ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.14р. Справа № 904/4752/13

За позовом Державного підприємства
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України, (с. Горького,
Дніпропетровський район,
Дніпропетровська область)

до Приватного підприємця ОСОБА_1, (м.
Дніпропетровськ)

про стягнення 14 737,63 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Карпенко Ю.С. -
представник (дов. № 176 від 10.03.14р.)

від відповідача: ОСОБА_1 - СПД
(свідоцтво; паспорт)

ОСОБА_3 - адвокат
(свідоцтво; довіреність № б/н від
01.04.14р.)

СУТЬ
СПОРУ:

19.06.13р. господарським судом
Дніпропетровської області порушено
провадження у справі № 904/4752/13 за
позовом Державного підприємства
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України (далі-позивач) до
Приватного підприємця ОСОБА_1
(далі-відповідач) про стягнення
19 625,06 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.09.13р.
позовні вимоги задоволені у повному
обсязі та присуджено до стягнення
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
користь Державного підприємства
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України заборгованість
по орендній платі в розмірі 7 248,93 грн.,
пеню в розмірі 3 963,98 грн., інфляційні
втрати у розмірі 2 444,65 грн., 3% річних у
розмірі 1 080,07 грн. та витрати по сплаті
судового збору у сумі 1 720,50 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.12.13р. апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1
задоволено, рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
03.09.13р. скасовано, у позові відмовлено
та присуджено до стягнення з
Державного підприємства
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги в сумі 860,25
грн. Видачу наказу доручено
господарському суду Дніпропетровської
області.

Вищий господарський суд України
постановою від 26.02.14р. касаційну скаргу
Державного підприємства
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України задоволено
частково. Скасовано рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.09.13р. та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 26.12.13р. у справі
№ 904/4752/13. Дану справу направлено на
новий розгляд до господарського суду
Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 3.1.3 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду розгляд справи № 904/4752/13 доручено
судді Дубініну І.Ю.

Ухвалою господарського суду від 20.03.14р.
справу № 904/4752/13 прийнято до свого
провадження та призначено до розгляду.

17 квітня 2014 року Державне підприємство
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України подало до суду
заяву про зміну позовних вимог № 260 від
17.04.2014 року, в якій просить суд стягнути
з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
заборгованість за договором № 19-01/07 ор
оренди індивідуального визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності від 01.01.2007 року у
загальному розмірі 14 737,63 грн., з яких:

- 7 248,93 грн. сума основного боргу;

- 3 963,98 грн. розмір пені по договору;

- 2 444,65 грн. розмір збитків від зміни
індексу інфляції;

- 1 080,07 грн. розмір 3% річних від
простроченої суми заборгованості.

Крім того, зобов'язати Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 повернути
Державному підприємству
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України орендоване майно
за актом приймання-передачі, а саме:
нежиле приміщення, загальною площею 114,9
кв.м., яке розміщене на 1-му поверху
будівлі адміністративно-побутового
корпусу, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яке було передано в
оренду на підставі договору № 19-01/07 ор
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності.

Розглянувши вищевказану заяву
позивача, господарський суд вважає
зазначити наступне.

Заява про зміну позовних вимог № 260 від
17.04.2014 року фактично є заявою про зміну
предмету та підстав позову, оскільки до
раніше заявлених позовних вимог про
стягнення заборгованості за
договорами, позивач додав ще й вимогу
про зобов'язання відповідача повернути
орендоване майно.

Відповідно до п. 1.4. рішення зборів
суддів Вищого господарського суду
України № 4 від 04.08.2010 року, заяви
(клопотання) про зміну предмету або
підстав позову, подані після початку
розгляду господарський судом справи по
суті, залишається без розгляду і
приєднуються до матеріалів справи, про
що суд зазначає в описовій частині
рішення, прийнятого по суті спору (або в
ухвалі, якою закінчується розгляд
справи).

Згідно протоколу судового засідання
господарського суду Дніпропетровської
області від 15.04.2014 року по справі №
904/4752/13, сторонам, які брали участь у
розгляді справи, було роз'яснені їх
процесуальні права та обов'язки і
справа розпочалася розглядатися по
суті. Також, в судовому засіданні були
заслухані пояснення представників
позивача та відповідача.

Таким чином 15.04.2014 року суд розпочав
розгляд справи по суті, а отже подання
заяви про зміну предмету та підстав
позову після початку розгляду справи
по суті не допускається та залишається
судом без розгляду.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
23.04.14р. надіслало до суду відзив на
позовну заяву, в якому з позовними
вимогами позивача не погоджується та
просить суд відмовити позивачу в
задоволенні позову у повному обсязі, а
також, застосувати до позову позовну
давність, оскільки строк позовної
давності сплив в травні 2012 року.

Суд вважає достатніми матеріали справи
для слухання справи у відповідно до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України за наявними в ній
матеріалами.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши доводи представників
сторін, оцінивши докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2007 року між Науково - виробничою
дослідною агрофірмою "Наукова" (у
відповідності до статуту,
зареєстрованого державним
реєстратором Дніпропетровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області 12.03.2011р. (а.с.
13-17), змінено найменування на Державне
підприємство "Науково - виробнича
дослідна агрофірма "Наукова"
Національної академії аграрних наук
України") та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, був укладений
Договір № 19-01/07 ор оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності.

Згідно п. 1.1. договору, позивач
зобов'язався передати відповідачу, а
відповідач прийняти в строкове платне
користування окреме індивідуально
визначене майно: нежиле приміщення,
загальною площею 114,9 кв.м., яке
розміщене на 1-му поверху будівлі
адміністративно-побутового корпусу, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартість якого визначена згідно з
актом оцінки і становить за експертною
оцінкою 183 700,00 грн. без урахування ПДВ.

На виконання умов договору, позивачем
було передано відповідачу окреме
індивідуально визначене майно: нежиле
приміщення, загальною площею 114,9 кв.м.,
яке розміщене на 1-му поверху будівлі
адміністративно-побутового корпусу,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується Актом
приймання-передачі нерухомого майна
від 01.01.2007р. (а.с. 27).

У відповідності до пункту 3.1. договору,
орендна плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати,
затвердженої Кабінетом Міністрів
України, і становить без ПДВ за базовий
місяць розрахунку (січень) 1 530,80 грн.
Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, встановленому
чинним законодавством.

Згідно пункту 3.3. договору, орендна
плата в повному обсязі перераховується
Орендодавцеві щомісячно не пізніше 12
числа місяця, наступного за звітним
місяцем.

Пунктом 3.5. договору оренди
передбачено, що орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, підлягає індексації і
стягується орендодавцю відповідно до
чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації, за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

15.01.2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено додаткову
угоду № 1 до договору (а.с. 29), у
відповідності до якої було викладено в
наступній редакції:

- пункт 1.1.1. договору: нежиле приміщення,
загальною площею 114,9 кв.м., яке
розміщене на 1-му поверху будівлі
адміністративно-побутового корпусу, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартість якого визначена згідно з
актом оцінки і становить за експертною
оцінкою 286 200,00 грн. без урахування ПДВ;

- пункт 3.1. договору: орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої Кабінетом Міністрів
України, і становить без ПДВ за базовий
місяць розрахунку (січень) 2 385,00 грн.;

- пункт 11.1. договору: цей договір
укладено строком по 31 грудня 2008 р.
включно.

01.01.2007 року між позивачем та
відповідачем на виконання пункту 5.8.
договору оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності №
19-01/07-ор від 01.01.2007р. було укладено
договір № 19-01/07-в про відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю.

У відповідності до пункту 2.1. договору
про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю
№ 19-01/07-в від 01.01.2007р. (надалі -
договір-1), відповідач зобов'язався
компенсувати позивачу витрати на
утримання орендованого майна за
договором та надання комунальних
послуг відповідачу.

Відповідно до пункту 1.1. договору-1,
Балансоутримувач - позивач - забезпечує
обслуговування, експлуатацію та ремонт
нежилого приміщення (будівлі), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
також утримання прибудинкової
території, а відповідач бере участь у
витратах позивача на виконання
вказаних робіт пропорційно до займаної
ним площі в цій будівлі.

Згідно пункту 1.3. договору-1, відповідач
відшкодовує позивачу послуги у вигляді
сплати за використану електроенергію
згідно показникам лічильника.

Пунктом 2.2.3. договору-1 передбачено, що
відповідач зобов'язується не пізніше 05
числа поточного місяця, вносити
передплату на рахунок позивача, або
організації, що обслуговує будівлю за
санітарне обслуговування
прибудинкової території та допоміжних
приміщень будівлі, технічне
обслуговування будівлі відповідно до
загальної площі приміщень, на ремонт
відповідно до відновної вартості
приміщень, а також за комунальні
послуги.

Позивач вказує на те, що ним
виставлялися відповідачеві
рахунки-фактури по договору та
договору-1.

Також, позивач зазначає, що
відповідачем оплата проводилась без
вказівки про призначення платежу та
платежі сплачувалися однією сумою
договору та договору-1, то відповідно в
бухгалтерському обліку позивача облік
вівся спільно по двох договорах.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем за період з січня 2007р. по
березень 2009р. (включно) були виставлені
відповідачу рахунки по двох договорах
на загальну суму 80 893,18 грн. (а.с. 77 - 117).

Відповідачем оплату було здійснено
частково на суму 73 644,25 грн., що
підтверджується прибутковими касовими
ордерами (а.с. 118 - 141), у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем за договором № 19-01/07 -
ор оренди індивідуального визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності та договором №
19-01/07-в про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю у
сумі 7 248,93 грн.

З метою досудового врегулювання спору
позивачем було направлено на адресу
відповідача лист - претензію № 304 від
25.05.2012 року про сплату заборгованості
(а.с. 37), яка останнім була залишена без
відповіді та задоволення.

Позивач стверджує, що відповідач
неодноразово порушував строки оплати
за договором, згідно акту звірки
взаємних розрахунків станом на 01.12.2008р.

На підставі вищевикладеного, позивач
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за договором № 19-01/07 ор
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності від 01.01.2007 року та
договором № 19-01/07-в про відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю
від 01.01.2007 року у розмірі 7 248,93 грн., а
також стягнути пеню у сумі 3 963,98 грн.,
інфляційні збитки у сумі 2 444,65 грн. і 3%
річних у сумі 1 080,07 грн.

Приймаючи рішення господарський суд
виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Аналогічні норми містяться у ст. 283
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу
України, за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Якщо розмір плати не встановлений
договором, він визначається з
урахуванням споживчої якості речі та
інших обставин, які мають істотне
значення. Плата за користування майном
може вноситися за вибором сторін у
грошовій або натуральній формі.
Форма плати за користування майном
встановлюється договором найму.

Стаття 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна", який
розповсюджується на спірні
правовідносини, встановлює обов'язок
орендаря вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Частиною 3 статті 285 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендар, зокрема, зобов'язаний
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу
України орендна плата - це фіксований
платіж, який орендар сплачує
орендодавцю незалежно від наслідків
своєї господарської діяльності.
Частина 4 цієї статті визначає, що
строки внесення орендної плати
визначаються в договорі.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
вiд зобов'язання або одностороння змiна
його умов не допускається, якщо iнше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином вiдповiдно до умов договору та
вимог цього Кодексу, iнших актiв
цивiльного законодавства. Якщо у
зобов'язаннi встановлений строк (термiн)
його виконання, то воно пiдлягає
виконанню у цей строк (термiн).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонам.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачем за період з січня 2007р. по
березень 2009р. (включно) були виставлені
відповідачу рахунки за вищевказаними
договорами на загальну суму 80 893,18 грн.
(а.с. 77 - 117).

В порушення прийнятих на себе за двома
договорами зобов'язань відповідач
розрахувався з позивачем частково на
суму 73 644,25 грн., що підтверджується
прибутковими касовими ордерами, які
додаються до позовної заяви (а.с. 118 - 141).
Сума боргу відповідача перед позивачем
склала у розмірі 7 248,93 грн., яка
підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, в судовому
засіданні з'ясувано факт порушення
відповідачем прав позивача, за
захистом якого той звернувся до суду.

Відповідач звернувся до
господарського суду із заявою, якою
просить суд застосувати позовну
давність до позову Державного
підприємства "Науково-виробнича
дослідна агрофірма "Наукова"
Національної академії аграрних наук
України" до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з
орендної плати у розмірі 7 248,93 грн., а
також пені у сумі 3 963,98 грн., інфляційних
збитків у сумі 2 444,65 грн. та 3% річних у
сумі 1 080,07 грн.

Як передбачено статтею 256 Цивільного
кодексу України, позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, встановлена
вимогами статті 257 Цивільного кодексу
України тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем заявлено вимогу про
стягнення боргу за період з січня 2007
року по березень 2009 року включно.

Пунктом 3.3. договору оренди
індивідуального визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності № 19-01/07 ор від
01.01.07р. встановлено, що орендна плата в
повному обсязі перераховується
орендодавцеві щомісячно не пізніше 12
числа місяця, наступного за звітнім
місяцем, таким чином, відповідач
зобов'язаний був сплатити орендну
плату до 12.04.2009 року.

Відповідно до п. 2.2.3. договору про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю №
19-01/07-в від 01.01.07р., не пізніше 10 числа
місяця, наступного за звітнім місяцем,
вносити плату на рахунок
балансоутримувача будинку, або
організації, що обслуговує будівлю, за
санітарне обслуговування
прибудинкової території та допоміжних
приміщень будівлі, технічне
обслуговування будівлі відповідно до
загальної площі приміщень, на ремонт
відповідно до відновної вартості
приміщень, а також за комунальні
послуги, тобто до 10.04.2009 року.

Позивачем позовну заяву подано 14.06.2013
року (про що свідчить вхідний штамп
канцелярії суду на позовній заяві),
тобто з пропуском трирічного строку
позовної давності, а тому позовні
вимоги позивача про стягнення
заборгованості по орендній платі не
підлягають задоволенню.

Статтею 258 Цивільного кодексу України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, згідно ст. 266 Цивільного
кодексу України зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Статтею 267 Цивільного кодексу України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Позивач звернувся з позовом за межами
трирічного строку від моменту
виконання зобов'язання відповідачем за
договором оренди. Доказів пропущення
строку позовної давності з поважних
причин позивачем не надано.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові,
отже викладене є підставою для відмови
у задоволення позову.

Вищевказані вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені у сумі 3
963,98 грн., інфляційних збитків у сумі 2
444,65 грн. та 3% річних у сумі 1 080,07 грн.
також не підлягають задоволенню.

На підставі п. 4 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", судовий збір сплачений
згідно платіжного доручення № 635 від
23.04.2014р. у сумі 5 724,00 грн. підлягає
поверненню позивачу з Державного
бюджету України.

Судові витрати по справі на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України слід покласти на
позивача, оскільки у позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 258, 266, 267
Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 75,
82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Повернути Державному підприємству
"Науково - виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України" (52052,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, с. Горького,
вул. Наукова, буд. 8; п/р 0932 в ПАТ КБ
"ПриватБанк", МФО 305299, ) з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 5 724,00 грн. (п'ять тисяч
сімсот двадцять чотири грн. 00 коп.),
перерахований згідно платіжного
доручення № 635 від 23.04.2014 року, оригінал
якого знаходиться в матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя І.Ю. Дубінін

Повне рішення складено 15.05.14р.