ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2014 р.
Справа № 31/117-2010

Господарський суд Львівської області,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: позивач-1:
позивач-2:Львівського міжрайонного
транспортного прокурора в інтересах
держави в особі Міністерства
інфраструктури України, м. Київ
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця», м.
Львівдо відповідача:Приватного
підприємства „Львів Мет Союз", м.
Львівза участю третьої особи-1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача:
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради „Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки", м. Львівза участю
третьої особи-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивачів: Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Львівській області, м.
Львівпро:усунення перешкод в
користуванні майном
Головуючий суддя Артимович В.М.,

судді Пазичев В.М., Коссак С.М.

При секретарі Савчин І.О.

Представники сторін:

від прокуратури: Луців Г.Д. - прокурор
відділу;

від позивача-1: Ковба В.А. - представник;

від позивача-2: Шевчишин І.З. -
представник;

від відповідача: Медвідь Л.М. -
представник;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду
Львівської області подано позов
Львівського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі Міністерства
транспорту та зв'язку України, м. Київ,
надалі - позивач-1, та Державного
територіально-галузевого об"єднання
„Львівська залізниця", м. Львів, надалі
- позивач-2, до Приватного підприємства
„Львів Мет Союз", м. Львів, надалі -
відповідач, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради „Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки", м. Львів, про
усунення перешкод в користуванні
майном.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
на балансі відокремленого підрозділу
«Львівська дирекція залізничних
перевезень» Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» обліковується
майновий комплекс - споруди технічної
рампи з майданчиком станції Підзамче
загальною площею 1944 кв.м., розташоване у
м. Львові по вул. Караїмській. Право
власності Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на відповідний
майновий комплекс підтверджується
свідоцтвом про право власності,
виданим на підставі рішення
Виконавчого комітету Львівської
міської ради № 639 від 27.06.2008 р. «Про
оформлення права державної власності
на вул. Огіркова, 1». В позовній заяві
зазначається, що на даний час
відповідач чинить перешкоди у доступі
позивача-2 до вищевказаного майна, що
загрожує безпеці руху поїздів. Таким
чином, відповідач порушує права
позивача, визначені ст.ст. 316, 319
Цивільного кодексу України, зокрема,
позбавляє можливості користуватися
своїм майном на власний розсуд.

Ухвалою суду від 21.08.2010 р. позовну заяву
прийнято до провадження та призначено
її розгляд на 15.09.2010 р.

Ухвалою суду від 12.07.2011 р. провадження у
справі зупинено до набранням законної
сили судовим рішенням Львівського
окружного адміністративного суду у
справі № 2а-7448/11/1370 за позовом
Приватного підприємства „Львів Мет
Союз", м. Львів, до Львівського науково -
дослідного інституту судових
експертиз, м. Львів.

05.10.2011 р. через канцелярію суду надійшла
письмова заява позивача-2 про
поновлення провадження у справі №
31/117-2010 у зв'язку з тим, що ухвалою
Львівського окружного
адміністративного суду від 05.09.2011 р.
провадження у справі № 2а-7448/11/1370
закрито.

Ухвалою суду від 18.10.2011 р. провадження у
даній справі поновлено та призначено
до судового розгляду на 03.11.2011 р.

31.10.2011 р. на розгляд суду представник
відповідача подав клопотання про
зупинення провадження у справі до
набрання законної сили судовим
рішенням Львівського окружного
адміністративного суду у справі №
2а-7448/11/1370.

Ухвалою від 10.11.2011 р. суд зупинив
провадження у справі до набрання
законної сили рішенням у справі № 2
а-7448/11/1370.

27 вересня 2012 року на адресу суду
надійшов лист Відокремленого
підрозділу „Львівська дирекція
залізничних перевезень" ДТГО
„Львівська залізниця" № ДНЮ-235 від
26.09.2012 р. про поновлення провадження у
справі № 31/117-2010.

Ухвалою суду від 11.10.2012 р. провадження у
справі поновлено, засідання суду
призначено на 30.10.2012 р.

30 жовтня 2012 року через канцелярію на
розгляд суду надійшла письмова заява
позивача-2 про зупинення провадження у
справі № 31/117 до вирішення пов'язаної з
нею справи № 5015/3793/12 за заявою
заступника прокурора Львівської
області в інтересах держави в особі
Міністерства інфраструктури України
та ДТГО „Львівська залізниця" про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Українському
національному комітеті Міжнародної
торгової палати України від 17.03.2009 року
у справі № 10-66/09.

Ухвалою суду від 30.10.2012 р. провадження у
справі зупинено до набрання законної
сили рішенням господарського суду у
справі № 5015/3793/12.

Ухвалою від 15.04.2013 р. суд поновив
провадження у справі та призначив
судове засідання на 14.05.2013 р.

14.05.2013 р. через канцелярію на розгляд
суду надійшло письмове клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі до вирішення пов'язаної з нею
справи № 5015/3793/12.

14.05.2013 р. через канцелярію на розгляд
суду надійшла заява Міністерства
інфраструктури України про залучення
його до участі у справі як
правонаступника Міністерства
транспорту та зв'язку України. Ухвалою
від 22.05.2013 р. суд замінив позивача -1 -
Міністерство транспорту та зв'язку
України його правонаступником -
Міністерством інфраструктури України.

Ухвалою суду від 28.05.2013 р. суд за
клопотанням сторін зупинив
провадження у даній справі до набрання
законної сили рішенням у справі
№ 5015/3793/12. Ухвалою від 27.11.2013 р.
провадження у справі поновлено,
засідання суду призначено на 11.12.2013 р.

Зважаючи на складність справи, ухвалою
суду від 11.12.2013 р. справу №
31/117-2010 призначено до колегіального
розгляду у складі трьох суддів.
Автоматизованою системою
документообігу суду визначено
наступний склад колегії: головуючий
суддя Артимович В.М., судді Рим Т.Я. та
Коссак С.М. Ухвалою суду від 13.12.2013 р.
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні на 22.01.2014 р.

У зв'язку з відпусткою судді Рима Т.Я.,
який брав участь у колегіальному
розгляді справи колегію у складі трьох
суддів, розпорядженням № 106 від 20.02.2014 р.
призначено повторний автоматичний
розподіл члена колегії суддів.
Автоматизованою системою
документообігу суду визначено
наступний склад колегії: головуючий
суддя Артимович В.М., судді Пазичев В.М.
та Коссак С.М.

В засідання суду 05.05.2014 р. з'явились
представники прокуратури, позивачів та
відповідача, які надали суду
пояснення по суті справи. Представники
прокуратури і позивачів позов просили
задоволити повністю з підстав,
викладених у позовній заяві,
поясненнях прокурора від 05.02.2014р.

№07/2/2-147вих14 та поясненнях позивача-2.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, просив суд в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю з підстав, викладених у
поясненнях по справі, письмових
поясненнях, письмових міркуваннях.

Треті особи явку повноважних
представників в засідання суду не
забезпечили, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи.

Розглянувши документи і матеріали,
подані прокурором, сторонами та
третіми особами, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення,
оцінивши докази, які мають значення для
справи, в їх сукупності, суд встановив
наступне:

Згідно п. 1.1 статуту Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в реакції від
20.06.2006 р., останнє створене згідно зі
ст.ст. 1, 4 Закону України «Про
залізничний транспорт», засноване на
державній власності і входить до сфери
управління Міністерства транспорту та
зв'язку України (орган управління
майном) та підпорядковане Державній
адміністрації залізничного транспорту
України. Майно залізниці є державною
власністю і закріплюється за нею на
праві господарського відання,
залізниця володіє, користується та
розпоряджається зазначеним майном на
свій розсуд, вчиняючи щодо нього
будь-які дії, які не суперечать чинному
законодавству України (п. 4.1 статуту).

Рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради № 639 від 27.06.2008
р. «Про оформлення права державної
власності на вул. Огіркова, 1»
вирішено:

- оформити Державному
територіально-галузевому об'єднанню
«Львівська залізниця» право державної
власності у повному господарському
віданні на будівлі, які знаходяться на
вул. Огірковій, 1, під літерами: «А-1» -
пасажирського павільйону площею 532,9
кв.м.; «Б-2» - адміністративного корпусу
площею 350,1 кв.м.; «Ж-2» - товарної контори
площею 370,2 кв.м.; «Г-3» - поста ЕЦ площею
383,0 кв.м.; «В-1» - стрілочного поста №7
площею 21,2 кв.м.; «К-1» - стрілочного поста
№1 площею 21,3 кв.м. згідно з технічними
паспортами;

- відділу приватизації державного
житлового фонду Шевченківського
району оформити та видати свідоцтва
про право власності на будівлі;

- Державному територіально-галузевому
об'єднанню «Львівська залізниця»
зареєструвати свідоцтва про право
власності в Обласному комунальному
підприємстві «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки».

Згідно з рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради № 639 від
27.06.2008р. відділом приватизації
державного житлового фонду
Шевченківського району м. Львова
видано свідоцтво про право власності,
яким посвідчено, що Державному
територіально-галузевому об'єднанню
«Львівська залізниця» належать на
праві державної власності у повному
господарському віданні будівлі по вул.
Огіркова, 1 у м. Львові, а саме: будівля
пасажирського павільйону під літерою
«А-1» площею 532,9 кв.м.; будівля
адміністративного корпусу під літерою
«Б-2» площею 350,1 кв.м.; будівля товарної
контори під літерою «Ж-2» площею 370,2
кв.м.; будівля поста ЕЦ під літерою «Г-3»
площею 383,0 кв.м.; будівля стрілочного
поста № 7 під літерою «В-1» площею 21,2
кв.м.; будівля стрілочного поста № 1 під
літерою «К-1» площею 21,3 кв.м. згідно з
технічними паспортами.

Згідно з витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 19872732,
виданим Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» 13.08.2008 р. на підставі
свідоцтва про право власності від
27.06.2008 р., виданого Виконавчим комітетом
Львівської міської ради згідно з
рішенням № 639 за Державним
територіально-галузевим об'єднанням
«Львівська залізниця» проведено
державну реєстрацію права власності на
будівлі за адресою: м. Львів, вул.
Огіркова, 1: літ. «А-1» площею 532,9 кв.м.,
літ. «Б-2» площею 350,1 кв.м., літ. «Ж-2»
площею 370,2 кв.м., літ. «Г-3» площею 383,0
кв.м., літ. «В-1» площею 21,2 кв.м., літ. «К-1»
площею 21,3 кв.м.

21 грудня 2009 року між Приватною фірмою
«Фрей-СЛВВ», як продавцем, та Приватним
підприємством «Львів Мет Союз», як
покупцем, укладено договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 2389, за
умовами якого продавець відчужив, а
покупець набув права власності на
нерухоме майно по вул. Караїмській,
11«б» у м. Львові, а саме: склад-ангар
(цегла) під літ. «А-1» загальною площею
360,6 м.кв.; навіс (цегла) під літ. «Б-1»
загальною площею 119,5 м.кв.; побутове
приміщення (цегла) №1 під літ. «Ж-1»
загальною площею 33,6 м.кв.; нежитлове
приміщення (цегла) під літ. «В-1»
загальною площею 62,4 кв.м.; склад № 1
(цегла, залізо) під літ. «Д-1» загальною
площею 28,6 кв.м.; склад №2 (залізо) під
літ. «Г-1» загальною площею 159,1 м.кв.;
туалет-душева (цегла) під літ. «З-1»
загальною площею 5,2 кв.м; огорожа № 1
(метал); огорожа № 2 (бетон); ворота №
3(метал); мощення 1 (асфальт).

Право власності ПП «Львів Мет Союз» на
відповідне нерухоме майно загальною
площею 769,0 кв.м. зареєстроване Обласним
комунальним підприємством Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
про що відповідачу видано витяг про
реєстрацію прав на нерухоме майно №
24885508 від 21.12.2009 р.

На момент укладення договору
купівлі-продажу від 21.12.2009 р. між
Приватною фірмою «Фрей-СЛВВ»
(продавцем) та Приватним підприємством
«Львів Мет Союз» (покупцем) відчужуване
за договором майно належало продавцеві
на підставі рішення Постійно діючого
третейського суду при Українському
національному комітеті Міжнародної
торгово-промислової палати України від
17.03.2009 року у справі № 10-66/09; державна
реєстрація права власності проведена
Обласним комунальним підприємством
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», що вбачається з
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №24842690 (реєстраційний
№ 29242874), виданого 18.12.2009 р.

Вважаючи, що рішенням Постійно діючого
третейського суду при Українському
національному комітеті Міжнародної
торгової палати України від 17.03.2009 року
у справі №10-66/09 вирішено питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі, зокрема, Міністерства
інфраструктури України та Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця», заступник
прокурора Львівської області
звернувся до господарського суду
Львівської області із заявою в
інтересах державі в особі
вищезазначених суб'єктів про
скасування відповідного рішення
третейського суду.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 13.09.2013 р.,
залишеною без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 22.10.2013 р. у
справі № 5015/3793/12, заяву заступника
прокурора Львівської області в
інтересах держави в особі Міністерства
інфраструктури України, Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» про скасування
рішення Постійно діючого третейського
суду при Українському національному
комітеті Міжнародної торгової палати
України від 17.03.2009 року у третейській
справі №10-66/09 залишено без розгляду.

Звертаючись в інтересах держави в
особі Міністерства інфраструктури
України, Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» до
господарського суду з даним позовом,
Львівський міжрайонний транспортний
прокурор просить суд зобов'язати
відповідача усунути перешкоди у
здійсненні позивачем права власності
на технічну рампу з майданчиком
станції Підзамче, яка знаходиться по
вул. Караїмській у м. Львові шляхом її
звільнення від належних відповідачу на
праві власності об'єктів нерухомого
майна, набутих останнім за договором
купівлі-продажу від 21.12.2009 р.

Частиною 1 статті 391 Цивільного кодексу
України встановлено, що власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Тобто, позивачем негаторного позову
(позов власника про усунення порушень,
що перешкоджають здійсненню його права
розпорядження належним йому майном)
може бути власник або титульний
володілець, у якого знаходиться річ і
щодо якої відповідач ускладнює
здійснення повноважень користування
або розпорядження, а відповідачем -
лише та особа, яка перешкоджає
позивачеві у здійсненні його законного
права користування чи розпорядження
річчю.

Як на підставу набуття позивачем-2
права власності на спірне майно
(технічну рампу), останній покликається
на рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради № 639 від 27.06.2008
року «Про оформлення права державної
власності на вул. Огіркова,1». При цьому
суд констатує, що перелік об'єктів, на
які органом місцевого самоврядування
вирішено оформити позивачу-2 право
власності, не містить технічної рампи
(вантажно-розвантажувальної
платформи).

Разом з тим, за висновком № 796 судової
будівельно-технічної експертизи у
даній господарській справі, складеним
20.04.2011 р., зареєстровані за відповідачем
об'єкти, а саме: склад-ангар, площею 360,6
м.кв.; навіс, площею 119,5 м.кв.; побутове
приміщення, площею 33,6 м.кв.; нежитлове
приміщення, площею 62,4 кв.м.; склад №1,
площею 28,6 кв.м.; склад № 2, площею 159,1
м.кв.; туалет-душева, площею 5,2 кв.м;
огорожа металева; огорожа бетонна;
ворота; мощення асфальтове знаходяться
на вантажно-розвантажувальній
платформі, яка входить до складу інших
об'єктів нерухомості позивача-2.

При цьому, цим же висновком судової
будівельно-технічної експертизи
визначено, що
вантажно-розвантажувальна платформа
ст. Підзамче не є частиною об'єктів
нерухомості, які знаходяться в Львові
по вул. Огіркова, 1, і зареєстровані за
Державним територіально-галузевим
об'єднанням «Львівська залізниця»
згідно свідоцтва про право власності
на будівлі, виданого на підставі
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради № 639 від 27.06.2008
р.

Відповідно до ст. 42 Господарського
процесуального кодексу України
висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу. Відхилення
господарським судом висновку судового
експерта повинно бути мотивованим у
рішенні.

Суд відзначає, що матеріали даної
господарської справи, вивчення яких
було одним з методів експертного
дослідження, не підтверджують факту
набуття та виникнення у ДТГО
«Львівська залізниця» права власності
на технічну рампу чи
вантажно-розвантажувальну платформу в
складі будівель по вул. Огіркова, 1 у м.
Львові, у зв'язку із чим відхиляє
висновок експерта щодо входження цього
об'єкта до складу інших об'єктів
нерухомості ДТГО «Львівська
залізниця», як такий, що заснований на
довільному трактуванні обставин
приналежності об'єкта до споруд в
площині, які не могли значитися у
свідоцтві про право власності на
будівлі, виданому на підставі рішення
Виконавчого комітету Львівської
міської ради від 27.06.2008 року № 639.

Надаючи оцінку поясненням
представника прокуратури відносно
того, що оскільки в даному випадку
державній реєстрації підлягало право
власності на складну річ в цілому
(пасажирський павільйон), то інформацію
про складову частину речі, зокрема, про
вантажно-розвантажувальну рампу має
містити Витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (у розділі
«опис нерухомого майна»),
господарський суд відзначає, що
наявний в матеріалах справи витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №19872732 від 13.08.2008 р. не містить
будь-якої інформації про спірну
вантажно-розвантажувальну платформу,
як складову частину пасажирського
павільйону, належного ДТГО «Львівська
залізниця» на праві власності.

За вищезазначених обставин суд
констатує відсутність в матеріалах
даної господарської справи належних та
допустимих доказів, якими б
підтверджувалась обставина набуття та
виникнення у позивачів права власності
на майно, щодо якого заявлено вимогу
про усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження,
що є самостійною підставою для відмови
в задоволенні негаторного позову.

Суд відзначає, що з огляду на заявлені
позовні вимоги про усунення перешкод у
здійснені права власності, такі
відповідають тим, що заявляються у
негаторному позові.

Підставою для подання негаторного
позову є вчинення третьою особою
перешкод власнику в реалізації ним
повноважень розпорядження або (та)
користування належним йому майном;
ускладнення у здійсненні повноважень з
розпорядження або користування річчю,
що перебуває у володінні позивача,
через протиправні дії третьої особи.
Крім того, негаторний позов має на меті
усунення тривалих порушень зазначених
повноважень власника, а не тих, що мали
місце в минулому, що обумовлює
непоширення на вимоги за негаторним
позовом строків позовної давності.

Однією з умов подання негаторного
позову є триваючий характер
правопорушення і наявність його в
момент подання позову. Іншою умовою
застосування негаторного позову має
бути відсутність між позивачем і
відповідачем договірних відносин, адже
в разі наявності таких відносин
власник здійснює захист порушеного
права власності
зобов'язально-правовими засобами.

Характерною ознакою негаторного
позову є протиправне вчинення третьою
особою перешкод власникові у
реалізації ним повноважень
розпорядження або (та) користування
належним йому майном. У п. 7
інформаційного листа Вищого
арбітражного суду України від 31.01.2001 р.
за № 01-8/98 «Про деякі приписи
законодавства, яке регулює питання,
пов'язані із здійсненням права
власності та його захистом»
зазначається, що для подання
негаторного позову не вимагається, щоб
перешкоди до здійснення права
користування й розпорядження були
результатом винних дій відповідача чи
спричиняли збитки, достатньо, щоб такі
дії (бездіяльність) об'єктивно
порушували права власника і були
протиправними.

Тобто, відсутність вини відповідача не
може бути підставою для відмови у
негаторному позові, а для вирішення
такого спору вирішальним є
встановлення протиправності дій
відповідача.

Ознака протиправності притаманна
такій поведінці особи, що порушує
припис закону чи іншого нормативного
акта, або полягає у невиконанні у
невиконанні чи неналежному виконанні
зобов'язання. Протиправні дії
характеризуються поведінкою, що
заборонена законом, яка за формою
безпосередньо пов'язана з формами
юридичних обов'язків: необхідність
вчиняти певні дії для конкретної особи
(активний обов'язок); необхідність
утримуватися від вчинення дій,
заборонених нормою права (пасивний
обов'язок).

За змістом статей 321 та 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, та є непорушним;
особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд та має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
що не суперечать закону. Підставою для
виникнення та здійснення цивільних
прав та цивільних обов'язків також є
правочини та інші договори, що є
правомірними, якщо їх недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
їх не визнано судом недійсними.
Цивільні права здійснюються особою
вільно, а обмеження у здійсненні
цивільних прав визначаються договором
чи актами цивільного законодавства.

Як встановлено господарським судом та
зазначалося вище, даний господарський
спір виник у зв'язку із знаходженням на
технічній рампі
(вантажно-розвантажувальній платформі)
об'єктів нерухомого майна, належних
відповідачу на праві власності.
Підставою виникнення та здійснення
відповідачем цивільних прав та
обов'язків щодо цих об'єктів нерухомого
майна є договір купівлі-продажу від
21.12.2009 року, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу, зареєстрований в
реєстрі за № 2389. При цьому суд
відзначає, що здійснення відповідачем
своїх цивільних прав щодо належних
йому об'єктів нерухомого майна є
правомірним, оскільки недійсність
договору купівлі-продажу, на підставі
якого відповідач здійснює цивільні
права, прямо не встановлена законом; в
судовому порядку такий договір
недійсним не визнався.

Нормою ст. 13 Цивільного кодексу України
обумовлено, що при здійсненні своїх
прав особа зобов'язана утримуватися
від дій, які могли б порушити права
інших осіб, завдати шкоди довкіллю або
культурній спадщині, не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також
зловживання правом у інших формах; за
недодержання вказаних вимог особою, що
здійснює свої права, суд може
зобов'язати її припинити зловживання
своїми правами, а також застосувати
інші наслідки, передбачені законом;
таким чином, відповідальною за
порушення меж здійснення цивільних
прав є особа, дії якої на здійснення
цивільних прав містять наведені вище
ознаки.

Разом з тим, доводами позовної заяви не
підтверджуються обставини, що
здійснюючи своє право власності щодо
об'єктів нерухомого майна по вул.
Караїмській, 11 «б» у м. Львові,
відповідач зловживає ним у будь-яких
формах.

За вищезазначених обставин суд
приходить до висновку, що у даному
негаторному позові відповідачем
визначено особу, що діє правомірно,
здійснюючи свої правомочні власника
нерухомого майна на підставі чинного
договору.

Відсутність у діях відповідача, при
здійсненні ним правомочностей
власника нерухомого майна на підставі
чинного договору ознак протиправності
поведінки, на переконання
господарського суду, є безумовною
підставою для відмови в задоволенні
негаторного позову.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України, судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності, сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом (ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України).

Відповідно до пп. 4.6 п. 4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повного або часткового
задоволення позову (скарги) стягує
судовий збір з відповідача (повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
якщо він не звільнений від сплати
судового збору; у разі ж повної або
часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
за винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору, та
коли позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Згідно приписів ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи правову позицію, викладену
в пп. 4.6 п. 4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
розділу VI ГПК України» від 21.02.2013 р. №
7, судовий збір підлягає стягненню в
дохід державного бюджету з визначених
прокурором позивачів - Міністерства
інфраструктури України та Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця».

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1,
2, 4, 4-2, 4-3, 4-5, 4-6, 4-7, 22, 27, 29, 32, 33, 34, 43, 49, 69, 82,
84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову
Львівського міжрайонного прокурора в
інтересах позивачів - Міністерства
інфраструктури України, м. Київ, та
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця», м.
Львів, відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на
позивачів.

3. Стягнути з Міністерства
інфраструктури України (01135, м.
Київ, проспект Перемоги, 14;
ідентифікаційний код 37472062) в дохід
Державного бюджету України 42,50 грн.
державного мита.

4. Стягнути Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» (79000, м. Львів,
вул. Гоголя, 1; ідентифікаційний код
01059900) в дохід Державного бюджету
України 42,50 грн. державного мита.

5. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.05.2014 р.

Головуючий суддя
В. Артимович

Судді
В. Пазичев

С. Коссак