ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2014 р. Справа
№ 5010/2383/2011-Б-26/91

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Михалюк О.В.

суддів
Галушко Н.А.

Новосад Д.Ф.

розглянув апеляційну скаргу
комунального підприємства «Єдиний
розрахунковий центр»

на ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 20.02.2014р.

у справі № 5010/2383/2011-Б-26/91

за заявою ДПІ у м.Івано-Франківську
та УПФУ в м.Івано-Франківську

до Житлово-експлуатаційної
організації № 3, м.Івано-Франківськ

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника - не з»явився

від боржника - не з»явився

арбітражний керуючий - не з»явився

Сторони та арбітражний керуючий
належним чином були повідомлені про
день та час слухання справи, однак
повноважних представників в засідання
не скерували, в зв"язку з чим колегія
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за наявними у справі
доказами.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 20.02.2014р.
у справі № 5010/2383/2011-Б-26/91 (суддя Кобрин
О.М.) про банкрутство
Житлово-експлуатаційної організації №
3, м.Івано-Франківськ залишено без
розгляду заяву комунального
підприємства «Єдиний розрахунковий
центр» про визнання поточних
кредиторських вимог до боржника на
суму 69892,67 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою
скаржник - комунальне підприємство
«Єдиний розрахунковий центр» подав до
Львівського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати згадану
ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що
вона є незаконна, винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, в порушення статті 43 ГПК України
господарський суд не вжив заходів,
спрямованих на всебічне, повне і
об»єктивне встановлення всіх обставин
справи, оскільки, як зазначає скаржник,
судом першої інстанції безпідставно
залишено без розгляду заяву про
визнання поточних грошових вимог до
боржника, так як остання була подана
належним чином для розгляду до
господарського суду та її копія
скерована ліквідатору, як цього
вимагає чинне законодавство.

Наводить скаржник і інші доводи,
що є на його думку підставою для
скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частково до задоволення з
огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 25.11.2011р.
порушено провадження у справі за
заявою ДПІ у м.Івано-Франківську та
УПФУ в м.Івано-Франківську до
Житлово-експлуатаційної організації №
3, м.Івано-Франківськ про визнання
банкрутом в порядку передбаченому
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (надалі -
Закон).

Постановою господарського суду від
16.08.2012р. боржника визнано банкрутом і
відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором по справі призначено
арбітражного керуючого Шутку Я.С.

Ухвалою господарського суду від
10.01.2014р. у даній справі продовжено строк
ліквідаційної процедури банкрута та
повноваження ліквідатора на три
місяці.

Як встановлено судом, 04.02.2014р.
комунальним підприємством «Єдиний
розрахунковий центр» до
господарського суду
Івано-Франківської області подано
заяву про визнання поточних
кредиторських вимог з проханням
визнати поточні вимоги та включити їх
до реєстру вимог кредиторів.

Однак, оскаржуваною ухвалою суд першої
інстанції заяву комунального
підприємства «Єдиний розрахунковий
центр» залишив без розгляду, мотивуючи
тим, що заява кредитора з поточними
грошовими вимогами має подаватись на
розгляд ліквідатору, який повинен її
розглянути.

З таким висновком місцевого
господарського суду колегія суддів
апеляційної інстанції не погоджується,
враховуючи наступне:

У відповідності до вимог ст.1 Закону
поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Згідно зі ст.23 Закону вимоги за
зобов»язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
процедення процедур банкрутства,
можуть пред»являтись тільки в межах
ліквідаційної процедури. Отже, після
визнання боржника банкрутом поточні
вимоги переходять до категорії
конкурсних, тому повинні бути заявлені,
розглянуті та підлягають задоволенню в
межах ліквідаційної процедури в
порядку, встановленому Законом.

За приписами ст.23 Закону з моменту
публікації відомостей про визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури поточні
кредитори, вимоги яких виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство (у процедурах
розпорядження майном, санації та
ліквідації) зобов»язані заявити їх
ліквідатору та до господарського суду
протягом строку ліквідаційної
процедури.

Розгляд таких вимог здійснюється за
аналогією з порядком розгляду вимог
конкурсних кредиторів.

Таким чином, вимоги розгляду поточних
кредиторів аналогічні розгляду вимог
конкурсних кредиторів, тобто ст.14
Закону. Конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов»язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують. Що в
даному випадку і було зроблено
заявником.

Частина 3 п.2 ст.15 Закону передбачає, що
реєстр вимог кредиторів повинен
включати усі визнані судом вимоги
кредиторів.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що заявником на виконання вимог Закону
заява про визнання поточних грошових
вимог до банкрута була скерована на
адресу ліквідатора у справі про
банкрутство арбітражного керуючого
Шутки Я.С., про що свідчить поштова
квитанція № 2369 від 04.02.2014р.

В контексті викладеного, суд першої
інстанції, залишаючи без розгляду
заяву комунального підприємства
«Єдиний розрахунковий центр», порушив
норми Закону, що є підставою для
скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та
відповідно до вимог ст.ст.91,101-106 ГПК
України,-

Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити
частково.

2. Ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 20.02.2014р.
у справі № 5010/2383/2011-Б-26/91 скасувати.

3. Справу № 5010/2383/2011-Б-26/91 передати
на розгляд господарського суду
Івано-Франківської області.

4. Постанова набирає законної
сили з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути
господарському суду
Івано-Франківської області.

6. Повний текст постанови
складено « 29» квітня 2014р.

Головуючий суддя
Михалюк О.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Новосад Д.Ф.