ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 квітня 2014 р. Справа №
903/257/14

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 45 547,48 грн.

Суддя Філатова
С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, дов. б/н 27.09.2011р.

від відповідача: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки учасників судового
процесу.

Суть спору: ФОП ОСОБА_1 звернулась до
господарського суду з позовом до ФОП
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в
сумі 45 547,48грн., в тому числі 44 800,00грн. в
повернення суми попередньої оплати по
договору №2/08/2013 від 09.08.2013р., 747,48грн. 3%
річних за період з 21.08.2013р. по 11.03.2014р.
згідно ст.625 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на невиконання
відповідачем зобов'язання по поставці
водного скутера згідно договору
поставки №2/08/2013 від 09.08.2013р.

У поясненні від 18.04.2014р. (вх.
№01-29/3925/14 від 23.04.2014р.) позивач вказав, що
ФОП ОСОБА_1 зареєстрована у
встановленому законом порядку як
суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа-підприємець, що
підтверджується свідоцтвом про
проведення державної реєстрації в
Єдиному державному реєстрації
фізичних осіб підприємців. Мала намір
використовувати водний скутер марки
YAMAHA VX1100 deluxe 2007 року випуску у
підприємницькій діяльності, а саме:
здавати на прокат відпочивальникам
бази відпочинку «Царське село». В
підтвердження долучив попередній
договір оренди рухомого майна №74/В від
12.02.2013р., укладений між ФОП ОСОБА_1 та
ТзОВ «ЮГ-1» (а.с.42-47).

Долучив пояснення (вх. 01-29/3961/14 від
23.04.2014р.), у якому вказав, що дозвільні
документи щодо використання водного
скутера отримуються лише після його
державної реєстрації в Єдиному реєстрі
судноплавних засобів. Зазначив, що
надання водного скутера в прокат не
вимагає отримання обов'язкової
ліцензії згідно ст. 9 Закону України
"Про ліцензування певних видів
господарської діяльності".

Розгляд справи згідно зі ст. 77 ГПК
України відкладався у зв'язку з
неподанням витребуваних доказів по
справі та необхідністю витребування
додаткових доказів.

У судовому засіданні 23.04.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав і просив задовольнити
останні з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача вимог ухвали
суду від 01.04.2014р. не виконав, у судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
судового розгляду спору, що
стверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення
№437 від 14.04.2014р. (а.с. 41).

Беручи до уваги приписи ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод стосовно
розгляду справи упродовж розумного
строку, враховуючи те, що розгляд спору
відкладався, сторони належним чином
були повідомлені про час та місце
розгляду справи, та про те, що у разі
неявки в судове засідання спір буде
розглянуто за наявними в справі
матеріалами, явку відповідача не було
визнано обов'язковою, спливає строк
розгляду спору, імперативно визначений
ст. 69 ГПК України, господарський суд,
визнавши зібрані докази достатніми для
розгляду спору за наявними в справі
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2013р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець)
та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1
(замовник) укладено договір поставки
водного скутера №2/08/2013 від 09.08.2013р., за
умовами якого виконавець зобов'язався
поставити, а замовник прийняти водний
скутер YAMAHA VX1100 2007 року випуску (а.с. 15-16).

Відповідно до п.2.1 загальна
вартість предмета договору 44 800,00грн.
Оплата здійснюється банківським
переводом з відповідного рахунку
замовника у вигляді перерахування
грошових коштів на рахунок виконавця.
Замовник повинен сплатити замовлення
протягом 2 днів з моменту підписання
договору (п.п. 2.3, 2.4).

На виконання умов договору позивач на
рахунок відповідача перерахував 44
800грн., що стверджується банківською
квитанцією №052128 від 10.08.2013р.
(а.с.17).

Пунктом 3.1 договору визначено, що
строк поставки не може перевищувати 10
(десять) календарних днів з моменту
зарахування коштів на рахунок
виконавця (а.с. 15).

ФОП ОСОБА_2 в установлений договором
строк товар не передав.

06.12.2013р. ФОП ОСОБА_1 направила на адресу
ФОП ОСОБА_2 претензію-вимогу в місячний
строк поставити скутер, у разі
непоставки в цей же строк повернути
попередню оплату в розмірі 44 800,00грн
(а.с. 21). Претензія залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Зважаючи на те, що відповідач товар не
поставив та на вимогу не повернув
попередню оплату, ФОП ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про
повернення попередньої оплати в сумі 44
800,00грн. та стягненні 747,48грн. 3% річних за
період з 21.08.2013р. по 11.03.2014р.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та в результаті дій суб'єктів,
з якими закон пов'язує настання
правових наслідків. Внаслідок
укладення договору та дій позивача по
попередній оплаті товару між сторонами
виникло зобов'язання, врегульоване ст.
265 ГК України, згідно якої одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін
(ч.2 ст.712 ЦК України).

Згідно положень ч. 2 ст. 693 ЦК України,
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права
вбачається, що умовою її застосування є
неналежне виконання продавцем свого
зобов'язання зі своєчасного передання
товару покупцю. А у разі настання такої
умови покупець має право діяти
альтернативно: або вимагати передання
оплаченого товару від продавця, або
вимагати повернення суми попередньої
оплати.

Можливість обрання певно визначеного
варіанта правової поведінки боржника є
виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання
одного з варіантів вимоги покупця має
бути вчинено ним в активній
однозначній формі такої поведінки,
причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму
пред'явлення такої вимоги покупця,
останній може здійснити своє право
будь-яким шляхом: як шляхом звернення
до боржника з претензією, листом,
телеграмою тощо, так і шляхом
пред'явлення через суд вимоги у
визначеній законом процесуальній
формі - формі позову.

Дана правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
28.11.2011р. №43/308-10, яка є обов'язковою для
суду в силу ч. 1 ст. 11128 ГПК України.

Позивач 06.12.2013р. надіслав відповідачу
вимогу про повернення попередньої
оплати. Отримання вимоги стверджується
описом вкладень до цінного листа та
поштовою квитанцією (а.с.18-19).

Відповідач суму позову не оспорив,
доказів поставки товару на виконання
п.1.1 договору №2/08/2013 від 09.18.2013р. не
представив, на вимогу позивача кошти не
повернув, у зв'язку з чим позовна вимога
про повернення попередньої оплати в
сумі 44800,00грн. є обґрунтованою та
підлягає до задоволення в силу ч. 2 ст. 693
ЦК України.

Водночас, суд не знаходить підстав для
задоволення вимоги про стягнення
нарахованих відповідачу 747,48грн. 3%
річних за період з 21.08.2013р. по 11.03.2014р. з
посиланням на ст. 625 ЦК України,
при цьому виходить із наступного:

Стягнення з постачальника суми
попередньої оплати, перерахованої за
договором поставки , не вважається
грошовим зобов'язанням у розумінні ст.
625 ЦК України.

За такі дії постачальник несе
відповідальність, передбачену ч. З ст.
693 ЦК України, коли на суму попередньої
оплати нараховуються проценти
відповідно до ст. 536 цього Кодексу від
дня, коли товар мав бути переданий, до
дня фактичного передання товару
покупцеві або повернення йому суми
попередньої оплати. Договором може
бути встановлено обов'язок продавця
сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця Дана правова
позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 15.15.2013р. у
справі №3-30гс13, яка є обов'язковою для
суду в силу ч. 1 ст. 11128 ГПК України.

Вищий господарський суд у п. 5.2
постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 "Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
зауважив, що обов'язок боржника
сплатити суму боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних
не виникає у випадках, зокрема,
повернення сум авансу та завдатку,
оскільки відповідні дії вчиняються
сторонами не на виконання взятих на
себе грошових зобов'язань, а з інших
підстав.

Оскільки спір в частині задоволених
вимог до суду доведений з вини
відповідача, витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 797,02грн.
(пропорційно сумі задоволених вимог)
слід віднести на нього відповідно до
ст.49 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 265 Господарського кодексу України,
ст.693 Цивільного кодексу України, ст.ст.
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_1, код ІНН НОМЕР_1

на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_2, код ІНН НОМЕР_2

44 800,00 грн. в повернення суми
попередньої оплати, 1 797,02 грн. витрат по
сплаті судового збору. Всього: 46 597,02
грн.

3. У стягненні 747,48 грн. річних відмовити.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено

25.04.14

Суддя
С. Т. Філатова