
307,44 грн. (184 466,16 грн. + 174 841,28 грн. = 359 307,44
грн.).

Відповідно до пункту 3.8. договору строк
оплати послуг за актом № 12 від 30.06.2013
року на загальну суму 919 654,38 грн.- до
04.07.2013 року, за актом № 13 від 10.10.2013 року
на суму 174 841,28 грн. - до 16.10.2013 року.

Несплата відповідачем зазначених сум
за актами у вказаний строк і є причиною
виникнення спору.

Відповідно до статті 929 Цивільного
кодексу України за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
перша статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства
(частина 2 статті 530 Цивільного кодексу
України).

У визначений договором строк
відповідач розрахунок за спірними
актами у повному обсязі не здійснив.

Заборгованість відповідача у сумі 184
466,16 грн. за актом № 12 від 30.06.2013 року та
у сумі 174 841,28 грн. за актом № 13 від 10.10.2013
року була сплачена ним тільки під час
розгляду справи, а саме: 11.04.2014 року у
загальній сумі 300 000,00 грн. та 14.04.2014 року
у сумі 59307,44 грн., що підтверджується
відповідними банківськими виписками
(а.с.141-142 том 1).

Таким чином, станом на час розгляду
справи відповідач повністю
розрахувався за надані йому позивачем
послуги, що і стало причиною зменшення
останнім розміру позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

За змістом частини першої статті 546
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою.

Згідно з частиною першою статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(частина третя статті 549 Цивільного
кодексу України).

Пунктом 4.3. договору сторони
передбачили, що у разі прострочення
оплати рахунків експедитора,
передбачених пунктом 3.8. цього договору
клієнт сплачує експедитору пеню,
розраховвану виходячи з розміру
подвійної облікової ставки,
встановленої НБУ, що діє на період
прострочення оплати рахунків
експедитора, за кожень день
прострочення, але не більше 5% від
простроченої до сплати суми.

З урахуванням обставин справи, умов
договору заявлена позивачем до
стягнення пеня за порушення строку
оплати заборгованості у сумі 184 466,16 грн.
за актом № 12 від 30.06.2013 року розрахована
за період 04.07.2013 року по 25.02.2014 року у
загальній сумі 9223,31 грн.

З огляду на нормативні вимоги частини
шостої статті 232 Господарського
кодексу України щодо шестимісячного
строку нарахування пені (від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано) період
нарахування пені за цим актом суд
зменшує з 04.07.2013 року по 04.01.2014 року, що в
цілому не впливає на розрахований
позивачем розмір пені у сумі 9223,31 грн.
та яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Заявлена позивачем до стягнення пеня у
сумі 8 282,21 грн. за порушення строку
оплати заборгованості у сумі 174 841,28 грн.
за актом № 13 від 10.10.2013 року розрахована
позивачем відповідно до умов договору
за період з 16.10.2013 року по 25.02.2014 року.

Перевіркою зазначеного розрахунку
підстав для зменшення пені не
вбачається.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню пеня у
загальній сумі 17 505,52 грн. (9223,31 грн. + 8
282,21 грн. = 17 505,52 грн.).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3%
річних та інфляційні втрати із
заборгованості у сумі 184 466,16 грн. за
актом № 12 від 30.06.2013 року розраховані
позивачем за період з 04.07.2013 року по
25.02.2014 року та складають: 3% річних - 3 593,30
грн., інфляційні втрати - 915,46 грн.

Перевіркою здійсненого розрахунку
порушень не встановлено.

Заявлені позивачем до стягнення 3%
річних та інфляційні втрати із
заборгованості у сумі 174 841,16 грн. за
актом № 13 від 10.10.2013 року розраховані
позивачем за період з 16.10.2013 року по
25.02.2014 року та складають: 3% річних - 1 911,28
грн., інфляційні втрати - 1577,77 грн.

Перевіркою здійсненого розрахунку
порушень не встановлено.

Загальна сума розрахованих позивачем 3%
річних складає 5 504,58 грн. (3 593,30 грн. + 1
911,28 грн. = 5 504,58грн.) та заявлена до
стягнення з позивача у сумі 5 503,80 грн.,
що є правом позивача.

Загальна сума розрахованих позивачем
інфляційних втрат складає 2 493,23 грн.
(915,46 грн. + 1 577,77 грн. = 2 493,23 грн.).

Перевіркою здійсненого розрахунку
інфляційних втрат порушень не
встановлено.

З урахуванням викладеного, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 25502,55 грн. (пеня - 17
505,52 грн. + 5 503,80 грн. - 3% річних + 2 493,23 грн. -
інфляційні втрати = 25 502,55 грн.).

Щодо розподілу судового збору суд
зазначає таке.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом (частина
2 статті 44 Господарського
процесуального кодексу України).

За статтею 4 Закону України "Про судовий
збір" за подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору встановлюється у
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" рівень
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі з 1 січня визначено у
сумі 1 218,00 гривень.

З урахуванням ціни позову у сумі 25502,55
грн. у зв'язку із зменшення позивачем
розміру позовних вимог, судовий збір
повинен складати 1827,00 грн. (1218,00 х 1,5 =
1827,00 грн.).

Під час звернення до суду позивач
сплатив за платіжним дорученням № 101
від 25.02.2014 року судовий збір у загальній
сумі 7 696,20 грн. (а.с. 7 том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума
судового збору складає 5 869,20 грн. (7 696,20
грн. - 1 827,00 грн. = 5 869,20 грн.).

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 7 Закону України "Про судовий
збір" сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного позивачу
підлягає поверненню з Державного
бюджету України на підставі ухвали
господарського суду судовий збір у
сумі 5 869,20 грн., сплачений відповідно до
платіжного доручення № 101 від 25.02.2014
року.

Відповідно до частини першої статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається на
відповідача у сумі 1 827,00 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металургтранс" (49000,
м. Дніпропетровськ, пл. Леніна, 1,
ідентифікаційний код 33074226) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промислова
Інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест"
(49005, м. Дніпропетровськ, вул. Обручева,
17, ідентифікаційний код 33612250) пеню у
сумі 17505,52 грн., 3% річних у сумі 5 503,80 грн.,
інфляційні втрати у сумі 2 493,23 грн.,
судовий збір у сумі 1 827,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Промислова
Інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест"
(49005, м. Дніпропетровськ, вул. Обручева,
17, ідентифікаційний код 33612250) з
Державного бюджету України надмірно
сплачений судовий збір у сумі 5869,20 грн.,
про що винести ухвалу.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 05.05.2014 року.

Суддя І.І. Колісник