ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2014 р.
Справа № 911/494/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Антонової В.М.,
розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна»до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрзернопром-Іванків»про стягнення 585
935, 56 грн. за участю представників
сторін:

від позивача: Смоленська А.В.
(довіреність №136 від 29.11.2013);

від відповідача: Ніколаєнко В.С.
(довіреність б/н від 03.06.2013).

секретар судового засідання: Івічева
О.В.

Обставини справи:

14.02.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна» (далі
- позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою №2285 від 06.02.2014
(вх.№520/14) до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрзернопром-Іванків»
(далі-відповідач) про стягнення 585 935,56
грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором №6830/339148 від 20.02.2013 зокрема,
щодо проведення повної та своєчасної
оплати за поставлений товар.

В результаті чого позивач просить суд
стягнути з відповідача - 585 935,56 грн., з
яких 526 460,00 грн. - основний борг, 52 646,00
грн. - штраф, 4 197,26 грн. - 3% річних, 2632,30
грн. - інфляційні.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 14.02.2014 року порушено
провадження у справі №911/494/14 та
призначено розгляд справи на 13.03.2014
року.

25.02.2014, через канцелярію господарського
суду Київської області, представник
позивача клопотанням №3498 від 25.02.2014
подав документи витребувані ухвалою
господарського суду Київської області
від 14.02.2014.

12.03.2014, через канцелярію господарського
суду Київської області, представник
відповідача подав клопотання б/н від
11.03.2014, в якому просить перенести судове
засідання.

У судове засідання 13.03.2014 представник
позивача з'явився, представник
відповідача не з'явився.

13.03.2014, у судовому засіданні,
представник позивача подав клопотання
б/н від 13.04.2014 (вх. №4453/14), в якому просить
суд продовжити строк розгляду спору на
п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 13.03.2014 було відкладено
розгляд справи, згідно з п.1 ч.1 ст.77 ГПК
України та продовжено строк вирішення
спору у справі №911/494/14 на п'ятнадцять
днів з 16.04.2014 по 30.04.2014.

14.04.2014, через канцелярію господарського
суду Київської області представник
відповідача подав супровідним листом
б/н від 14.04.2014 (вх. 6920/14) копії документів
витребуваних ухвалою господарського
суду Київської області від 14.02.2014.

У судовому засідання 14.04.2014
представники сторін з'явилися.

14.04.2014, в судовому засіданні було
оголошено перерву на 28.04.2014.

У судовому засідання 28.04.2014 представник
позивача підтримав вимоги викладені в
позовній заяві №2285 від 06.02.2014 (вх.№520/14
від 14.02.2014).

Представник відповідача, в судовому
засіданні 28.04.2014 не заперечив проти
вимог викладених в позовній заяві №2285
від 06.02.2014 (вх.№520/14 від 14.02.2014).

У судовому засіданні 28.04.2014 року
господарським судом на підставі ст. 85
ГПК України було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши представлені
докази в їх сукупності, суд встановив:

20.02.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна»
(продавець за договором, позивач у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Укрзернопром-Іванків» (покупець за
договором, відповідач у справі) було
укладено договір №6830/339148 (далі -
договір), відповідно до п.1.1. договору
покупець в порядку та на умовах,
визначених в цьому договорі,
зобов'язується передати у власність
покупцю, а покупець в порядку та на
умовах, визначених в цьому договорі,
зобов'язується прийняти та оплатити
товар (насіння сільськогосподарських
культур), в кількості, асортименті, у
терміни і за цінами, зазначеними у
додатку (додатках) до даного договору.

Відповідно до п.1.2. договору асортимент,
кількість та одиниця виміру, умови
постачання, оплати товару та його
вартість узгоджується сторонами у
відповідних додатках, які є невід'ємною
частиною даного договору.

Пунктом 4.1 договору зазначено,
продавець поставляє товар покупцеві
на умовах, що зазначаються в додатках,
які є невід'ємною частиною даного
договору.

Пунктом 10.1. договору зазначено, що
дійсний договір набирає сили з моменту
його підписання і діє до 31 грудня 2013
року, а в частині фінансових
розрахунків-до повного виконання
сторонами умов дійсного договору.

Як встановлено господарським судом, на
виконання умов договору Товариство з
обмеженою відповідальністю «АМАКО
Україна» за поставило Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Укрзернопром-Іванків» товар-соняшник
на суму 81 166,50 доларів США або 658 260,31
грн. (п.2.2. специфікації), що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копією специфікації б/н від 12
березня 2013 року та копії видаткової
накладної №Dn001000/339148 від 20 квітня 2013
року, документи підписано
уповноваженими сторонами та скріплено
печатками.

Оригінали документів оглянуто в
судовому засідання, копії містяться в
матеріалах справи.

Господарським судом встановлено, що
вищезазначені документи оформлені
відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Положення «Про
документальне забезпечення записів
бухгалтерського обліку» затвердженого
наказом Міністерства Фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 щодо
зазначення обов'язкових в ній
реквізитів, а саме: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ; назву документа
(форми); дату і місце складення
документа; зміст та обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції (у натуральному
таабо вартісному виразі); посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші данні,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Також господарський суд бере до уваги
подані позивачем банківські виписки:

виписки по рахунку з 04.04.2013 по 04.04.2013,
відповідно до якої 04.04.2013 здійснена
часткова оплата на суму 85 800,00 грн.;

виписки по рахунку з 13.04.2013 по 15.04.2013,
відповідно до якої здійснена часткова
оплата на суму 46 000,00 грн.

Також сторонами підписано та скріплено
печатками акт звірки взаємних
розрахунків з 01.01.2013 по 18.12.2013,
відповідно до якого кінцеве сальдо
складає 526 460,00 грн.

Відтак, станом час розгляду спору в
суді сума боргу відповідача перед
позивачем за поставлений товар
становить 526 460,00 грн.

Жодних документів (ні копій платіжних
доручень, ні банківських виписок), які б
свідчили про здійснення повної оплати
за отриманий товар за вищевказаною
видатковою накладною відповідачем
суду не надано.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Зі змісту укладеного між сторонами
договору вбачається, що за своєю
правовою природою вказаний договір є
договором поставки.

В силу вимог ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товари у власність
покупця для виконання його
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України відносить
обов'язок оплати товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу
України за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

до статей 712, 692 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Ціна товару та умови його оплати
зазначаються в додатках до даного
договору (п.5.1. договору).

Відповідно до п.5.2. договору загальна
вартість товару до даного договору
складається з вартості товару
складається з вартості товару,
зазначеного в додатках до даного
договору.

Пунктом 2.1. специфікації б/н від 12
березня 2013 року зазначено, що загальна
вартість товару, без ПДВ, складає
гривневий еквівалент 81 166,50 (вісімдесят
одна тисяча сто шістдесят шість
доларів США, 50 центів), що підлягає
сплаті по курсу перерахунку 98,11 грн. за
долар США).

Пунктом 7.1 специфікації встановлено, що
умови оплати покупець зобов'язується
сплатити продавцю 100% загальної
вартості товару на наступних умовах:
аванс в розмірі 20% від загальної
вартості товару, що складає гривневий
еквівалент 16 230, 00 (шістнадцять тисяч
двісті тридцять доларів США 00 центів)
та підлягає сплаті по курсу
перерахунку (згідно перерахунку
становить 131 625,3 грн.), протягом п'яти
банківських днів з дати укладення
даного додатку.

П'ятиденний термін закінчується 19.03.2013,
проте відповідно до банківської
виписки частина суми була оплачена
лише 04.04.2013 в розмірі 85 800,00 грн., інша
частина 15.04.2013 в розмірі 46 000,00 грн.

Пунктом 7.2 специфікації встановлено, що
решта 80 % від загальної вартості товару,
що складає гривневий еквівалент 64936,50
(шістдесят чотири тисячі дев'ятсот
тридцять шість доларів США 50 центів) та
підлягає сплаті по курсу перерахунку
до 01 листопада 2013 року (по курсу
перерахунку сума становить 526 635,01 грн.).

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач не виконав взятого на себе
зобов'язання в повному обсязі та в
строк, встановлений договором, і його
заборгованість станом на момент
розгляду справи у суді становить 526 460,00
грн.

Враховуючи викладене та з огляду на те,
що відповідачем факт існування
заборгованості не заперечується, суд
дійшов висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 526 460,00 грн. є
обґрунтованою, документально
підтвердженою та такою, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем свого
обов'язку за договором позивач просить
суд стягнути з відповідача штрафу в
розмірі 52 646,0 грн.

Відповідно до п.9 специфікації у разі
порушення покупцем умов оплати товару,
визначених в п.7.2. даного додатку,
покупець зобов'язаний сплатити
продавцю штраф у розмірі 10% від суми
простроченого грошового зобов'язання,
що підлягає сплаті в гривнях по курсу
перерахунку, дійсному в день
виникнення у покупця заборгованості,
але не нижчому за курс перерахунку на
дату укладання даного додатку.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок штрафу, господарський суд
дійшов висновку, що він відповідає
вимогам законодавства, умовам
договору, є арифметично вірним та
підлягає задоволенню в розмірі
заявленому позивачем - 52 646,00 грн. (526
460,00 x10/100).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем свого грошового
зобов'язання за договором в частині
своєчасної оплати вартості
поставленого товару, позивач також
просить суд стягнути з відповідача 4
197,26 грн. 3% річних за період з 02.11.2013 по
06.02.2014та 2 632,30 грн. інфляційні за
грудень 2013 року.

Стаття 625 Цивільного кодексу України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Оскільки, відповідачем прострочено
виконання грошового зобов'язання, то
відповідно вимога позивача про
стягнення з відповідача 3 % річних,
нарахованих на суму боргу за
поставлений товар, є правомірною.

Здійснивши власний розрахунок 3 %
річних за допомогою калькулятора
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій «ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.», господарський
суд встановив, що розрахунок позивача є
арифметично вірним.

Таким чином, позов в частині стягнення
3% підлягає задоволенню в повному
розмірі, а саме в сумі 4 197,26 грн.

Здійснивши власний розрахунок
інфляційних за допомогою калькулятора
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій «ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.», господарський
суд встановив, що розрахунок позивача є
невірним, а саме невірно зазначено
період нарахування.

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляції02.11.2013 -
06.02.1.0094738.14531198.14Проте, виходячи з
того, що позивачем заявлено до
стягнення 2 632,30 грн. інфляційних, заяв
про збільшення позовних вимог
позивачем не подавалось, а
господарський суд позбавлений права
виходити за межі позовних вимог (п.2 ст.
83 ГПК України та п.14 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 11.04.05 р. № 01-8/344 «Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2004 році»), позовні вимоги
підлягають задоволенню саме у
заявленій до стягнення сумі 2 632,30 грн.
інфляційних.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на те, що відповідач не подав
докази, що підтверджують своєчасне
виконання ним своїх зобов'язань,
оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, виходячи з
вищевикладених обставин справи,
господарський суд дійшов висновку, що
заявлені позовні вимоги є
правомірними, документально
підтвердженими, відповідачем не
спростованими, тому позов підлягає
задоволенню повністю, а саме у сумі 585
935,56 грн., з яких 526 460,00 грн. основного
боргу, 52 646,00 грн. штрафу, 4 197,26 грн. 3%
річних та 2 632,30 інфляційні.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 ГПК України
передбачено, що судовий збір
покладається у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

За таких обставин, судовий збір
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ГПК України
покладається повністю на Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Укрзернопром-Іванків» в розмірі 11 718,71
грн.

Керуючись ст. ст. 44, 49, ст. ст. 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрзернопром-Іванків» (07200, Київська
обл., Іванківський район, село
Прибірськ, вулиця Шевченка, будинок 1,
ідентифікаційний код: 35585176) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна» (08322,
Київська обл., Бориспільський район,
село Проліски, вулиця Броварська,
будинок 2, ідентифікаційний код: 21665011) 526
460 (п'ятсот двадцять шість тисяч
чотириста шістдесят) грн. 00 коп.
основного боргу, 52 646 (п'ятдесят дві
тисячі шістсот сорок шість) грн. 00 коп.
штрафу, 4 197 (чотири тисячі сто
дев'яносто сім) грн. 26 коп. 3% річних та 2
632 (дві тисячі шістсот тридцять дві) грн.
30 коп. інфляційні та 11 718 (одинадцять
тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 71 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду Київської
області набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
В.М. Антонова

Повне рішення складено 08.05.2014 року