ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.04.14р. Справа № 18/180

За скаргою: ліквідатора Приватного
виробничого підприємства
"Експрес-Імпекс" арбітражного
керуючого Лихопьока Дениса Павловича

на дії Управління Державної
казначейської служби України у м.
Дніпродзержинську

У справі:

за позовом Приватного виробничого
підприємства "Експрес-Імпекс", м.
Дніпродзержинськ

до В1: Баглійського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського

управління юстиції, м.
Дніпродзержинськ

В2: Дніпропетровської філії
спеціалізованого державного
підприємства

"Укрспецюст", м. Дніпропетровськ

третя особа 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Відкрите акціонерне
товариство Комерційний банк
"Південкомбанк", м. Дніпропетровськ
третя особа 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Сабол", м.
Дніпропетровськ

третя особа 3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Закрите
акціонерне товариство "Міст України", м.
Дніпропетровськ

про зобов"язання повернення в натурі
майна - підшипників у кількості 2 196шт.
балансовою вартістю 617 252,02грн.

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від скаржника (позивача): Лихопьок Д.П.,
ліквідатор, арбітражний керуючий

від відповідача 1: не з"явився

від відповідача 2: не з"явився

від третіх осіб 1, 2, 3: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2002 року Приватне виробниче
підприємство "Експрес-Імпекс"
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
відповідача про зобов"язання
останнього повернути в натурі вилучене
майно - підшипники в кількості 2 196 шт.
балансовою вартістю 617 252,02 грн.

З урахуванням зміни позовних вимог,
позивач просив стягнути з відповідача
грошову компенсацію завданих йому
збитків в сумі 617 252,02 грн., так як за
заявою відповідача повернення майна в
натурі не є можливим у зв"язку із його
відсутністю.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 06.12.2002р.
позовні вимоги позивача задоволено,
стягнуто з відповідача на користь
позивача 617 252,02 грн. та судові витрати.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
22.04.2003р. рішення господарського суду
від 06.12.2002 р. залишено без змін.

21.05.2003р. на виконання рішення
господарського суду від 06.12.2002р. видано
наказ.

18.09.2003р. ухвалою суду змінено порядок
виконання рішення суду від 06.12.2002р.

Ухвалами Вищого господарського суду
України від 26.06.2003р. та 01.03.2004р.
повернуто без розгляду касаційні
скарги ВДВС Баглійського РУЮ на
рішення господарського суду від
06.12.2002р. та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суд від 22.04.2003р.

19.09.2007р. ухвалою суду боржника по справі
замінено на Баглійський ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ.

23.12.2010р. господарським судом
Дніпропетровської області розглянуто
справу за нововиявленими обставинами
та прийнято ухвалу про залишення
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 06.12.2002р.
без змін.

11.02.2014р. від ліквідатора
Приватного виробничого підприємства
"Експрес-Імпекс" арбітражного
керуючого Лихопьока Дениса Павловича
надійшла скарга на дії Управління
Державної казначейської служби
України у м. Дніпродзержинську, в якій
він, посилаючись на ст.121-2
Господарського процесуального кодексу
України, просив: визнати
неправомірними дії Управління
Державної казначейської служби
України у м. Дніпродзержинську при
розгляді заяви про виконання рішення
суду; зобов'язати Управління
Державної казначейської служби
України у м. Дніпродзержинську
прийняти заяву ліквідатора ПВП
"Експрес-Імпекс" про виконання рішення
суду, на підставі ухвали
господарського суду Дніпропетровської
області від 18.09.2003р. по справі №18/180 та
ухвали господарського суду
Дніпропетровської області від 19.09.2007р.
по справі №18/180, як єдиного виконавчого
документа. В обгрунтування поданої
скарги зазначає, що з моменту набрання
законної сили рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
06.12.2002р. він неодноразово звертався до
органів державної виконавчої служби із
заявами про виконання даного рішення
суду в примусовому порядку. Однак,
кожен раз виконавчі документи
повертались ПВП "Експрес-Імпекс" без
виконання у зв"язку з відсутністю майна
боржника, на яке можливо було б
звернути стягнення та реалізувати його
в подальшому в рахунок погашення
заборгованості. Останнє виконавче
провадження було відкрито постановою
відділу примусового виконання рішення
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області від 18.07.2012р.
Постановою від 14.02.2013р. виконавчий
документ було повернуто стягувачу у
зв"язку з набранням чинності Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень". Виконуючи
вимоги Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень",
скаржник звернувся із заявою про
виконання рішення суду до Управління
Державної казначейської служби
України у м. Дніпродзержинську. Листами
Управління Державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську
за вих.№01-12/1403 від 18.07.2013р., вих.№01-12/2212
від 18.11.2013р. та вих. № 01-12/2665 від 31.12.2013р.
заяви про виконання рішення суду та
виконавчі документи були повернуті ПВП
"Експерс- Імпекс" без виконання. В
останньому листі за № 01-12/2665 від 31.12.2013р.
Управління Державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську
зазначило, що для належного виконання
рішення суду необхідно надати заяву
про виконання рішення суду із
зазначенням реквізитів банківського
рахунку, на який слід перерахувати
кошти, наказ господарського суду
Дніпропетровської області про
примусове виконання рішення суду та
належним чином завірені ухвали суду
про зміну порядку виконання рішення
суду. Однак, скаржник вважає, що дані
дії є незаконними, оскільки ухвала
господарського суду Дніпропетровської
області від 18.09.2003р. та ухвала
господарського суду Дніпропетровської
області від 19.09.2007р. є єдиним виконавчим
документом.

Ухвалою господарського суду від
25.02.2014р. дану скаргу прийнято до
розгляду.

У судове засідання відповідачі та
Управління Державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську
не з"явились, про час та місце розгляду
скарги повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали скарги,
заслухавши пояснення скаржника
(позивача), господарський суд встановив
наступне.

Як вбачається із поданої скарги,
скаржник звернувся до суду,
посилаючись на ст.121-2 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно ст.121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
"Про державну виконавчу службу"
органами державної виконавчої служби
є: Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Отже, стаття 121-2 Господарського
процесуального кодексу України
підлягає застосуванню під час розгляду
скарг на дії чи бездіяльність саме
органів Державної виконавчої служби, а
не органів Державної казначейської
служби України.

На підставі викладеного, суд вважає, що
скаргу ліквідатора Приватного
виробничого підприємства
"Експрес-Імпекс" арбітражного
керуючого Лихопьока Д.П. на дії
Управління Державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську
необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ліквідатора Приватного
виробничого підприємства
"Експрес-Імпекс" арбітражного
керуючого Лихопьока Д.П. на дії
Управління Державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську
відхилити.

Суддя В.І. Петрова