ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 травня 2014 р. Справа №902/289/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Нешик О.С., при секретарі
судового засідання Снігур О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Головного управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області

до Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області

про стягнення 97767,00 грн шкоди

за участю:

представника позивача - Івасик О.В.
(довіреність №9/06-36/09 від 08.01.2014);

представників відповідача - Горецький
Ю.М. (довіреність №2 від 05.02.2014) та Євчук
Г.В. (довіреність №8 від 08.11.2013);

представник третьої особи не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Головне управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області
звернулось до господарського суду
Вінницької області з позовом про
стягнення з Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області 97767,00 грн шкоди.

Позов мотивований наступним.

Наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області від 28.11.2007 №258 о/с ОСОБА_4 було
звільнено з органів управління МВС.

З 24.12.2008 Головним управлінням
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області ОСОБА_4 була призначена пенсія
за вислугою років відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" №2262 від 09.04.1992.

На виконання постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
17.02.2009, яку ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
20.03.2012 залишено в силі, пункт наказу від
28.11.2007 №258 о/с щодо звільнення ОСОБА_4
згідно наказу начальника УМВС №128 о/с
від 04.07.2012 скасовано та поновлено
ОСОБА_4 на посаді старшого дільничного
інспектора міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Вінницького
районного відділу управління МВС.

За період з 29.11.2007 по 30.06.2012 ОСОБА_4
отримав пенсію на загальну суму 97767,00
грн.

З моменту поновлення ОСОБА_4 на службі у
Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області виникла
переплата на суму 97767,00 грн, в зв'язку з
чим останнє звернулось до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області з вимогою про
повернення зазначеної суми.

Відмова Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області повернути зазначену суму
переплати стала підставою для
звернення Головного управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області з відповідним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 14.03.2014 порушено
провадження у справі №902/289/14 з
призначенням судового засідання на
08.04.2014.

08.04.2014 до суду надійшов відзив (вх. канц.
№08-46/3222/14), в якому представник
відповідача Горецький Ю.М. проти позову
заперечує, посилаючись на те, що
позивачем не зазначено вид
відповідальності, яку має нести
відповідач, якими неправомірними діями
останній завдав шкоди позивачу та чим
підтверджена його вина. Крім того, на
думку відповідача, у позивача відсутнє
право на звернення до господарського
суду із даним позовом.

Для надання можливості сторонам в
повному обсязі виконати вимоги суду та
надати докази в обґрунтування вимог та
заперечень в судовому засіданні 08.04.2014
оголошувалась перерва до 15.04.2014.

З огляду на некоректну поведінку
представника відповідача в судовому
засіданні 15 квітня 2014 року з ініціативи
суду фіксування судового процесу
здійснюється за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

За наслідками судового засідання
ухвалою суду від 15.04.2014 залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області з відкладенням
судового засідання до 13.05.2014.

В судовому засіданні 13.05.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав, заявлених у позові та
повідомив, що для фінансування
пенсійних виплат відкрито рахунок
№4003, у філії -
Вінницьке обласне управління ПАТ
"Державний ощадний банк України" (МФО
302076).

Представник відповідача Горецький Ю.М.
проти позову заперечив, посилаючись на
обставини, викладені у додаткових
поясненнях (вх.канц. №08-46/3537/14 від
15.04.2014). Зокрема, зазначив, що саме
позивач призначає, змінює і виплачує
пенсію, а тому зобов'язаний перевіряти
відповідність даних, які необхідні для
призначення та перерахунку пенсії.

Крім того, на думку представника
відповідача, вимоги позивача є
безпідставними, оскільки кошти, які
були виплачені ОСОБА_4, є коштами
Державного бюджету, а не коштами
Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області.

Також представник Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області Ю.М. Горецький
зазначив, що йому не відомі номери
рахунків, з яких, в разі задоволення
позову, підлягає стягненню з
відповідача сума, заявлена до
стягнення позивачем.

Представник третьої особи в судове
засідання 13.05.2014 не з'явився. Про дату,
місце та час розгляду справи
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявними у справі
матеріалами, зокрема підписом
уповноваженої особи від 28.04.2014 на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення № 21 5.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення третьої особи належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

В судовому засіданні 13.05.2014 представник
відповідача, посилаючись на неявку
представника третьої особи, просив суд
розгляд справи відкласти.

Представник позивача стосовно
задоволення заявленого клопотання
заперечив.

Розглянувши заявлену Управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області заяву про
відкладення слухання справи судом
встановлено, що Головним управлінням
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області не подано
жодного клопотання, заяви, телеграми, в
тому рахунку і щодо перенесення
розгляду справи, її відкладення чи
неможливості забезпечити участь в
судовому засіданні свого представника.

Беручи до уваги зазначені обставини, а
також приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо
строків вирішення спору, суд дійшов
висновку про розгляд справи за
наявними у ній матеріалами, відповідно
до приписів ст.75 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутності представника третьої
особи.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Відповідно до наказу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області від 28.11.2007 №258-о/с
ОСОБА_4 був звільнений з органів УМВС
України у Вінницькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду
України у Вінницькій області з 29.11.2007
ОСОБА_4 була призначена пенсія за
вислугою років відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 17.02.2009 при
адміністративної справи №2-а-13705/08
визнано протиправним та скасовано
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області №258-о/с від 28.11.2007 в частині
звільнення ОСОБА_4 з органів
Міністерства внутрішніх справ.
Зобов'язано поновити ОСОБА_4 на посаді
старшого дільничного інспектора
міліції сектору дільничних
інспекторів Вінницького районного
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
20.03.2012 постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 17.02.2009
залишено в силі.

На виконання постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
17.02.2009 та ухвали Вищого
адміністративного суду України від
20.03.2012 ОСОБА_4 згідно наказу начальника
УМВС у Вінницькій області №128 о/с від
04.07.2012 поновлено на службі в органах
внутрішніх справ на посаді старшого
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Вінницького районного відділу
УМВС України у Вінницькій області.

За період з листопада 2007 року по
червень 2012 року ОСОБА_4 отримав пенсію
на загальну суму 97767,00 грн, що
підтверджується розрахунком, наявним в
матеріалах пенсійної справи №80/13813.

Внаслідок поновлення ОСОБА_4 на службі
у Головного управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області
виникла переплата на суму 97767,00 грн, в
зв'язку з чим останнє звернулось до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області з
вимогою про повернення зазначеної суми
(лист №1121/Б-12 від 02.10.2012; а.с. 14).

Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області
відмовило Головному управлінню
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області у поверненні зазначеної суми
переплати (лист №25/317 від 09.10.2012; а.с. 15,16),
що стало підставою для звернення
останнього з відповідним позовом до
суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов
наступних висновків.

Зі змісту ст.12 ГПК України вбачається,
що господарським судам підвідомчі
справи, у яких склад учасників спору
відповідає ст.1 цього Кодексу, а
правовідносини, у яких виник спір,
носять господарський характер.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем заявлені позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди.

Виходячи з предмету спору та
суб'єктного складу сторін, суд дійшов
висновку, що суб'єктний склад сторін у
даній справі відповідає вимогам ст.1
ГПК України, спірні правовідносини
носять ознаки господарських, а позовні
вимоги про відшкодування шкоди
заявлені позивачем за відсутності
публічно-правового спору, тобто даний
спір підлягає вирішенню за правилами
господарського судочинства.

Відповідно до ст.101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів та відшкодовують її.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного
кодексу України, ч.2 ст.20 Господарського
кодексу України, одним із способів
захисту прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання є
відшкодування майнової шкоди.

Загальні положення про відшкодування
шкоди закріплені у статті 1166
Цивільного кодексу України.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, господарський суд зазначає, що
положеннями Цивільного кодексу
України, як нормативного акту, що має
вищу юридичну силу, розширено коло
осіб, які повинні відповідати за шкоду,
спричинену їх незаконними діями та
допускається відшкодування такої
шкоди будь-якими особами, в тому числі й
державними установами.

Як встановлено судом, позивач просить
стягнути з відповідача 97767,00 грн
відшкодування шкоди внаслідок
переплати по пенсії.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Під збитками розуміються втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки) та доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. На вимогу особи, якій
завдано шкоди, та відповідно до
обставин справи майнова шкода може
бути відшкодована і в інший спосіб.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; шкоди; причинного зв'язку
між шкодою та протиправною поведінкою
заподіювача; вини.

Важливим елементом доказування
наявності збитків є встановлення
причинного зв'язку між протиправними
діями чи бездіяльністю заподіювача та
збитками потерпілої сторони. Слід
довести, що протиправна дія чи
бездіяльність заподіювача є причиною,
а збитки, які виникли у потерпілої
особи, - наслідком такої протиправної
поведінки.

При розгляді спору у даній справі
місцевим господарським судом
встановлено, що протиправна поведінка
відповідача доведена постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду від 17.02.2009 та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20.03.2012 при розгляді справи
№2-а-13705/08 та полягає у винесенні
Управлінням Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області
протиправного наказу №258-о/с від 28.11.2007
в частині звільнення ОСОБА_4 з органів
Міністерства внутрішніх справ.

Факт заподіяння шкоди у розмірі 97767,00
грн визначається наявним в матеріалах
пенсійної справи розрахунком виплати
коштів Головним управлінням ПФУ у
Вінницькій області після звільнення
ОСОБА_4 відповідачем, а тому, вказані
обставини знаходяться в причинному
зв'язку між протиправністю діяння та
результатом таких дій - настанням
негативного наслідку у вигляді
переплати пенсії.

Визначаючись стосовно
причинно-наслідкового зв'язку між дією
відповідача та збитками, що полягаюсь у
переплаті пенсії в розмірі 97767,00 грн,
судом враховано, що саме наказ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області
№258-о/с від 28.11.2007 про звільнення ОСОБА_4
зі служби став підставою виплати йому
пенсії, оскільки останній в силу вимог
частини 1 статті 2 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 не мав право не
пенсію до звільнення. При цьому слід
зазначити, що виплата пенсії ОСОБА_4
припинена після поновлення останнього
на службі в органах Міністерства
внутрішніх справ України.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено обов'язок доказування
кожною стороною тих обставин, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно ч.1 ст.43 Господарсько
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості є однією із основних
засад судочинства.

Враховуюче вищевикладене,
проаналізувавши відповідні норми
права та той факт, що представник
відповідача не заперечував відносно
протиправності видання наказу про
звільнення ОСОБА_4, наявний склад
порушення з боку відповідача,
внаслідок чого завдано шкоди державі,
від імені якої виступає орган
Пенсійного фонду України, та на момент
розгляду спору по суті відповідач не
надав доказів сплати матеріальної
шкоди в розмірі 97767,00 грн, суд вважає
позовні вимоги позивача
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору
покладаються на відповідача
відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов Головного управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Головне
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області
про стягнення 97767,00
грн шкоди задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області (м.Вінниця, вул.Театральна,
буд.10; ідент. код 08592106) на користь
Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області
(м.Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідент.
код 13322403; рахунок №4003 у філії -
Вінницьке обласне управління ПАТ
"Державний ощадний банк України", МФО
302076) 97767,00 грн боргу.

3. Стягнути з Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області (м.Вінниця, вул.Театральна,
буд.10; ідент. код 08592106) до спеціального
фонду Державного бюджету України 1955,34
грн судового збору.

4. Видати накази після набрання судовим
рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам у
справі рекомендованими листами з
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Повне рішення складено 19 травня 2014 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - Головному управлінню ПФУ у
Вінницькій області (м.Вінниця,
Хмельницьке шосе, 7);

3 - відповідачу - Управлінню МВС України
у Вінницькій області (м.Вінниця,
вул.Театральна, 10);

4 - третій особі - Головному управлінню
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області