ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2014 р.Справа № 922/765/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Френдій Н.А.

при секретарі судового засідання
Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтертехінвест", 49040,
м. Дніпропетровськ, вул. Мукаша
Салакунова, 25/6; адреса для листування:
70600, Запорізька область, м. Пологи, вул.
Пролетарська, 1, код 37988349; до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Козіївське", 62011,
Харківська область, Краснокутський
район, с. Козіївка, вул. Леніна, 40, код
30739637; про стягнення 120000,00грн. за
участю представників:

позивача - Бойко О.В., довіреність від
25.02.2014р.;

відповідача - Гур"янов С.Б., довіреність
від 14.04.2014р.

За відсутності клопотання сторін
технічна фіксація судового процесу не
здійснювалась.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтертехінвест"
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Козіївське" про
стягнення 120000,00грн. штрафу.

Свої вимоги мотивує неналежним
виконанням відповідачем зобов"язань
згідно угоди про розірвання договору
поставки сільськогосподарської
техніки №2-29/03/13 від 29.03.2013р. від 09.12.2013р.
в частині повної та своєчасної сплати
фіксованої суми штрафних санкцій,
передбачених договором у розмірі
120000,00грн. у строк до 25.01.2014р. (включно), в
якості правових підстав позову вказує
на норми ст.ст. 525, 526, 611, 625 ЦК України,
ст.ст. 193, 216, 218, 230, 231, 232 ГК України.

Суд перейшов до розгляду справи по суті
в судовому засіданні 19.03.2014р.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просить
суд позов задовольнити, посилаючись на
те, що відповідач, в порушення умов п.4
угоди про розірвання договору поставки
сільськогосподарської техніки №2-29/03/13
від 29.03.2013р. від 09.12.2013р., не сплатив
позивачу суму штрафних санкцій у
розмірі 120000,00грн. Також представник
позивача звернувся до суду з
клопотанням б/н від 16.04.2014р. (вх.№14328 від
28.04.2014р.) про долучення до матеріалів
справи доказів, наданих позивачем на
виконання вимог ухвали суду від 07.04.2014р.

Відповідач відзиву на поз-ову суду не
надав, його повноважний представник в
судовому засіданні проти позову не
заперечував, звернувся до суду з
клопотанням б/н від 05.05.2014р. (вх.№14742 від
05.05.2014р.), в якому, посилаючись на те, що
відповідач є сільськогосподарським
підприємством, характер роботи якого
має сезонний характер, те, що на даний
час проводяться посівні роботи, а майно
було повернуто позивачу в належному
стані, просить суд, на підставі п.3 ч.1
ст. 83 ГПК України зменшити штрафні
санкції до 30000,00грн.

Представник позивача проти
задоволення вказаного клопотання
заперечує.

Згідно ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтертехінвест"
(постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Козіївське" (покупець) 29.03.2013р. було
укладено договір поставки
сільськогосподарської техніки №2-29/03/13
(далі-Договір, а.с.10-13), відповідно до
пункту 1.1. якого постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені Договором строки покупцю
сільськогосподарську техніку, а
покупець зобов'язується прийняти та
сплатити за неї передбачену Договором
грошову суму.

Пунктом 1.2. Договору сторони узгодили
перелік сільськогосподарської
техніки, яку позивач забов'язався
поставити, а саме:

- вакуумну сівалку точного висіву МЕТRО
МТR-С 16F70 ВВР D3N з внесенням добрив у
кількості 1 шт., ціна з ПДВ 1095047,58грн.;

- висіваючий діск 26 отв. діам. 4,5 мм. у
кількості 16 шт., ціна з ПДВ 337,73грн.;

- висіваючий діск 26 отв. діам. 2,50 мм. у
кількості 16 шт., ціна з ПДВ 337,73грн.;

- гумові V-подібні прикотуючі колеса 2 XI3
(пара) у кількості 16 шт., ціна з ПДВ
1746,04грн.;

- надставка на баки добрив МЕТRО 16R у
кількості 1 шт., ціна з ПДВ 16208,29грн.

Пунктом 2.1. встановлено, що ціна товару
складає 1 150 000 грн.00 коп.

Договір набуває чинності з дня його
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до 31.12.2013
року. Після підписання Договору всі
попередні переговори вважаються
недійсними. Закінчення строку дії
Договору не звільняє сторін від
виконання тих обов'язків, які
залишилися не виконаними (пункт 10.2.
Договору).

Положенням пункту 6.1. сторони узгодили,
що оплата покупцем товару здійснюється
у безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника.

Оплата товару здійснюється двома
частинами наступним чином: - першу
частину ціни товару в розмірі 20 % від
ціни товару, що складає 230 000 грн. 00 коп.
покупець сплачує до 10 .04.2013 року; - другу
частину ціни товару в розмірі 80 % від
ціни товару, що складає 920 000 грн. 00 коп.
покупець сплачує до 01.11.2013 року (пункт
6.2. Договору).

На виконання умов Договору відповідач
оплатив суму попередньої оплати, а
саме 20 % від загальної ціни товару, у
розмірі 230 000 грн. 00 коп., що
підтверджується банківською випискою
від 12.04.2013 року (а.с.16, 17, рахунок на
оплату №127 від 29.03.2013р., а.с. 14).

Позивач поставив сільськогосподарську
техніку по видатковій накладній № 187
від 19.04.2013 року (а.с.15), а відповідач
прийняв товар на підставі довіреності
№ 15 від 17.04.2013 року (копія якої надана за
супровідним листом вх.№14328 від 28.04.2014р.).

Оплату другої частину ціни товару в
розмірі 80 % від загальної ціни товару,
що складає 920 000 грн. 00 коп., яку
відповідач повинен був сплатити до
01.11.2013 року, останній не здійснив.

Пунктом 10.3 Договору встановлено, що усі
додатки до Договору є його невід'ємною
частиною. Зміни та доповнення до цього
Договору здійснюються тільки у
письмовій формі та є дійсними після
підписання їх сторонами.

Сторони 09.12.2013р. уклали угоду про
розірвання договору поставки
сільськогосподарської техніки №2-29/03/13
від 29.03.2013р. (а.с.18), в якій домовилися, що
у зв'язку із порушенням покупцем своїх
зобов'язань за Договором поставки
сільськогосподарської техніки №2-29/03/13
від 29.03.2013р., покупець сплачує
постачальнику фіксовану суму штрафних
санкцій (пені, штрафу), передбачених
Договором у розмірі 120 000 грн. 00 коп. у
строк до 25 січня 2014 року (включно).

В п.3 угоди сторони погодили, що у
зв"язку з тривалим використанням
покупцем товару постачальник не
повертає покупцю грошові кошти,
отримані ним в якості попередньої
оплати вартості товару у розмірі
230000,00грн. У зв'язку із сплатою Покупцем
грошових коштів у розмірі 120 000,00 грн. в
якості оплати штрафних санкцій (пені,
штрафу) за порушення покупцем своїх
зобов'язань з перерахування грошових
коштів за поставлений товар
постачальник інших штрафних санкцій до
покупця не застосовує.

На виконання угоди про розірвання
договору відповідач повернув позивачу
товар, поставлений за договором
поставки сільськогосподарської
техніки №2-29/03/13 від 29.03.2013р., на
підтвердження чого 09.12.2013р. сторонами
був складений відповідний акт
приймання - передачі товару (а.с.19).

Разом з тим, в порушення умов угоди про
розірвання договору поставки
сільськогосподарської техніки №2-29/03/13
від 29.03.2013р., відповідач суму штрафних
санкцій у строк до 25 січня 2014 року не
сплатив, що є причиною виникнення
спору, доказів сплати штрафних санкцій
на момент розгляду справи в матеріалах
справи не міститься, судом таких
доказів не здобуто та не надано
сторонами.

Згідно з приписами статті 193
Господарського кодексу України та
статей 525, 526 Цивільного кодексу
України, цивільні та господарські
зобов'язання мають бути виконані
належним чином відповідно до закону та
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст.193,198 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов"язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов"язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених законом або договором.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідачем зобов'язання за угодою
про розірвання договору поставки
сільськогосподарської техніки №2-29/03/13
від 29.03.2013р. не виконано, оплата суми
штрафних санкцій не здійснена, позовні
вимоги позивача про стягнення 120000,00грн.
штрафу є обгрунтованими, доведеними
матеріалами справи, суд вбачає правові
підстави для задоволення позову в
повному обсязі.

Вирішуючи клопотання відповідача про
зменшення штрафних санкцій до 30000,00грн.,
на підставі п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, суд
керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

В силу п. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Вищий господарський суд України в п.
3.17.4. постанови пленуму від 26.12.2011р. №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначив, що
вирішуючи питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. Крім
того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 233
Господарського кодексу України.

В обґрунтування клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій
відповідач посилається лише на те, що
він є сільськогосподарським
підприємством, характер роботи якого
має сезонний характер, при цьому на
даний час останнім проводяться посівні
роботи, вартість пального збільшилась
на 50 %, а також на велику кредиторську
заборгованість. При цьому відповідач
не надав жодних доказів на
підтвердження важкого фінансового
стану, тощо. Також суд зазначає, що
належність підприємства до
сільськогосподарського не є
відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України підставою для
зменшення штрафних санкцій. Будь-яких
інших обставин, які могли б бути
враховані судом при вирішенні питання
про зменшення штрафних санкцій,
відповідач не наводить. при цьому суд
приймає до уваги те, що позивачем
підписана угода про розірвання
договору поставки
сільськогосподарської техніки №2-29/03/13
від 29.03.2013р., в якій останній погодився
саме із таким розміром штрафних
санкцій, і відповідно останній мав
усвідомлювати, що посівна розпочнеться
через кілька місяців (угода підписана у
грудні 2013 року). Тому підстав для
зменшення штрафних санкцій суд не
вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Козіївське" (62011,
Харківська область, Краснокутський
район, с. Козіївка, вул. Леніна, 40, код
30739637) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтертехінвест" (49040,
м. Дніпропетровськ, вул. Мукаша
Салакунова, 25/6; код 37988349) 120000,00 грн. (сто
двадцять тисяч гривень 00 копійок)
штрафу та 2400,00грн. витрат по сплаті
судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 06.05.2014 р.

Суддя Н.А. Френдій