номер провадження справи 17/15/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.04.2014
Справа № 908/502/14

Суддя Корсун В.Л., розглянувши заяву
управління державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
від 03.04.14 № 1/12-2260/кр про розстрочку
виконання рішення господарського суду
Запорізької області по справі № 908/502/14

за позовною заявою: комунального
підприємства "Водоканал", 69002, м.
Запоріжжя, вул. Артема, 61

до відповідача: управління державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області, 69057, м. Запоріжжя,
вул. О. Матросова, 26

про стягнення 915,79 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дунаєнко О.О.,
довіреність від 08.01.14 № 8

від відповідача: Нідзельська Т.Л.,
довіреність від 10.01.14 № 1/12-1

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 26.03.14 у справі
№ 908/502/14 позов КП "Водоканал" до
управління державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
(далі Управління) про стягнення з
відповідача 915,79 грн. основного боргу за
договором про надання послуг з
водопостачання та приймання стічних
вод у системи каналізації від 01.01.06 № 1400
задоволено у повному обсязі. Вказаним
рішенням суд вирішив: стягнути з
відповідача на користь КП "Водоканал"
915,79 грн. основного боргу та 1 827 грн.
судового збору.

08.04.14 до суду надійшла заява управління
державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області від 03.04.14
№ 1/12-2260/кр про розстрочку виконання
рішення господарського суду по справі
№ 908/502/14.

Ухвалою від 08.04.14 вказану заяву
прийнято судом до розгляду, судове
засідання призначено на 16.04.14.

Представник відповідача (заявника) в
судовому засіданні 16.04.14 підтримав
заяву від 03.04.14 № 1/12-2260/кр про
розстрочку виконання рішення
господарського суду по справі № 908/502/14
та просив суд розстрочити виконання
рішення суду терміном на 12 місяців.

Представник позивача в судовому
засіданні 16.04.14 проти заяви відповідача
про розстрочку виконання рішення
заперечив повністю з підстав
викладених у письмовому запереченні
від 16.04.14 № 3993.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін суд дійшов висновку, що заява
про розстрочку не підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Статтею 43 ГПК України закріплено, що
судочинство в судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та ін.
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
ін. особам, які беруть участь у справі,
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи
(ч. 1). Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2).

Приписами ч. 1 ст. 121 ГПК України
встановлено, що при наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця, за
поданням прокурора чи його заступника
або за своєю ініціативою господарський
суд, який видав виконавчий документ, у
10-ти денний строк розглядає це питання
у судовому засіданні з викликом сторін,
прокурора чи його заступника і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.1.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" від 17.10.12 № 9 (із змінами
станом на час розгляду заяви у суді)
визначено, що розстрочка означає
виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі. Строки
виконання кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому, (…) розстрочка можлива при
виконанні рішення, яке стосується
предметів, що діляться (гроші, майно, не
визначене індивідуальними ознаками;
декілька індивідуально визначених
речей тощо).

Згідно п. 7.2 вищевказаної постанови,
підставою для відстрочки, розстрочки
(…) рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому, слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
ст. 121 ГПК України, ця стаття не вимагає,
і господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи (…).

В обґрунтування своїх доводів щодо
ускладнення виконання рішення у цій
справі відповідач у заяві зазначив, що
виплату зазначеної у рішенні суду суми
Управління не має можливості сплатити
одразу, так як є державною установою та
утримується повністю за кошти
Державного бюджету України, які мають
цільове призначення. Кошторисом витрат
по Управлінню на 2014 рік за КЕКВ 2272
("оплата водопостачання та
водовідведення") передбачена лише
оплата поточних платежів, що становить
згідно Кошторису 1 141 грн. на місяць (13 700
грн. загальна сума на рік). Враховуючи
викладене, заявник просить суд на
підставі ст. 121 ГПК України та ст. 36
Закону України "Про виконавче
провадження", надати можливість
поетапно розрахуватись із позивачем та
розстрочити суму, яку належить
сплатити відповідачеві терміном на 12
місяців.

На підтвердження своїх тверджень
заявником до заяви додано:

- графік погашення
заборгованості;

- кошторис на 2014 рік, згідно із
змістом якого видатки на оплату
водопостачання та водовідведення
усього на рік 13 700 грн.;

- план асигнувань (за винятком надання
кредитів з бюджету) загального фонду
бюджету на 2014 рік.

Інших доказів в обґрунтування своєї
заяви відповідачем суду не надано.

Із наданого суду письмового
заперечення КП "Водоканал" від 16.04.14 №
3993 вбачається, що позивач заперечує
проти задоволення заяви відповідача
про надання розстрочки рішення по
справі № 908/502/14 з огляду на те, що
обставини, на які посилається
відповідач, лише вказують на
несприятливість виконання рішення
суду для нього в даний час, а не на
обставини, що унеможливлюють або
утруднюють виконання рішення суду у
даній справі. Також звернув увагу суду
на те, що станом на 16.04.14 намітилась
стійка тенденція до збільшення
дебіторської заборгованості перед КП
"Водоканал", загальна сума якої складає
168 млн. грн. Вищевказані обставини
негативно позначаються на
фінансово-господарській діяльності
комунального підприємства, позивача у
цій справі. А саме, несвоєчасне
надходження коштів за відпущену воду
не дає можливості своєчасно
розрахуватися за енергоносії, що, в
свою чергу, призводить до стягнення
штрафних санкції на користь ВАТ
"Запоріжжяобленерго".

Розглядаючи вказану заяву щодо
розстрочки виконання рішення у справі
№ 908/502/14, суд виходить з того, що остання
(розстрочка) допускається у виняткових
випадках (ч. 1 ст. 121 ГПК України) і
залежно від обставин справи. Разом з
тим, в чому полягає винятковість
обставин, які б, в свою чергу, могли бути
підставою для надання розстрочки
виконання судового рішення по цій
справі, заявник суду не довів, свою
заяву не обґрунтував, оскільки
наведені вище доводи заявника, а саме
що управління є державною установою,
яка утримається за кошти Державного
бюджету України і що Кошторисом витрат
по Управлінню на 2014 рік передбачена
лише оплата поточних платежів, не є
винятковими обставинами, що
унеможливлюють виконання рішення у
справі № 908/502/14 в розумінні ст. 121 ГПК
України, а отже і не можуть бути
підставою для розстрочення виконання
рішення суду.

Судом також прийнято до уваги, що
заявником разом із поданням цієї заяви
не надано суду доказів жодної оплати
відповідачем позивачу у добровільному
порядку присудженої до стягнення
рішенням суду по справі № 908/502/14
(набрало законної сили 04.04.14) суми
заборгованості.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
матеріальні інтереси обох сторін у
справі, їх фінансовий стан, інфляційні
процеси у економіці держави на даний
час, що може призвести у майбутньому до
знецінення коштів, яких тривалий час не
може одержати позивач на законних
підставах, ступінь вини відповідача у
виникненні спору, суд відмовляє у
задоволенні заяви управління
державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області від 03.04.14
№ 1/12-2260/кр про розстрочку виконання
рішення господарського суду по справі
№ 908/502/14 через необґрунтованість.

Суд також вважає за необхідне
зазначити наступне.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України з
питань удосконалення діяльності
прокуратури" від 18.09.12 5288-VI, який набрав
чинності 01.12.12, внесено зміни до деяких
законодавчих актів України, у т.ч. до
ГПК України.

Зокрема, друге речення ч. 1 ст. 116 ГПК
України викладено в наступній
редакції: "Після набрання судовим
рішенням законної сили наказ видається
за заявою стягувачу чи прокурору, який
здійснював у цій справі представництво
інтересів громадянина або держави в
суді, або надсилається стягувачу
рекомендованим чи цінним листом"; перше
речення частини другої виключено.

З огляду на викладене, а також
приймаючи до уваги те, що станом на час
винесення цієї ухвали від стягувача
(позивача) заява про видачу наказу на
виконання рішення суду від 17.03.14 у
справі № 908/502/14 (яке набрало
законної сили 04.04.14) не надходила, то
відповідний наказ судом не видавався.

Керуючись ст. ст. 43, 45, 22, 33, 34, 86, 116, 121 ГПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви
управління державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
від 03.04.14 № 1/12-2260/кр про розстрочку
виконання рішення господарського суду
по справі № 908/502/14.

Екземпляр ухвали надіслати сторонам у
справі.

Суддя
В.Л. Корсун