ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.04.2014
Справа № 36/158

Господарський суд Донецької області у
складі судді Риженко Т.М.,

при секретарі Куньчик Е.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні
розглянув матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТАЛАНЛЕГПРОМ", м. Київ

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування", м. Маріуполь,
Донецька область

про: стягнення 103 649 грн.99коп.

за участю:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Горячова А.Г. - за
довіреністю

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТАЛАНЛЕГПРОМ" (далі -
Позивач) звернулось до Господарського
суду Донецької області з позовною
заявою до Відкритого акціонерного
товариства "Маріупольський завод
важкого машинобудування" (далі -
Відповідач) про стягнення 103 649грн.99коп.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
поставки №ПСН-03023 від 22.02.2007р., щодо
оплати за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
договору поставки №ПСН-03023 від 22.02.2007р.,
видаткових накладних №Т-ROM00832 від
14.07.2008р., №Т-ROM00958 від 22.08.2008р., №Т-ROM00983
від 29.08.2008р., №Т-ROM01233 від 29.09.2008р.,
довіреностей на отримання
матеріальних цінностей, специфікації
№1 до договору №ПСН-03023 від 22.02.2007р.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 1, 4-5, 15, 54-57, 67
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 03.08.2009р. на підставі
приписів ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
провадження у справі №36/158 було
зупинено до вирішення пов'язаною з нею
іншої справи №22/31пд.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 17.09.2010р.
справу передано на розгляд судді
Риженко Т.М. у зв'язку з призначенням
судді Будко Н.В. суддею Донецького
апеляційного господарського суду.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 25.12.2013р. на підставі
приписів ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
провадження у справі №36/158 було
поновлено у зв'язку з розглядом
пов'язаної з нею справою №22/31пд по суті.

28.01.2014р. на адресу суду від Позивача
надійшла заява №017 від 24.01.2014р., в якій
останній на підставі ст.ст. 22, 78
Господарського процесуального кодексу
України відмовляється від позовних
вимог в частині стягнення
заборгованості у зв'язку з
добровільним погашенням боргу
Відповідачем.

18.02.2014р. на адресу суду від Відповідача
надійшов відзив б/н б/д, в якому
останній керуючись п.1-1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України просить суд припинити
провадження по справі №36/158 в частині
стягнення основного боргу у розмірі
63133,78грн., інфляційних нарахувань у
розмірі 9982,74грн., 3% річних у розмірі
1693,87грн., штрафних санкцій у розмірі
6775,50грн.

09.04.2014р. через канцелярію суду від
Відповідача надійшли пояснення по
справі, в яких зазначив, що договір,
який є підставою позовних вимог по
справі № 36/158 є саме договір № ПСН-03023
від 22.02.2007р. Також Відповідачем надані
належним чином засвідченні копії
правоустановчих документів, на
підтвердження пояснень про зміну
найменування ВАТ «Маріупольський
завод важкого машинобудування» на ПАТ
«Маріупольський завод важкого
машинобудування».

Як вбачається з п.1.2 статуту Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський завод важкого
машинобудування» товариство змінило
свою назву з Відкритого акціонерного
товариства «Маріупольський завод
важкого машинобудування» на Публічне
акціонерне товариство «Маріупольський
завод важкого машинобудування» згідно
з рішенням Загальних зборів акціонерів
Товариства (Протокол річних Загальних
зборів акціонерів №13 від 15.04.2011р.).

Суд, дослідив матеріали справи,
встановив, що поточною назвою
Відповідача є Публічне акціонерне
товариство «Маріупольський завод
важкого машинобудування».

Представник Позивача у судове
засідання 09.04.2014р. не з»явився, про дату
та час розгляду справи повідомлений
належним чином.

Представник Відповідача у судове
засідання 09.04.2014р. з»явився, заперечив
проти задоволення позовних вимог з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву та просив припинити
провадження по справі.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2007 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ТАЛАНЛЕГПРОМ" (Постачальник) та
Відкритим акціонерним товариством
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" (Покупець) було
укладено договір поставки №ПСН-03023,
відповідно п.1.1 якого Постачальник
зобов'язується передати, а Покупець
оплатити та прийняти товар в
асортименті, кількості та за цінами
відповідно до специфікації №1 (додаток
№1).

Згідно з п.3.1. договору товар, що
постачається за своєю якістю має
відповідати ДСТУ, зазначеним у
специфікації №1.

З п. 4.2. договору, зокрема, вбачається, що
постачальник разом з товаром передає
видаткову накладну.

Відповідно до п.6.3. договору загальна
сума договору складає 380074,00грн.

У розділі 7 договору сторони дійшли
згоди щодо умов оплати: оплату за товар,
що постачається Покупець виконує в
українській валюті шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Постачальника
впродовж 10 банківських днів з моменту
поставки товару на склад Покупця та
виставлення рахунку.

У пункті 11.1 договору сторони
встановили, що договір вступає в дію з
моменту його підписання та діє до
25.02.2009р.

Договір №ПСН-03023 від 22.02.2007р. підписаний
та скріплений печатками обох
підприємств без зауважень.

Сторонами підписано специфікацію №1 до
договору №ПСН-03023 від 22.02.2007р. де
визначені найменування, номенклатуру
(асортимент), кількість та загальну
суму товару (разом з ПДВ): 380074грн.

На виконання умов договору Позивачем
було здійснено поставку на суму 104
133,78грн., що підтверджується
видатковими накладними №Т-ROM00832 від
14.07.2008р.на суму 36 426,00грн., №Т-ROM00958 від
22.08.2008р. на суму 37 400,00грн., №Т-ROM00983 від
29.08.2008р. на суму 23 847,78грн., №Т-ROM01233 від
29.09.2008р. на суму 6 420,00грн. Вказані
накладні підписано та засвідчено
печатками з боку обох Сторін без
зауважень. Внаслідок цього обов'язок
передачі Постачальником товару
вважається виконаним.

Відповідачем незважаючи на настання
строку оплати, не було здійснено оплату
за поставлений товар у повному обсязі,
внаслідок чого виникла заборгованість
у сумі 85 197,88грн.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
про стягнення заборгованості у розмірі
22064,10грн. та про стягнення інфляційних
витрат в сумі 9 116,18 грн. та 3 % річних
такими, що не підлягають задоволенню, а
провадження у справі про стягнення
суми заборгованості у розмірі 44
197,88грн. та про стягнення штрафних
санкцій в розмірі 6 775,50грн. такому, що
підлягає припиненню, враховуючи
наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у власність у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору Позивачем
було здійснено поставку на суму 104
133,78грн., що підтверджується
видатковими накладними №Т-ROM00832 від
14.07.2008р.на суму 36 426,00грн., №Т-ROM00958 від
22.08.2008р. на суму 37 400,00грн., №Т-ROM00983 від
29.08.2008р. на суму 23 847,78грн., №Т-ROM01233 від
29.09.2008р. на суму 6 420,00грн. Вказані
накладні підписано та засвідчено
печатками з боку обох Сторін без
зауважень.

Товар був поставлений на загальну суму
104 133,78грн. Як зазначив Позивач у
позовній заяві, Відповідач частково
розрахувався за поставлений товар,
внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 85 197,88грн.

Проте, з доданих до відзиву б/н б/д
платіжних доручень №269750 від 31.07.2008р. на
суму 20000грн., №271241 від 11.08.2008р на суму
3000грн., №273834 від 26.08.2008р. на суму 3000грн.,
№298931 від 06.05.2009р. на суму 10000грн., №299043
від 06.05.2009р. на суму 5000грн., вбачається,
що відповідач частково оплатив суму
основного боргу у розмірі 41 000грн.

Відповідно до ч.1 ст.202
Господарського кодексу України та ст.599
Цивільного кодексу України за
загальним правилом зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином. Наразі, з даним позовом
позивач звернувся до суду 18.05.2009р., про
що свідчить дата поштового штемпелю на
конверті. Отже, на момент звернення
позивача до суду та порушення
провадження у справі заборгованість
частково була сплачена Відповідачем в
сумі 41 000грн.

Встановлена судом Відсутність
порушеного права в частині
заборгованості в сумі 41 000,00грн. на
момент звернення до суду з вимогою про
їх захист унеможливлює застосування
способу захисту та зумовлює
необхідність відмови у задоволені
позовних вимог про стягнення частини
суми заборгованості у розмірі 22064,10грн.

На підставі викладеного та
керуючись абз.3 п.4.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», суд відмовляє у
задоволенні частини вимог про
стягнення суми заборгованості в
розмірі 22064,10грн.

Позивачем через канцелярію суду надана
заява, в якій останній на підставі
ст.ст. 22, 78 Господарського
процесуального кодексу України
відмовляється від позовних вимог в
частині стягнення заборгованості у
зв'язку з добровільним погашенням
боргу Відповідачем.

Припинення провадження по справі - це
форма завершення судової процедури, за
яким рішення по суті не виноситься, і це
волевиявлення учасників судового
процесу.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає заяву
Позивача про часткову відмову від
позову такою, що підлягає прийняттю, з
урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
Позивач вправі до прийняття рішення по
справі відмовитись від позову. Згідно
ч.ч. 1,4 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України
відмова від позову опосередковується
письмовою заявою Позивача та є
підставою для припинення провадження у
справі.

Разом із цим, як встановлено ч. 6 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України суд не приймає відмови від
позову, якщо це суперечить
законодавству або порушує чиї-небудь
права та інтереси.

З огляду на наведені процесуальні
положення суд зазначає наступне: заява
про відмову здійснена уповноваженою на
вчинення такої дії особою та у
встановленій діючим законодавством
формі.

За таких обставин судом не встановлено
підстав для не прийняття часткової
відмови від позову.

З урахуванням наведеного, провадження
у справі про стягнення суми
заборгованості у розмірі 63133,78грн.
підлягає припиненню на підставі п. 4 ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України у зв'язку з частковою
відмовою Позивача від позову та
прийняттям такої відмови судом.

Позивачем також заявлена вимога
про стягнення штрафних санкцій за
порушення грошового зобов'язання в
сумі 6 775,50грн., у зв'язку з чим суд
зазначає наступне:

Протягом розгляду справи між сторонами
було укладено угоду новації від 24.09.2009р.
до договору №ПСП-03023 від 22.02.2007р.

Згідно з п.1 угоди новації сторони
дійшли згоди щодо припинення
первісного зобов'язання Відповідача по
сплаті 104133,78грн. (та всіх, пов'язаних з
ним додаткових обов'язків) шляхом
заміни його новим зобов'язанням.
Відповідно до нового зобов'язання,
Відповідач перераховує на користь
Позивача грошові кошти у розмірі
44193,65грн. у тому числі ПДВ 7365,61грн. у
строк до 01.10.2009р., а Позивач приймає
виконання нового зобов'язання, як
належного.

У п.2 угоди новації сторони
погоджуються з тим, що вони дійшли
згоди у відношенні повного та
остаточного врегулювання будь-яких
зустрічних претензій за договором
№ПСН-03023 від 22.02.2007р. Сторони
підтверджують, що не мають один до
одного претензій за договором №ПСН-03023
від 22.02.2007р.

Угода новації від 24.09.2009р. до договору
№ПСП-03023 від 22.02.2007р. підписана та
скріплена печатками обох підприємств
без зауважень.

За змістом ст.604 Цивільного кодексу
України, новація - це правочин про зміну
одного зобов'язання іншим між
сторонами, що приводить до припинення
попереднього зобов'язання.

Стаття 654 Цивільного кодексу України
регламентує, що зміна або розірвання
договору вчинюється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Як визначено п.1 ст.202 Цивільного
кодексу України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення прав та обов'язків.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу
України, правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Як вбачається з п.п. 1, 2 ст.207 Цивільного
кодексу України, правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони
та якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

При цьому, ч.1 ст.181 Господарського
кодексу України визначено, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до п. 4 ст.604 Цивільного
кодексу України новація припиняє
додаткові зобов'язання, якщо інше не
встановлено договором.

У відповідності до п.1 угоди новації
сторони дійшли згоди про припинення
первісного зобов'язання Відповідача
(та всіх, пов'язаних з ним додаткових
обов'язків) шляхом заміни його новим
зобов'язанням.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов
висновку про припинення провадження по
справі в частині стягнення штрафних
санкцій в розмірі 6 775,50грн. на підставі
п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв»язку з відсутністю предмету спору
щодо позовної вимоги про стягнення
штрафних санкцій за порушення
грошового зобов'язання в сумі 6 775,50грн.

Позивачем також заявлені вимоги
про стягнення інфляційних витрат в
сумі 9 982,74 грн. та 3 % річних в сумі 1
693,87грн. у зв'язку з чим, суд зазначає
наступне:

У відповідності до ст.625 Цивільного
кодексу України Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем до позовної заяви
наданий розрахунок інфляційних та 3%
річних, але доказів виникнення у
Відповідача прострочки виконання ним
грошового зобов'язання перед Позивачем
саме з цієї дати, та саме на таку суму,
що вказана в розрахунку, суду не надано,
тому відсутні підстави для задоволення
позовних вимог про стягнення
інфляційних витрат в сумі 9 982,74 грн. та
3 % річних в сумі 1 693,87грн. Отже, суд
дійшов про відмову у задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАЛАНЛЕГПРОМ", м.
Київ до Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський завод
важкого машинобудування", м. Маріуполь,
Донецька область про стягнення
заборгованості у розмірі 22064,10грн. та
про стягнення інфляційних витрат в
сумі 9 982,74 грн. та 3 % річних в сумі 1
693,87грн. - відмовити.

2. Провадження у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАЛАНЛЕГПРОМ", м.
Київ до Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський завод
важкого машинобудування", м. Маріуполь,
Донецька область про стягнення суми
заборгованості в розмірі у розмірі
63133,78грн. та про стягнення штрафних
санкцій в розмірі 6 775,50грн. припинити.

У судовому засіданні 09.04.14р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Т.М. Риженко

Повний текст рішення складено та
підписано 09.04.14р.

Вик.(тел.305-67-23)