ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

"12" травня 2014 р. Справа № 926/525/13

За позовом Підприємства «Регіон ОПТ
Всеукраїнської організації інвалідів
України «Союз організації інвалідів
України»

до відповідача Обласної комунальної
установи «Лікарня швидкої медичної
допомоги»

про стягнення заборгованості - 10883,51
грн.

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Дарчук
О.І.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Масловський А.І.
(довіреність № 73 від 21.01.2014 року)

СУТЬ СПОРУ: Підприємство «Регіон ОПТ
Всеукраїнської організації інвалідів
України «Союз організації інвалідів
України» звернулось з позовом до
Обласної комунальної установи
«Лікарня швидкої медичної допомоги»
про стягнення заборгованості 10883,51 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на те, що на підставі
укладеного 12 червня 2012 року між
сторонами договору про закупівлю
товарів за державні кошти № 126-06
поставив відповідачу частину товару на
суму 7798,40 грн., що підтверджується
товарно-транспортною накладною №
7479 від 20 червня 2012 року, а
відповідач прийняв товар 25 червня 2012
року. Далі позивач стверджує, що
відповідач свої зобов'язання у
відповідності до умов укладеного між
сторонами договору щодо оплати за
отриманий товар належним чином не
виконав, а тому у нього існує
заборгованість у сумі 7798,40 грн., а також
нарахована пеня у сумі 585,11 грн., які
позивач просить суд стягнути на його
користь. Також позивач просить суд
покласти на відповідача судові витрати
зі сплати послуг адвоката у сумі 2500,00
грн. та судового збору у сумі 1720,50 грн.

27 травня 2013 року відповідач подав суду
відзив на позов, в якому заперечує
проти позовних вимог позивача та
просить суд відмовити у задоволенні
позову. В обґрунтування поданого
відзиву відповідач вказує, що
позивачем було порушено умови
укладеного 12 червня 2012 року між
сторонами договору про закупівлю
товарів за державні кошти № 126-06, а саме,
позивачем було поставлено товар без
сертифікатів відповідності на товар
та/або посвідчень про якість, що
призвело до неможливості відповідача
виконати свій обов'язок щодо оплати
поставленого товару.

11 червня 2013 року відповідач подав суду
письмове клопотання про зупинення
провадження у справі.

Беручи до уваги клопотання відповідача
про зупинення провадження у справі та
враховуючи те, що розгляд даної справи
був неможливий до вирішення пов'язаної
з нею справи № 5027/886/2012, яка
розглядалася господарським судом м.
Києва, суд ухвалою від 01 липня 2013 року
зупинив провадження у справі до
вирішення господарським судом міста
Києва справи № 5027/886/2012 та набрання
рішенням законної сили.

07 квітня 2014 року позивач подав суду
письмову заяву про поновлення
провадження у справі, оскільки
Київським апеляційним господарським
судом винесено постанову по справі №
5027/886/2012.

Ухвалою від 16 квітня 2014 року беручи до
уваги те, що обставини які були
підставою для зупинення провадження у
справі відпали, суд поновив
провадження у справі.

28 квітня 2014 року у судовому засіданні
було оголошено перерву до 06 травня 2014
року, а 06 травня 2014 року було оголошено
перерву до 12 травня 2014 року.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

12 червня 2012 року між сторонами було
укладено договір № 126-06 про закупівлю
товарів за державні кошти, згідно умов
якого позивач зобов'язувався на
протязі 2012 року поставити відповідачу
товари, зазначені в специфікації, що
додається до даного договору та є його
невід'ємною частиною, а відповідач
прийняти і оплатити такі товари. Ціна
договору становить 111805,20 грн.

Пунктом 5.1. договору № 126-06 від 12 червня
2012 року сторони встановили строк
(термін) поставки (передачі) товарів:
поставка узгоджується партіями з
моменту направлення заявки не більше
2-х календарних днів з моменту
отримання заявки (телефоном, факсом,
або листом). Моментом постачання
вважається дата прибуття товару в
місце постачання: м. Чернівці, вул.
Фастівська, 2.

Пунктом 4.1. договору № 126-06 від 12 червня
2012 року сторони встановили, що
розрахунки проводяться шляхом оплати
покупцем після пред'явлення продавцем
рахунка на оплату товару по факту
поставки товару.

Статтею 35 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що обставини, які
визнаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Вирок суду в кримінальному
провадженні або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення, які набрали законної
сили, є обов'язковими для
господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Так, постановою Київського
апеляційного господарського суду від 22
січня 2014 року по справі № 5027/886/2012, якою
рішення господарського суду міста
Києва від 24.09.2013 року у справі № 5027/886/2012
скасовано та прийнято нове рішення,
яким відмовлено у задоволенні позовних
вимог про розірвання договору № 126-06
від 12.06.2012 року про закупівлю товарів за
державні кошти, укладеного між
Обласною комунальною установою
«Лікарня швидкої медичної допомоги» та
Підприємством «Регіон ОПТ
Всеукраїнської організації інвалідів
України «Союз організації інвалідів
України», встановлено наступне:

«Згідно залучених до справи
документів, за заявкою позивача (лист
за вих. № 855 від 19.06.2012р.), відповідачем
було підготовлено замовлення та
відправлено через службу кур'єрської
доставки «Нова пошта» 20.06.2012 року
(підтверджено товарно-транспортною
накладною № 7479 від 20.06.2012 року).
Вказане замовлення було отримано
покупцем 25.06.2012 року, а детальні
пояснення, після вчинених відповідачем
дій щодо з'ясування обставин які
призвели до несвоєчасного вручення
товару викладені у листі, що отриманий
позивачем та зареєстрований за вхідним
№ 1284 від 15.08.2012 року. Відомості наведені
у вказаному листі, зокрема щодо
призначення лікарнею відповідальної
особи (ОСОБА_1), вказання його телефону
як контактної особи для отримання
замовлення, та отримувача замовлення -
ОСОБА_2, матеріалами справи не
спростовані. Прибуття замовлення до
лікарні для його вручення кур'єром
відбулось 21.06.2012 року (тобто без
порушення дводенного строку, як те
визначено п. 5.1 договору), а згідно даних
відповідача повідомлення на мобільний
телефон контактної особи про прибуття
вантажу було відправлено 21.06.2012 року о
08:18 годині ранку з мобільного телефону
. Пояснення записані зі слів
водія, яким здійснювалась доставка
вантажу згідно накладної № 7479 від
20.06.2012 року викладені письмово та були
одним із додатків до листа отриманого
позивачем 15.08.2012 року. Саме через
невжиття позивачем заходів щодо
прийняття товару у встановлений
договором строк, при доставці його
кур'єром служби доставки «Нова пошта»
своєчасно (21.06.2012 року) у місце
визначеної поставки - лікарня за
адресою по вул. Фастівська 2 у м.
Чернівці, було допущено порушення по
строку отримання товару покупцем, що не
підтверджує неналежного виконання
зобов'язання по поставці товару з боку
продавця. В даному випадку, прибуття
товару в місце постачання: м. Чернівці,
вул. Фастівська 2, як те передбачено
умовами договору у п. 5.1, саме 21.06.2012 року
(без порушення встановленого строку)
підтверджено відомостями наданими
кур'єрською службою доставки «Нова
пошта», відповідно, незабезпечення
приймання товару покупцем не може
підтверджувати неналежного виконання
зобов'язання по строку поставки товару
з боку продавця (Підприємства «Регіон
ОПТ» Всеукраїнської організації
інвалідів «Союз організацій інвалідів
України»), а відтак не свідчить про
порушення ним умов договору.
Твердження позивача щодо поставки
товарів з порушенням вимог п. 2.1 та п. 5.4
договору, а саме без сертифікатів
якості товару не підтверджені
матеріалами справи, у зв'язку з чим
відхиляються судом. Позивачем,
належних доказів, що товар поставлений
за накладною від 20.06.2012 року не
відповідає встановленим вимогам по
його якості, до справи не було надано, в
свою чергу, акт № 1 від 26.06.2012 року
складений комісією лікарів Обласної
комунальної установи «Лікарня швидкої
медичної допомоги» не підтверджує
постачання товару неналежної якості
або ж товару, що не передбачений до
поставки за договором № 126-06 від 12.06.2012
року. Згідно з п. 1.2 договору,
найменування товару устаткування
медичне, хірургічне та ортопедичне (код
ДК України 016-97 33.10.1); кількість товару
за цим договором: 5 найменувань.
Специфікація до договору є додатком № 1
та невід'ємною частиною договору
згідно п. 11.1. Так, до поставки по
договору за специфікацією погоджено
п'ять найменувань товару, а саме:

- стрижень Шанца для апарату зовнішньої
фіксації (конічний) в кількості 60 штук,
ціною за одиницю - 157,32 грн., загальною
вартістю 9439,20 грн.;

- спиця Ілізарова в кількості 400 штук,
ціною за одиницю - 22,52 грн., загальною
вартістю 9008,00 грн.;

- гвинт кортикальний D 4,5 L 5,0 в кількості
200 штук, ціною за одиницю товару 40,00 грн.,
загальною вартістю 8000,00 грн.;

- фіксатор реконструктивний короткий
для проксимального відділу стегна
(Гамма). Комплект: фіксатор - 1 шт., гвинти
шиїчні - 2 шт., гвинти кортикальні 2 шт.,
сліпий гвинт - 1 шт.: в кількості 21 штуки,
ціною за одиницю товару 3048,00 грн.,
загальною вартістю 64008,00 грн.;

- фіксатор інтрамедулярний блокований
для великогомілкової кістки. Комплект:
фіксатор - 1 шт., гвинти кортикальні - 2
шт., сліпий гвинт - 1 шт.: в кількості 7
штук, ціною за одиницю товару 3050,00 грн.,
загальною вартістю 21350,00 грн.

Додаткових вимог щодо характеристик
продукції, яка має поставлятися за
договором № 126-06 від 12.06.2012 року при
укладенні договору сторонами не
погоджувалось, а відтак не є
підтвердженням порушень умов поставки
з боку продавця встановлення позивачем
відсутності трьохгранної заточки у
поставлених стрижнях Шанца, що не
дозволяє вводити його в кістку без
свердла і мітчика; поставки спиць
Ілізарова з трьохгранною заточкою, які
намагнічуються при їх замовленні із
нержавіючої сталі з заточкою під перо;
а також гвинтів кортикальних d 4,5 не
самонарізних, виготовлених із
нержавіючої сталі, які намагнічуються.
Обставини щодо порушення продавцем
вимог п. 2.1 та п. 5.4 договору в частині
поставки неякісного товару в лікарню,
що обумовлюється отримання товару без
сертифікатів якості товару, без
паспортів та товар, не підтверджені
належними доказами з боку позивача,
оскільки останнім не зазначено якого
саме документу у відношенні
поставлених товарів (стрижнів Шанца,
спиць Ілізарова, гвинтів кортикальних
та інших вказаних у накладній від 20.06.2012
року) та які саме положення, якого
нормативно-правового акту
передбачають обов'язковість його
отримання постачальником саме щодо
таких товарів (стрижнів Шанца, спиць
Ілізарова, гвинтів кортикальних та
інших вказаних у накладній від 20.06.2012р.),
позивач під час розгляду справи не
зазначив».

Отже, як встановлено судом та
вбачається з вищевикладеного, позивач
на замовлення відповідача поставив
останньому частково товар, а саме:
стрижень Шанца для апарату зовнішньої
фіксації в кількості 20 штук; спиця
Ілізарова в кількості 100 штук; гвинт
кортикальний в кількості 60 штук на
загальну суму 7798,40 грн., але відповідач
свої зобов'язання щодо оплати
поставленого позивачем товару згідно
умов укладеного між сторонами договору
№ 126-06 від 12 червня 2012 року належним
чином не виконав, в результаті чого у
відповідача перед позивачем існує
заборгованість у сумі 7798,40 грн.

Також, за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання позивачем за
період прострочення виконання
зобов'язання (6 місяців) нараховано
відповідачу пеню у сумі 585,11 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Так, частина 1 та пункт 2 частини 2 статті
11 Цивільного кодексу України
встановлюють, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 пункту 1 статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 626 Цивільного кодексу України
встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 180
Господарського Кодексу України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов.

Відповідно до частини 1 статті 638
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Матеріалами справи підтверджується, що
між сторонами укладено договір № 126-06
від 12 червня 2012 року, позивачем
частково поставлено відповідачу по
даному договору товар на суму 7798,40 грн.,
за які останній не розрахувався.

Тобто, відповідач порушуючи умови
укладеного між сторонами договору №
126-06 від 12 червня 2012 року не оплатив
вартість поставленого йому товару, а
тому зобов'язаний сплатити позивачу
існуючу заборгованість у сумі 7798,40 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Пунктом 3 статті 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що пенею є
неустойка, що обчислюється і відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 7.1. укладеного між сторонами
договору № 126-06 від 12 червня 2012 року
встановлено, що у разі невиконання або
неналежного виконання своїх
зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
чинним законодавством України та цим
договором.

Отже, розмір пені, який підлягає
стягненню з відповідача виходячи з
шестимісячного строку нарахування
пені від дня, коли зобов'язання мало
бути виконане, становить суму у розмірі
585,11 грн.

Стаття 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» № 7 від 21 лютого 2013
року передбачено, що витрати позивачів
та відповідачів, третіх осіб, пов'язані
з оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.
Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій. У разі неподання
відповідних документів у
господарського суду відсутні підстави
для покладення на іншу сторону
зазначених сум.

Тобто, відшкодування витрат з оплати
послуг адвоката на підставі статті 44
Господарського процесуального кодексу
України можливе лише при наявності:
по-перше, підтвердження статусу
адвоката; по-друге, укладеної угоди між
адвокатом або адвокатським
об'єднанням; по-третє, оплати послуг
саме адвоката або адвокатського
об'єднання згідно вищезазначеного
договору про надання послуг адвоката.

Так, позивачем по справі понесені
судові витрати у вигляді оплати послуг
адвоката у розмірі 2500,00 грн., що
підтверджується матеріалами справи, а
саме договором № 2-Ф/2013 про надання
адвокатських послуг від 22 квітня 2013
року, довіреністю від 23 квітня 2013 року,
платіжним дорученням № 35 від 26 квітня
2013 року на суму 2500,00 грн., виписки з ЄДР
серія АБ № 870062 від 27.03.2013 року,
свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від
06.05.2011 року.

Відповідно позивачем було витрачено
суму 2500,00 грн., пов'язану з оплатою
послуг адвоката за надання правової
допомоги та ведення справи у суді.

Отже, враховуючи вищевикладене, судові
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору та оплати послуг адвоката
покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 42, 43, 22, 35, 43, 49, 69, 82, 821,
84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Обласної комунальної
установи «Лікарня швидкої медичної
допомоги» - м. Чернівці, вул. Фастівська,
2, код 02005740 на користь Підприємства
«Регіон ОПТ Всеукраїнської
організації інвалідів України «Союз
організації інвалідів України» - м.
Київ, вул. Мельникова, буд. 12, оф. 90, код
34820464 - борг у сумі 7798,40 грн., пеню у сумі
585,11 грн., судовий збір у сумі 1720,50 грн. та
витрати, пов'язані з оплатою послуг
адвоката у сумі 2500,00 грн.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 12 травня 2014 року
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Рішення підписане та оформлене
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України 13
травня 2014 року.

Суддя О.С. Тинок