ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
Справа № 915/253/14

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Бартошук В.О.,

з участю представника позивача - Телеш
Ю.Г., довіреність від 16.10.2013 р.
№2291/02.02.01-22/01/14/13,

прокурора - Лютої А.В., посвідчення від
15.10.2012 р. №009629,

від відповідача представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом прокурора Ленінського
району м. Миколаєва,

54034, вул. Південна, 52, м. Миколаїв,

в інтересах держави в особі Управління
з використання і розвитку комунальної
власності Миколаївської міської ради,

54027, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1,

АДРЕСА_2

про стягнення за договором оренди
комунального майна заборгованості з
орендної плати та розірвання цього
договору, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурором Ленінського району м.
Миколаєва пред'явлено позов в
інтересах держави в особі Управління з
використання і розвитку комунальної
власності Миколаївської міської ради
(далі - Управління) про розірвання
укладеного між Управлінням і фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 договору
оренди комунального майна від 25.05.2013 р.
№ 5404 та про стягнення з підприємця
ОСОБА_2, з урахуванням заяви від 14.04.2014 р.
№ (15-04)2032 вих-14 про збільшення позовних
вимог, грошових коштів у сумі 3014 грн. 65
коп., із яких 2973 грн. 01 коп. - основний
борг з орендної плати; 40 грн. 74 коп. -
пеня за невиконання грошового
зобов'язання за договором. Такі вимоги
обґрунтовано тим, що підприємець
систематично неналежно виконує
грошові зобов'язання за вказаним
договором оренди, у зв'язку з чим
виникла заборгованість з орендної
плати за період з 01.10.2012 р. по 28.02.2014 р. в
сумі позовних вимог, на котру у
відповідності з умовами договору
нараховано пеню. Дані обставини, на
думку прокурора, згідно ст.26 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", є підставою для
розірвання спірного договору.

Підприємець ОСОБА_2, повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи, свого представника у
судове засідання не направив, правом
подачі відзиву на позов не скористався,
у зв'язку з чим суд розглядає справу за
наявними в ній матеріалами у
відповідності із ст. 75 ГПК України.

Вислухавши прокурора та представника
позивача, які підтримали позовні
вимоги в повному обсязі, з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до такого.

Між Фондом комунальної власності
міської ради, правонаступником якого є
Управління, та підприємцем ОСОБА_2
укладено договір від 25.05.2013 р. № 5404
оренди індивідуально визначеного
майна (далі - договір), що належить до
комунальної власності, та угоди про
внесення змін до договору, які вступили
в силу з 01.06.2004 р., 30.10.2007 р. та 01.06.2008 р.

Відповідно до умов укладеного
сторонами договору та угод про зміни до
договору, Управління зобов'язалося
передати у строкове платне
користування нежитлове приміщення
міської комунальної власності за
адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 5,7
кв.м., що перебуває на балансі КЖЕП-17,
Ленінського району м. Миколаєва,
вартістю 1900 грн., а підприємець ОСОБА_2 -
прийняти вказане нежитлове приміщення,
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати орендну плату щомісячно не
пізніше 12 числа місяця, наступного за
звітнім (п.п. 3.1, 3.4, 3.5, 5.2 договору).

Розмір орендної плати змінювався
додатковими до договору угодами від
01.06.2004 р., 30.10.2007 р., і угодою від 01.06.2008 р.
сторонами встановлений в сумі 51 грн. 76
коп. за місяць з подальшою індексацією.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.6 договору він є
чинним.

На виконання умов договору Управлінням
передано відповідачу обумовлене
нежитлове приміщення, що
підтверджується актом
прийому-передачі від 25.05.2003 р.
(а.с. 15).

Із матеріалів справи, зокрема з виписки
по особовому рахунку Управління від
03.10.2012 р., випливає, що відповідач
користується орендованим приміщенням,
проте, починаючи з 01.11.2012 р., припинив
здійснювати орендні платежі.

Згідно поданого позивачем 14.04.2014 р.
розрахунку заборгованість з орендної
плати за період з 01.10.2012 р. по 28.02.2014 р.
складає загальну суму 2973 грн. 91 коп. Із
розрахунком указаної суми
заборгованості суд погоджується.

У зв'язку з невиконанням умов
укладеного сторонами договору,
Управління звернулося до відповідача з
претензією від 09.12.2013 р. № 3063/10.01-10 про
погашення заборгованості, направлення
якої підтверджується копіями
фіскального чеку відповідного
поштового відділення та реєстром
рекомендованих листів зі зворотнім
поверненням. Дану претензію
відповідачем залишено без реагування
та виконання (а.с. 16-17).

Чинним законодавством України
передбачено, що орендою є засноване на
договорі строкове платне користування
майном, необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності ( ч.1 ст.2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна). За договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності
(ч.1 ст.283 ГК України). Орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Орендна плата
встановлюється у грошовій формі.
Строки внесення орендної плати
визначаються в договорі (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 286
ГК України). Відповідно до приписів
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і в повному обсязі (ч. 3 ст. 18
Закону).

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору (ч.1 ст.193
ГК України). Положеннями ст.ст. 525, 526, 629
ЦК України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися відповідно до умов
договору та вимог ЦК України.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Частиною 2
статті 193 ГК України встановлено, що
кожна сторона повинна вжити всіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони.

Оскільки відповідачем не виконуються
грошові зобов'язання щодо своєчасного
та в повному обсязі сплати орендної
плати у період з 01.10.2012 р. по 28.02.2014 р., то
позовні вимоги про стягнення
заборгованості із сплати орендних
платежів у загальній сумі 2973 грн. 91 коп.
підлягають задоволенню.

Підлягають задоволенню й вимоги щодо
стягнення з підприємця ОСОБА_2 грошових
коштів у сумі 40 грн. 74 коп. - пені,
розрахованої позивачем за період
прострочення сплати орендних платежів,
а саме, з 13.09.2013 р. по 12.03.2014 р., розрахунок
котрої суд визнає правильним.

Так, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України
порушення стороною зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. У відповідності з ч. 1 ст. 624
ЦК України, якщо за порушення
зобов'язання встановлена неустойка
(пеня, штраф), то вона підлягає
стягненню в повному розмірі, незалежно
від відшкодування збитків.

Сторонами в п. 3.7 укладеного ними
договору погоджено, що орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, підлягає індексації і
стягується Управлінням відповідно до
чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі подвійної
ставки Національного банку України, що
діяла на дату нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації, за кожен день прострочення,
включаючи день оплати. Дані умови
договору узгоджується із положеннями
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Щодо позовних вимог про розірвання
спірного договору, то суд вважає такі
вимоги також обґрунтованими.

Законом України "Про оренду державного
так комунального майна" передбачено, що
договір оренди може бути розірвано за
погодженням сторін. На вимогу однієї із
сторін договір може бути розірвано
достроково за рішенням суду у разі
невиконання сторонами своїх
зобов'язань та з інших підстав,
передбачених законодавчими актами
України (ч. 3 ст. 26 Закону).

Господарським законодавством
визначено, що до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України (ч.6 ст.283 ГК
України).

Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 782 ЦК України наймодавець має
право відмовитись від договору найму і
вимагати повернення речі, якщо наймач
не вносить плату за користування річчю
протягом трьох місяців підряд (ст. 782 ЦК
України).

Систематичне невиконання відповідачем
грошових зобов'язань за спірним
договором щодо сплати орендних
платежів більше 17 місяців підряд, а
саме, з 01.10.2012 р. по 28.02.2014 р., є істотним
порушенням договору, унаслідок чого
місцевий бюджет недоотримує коштів, і є
підставою для розірвання договору в
судовому порядку.

Ураховуючи викладене, вимога про
розірвання спірного договору підлягає
задоволенню повністю.

У відповідності із положеннями ст.49 ГПК
України судові витрати, зокрема,
витрати на оплату позовної заяви
судовим збором при задоволені позову,
покладаються на відповідача.

Позов прокурора містить вимоги
майнового та немайнового характеру.

Згідно Закону України "Про судовий
збір" за подання позовної заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового і немайнового характеру
(ч.3 ст.6 Закону). Цим же законом
передбачено, що органи прокуратури при
здійсненні представництва інтересів
держави звільняються від сплати
судового збору (п.11 ч.1 ст. 5 Закону).
Частиною 3 ст.49 ГПК України визначено,
що судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, стягується з відповідача в
доход бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Даних про те, що відповідача звільнено
від сплати судового збору немає.

Отже, у відповідності з п.п.1,2 п.2 ч.2 ст.4
Закону України "Про судовий збір" із
підприємця ОСОБА_2 належить стягнути на
користь Державного бюджету судовий
збір у сумі 1827 грн. за позовні вимоги
майнового характеру і в сумі 1218 грн. за
позовні вимоги немайнового характеру,
а всього в сумі 3045 грн.

Керуючись ст. 43, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов прокурора Ленінського району м.
Миколаєва в інтересах держави в особі
Управління з використання і розвитку
комунальної власності Миколаївської
міської ради задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь Управління з
використання і розвитку комунальної
власності Миколаївської міської ради,
54027, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв,
ідентифікаційний код 22440076, грошові
кошти в загальній сумі 3014 (три тисячі
чотирнадцять) грн. 65 коп., із яких 2973 (дві
тисячі дев'ятсот сімдесят три) грн. 91
коп. - основний борг з орендної плати; 40
(сорок) грн. 74 коп. - пеня за невиконання
зобов'язання за договором.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 в доход Державного бюджету
України грошові кошти в загальній сумі
3045 (три тисячі сорок п'ять) грн., із яких
1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. - судовий збір з позовної
вимоги майнового характеру і 1218 (одна
тисяча двісті вісімнадцять) грн. -
судовий збір з позовної вимоги
немайнового характеру.

4. Розірвати укладений між Управлінням
з використання і розвитку комунальної
власності Миколаївської міської ради
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
договір від 25.05.2003 р. № 5404. шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Рішення може бути оскаржено до
Одеського апеляційного господарського
суду через Господарський суд
Миколаївської області протягом 10 днів
з дня підписання повного тексту
рішення.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 06.05.2014
р.

Суддя
Ю.М. Коваль