ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 березня 2014 року Справа № 13/096-12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіДемидової
А.М.суддів:Бакуліної С.В. Добролюбової
Т.В. Могил С.К. Плюшка І.А.

розглянувши заявуПриватного
підприємства "ЛВТ"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 22.04.2013у
справі№ 13/096-12за позовомПриватного
підприємства "ЛВТ"доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Славянка"простягнення 2 429 480,55 грн.та за
зустрічним позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Славянка"доПриватного підприємства
"ЛВТ"простягнення 2 191 729,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством "ЛВТ" подано
позов про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Славянка" 2
176 635,36 грн. заборгованості за
поставлений товар, 217 663,536 грн.
неустойки, 28 690,68 грн. пені, 746,38 грн.
інфляційних втрат, 5 744,59 грн. 3% річних.

Відповідачем (Товариство з обмеженою
відповідальністю "Славянка") подано
зустрічний позов про стягнення з
Приватного підприємства "ЛВТ" суми
безпідставно отриманих коштів у
порушення виконання умов договору №
59/08-10 Сл/ЛВТ від 12.08.2010.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 01.10.2012 у справі №
13/096-12 у задоволенні первісного позову
відмовлено; зустрічний позов
задоволено: стягнуто з Приватного
підприємства "ЛВТ" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Славянка" 2 191 729,09 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 03.12.2012 у справі
№ 13/096-12 рішення Господарського суду
Київської області від 01.10.2012 скасовано,
прийнято нове, яким первісний позов
задоволено: стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Славянка"
на користь Приватного підприємства
"ЛВТ" 2 429 480,55 грн., з яких 2 176 635,36 грн.
основного боргу, 217 663,536 грн. неустойки,
28 690,68 грн. пені, 746,38 грн. інфляційних
втрат, 5 744,59 грн. 3% річних; у задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.04.2013 у справі № 13/096 12
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 03.12.2012
скасовано, рішення Господарського суду
Київської області від 01.10.2012 залишено в
силі.

Приватним підприємством "ЛВТ" подано
заяву про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 22.04.2013
у справі № 13/096 12, в якій заявник просить
зазначену постанову скасувати,
прийняти нове рішення, яким залишити в
силі постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.12.2012.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 22.01.2014
у справі № 922/2430/13, від 20.11.2013 у справі №
19/020-07/4/24, від 22.10.2013 у справі № 922/1653/13,
від 03.10.2012 у справі № 5006/16/54/2012, від 17.05.2007
у справі № 17/303, від 21.04.2011 у справі №
2-2/9081-2008, від 14.03.2012 у справі №
5023/6243/11(62/315-10), від 16.05.2012 у справі № 32/88,
від 14.09.2011 у справі № 20/5009/989/11, від 12.01.2011
у справі № 5020-7/396-3/094, від 22.04.2010 у справі
№ 41/229-09, від 27.10.2010 у справі № 19/31, від
20.12.2010 у справі № 8/190д/10, від 20.01.2011 у
справі 10/75/10 та на постанови Верховного
Суду України від 22.01.2013 у справі №
5006/18/13/2012, мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України статей 632, 652, 1212
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), внаслідок чого ухвалено різні
за змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, колегія суддів вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Звертаючись з даною заявою, заявник
доводить наявність неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права щодо наявності
підстав для стягнення заборгованості
за договором та стягнення безпідставно
набутих коштів.

У прийнятті постанови від 22.04.2013 у
справі № 13/096-12, про перегляд якої
просить заявник, та постанови Вищого
господарського суду України від 22.01.2014
у справі № 922/2430/13, на яку він
посилається, суд касаційної інстанції
у подібних правовідносинах, неоднаково
застосував приписи статті 1212 ЦК
України та дійшов протилежних
висновків щодо визнання коштів,
перерахованих покупцем за поставлену
згідно договору поставки продукцію,
такими, що отримані безпідставно. Так у
постанові від 22.04.2013 у справі № 13/096-12,
суд касаційної інстанції виходячи із
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи про
завищення постачальником ціни на
продукцію за договором поставки
продукції, погодився з висновками
судів попередніх інстанцій щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог щодо стягнення на
підставі статті 1212 Цивільного кодексу
України надмірно сплачених коштів за
договором як безпідставно отриманих.
Водночас у постанові від 22.01.2014 у справі
№ 922/2430/13 суд касаційної інстанції
підтримав висновки апеляційного
господарського суду щодо відсутності
підстав для задоволення позову про
стягнення сплачених коштів на підставі
статті 1212 Цивільного кодексу України
як безпідставно отриманих, оскільки
вказані кошти отримано відповідачем на
підставі договору. Крім того, у
постанові від 22.04.2013 у справі № 13/096-12 та
постановах від 20.11.2013 у справі №
19/020-07/4/24, від 22.10.2013 у справі № 922/1653/13, на
які заявник також посилається, Вищий
господарський суд України неоднаково
застосував норми матеріального права
та дійшов протилежних висновків щодо
наявності підстав для стягнення
заборгованості за договором. Таким
чином заявником доведено наявність
підстав для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Однак, Вищий господарський суд України
зазначає, що заявником вже подавалась
заява про перегляд постанови Вищого
господарського суду України від 22.04.2013
у справі № 13/096 12 з підстав неоднакового
застосування статей 632, 652, 1212 ЦК України
з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 03.10.2012
у справі № 5006/16/54/2012, від 17.05.2007 у справі
№ 17/303, від 21.04.2011 у справі № 2-2/9081-2008, від
14.03.2012 у справі № 5023/6243/11(62/315-10), від
16.05.2012 у справі № 32/88, від 14.09.2011 у справі
№ 20/5009/989/11, від 12.01.2011 у справі №
5020-7/396-3/094, від 22.04.2010 у справі № 41/229 09,
від 27.10.2010 у справі № 19/31, від 20.12.2010 у
справі № 8/190д/10, від 20.01.2011 у справі 10/75/10
та на постанову Верховного Суду
України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012,
тобто з тих же підстав, що й у даній
заяві, за результатами розгляду якої
було винесено ухвалу від 17.07.2013 про
відмову в допуску справи № 13/096-12 до
провадження Верховного Суду України,
що виключає можливість повторного
вирішення питання про допуск справи №
13/096-12 до провадження з аналогічних
підстав та посилання заявника на
зазначені судові рішення.

До кола судових рішень, на які може бути
здійснене посилання на підтвердження
підстави, встановленої пунктом 1
частини першої статті 11116 ГПК України,
належать виключно рішення суду
касаційної інстанції, ухвалені в
порядку розгляду касаційної скарги на
рішення судів попередніх інстанцій, а
тому на постанову Верховного Суду
України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012
також не може бути здійснене посилання,
оскільки останню прийнято згідно з
розділом ХІІ2 ГПК України, якою
встановлено порядок перегляду судових
рішень Верховним Судом України після
їх перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтями 11116, 11121 ГПК України,
Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 13/096-12 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий
суддяА.ДемидоваСудді:С.Бакуліна
Т.Добролюбова С.Могил І.Плюшко