КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 910/23183/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Агрикової О.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги № 3-01/А від 06.02.2014 року
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВКП
«Київкаркаспрофіль» на рішення
господарського суду міста Києва від
14.01.2014 року

у справі № 910/23183/13 (суддя -
Бондаренко Г.П.)

за позовом Приватного підприємства
«Дельта-Трейд»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВКП
«Київкаркаспрофіль»

про зобов'язання передати у
власність товарно-матеріальні
цінності на суму 86 164,82 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Кузнєцов Є.В. -
представник за дов. б/н від 01.01.2013 року,

відповідача: Воінова К.І. - представник
за дов. б/н від 10.04.2014 року

ВСТАНОВИВ:

29.11.2013 року до господарського суду м.
Києва звернулося приватне
підприємство «Дельта-Трейд» з позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю «ВКП
«Київкаркаспрофіль» про зобов'язання
передати у власність
товарно-матеріальні цінності на суму 86
164,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань, що виникли
між сторонами.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 14.01.2014 року у справі № 910/23183/13
позовні вимоги позивача задоволено
повністю. Зобов'язано Товариство з
обмеженою відповідальністю «ВКП
«Київкаркаспрофіль» ()
передати у власність Приватному
підприємству «Дельта - Трейд» () товарно-матеріальні
цінності загальною вартістю 86 164,82 грн.,
в тому числі: Профнастил Н35 оцинкований
6200*1094 в кількості 20,37 м.кв. вартістю 40,84
грн./1м.кв.; Профнастил Н35 оцинкований
6150*1094 в кількості 1589,28 м.кв. вартістю 40,84
грн./1м.кв.; Профнастил Н35 оцинкований
5850*1094 в кількості 57,65 м.кв. вартістю 40,84
грн./1м.кв.; Профнастил Н35 оцинкований
2000*1094 в кількості 30,66 м.кв. вартістю 40,84
грн./1м.кв.; Коньок 200*200 цинк в кількості
35 штук вартістю 41,67 грн./м; Профнастил с8
4170*1200 RAL 6005 в кількості 20,02 м.кв. вартістю
49,99 грн./1м.кв.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВКП
«Київкаркаспрофіль» ()
на користь Приватного підприємства
«Дельта - Трейд» () 1 723, 30
грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач, товариство з обмеженою
відповідальністю «ВКП
«Київкаркаспрофіль» 13.03.2014 року
надіслав (повторно) апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
14.01.2014 року повністю та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального права,
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду, викладених у рішенні,
обставинам справи. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що суд першої
інстанції прийняв рішення за
відсутності відповідача в судовому
засіданні, чим порушив його право на
захист. Крім того, відповідач
стверджує, що поставив позивачу спірну
продукцію, ще в липні 2012 року в
підтвердження чого долучив до
апеляційної скарги копії:
товарно-транспортної накладної,
дорожнього листа, договору
перевезення, видаткові накладні № 3,5
відповідно від 24.07.2012 року та 25.07.2012
року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014 року
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ВКП
«Київкаркаспрофіль» прийнято до
провадження та призначено до розгляду
у судовому засіданні за участю
представників сторін на 14.04.2014 року.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014 року склад колегії суду по
розгляду апеляційної скарги
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВКП
«Київкаркаспрофіль» по справі №
910/23183/13 змінено, визначено в наступному
складі: головуючий суддя - Жук Г.А.,
судді Агрикова О.В., Руденко М.А.

В судовому засіданні 14.04.2014 року
оголошено перерву до 12.05.2014 року у
зв'язку із зобов'язанням позивача
надати відзив на апеляційну скаргу та
витяг з ЄДРПОУ станом на час розгляду
справи.

Апелянт в судовому засіданні 12.05.2014
року підтримав вимоги апеляційної
скарги, просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
14.01.2014 року у справі № 910/23183/13 та
прийняти нове, яким відмовити позивачу
в позові.

Позивач в судовому засіданні 12.05.2014
року та у відзиві на апеляційну скаргу
заперечив доводи скаржника, просить
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

За угодою сторін позивач, платіжними
дорученнями № 525 від 23.07.2012 року, № 531
від 24.07.2012 року, №534 від 24.07.2012 року та
№539 від 25.07.2012 року перерахував
відповідачу кошти в сумі 86 164, 82 грн. в
рахунок оплати за товарно-матеріальні
цінності. Кошти перераховано згідно
рахунків відповідача на оплату № 496 від
23.07.2012 року, № 497 від 25.07.2012 року, які
містять відомості про найменування
продукції, ціну, кількість. Крім того, у
виставлених рахунках на оплату
відповідач визначив, що
рахунок-фактура є письмовим договором
поставки, укладеним у спрощений спосіб
відповідно до п.1ст.181 ГК України.

У відповідності до п.1ст.181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб шляхом
обміру листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами, тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що між сторонами у
справі виникли зобов'язання за
договором поставки, укладеним у
спрощений спосіб, що не суперечить
вимогам п. 1 ст. 181 ГК України.

В силу вимог ст. 712 ЦК України продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки
є консенсуальним, двостороннім і
оплатним. Як консенсуальний договір
він вважається укладеним з моменту
досягнення сторонами згоди щодо всіх
істотних умов. Двосторонній характер
договору купівлі-продажу зумовлює
взаємне виникнення у кожної сторони
прав та обов'язків. Оплатний характер
цього договору полягає в тому, що
продавцеві сплачується вартість
відчужуваного майна у грошовому
виразі.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. При цьому
законодавець не виключає можливості
оплатити вартість товару (продукції) до
передачі товару у власність покупця
шляхом здійснення попередньої оплати
(ст. 693 ЦК України).

За твердженням позивача з моменту
оплати позивачем, виставлених
відповідачем рахунків у останнього
виникло зобов'язання поставити
товарно-матеріальні цінності.

Місцевий господарський суд, правомірно
посилаючись на норми ст. 530 ЦК України
зазначив, що оскільки сторони в
рахунках-фактури не визначили строк
поставки, такий строк визначається
моментом вимоги.

08.09.2013 року позивач направив
відповідачу вимогу про виконання
обов'язку поставки продукції на суму 86
164, 82 грн. (Вих. № ЮР/87-1 від 06.09.2013 року),
якою просив здійснити поставку
протягом 7 днів з часу отримання вимоги
шляхом передачі товару позивачу за
місцезнаходженням позивача. Вказану
вимогу відповідач отримав 10.09.2013 року,
що підтверджено представленим в
матеріалах справи повідомленням
поштової установи про вручення
поштової кореспонденції відповідачу.

В строк, визначений вимогою, відповідач
продукцію не поставив, доказів
поставки на час прийняття рішення
судом першої інстанції не надав.

Місцевий господарський суд правомірно,
посилаючись на норми ст.ст. 174, 193 ГК
України, ст. ст. 11, 509, 526, 626, 629 ЦК України
зазначив, що підставою виникнення
зобов'язання є договір укладений між
сторонами, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Статтею 525 ЦК України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Позивачем умови договору, укладеного у
спрощений спосіб, виконано в повному
обсязі, продукція оплачена повністю за
цінами, визначеними в рахунках, отже
висновок суду, що сторони в такий
спосіб погодили умови договору щодо
асортименту продукції та ціни є
обґрунтованим. Відповідачем
зобов'язання по поставці продукції у
встановлений вимогою строк виконані
не були.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач стверджує, що
поставив продукцію позивачу повністю
ще в липні 2012 року. В підтвердження
поставки посилається на Договір про
надання послуг по перевезенню від
26.07.2012 року № 11/057/12, акт виконаних робіт
по договору № 11/057/12 від 26.07.2012 року,
дорожній лист № 45 вантажного
автомобіля від 26.07.2012 року, а також
товарно-транспортні накладні від 26.07.2012
року, копії яких долучено до
апеляційної скарги.

Дослідивши представлені апелянтом
докази в судовому засіданні, колегія
встановила, що представлений
відповідачем договір № 11/057/12 від 26.07.2012
року укладений між ТОВ «ВКП
«Київкаркаспрофіль» та ОСОБА_4,
дорожній лист № 45, акт виконаних робіт
по договору № 11/057/12 від 26.07.2012 року,
підписані ТОВ «ВКП
«Київкаркаспрофіль» та ОСОБА_4,
доводить виконання сторонами
зобов'язань по перевезенню ОСОБА_4
вантажу на адресу узгоджену даним
договором: Київська обл., с. Медвин, та
прийняття робіт з перевезення
відповідачем, що не є належним доказом
виконання зобов'язання по договору
поставки перед позивачем у справі.

Представлені апелянтом
товарно-транспортні накладні № Р400 від
26.07.2012 року та № Р402 від 26.07.2012 року також
не є належними доказами виконання
зобов'язання перед позивачем, оскільки
доводять лише відпуск продукції,
прийняття її водієм - експедитором, але
не містять відомостей про отримання
продукції позивачем - Приватним
підприємством «Дельта-Трейд».

Колегія суддів визнає неналежним
доказом у справі лист № 327 від 02.08.2012
року, на який відповідач посилається,
як на доказ отримання позивачем
продукції, оскільки існування такого
заперечено позивачем і на вимогу суду
відповідачем не надано оригіналу
такого листа, отже представлені
відповідачем докази виконання
обов'язку поставки продукції
Приватному підприємству
«Дельта-Трейд» не доведено належними
доказами у справі.

Колегія погоджується з висновком
місцевого господарського суду про
доведеність належними та допустимими
доказами наявності у відповідача
зобов'язання поставити позивачу
продукцію на суму 86 164, 82 грн. в строк,
визначений вимогою, що відповідає
вимогам ст. 530 ЦК України.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині зобов'язання відповідача
передати у власність позивача
товарно-матеріальні цінності,
зазначені у рахунках № 456 від 23.07.2012
року та № 497 від 25.07.2012 року, загальною
вартістю 86 164,82 грн. є обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи,
рішення господарського суду міста
Києва від 14.01.2014 року у справі № 910/23183/13
відповідає фактичним обставинам
справи, а відтак передбачених законом
підстав для скасування оскаржуваного
рішення місцевого господарського суду
не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати за перегляд рішення в
апеляційній інстанції покладаються
відповідача у справі (апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ВКП
«Київкаркаспрофіль» на рішення
господарського суду міста Києва від
14.01.2014 року у справі № 910/23183/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 14.01.2014 року у справі № 910/23183/13
залишити без змін.

3. Справу № 910/23183/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
О.В. Агрикова

М.А. Руденко