ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р.
Справа № 911/566/14

Господарський суд Київської області в
складі судді Скутельника П.Ф., при
секретарі Жилі Б.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи №911/566/14

за позовом відокремленого підрозділу
"Північна електроенергетична система"
державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго",
ідентифікаційний код: 00131624,
місцезнаходження: 61003, м. Харків, вул.
Кооперативна, буд. 12/14,

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ГЛОБАЛ АВТОГРУП",
ідентифікаційний код: 38097363,
місцезнаходження: 08600, Київська обл., м.
Васильків, вул. Тракторна, буд. 13,

про стягнення,

за участю представників сторін:

від позивача: Страшок В.М., який діє на
підставі довіреності від 09.01.2014 року
б/н;

від відповідача: не з'явився, -

Обставини справи:

відокремлений підрозділ "Північна
електроенергетична система"
державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго" (далі
за текстом: Позивач) звернувся до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ
АВТОГРУП" (далі за текстом: Відповідач)
про стягнення штрафних санкцій за
договором від 29.03.2013 року №80-1/1052-13 у
вигляді пені у сумі 8 954,88 грн. (вісім
тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири гривні
88 коп.) та штрафу у сумі 11 827,20 грн.
(одинадцять тисяч вісімсот двадцять
сім гривень 20 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує
тим, що Відповідач не виконав належним
чином зобов'язання за договором
купівлі-продажу від 29.03.2013 року №80-1/1052-13
з своєчасної поставки товару, у зв'язку
з чим за Відповідачем утворилась
заборгованість у вигляді пені у сумі 8
954,88 грн. (вісім тисяч дев'ятсот
п'ятдесят чотири гривні 88 коп.) та
штрафу у сумі 11 827,20 грн. (одинадцять
тисяч вісімсот двадцять сім гривень 20
коп.).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 26.02.2014 року порушено
провадження у справі №911/566/14, розгляд
якої призначено на 24.03.2014 року.

24.03.2014 року в судове засідання з'явився
представник Позивача, який виконав
вимоги ухвали суду від 26.02.2014 року,
надав свої пояснення по справі. В
судове засідання з'явився представник
Відповідача, який вимоги ухвали суду
від 26.02.2014 року в повному обсязі не
виконав, витребувані судом документи
не подав, надав пояснення по справі.
Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.03.2014 року розгляд справи
відкладено на 22 квітня 2014 року;
повторно зобов'язано відповідача
подати: відзив на позовну заяву у
порядку, передбаченому ст. 59 ГПК
України, з наданням доказів, що
підтверджують викладені в ньому
обставини в оригіналі - для огляду і
належним чином засвідчені копії для
долучення до матеріалів справи, а також
докази направлення цих документів
позивачу.

22.04.2014 року в судове засідання з'явився
представник Позивача, який надав
пояснення по справі, позов підтримав та
просив задовольнити. Представник
Відповідача в судове засідання не
з'явився, про причини нез'явлення суд не
повідомив, вимоги ухвал суду від 26.02.2014
року та від 24.03.2014 року не виконав,
витребувані судом документи не подав. У
зв'язку з цим, спір розглядався за
наявними у справі матеріалами, після
дослідження яких суд видалився до
нарадчої кімнати для прийняття рішення
у справі, оголошення якого призначено
на 22.04.2014 року.

Відповідно до абз. 2 п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року за №18,
у разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1
ГПК), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

Беручи до уваги викладене, а також те,
що представник Відповідача був
присутній у судовому засіданні 24.03.2014
року, що підтверджується протоколом
судового засідання від 24.03.2014 року у
справі №911/566/14, суд дійшов висновку, що
Відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Оскільки Відповідач про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, доказів, на які він
посилався би, як на підставу для
відмови в задоволенні позову, суду не
надав, то відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, з'ясувавши фактичні
обставини, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дослідивши подані докази, суд -

Встановив:

відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного
кодексу України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правововідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утримуватися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

29.03.2013 року між відокремленим
підрозділом "Північна
електроенергетична система"
державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго"
(покупець) та товариством з обмеженою
відповідальністю "ГЛОБАЛ АВТОГРУП"
(продавець) укладено договір від 29.03.2013
року №80-1/1052-13 (далі за текстом: Договір),
згідно п.п. 1.1., 1.2. якого, постачальник
зобов'язується поставити у
квітні-червні 2013 році покупцеві товар,
зазначений у специфікації (додаток №1
до договору), а покупець - прийняти і
оплатити такий товар. Найменування
товару - автомобілі для перевезення не
менше ніж 10 людей (автомобіль
підвищеної прохідності Chevrolet Niva GLC).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору, ціна
цього договору становить 140 800,00 грн.,
крім того ПДВ 20% - 28 160,00 грн., разом з ПДВ
20% - 168 960,00 грн. Вартість одиниці товару
зазначена в специфікації (додаток №1 до
договору).

Пунктами 4.1.1., 4.1.2. Договору визначено,
що розрахунки проводяться шляхом
здійснення покупцем попередньої
оплати від ціни договору впродовж 20
банківських днів з моменту підписання
договору в розмірі 30%, що становить 42
240,00 грн., крім того ПДВ 20% - 8 448,00 грн.,
разом з ПДВ 20% - 50 688,00 грн. Попередня
оплата здійснюватиметься на підставі
цього договору. Здійснення покупцем
остаточного розрахунку впродовж 20-ти
банківських днів з моменту отримання
товару, підписання сторонами акту
приймання-передачі товару, та після
податкової накладної в Єдиному реєстрі
податкових накладних відповідно до
пункту 201.10 статті 201 і пункті 11
підрозділу 2 розділу ХХ Податкового
кодексу України і надання її покупцю.

Договором у п.п. 5.1., 5.2. визначено, що
строк поставки товару складає 5
календарних днів з моменту отримання
попередньої оплати. Постачальник
здійснює доставку товару на склад
покупця за адресою - м. Харків, вул.
Кооперативна, 12/14. Постачальник
постачає товар на умовах DDP. При
тлумаченні умов поставки мають силу
Міжнародні правила інтерпретації
комерційних термінів ІНКОТЕРМС 2010.

Згідно п. 6.3.1. Договору, постачальник
зобов'язаний забезпечити поставку
товару у строки, встановлені цим
договором.

Відповідно до п.п. 7.2., 7.9. Договору,
передача товару по кількості, якості
засвідчується в акті
приймання-передачі товару підписами
кожної із сторін. Акт
приймання-передачі товару складається
у двох примірниках, по одному для
кожної із сторін. Постачальник
вважається таким, що виконав свої
зобов'язання щодо передачі товару. З
моменту передачі товару у
розпорядження покупця за адресою
поставки та підписання сторонами акту
приймання-передачі товару.

Пунктом 9.3.1. Договору визначено, що у
разі прострочення встановленого
умовами договору строку постачання
товару, постачальник повинен сплатити
покупцю пеню в розмірі 0,1% ціни
договору, за кожний день прострочення,
а за прострочення понад 30 днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7%
від вказаної ціни.

Договором у п. 9.3.6. визначено, що
пеня/штраф сплачується постачальником
покупцю шляхом перерахування коштів на
його поточний рахунок впродовж 10
банківських днів з моменту одержання
письмової вимоги покупця про суть
порушеного зобов'язання.

Відповідно до п. 12.1. Договору, цей
договір набирає чинності з моменту
підписання сторонами і діє до 31.12.2013
року, крім гарантійних зобов'язань, що
діють до повного їх виконання.

Судом встановлено, що сторони Договору
у додатку №1 до Договору
«Специфікація» погодили найменування
та вартість товару, що підлягає
поставці, а саме: автомобіль підвищеної
прохідності Chevrolet Niva GLC, загальна ціна
якого складає 168 960,00 грн. з ПДВ.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов`язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов`язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що 11.06.2013 року
Позивачем, на виконання п. 4.1.1. Договору,
на рахунок Відповідача перерахованого
грошові кошти у сумі 50 688,00 грн. у
вигляді авансу за автомобіль Chevrolet Niva GLC
згідно Договору, що підтверджується
наявним в матеріалах справи платіжним
дорученням від 11.06.2013 року №1354.

08.08.2013 року між Позивачем та
Відповідачем підписано акт
прийому-передачі товарів для Північної
ЕС від 08.08.2013 року, згідно якого
постачальник за Договором передав, а
покупець за Договором прийняв товар -
автомобіль підвищеної прохідності
Chevrolet Niva GLC загальна ціна якого складає
168 960,00 грн.

20.08.2013 року Позивачем, на виконання
вимог п. 4.1.2. Договору, на рахунок
Відповідача перераховано грошові
кошти у сумі 118 272,00 грн. у вигляді
остаточного розрахунку за автомобіль
Chevrolet Niva GLC згідно Договору, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням від 20.08.2013
року №2291.

Як вказує Позивач, Відповідач допустив
прострочення поставки товару, що
підтверджується актом
прийому-передачі товарів від 08.08.2013
року.

З огляду на те, що Відповідачем
належним чином не було виконано
зобов'язання за Договором, то на адресу
останнього Позивачем в порядку
досудового врегулювання спору,
встановленого ст. 222 Господарського
кодексу України та ст. 6 Господарського
процесуального кодексу України, з
дотриманням вимог п. 9.3.6. Договору,
направлено претензію від 25.10.2013 року
№5246/01-42, в якій Позивач повідомляв, що
Відповідач допустив прострочення
виконання договірних зобов'язань, а
саме порушив строк постачання товару,
що підтверджується відповідними
документами. У зв'язку з чим Позивач
просив перерахувати пеню за
несвоєчасне постачання товару у сумі 20
782,08 грн. на поточний рахунок Позивача.
Факт отримання Відповідачем вказаної
претензії підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу від 28.10.2013
року Р 61 7, копія якого
знаходиться в матеріалах справи.

Проте, як вказує Позивач, Відповідачем
не було сплачено штрафні санкції за
несвоєчасне постачання товару у сумі 20
782,08 грн., а також не було отримано
відповідь Відповідача на претензію від
25.10.2013 року №5246/01-42.

Як встановлено судом, Позивач просить
суд стягнути з Відповідача, за
несвоєчасну поставку товару за
Договором, пеню, у сумі 8 954,88 грн. (вісім
тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири гривні
88 коп.) за період з 17.06.2013 року по 08.08.2013
року та штраф у сумі 11 827,20 грн.
(одинадцять тисяч вісімсот двадцять
сім гривень 20 коп.), передбачені п. 9.3.1.
Договору.

Господарський кодекс України у ст. 216
передбачає, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Цивільний кодекс України у ст. 612
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.
Якщо внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків.
Прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що у зв'язку з
перерахуванням Позивачем 11.06.2013 року на
рахунок Відповідача грошових коштів у
сумі 50 688,00 грн. у вигляді авансу за
автомобіль Chevrolet Niva GLC згідно Договору,
що підтверджується наявним в
матеріалах справи платіжним
дорученням від 11.06.2013 року №1354,
Відповідач, відповідно до вимог п. 5.1.
Договору, повинен був виконати
зобов'язання з поставки товару у строк
до 16.06.2013 року.

Проте, товар за Договором Відповідачем
поставлено Позивачу лише 08.08.2013 року, що
підтверджується підписаним між
сторонами Договору актом
прийому-передачі товарів для Північної
ЕС від 08.08.2013 року.

Абзацом 3 ч. 2 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що у разі
якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального
права дає підстави для висновку, що
застосування до боржника, який порушив
господарське зобов'язання, санкції у
вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2
ст. 231 Господарського кодексу України,
можливо за сукупності таких умов: якщо
інший розмір певного виду штрафних
санкцій не передбачено договором або
законом; якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки; якщо допущено прострочення
виконання негрошового зобов'язання,
пов'язаного з обігом (поставкою)
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, з вартості яких і вираховується
у відсотковому відношенні розмір
штрафу.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
04.02.2014 року №3-1гс14.

Частиною 1 ст. 111-28 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Частиною 2 ст. 22 Господарського кодексу
України визначено, що суб'єктами
господарювання державного сектора
економіки є суб'єкти, що діють на основі
лише державної власності, а також
суб'єкти, державна частка у статутному
капіталі яких перевищує п'ятдесят
відсотків чи становить величину, яка
забезпечує державі право вирішального
впливу на господарську діяльність цих
суб'єктів.

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що Позивач у справі
є суб'єктом господарювання, що належить
до державного сектора економіки.

Суд приходить до висновку, що дії
Відповідача є порушенням договірних
зобов'язань, тому Відповідач
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, внаслідок чого
є підстави для застосування
встановленої законом та Договором
відповідальності.

На підставі п. 9.3.1. Договору та абз. 3 ч. 2
ст. 231 Господарського кодексу України,
за порушення Відповідачем строків
поставки товару за Договором,
Позивачем Відповідачу нараховано пеню
у розмірі 0,1 відсотка вартості
поставлених товарів у сумі 8 954,88 грн.
(вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири
гривні 88 коп.) за період з 17.06.2013 року по
08.08.2013 року, а також штраф у сумі 11 827,20
грн. (одинадцять тисяч вісімсот
двадцять сім гривень 20 коп.).

При дослідженні правильності
визначення Позивачем суми пені у
розмірі 0,1 відсотка вартості товару у
сумі 8 954,88 грн. (вісім тисяч дев'ятсот
п'ятдесят чотири гривні 88 коп.) за
період з 17.06.2013 року по 08.08.2013 року, судом
встановлено наступне.

Позивачем здійснено розрахунок пені за
період з 17.06.2013 року по 08.08.2013 року. Судом
встановлено, що акт прийому-передачі
товарів для Північної ЕС підписано
Позивачем та Відповідачем 08.08.2013 року,
тобто, 08.08.2013 року є днем виконання
Відповідачем зобов'язання за
Договором.

Враховуючи те, що в силу положень абз. 3
ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу
України, пеня за порушення строків
виконання зобов'язання стягується за
кожний день прострочення, період
нарахування пені за порушення
Відповідачем строків поставки товару
за Договором складає з 17.06.2013 року по
07.08.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши
розрахунок пені у розмірі 0,1 відсотка
вартості поставлених товарів за період
з 17.06.2013 року по 07.08.2013 року, суд дійшов
висновку, що з Відповідача підлягає до
стягнення пеня у сумі 8 785,92 грн. (вісім
тисяч сімсот вісімдесят п'ять гривень 92
коп.).

При дослідженні правильності
визначення Позивачем суми штрафу у
розмірі семи відсотків від суми
вартості поставленого товару у сумі 11
827,20 грн. (одинадцять тисяч вісімсот
двадцять сім гривень 20 коп.), судом
встановлено, що вказана сума штрафу
визначена Позивачем обґрунтовано і
вірно. Доказів сплати Відповідачем
вказаних сум пені та штрафу перед
Позивачем в добровільному порядку не
надано.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Позивач довів суду та Відповідач не
спростував належними і допустимими
доказами те, що у Відповідача перед
Позивачем наявна заборгованість за
договором від 29.03.2013 року №80-1/1052-13 у
вигляді пені у сумі 8 785,92 грн. (вісім
тисяч сімсот вісімдесят п'ять гривень 92
коп.) та штрафу у сумі 11 827,20 грн.
(одинадцять тисяч вісімсот двадцять
сім гривень 20 коп.).

За таких обставин суд приходить до
висновку, що вимоги Позивача про
стягнення з Відповідача штрафних
санкцій за договором від 29.03.2013 року
№80-1/1052-13 у вигляді пені у сумі 8 954,88 грн.
(вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири
гривні 88 коп.) та штрафу у сумі 11 827,20 грн.
(одинадцять тисяч вісімсот двадцять
сім гривень 20 коп.) підлягають
частковому задоволенню в частині
стягнення заборгованості за договором
від 29.03.2013 року №80-1/1052-13 у вигляді пені у
сумі 8 785,92 грн. (вісім тисяч сімсот
вісімдесят п'ять гривень 92 коп.) та
штрафу у сумі 11 827,20 грн. (одинадцять
тисяч вісімсот двадцять сім гривень 20
коп.).

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс
України у ст. 36 встановлює, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що копії документів,
які знаходяться в матеріалах справи та
надавались суду Позивачем у справі в
якості доказів, є належними та
допустимими письмовими доказами, які
стосуються предмету спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Надані Позивачем докази не
спростовані, та не заперечувались
Відповідачем протягом розгляду справи.

Поряд з цим, Позивач просить суд
стягнути з Відповідача судовий збір у
сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім гривень 00 коп.).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
частковим задоволенням позовних вимог,
суд, на підставі ч. 1 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладає на Відповідача
судові витрати у вигляді судового
збору пропорційно розміру задоволених
позовних вимог у сумі 1 812,15 грн. (одна
тисяча вісімсот дванадцять гривень 15
коп.).

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов відокремленого підрозділу
"Північна електроенергетична система"
державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "ГЛОБАЛ АВТОГРУП" про
стягнення, - задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ
АВТОГРУП", ідентифікаційний код: 38097363,
місцезнаходження: 08600, Київська обл., м.
Васильків, вул. Тракторна, буд. 13, на
користь відокремленого підрозділу
"Північна електроенергетична система"
державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго",
ідентифікаційний код: 00131624,
місцезнаходження: 61003, м. Харків, вул.
Кооперативна, буд. 12/14, штрафні санкції
за договором від 29.03.2013 року №80-1/1052-13 у
вигляді пені у сумі 8 785,92 грн. (вісім
тисяч сімсот вісімдесят п'ять гривень 92
коп.) та штрафу у сумі 11 827,20 грн.
(одинадцять тисяч вісімсот двадцять
сім гривень 20 коп.) та судовий збір у
сумі 1 812,15 грн. (одна тисяча вісімсот
дванадцять гривень 15 коп.).

3. В іншій частині позову
відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
Скутельник П.Ф.

Повний текст рішення складено та
підписано 25 квітня 2014 року