Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

"30" квітня 2014р.
Справа № 927/322/14

Заступник прокурора Чернігівської
області, 14000, м. Чернігів, вул. Князя
Чорного, 9, в інтересах держави в особі

Позивач-1: Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України,

, вул.
Хрещатик, 3, м. Київ,01030

Позивач-2: Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія"

"Нафтогаз України",

, вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

Відповідач: Публічне акціонерне
товариство "Облтеплокомуненерго",

, вул.
Комсомольська, 55-б, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 38219545,68 грн.

суддя Фесюра М.В.

Представники сторін:

від позивача-2: Мельник В.В.;

від відповідача: Бучковський І.В. ;

в судовому засіданні присутній
прокурор відділу прокуратури
Чернігівської області Оліфір А.В.

Заступником прокурора Чернігівської
області в інтересах держави в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України, в особі ПАТ
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", заявлено позов про
стягнення 38219545,68 грн. заборгованості, (в
тому числі 35501521,02 грн. основного боргу,
2072224,32 грн. пені, 189443,86 грн. інфляційних
витрат та 456356,48 грн. трьох відсотків
річних), з ПАТ "Облтеплокомуненерго" за
поставлений природний газ згідно
договору на купівлю-продаж природного
газу №13/3483-БО-39 від 28.12.12.

В судове засідання прокурором
подано заяву про збільшення позовних
вимог, згідно якої відповідно до
розрахунку від 25.03.14, загальна сума
заборгованості станом на вказану дату
та договором збільшилася за рахунок
донарахування штрафних санкцій, трьох
відсотків річних та інфляційних за
зобов'язаннями січня 2013 року, та
складає 38846450,54 грн. (в тому числі 35501521,02
грн. основного боргу, 2387459,82 грн. пені,
428164,88 грн. інфляційних витрат та 529304,81
грн. трьох відсотків річних).

Суд, у відповідності до ч.4 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, прийняв заяву про збільшення
розміру позовних вимог.

Відповідач надав відзив, яким проти
позову заперечив в частині стягнення
пені в розмірі 2072224,32 грн., що були
нараховані з 18.01.2013 року. В
обґрунтування відповідач вказав на те,
що на час нарахування пені вже було
введено мораторій у зв'язку з
порушенням провадження у справі про
банкрутство ПАТ "Облтеплокомуненерго",
надавши копію ухвали господарського
суду Чернігівської області від 18.01.13 по
справі №927/16/6б/13.

Одночасно відповідачем надано
письмові доповнення до відзиву (вих.
№03-04/14 від 03.04.14), якими заперечив в
частині стягнення трьох відсотків
річних в розмірі 456356,48 грн. та
інфляційних витрат в сумі 189443,86 грн.,
оскільки нараховані під час дії
мораторію, введеного у зв'язку з
порушенням провадження у справі про
банкрутство ПАТ
„Облтеплокомуненерго", надавши в
обґрунтування копію постанови Вищого
господарського суду України від 03.07.13
по справі №5002/-5/4082-2012.

Також представником відповідача
надано письмові пояснення, в яких
вказує на те, що акти прийому-передачі
газу за січень-липень 2013 року були
підписані лише 30.09.13, тому, посилаючись
на п. 3.3., 3.4. Договору та положення
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, відповідач
вказав, що нарахування заборгованості
по зазначених вище актах можливо
виключно з 30.09.13. На запитання суду
представник відповідача повідомив, що
не має заперечень стосовно обсягів
отриманого газу.

Представник позивача-2 та
прокурор заперечили проти висловлених
представником відповідача заперечень.
Прокурор також вказав, посилаючись на
п.3.4. Договору, що саме з вини
відповідача акти прийому - передачі
газу за січень-липень 2013 року були
підписані у вересні місяці.

Представник позивача-2 надав
додаткові письмові пояснення, в яких
вважає, що мораторій на задоволення
вимог кредиторів не поширюється на
нарахування пені та штрафних санкцій,
оскільки останні нараховані не на
конкурсні , а на поточні кредиторські
вимоги . Також, позивач-2 зазначив, що
пунктом 6.1 Договору передбачений
порядок проведення розрахунків, який
не залежить від дати підписання акту
приймання - передачі.

Вислухавши пояснення прокурора,
представників сторін та дослідивши
докази, суд,-

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (Позивач) та Публічним
акціонерним товариством
"Облтеплокомуненерго" (Відповідач) було
укладено договір на купівлю -продаж
природного газу № 13/3483-БО-39.

Відповідно до пункту 1.1. Договору,
Позивач взяв на себе зобов'язання
передати у власність Відповідачу у 2013
році природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ НАК «Нафтогаз
України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00
00, або/та природний газ, видобутий на
території України підприємствами, які
не підпадають під дію статті 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу», а Відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити газ
на умовах Договору. Згідно п. 1.2. Газ, що
продається за цим договором,
використовується Відповідачем
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями та іншими
споживачами.

Пунктом 2.1. Договору визначено обсяг
постачання газу в період з 01.01.2013 по
31.12.2013 року в обсязі до 25049,00 тис. куб. м.

Пунктом 5.2. Договору сторони визначили,
що ціна за 1000 кубічних метрів
природного газу становить 3509,00 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2% та податку на додану вартість за
ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 305,60
грн., крім того ПДВ - 20% - 61,12 грн., всього з
ПДВ - 366,72 грн.

До сплати за 1000 кубічних метрів
природного газу - 3884,78 грн., крім того
ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Згідно п. 5.5. загальна вартість
цього Договору на дату його укладення
становить 97 309 854,22 грн., крім того ПДВ - 19
461 970,84 грн., разом з ПДВ - 116 771 825,06 грн.

Додатковою угодою № 1 від 16.07.13 року до
Договору сторони домовились викласти
пункти 5.2. і 5.5. статті 5 «Ціна газу» у
наступній редакції:

« 5.2. Ціна за 1000 кубічних метрів
природного газу становить 3459,00 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:

збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ
-2%:

податок на додану вартість за ставкою -
20%. Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 295,60
грн., крім того ПДВ - 20%-59,12 грн., всього з
ПДВ - 354,72 грн.

До сплати за 1000 кубічних метрів
природного газу - 3 823,78 грн., крім того
ПДВ - 20 % - 764,76 грн., всього з ПДВ - 4588,54
грн.»

« 5.5. Загальна сума вартості природного
газу за цим Договором складається із
сум вартості місячних поставок газу».

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу за період з січня
по грудень 2013 року природний газ на
суму 102 614 424,87 грн., що підтверджується
копіями двосторонніх актів
приймання-передачі природного газу від
30.09.13р. за січень 2013 року на суму
22037336,01грн., за лютий 2013 року на суму
16015883,51 грн. від 30.09.13, за березень 2013 року
на суму 18046493,76 грн. від 30.09.13, за квітень
2013 року на суму 6070605,86 грн. від 30.09.13, за
травень 2013 року на суму 396308,16 грн. від
30.09.13, за червень 2013 року на суму 327911,17
грн. від 30.09.13, за липень 2013 року на суму
357947,1 грн. від 30.09.13, за серпень 2013 року на
суму 376966,58 грн. від 31.08.13, за вересень 2013
року на суму 432965,07 грн. від 30.09.13, за
жовтень 2013 року на суму 9547816,54 грн. від
31.10.13, за листопад 2013 року на суму 11030955,25
грн. від 30.11.13, за грудень 2013 року на суму
17973235,86 грн. від 31.12.13, які підписані
сторонами та додані до матеріалів
справи.

У відповідності з п. 6.1 Договору, оплату
за газ відповідач зобов'язаний
здійснювати грошовими коштами шляхом
100 % поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України та ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Як повідомив позивач, відповідач свої
зобов'язання щодо оплати отриманого
природного газу виконав частково,
сплативши 67112903,85 грн., заборгованість
станом на 28.02.14 в сумі 35501521,02 грн.
відповідач визнає повністю.

Враховуючи вищенаведене, вимога
позивача щодо стягнення з відповідача
суми боргу у розмірі 35501521,02 грн. є
обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача інфляційні нарахування у
розмірі 428164,88 грн., нарахованих за весь
час прострочення, а також 529 304,81 грн.
трьох відсотків річних. Відповідачем
вказані вимоги не визнані.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми.

Отже позовні вимоги в частині
стягнення інфляційних та 3% відсотків
річних підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Посилання відповідача на затримки в
оформленні актів приймання-передачі
газу також не можуть бути підставою для
звільнення від відповідальності,
оскільки п.6.1 договору не пов'язує
обов'язок оплатити отриманий газ з їх
підписанням. Наявність актів є
обов'язковою лише для проведення
остаточного розрахунку, який включає
можливі розбіжності та коригування.

Суд також не приймає заперечення
відповідача з приводу неможливості
нарахування інфляційних та 3% річних
через дію мораторію, введеного
одночасно з порушенням справи про
банкрутство з наступних підстав.

Як підтверджується наданими
відповідачем копіями судових рішень,
провадження у справі про банкрутство
ПАТ „Облтеплокомуненерго" порушено
ухвалою від 18.01.13 за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами та
адміністрування пенсійних
фондів»Актив Плюс» (справа №927/16/6б/13).
Постановою Вищого господарського суду
України в даній справі від 01.04.2014р.
залишено без змін ухвалу суду
апеляційної інстанції щодо припинення
провадження за апеляційною скаргою. За
змістом постанови оскаржувалась одна з
ухвал у справі про банкрутство і
провадженні в цій справі триває.

Одночасно з порушенням провадження у
даній справі був введений мораторій.
Отже останній діє з 18.01.13 і по
сьогоднішній день.

Провадження у справі про банкрутство
здійснюється відповідно до положень
Закону України «про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
Закону від 30.06.1999р., оскільки вона була
порушена до набрання чинності Законом
України від 22.12.2012р. № 4212-VІ(нової
редакції Закону).

Такий порядок передбачений п.1-1 Розділу
Х нової редакції Закону, відповідно до
якого положення цього Закону
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено після
набрання чинності цим Законом.

Статтею 12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" ,
якою врегульовано дію мораторію, на
відміну від аналогічної статті 19 нової
редакції Закону, не передбачено
заборони нараховувати інфляційні та 3 %
річних під час дії мораторію.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в сумі 2387459,82 грн. за
прострочку виконання зобов'язання за
період з 14.02.13 по 25.03.14.??

Згідно ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язань за
договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Виходячи із
змісту п. 1 ст. 230 та п. 4 ст. 231
Господарського кодексу України у разі
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), розмір якої може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору сторони
передбачили, що у разі невиконання
Покупцем (відповідачем) умов п. 6.1.
Договору, відповідач у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
позивачу, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу, за кожен день
прострочення платежу.

Однак, пеня не може нараховуватись під
час дії мораторію і суд не приймає
доводів позивача та прокурора з в цій
частині з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство. Протягом дії мораторію,
зокрема, не нараховуються неустойка
(штраф, пеня), не застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань.

Вказана норма не пов'язує нарахування
неустойки з характером кредиторських
вимог (конкурсних або поточних) , а
вказує лише на проміжок часу, протягом
якого забороняється її нарахування.

Відповідно до ч.3 ст.82 ГПК України суд
повинен враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1
ст.111-16 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постанові від
01.10.2013р. у справі № 3-27гс13 зазначив, що
згідно з абз.2 ч.4 ст.12 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено загальну заборону на
нарахування штрафу і пені протягом
часу дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів, і її зміст не
обмежується припинення заходів
забезпечення конкурсних вимог. Тому
упродовж дії мораторію неустойка за
невиконання поточних грошових
зобов'язань не нараховується.

За таких обставин, враховуючи, що пеня
нарахована під час дії мораторію, тому
позовні вимоги в частині її стягнення
задоволенню не підлягають.

Судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на користь державного
бюджету пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.49, ст.ст.82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Облтеплокомуненерго", (вул.
Комсомольська, 55б, м. Чернігів, 14000, , р/р 4 у філії ЧОУ ВАТ
„Державний ощадний банк України", МФО
353553, ) на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (, вул.
Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001) 36 458 990,71
грн. заборгованості, в тому числі: 35 501
521,02 грн. основного боргу, 428 164,88 грн.
інфляційних та 529 304,81 грн. 3% річних.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Облтеплокомуненерго", (вул.
Комсомольська, 55б, м. Чернігів, 14000, , р/р 4 у філії ЧОУ ВАТ
„Державний ощадний банк України", МФО
353553, ) на користь державного
бюджету (р/р 3002, отримувач УДКСУ м.
Чернігова, , банк: ГУДКУ
у Чернігівській області, МФО 853592, код
38054398, код бюджетної класифікації 22030001)
68 585,58 грн. судового збору.

5. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 5 травня
2014 року.

Суддя

М.В.Фесюра