ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" квітня 2014 р. Справа №
5004/1041/12Господарський суд Волинської
області у складі: судді Якушевої І.О.,
при секретарі судового засідання Хомич
О.В., за участю представників:

від боржника - підприємця ОСОБА_1:
ОСОБА_2 (дов. б/н від 27.09.2012р.),

від стягувача - Торчинської селищної
ради: н/з,

від ВДВС Луцького РУЮ: Пирога С.С. -
заступник начальника (дов. б/н від
05.03.2014р.),

розглянувши скаргу підприємця ОСОБА_1
на дії та постанову відділу Державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції від 21.08.2013р.

у справі № 5004/1041/12

за позовом прокурора Луцького району в
інтересах держави в особі Торчинської
селищної ради

до підприємця ОСОБА_1,

третьої особи на стороні позивача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, управління Держкомзему
у Луцькому районі Волинської області

про звільнення тимчасово зайнятої
земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

09.10.2013р. підприємець ОСОБА_1 звернулась
до господарського суду із скаргою на
дії ВДВС Луцького РУЮ у справі №
5004/1041/12, в якій просить дії ВДВС
Луцького РУЮ щодо винесення постанови
від 21.08.2013р. про накладення штрафу в
розмірі 340 грн. визнати неправомірними,
скасувати постанову від 21.08.2013р. про
накладення штрафу.

Ухвалою суду від 10.10.2013р. скаргу
підприємця ОСОБА_1 було прийнято до
розгляду, її розгляд призначено на
30.10.2013р.

14.10.2013р. з Рівненського апеляційного
господарського суду на адресу
господарського суду Волинської
області надійшов лист про витребування
справи № 5004/1041/12 у зв'язку із
надходженням до Рівненського
апеляційного господарського суду
касаційної скарги підприємця ОСОБА_1 на
ухвалу Рівненського апеляційного
господарського суду від 27.09.2013р.

Ухвалою господарського суду від
21.10.2013р. провадження щодо розгляду
скарги підприємця ОСОБА_1 на дії
державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ
Пироги С.С. у справі № 5004/1041/12 було
зупинено до розгляду Вищим
господарським судом касаційної скарги
підприємця ОСОБА_1 на ухвалу
Рівненського апеляційного
господарського суду від 27.09.2013р. та
повернення справи № 5004/1041/12 до
господарського суду Волинської
області.

Ухвалами Вищого господарського суду
України від 11.12.2013р., від 04.03.2014р.
касаційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу
Рівненського апеляційного
господарського суду від 27.09.2013р. у
справі № 5004/1041/12 були повернуті
скаржнику без розгляду.

20.03.2014р. матеріали справи № 5004/1041/12
повернуто до господарського суду
Волинської області.

Ухвалою господарського суду від
24.03.2014р. провадження з розгляду скарги
ОСОБА_1 поновлено, розгляд скарги
призначено на 09.04.2014р.

За клопотанням представника заявника
запис розгляду скарги здійснювався за
допомогою програмно-апаратного
комплексу «Діловодство».

В судовому засіданні представник
підприємця ОСОБА_1 скаргу підтримав.

Торчинська селищна рада письмових
пояснень на скаргу не надіслала.

Представник ВДВС Луцького РУЮ просив
залишити скаргу без задоволення,
посилаючись на те, що діяв в межах вимог
законодавства.

Скаргу розглянуто за відсутності
представника стягувача - Торчинської
селищної ради у зв'язку з її належним
повідомленням, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення суду .

Заслухавши пояснення представників
боржника, ВДВС Луцького РУЮ, дослідивши
матеріали скарги суд дійшов висновку
про залишення скарги без задоволення з
огляду на таке.

Згідно з п.2 ст. 13 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусового
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 25 Закону України „Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

У відповідності до ч. 5 даної статті
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження не пізніше
наступного дня надсилається стягувачу,
боржнику та органу, який видав
виконавчий документ.

18.07.2013 року ВДВС Луцького РУЮ було
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
виконання наказу господарського суду
№5004/1041/12-2 від 11.07.2013р.

Пунктом 2 постанови запропоновано
боржнику самостійно виконати рішення
суду у строк до семи днів з моменту
винесення постанови.

Копію постанови боржник отримав 27.07.2013
року, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Самостійно рішення суду боржником
виконано не було, що підтверджується
актом, складеним ВДВС Луцького РУЮ
08.08.2013р., з заявами про відкладення
провадження виконавчих дій,
передбаченими ст.35 Закону України «Про
виконавче провадження», боржник не
звертався.

08.08.2013 року ВДВС Луцького РУЮ прийнято
постанову про накладення штрафу на
підприємця ОСОБА_1 в розмірі 170 грн. за
невиконання рішення суду.

Зокрема, актом від 08.08.2013 року ВДВС
Луцького РУЮ встановлено, що при виїзді
за адресою: смт. Торчин, АДРЕСА_1,
боржником ОСОБА_1 не звільнено від
торгового кіоску земельну ділянку
площею 5 м.кв., що знаходиться в
смт.Торчин по АДРЕСА_1 та не приведено
її в попередній стан. При цьому
зазначено, що боржника зобов'язано
виконати рішення суду до 14.08.2013 року та
попереджено про те, що в разі
невиконання рішення суду до 14.08.2013р. на
неї буде накладено штраф в сумі 340 грн.
та державним виконавцем будуть вжиті
заходи стосовно його примусового
виконання.

Після цього, з метою перевірки стану
виконання рішення суду державний
виконавець виїжджав за адресою: смт.
Торчин, АДРЕСА_1, та встановив, що
рішення суду у встановлений строк
повторно добровільно не виконано. На
підтвердження цього ВДВС Луцького РУЮ
подано акт від 21.08.2013р.

Як пояснив в судовому засіданні
представник ВДВС Луцького РУЮ, після
того, як було встановлено повторне
добровільне невиконання боржником
рішення суду, його було виконано в
примусовому порядку. На підтвердження
цього ВДВС Луцького РУЮ подано акт від
21.08.2013р.

Також, керуючись ст.ст.11,89 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ВДВС Луцького РУЮ 21.08.2013 року прийнято
постанову про накладення штрафу на
підприємця ОСОБА_1 в розмірі 340 грн. за
повторне невиконання рішення суду у
строк, встановлений державним
виконавцем.

Відповідно до ст. 89 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Поважних причин, які б давали підстави
не виконувати рішення суду,
підприємець ОСОБА_1 не навела, доказів
на підтвердження цього не подала.

Акт від 23.04.2014р., поданий представником
підприємця ОСОБА_1 на підтвердження
добровільного виконання нею рішення
суду, не приймається судом як належний
доказ, оскільки складений за участю
самої підприємець ОСОБА_1, яка є
зацікавленою особою, та ОСОБА_4, яка
згідно з поясненнями представника є
сусідкою підприємця ОСОБА_1 по
торговому місцю.

З доводами представника заявника про
те, що постановою апеляційного суду
Волинської області від 09.01.2014р.
підтверджується неправомірність дій
ВДВС Луцького РУЮ погодитись не можна,
оскільки із змісту цієї постанови
випливає, що апеляційний суд,
розглядаючи скаргу ОСОБА_1 на постанову
Луцького міськрайонного суду від
16.12.2013р. про визнання ОСОБА_1 винною у
вчиненні правопорушень, передбачених
ст.ст.173, 185 КУпАП, встановив допущені
судом першої інстанції неповноту
провадження у справі, невідповідність
викладених у постанові висновків
фактичним обставинам справи, що
викликало сумнів у кваліфікації
вчинених дій, а тому апеляційну скаргу
ОСОБА_1 було задоволено, а постанову
Луцького міськрайонного суду від
16.12.2013р. скасовано.

Таким чином, з огляду на те, що боржник
повторно без поважних причин не
виконав рішення суду, у ВДВС Луцького
РУЮ були правові підстави для
прийняття постанови від 21.08.2013р. про
накладення штрафу на підприємця ОСОБА_1
в розмірі 340 грн. за повторне
невиконання рішення суду у строк,
встановлений державним виконавцем.

За таких обставин, скарга підприємця
ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій
ВДВС Луцького РУЮ щодо винесення
постанови від 21.08.2013р. про накладення
штрафу в розмірі 340 грн., скасування
цієї постанови, до задоволення не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 115, 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, ст.1, ч.ч. 2,5 ст.25, ч.1 ст.6, ст.89
Закону України "Про виконавче
провадження", п.2 ст. 13 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів",
господарський суд

у х в а л и в:

скаргу підприємця ОСОБА_1 про
визнання неправомірними дій ВДВС
Луцького РУЮ щодо винесення постанови
від 21.08.2013р. про накладення штрафу в
розмірі 340 грн., скасування цієї
постанови, залишити без задоволення.

Суддя
І. О. Якушева