КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2014 р. Справа№ 8/8

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кондес Л.О.

суддів: Ропій Л.М.

Рябухи В.І.

За участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі м Києва

на рішення Господарського суду міста
Києва від 20.01.2006 року

у справі № 8/8 (суддя - Катрич В.С.)

за позовом Житлово-будівельного
кооперативу "Зв'язківець-3"

до Управління Пенсійного Фонду України
в Деснянському районі м Києва

про скасування вимоги про сплату боргу
від 27.04.2005р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 20.01.2006р. у справі № 8/8 позов
задоволений повністю: вимога про
сплату боргу Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
міста Києва від 27.04.2005 №Ю-135-У про
стягнення з Житлово-будівельного
кооперативу "Зв'язківець-3"
заборгованості зі сплати страхових
внесків в сумі 1754,87 грн. підлягає
скасуванню. Також, підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача 85,00
грн. - державного мита та 118,00 грн. -
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 20.01.2006р. у справі № 8/8
скасувати в повному обсязі та прийняти
нове судове рішення по суті спору.

В апеляційній скарзі відповідач
вказує, що спірне рішення про
застосування фінансових санкцій було
скасовано у зв'язку з неналежним його
оформленням, але скасування рішення
про застосування фінансових санкцій не
скасовує Акту перевірки від 27.01.2005 щодо
донарахування зобов'язання із сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1754,87 грн. і не
позбавляє Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста
Києва права застосувати до ЖБК
"Зв'язківець-3" фінансову санкцію,
передбачену Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Скаржник звертає увагу на те, що
позивач не послався на норму
законодавства, якою заборонено
Управлінню Пенсійного фонду України
виписати іншу Вимогу №Ю-135-У від
27.04.2005р. відповідно до вимог чинного
законодавства та , крім того, суд не
взяв до уваги і той факт, що у випадку
існування заборгованості перед
Пенсійним фондом України, незважаючи
на те, що одне рішення про застосування
фінансової санкції було скасовано у
зв'язку із його неправильним
оформленням, орган Пенсійного Фонду не
має права виписати нове рішення,
оформивши його відповідно до вимог
чинного законодавства.

Відповідач наполягає на тому, що
спірне рішення від 28.01.2005 №01-120-120 було
винесено про застосування фінансової
санкції в сумі 877,91 грн., а не про
стягнення заборгованості.

Також відповідач стверджує, що
відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення від
27.04.2005р. № 600029 інша Вимога від 27.04.2005р.
№Ю-135-У на підставі того ж Акту
перевірки від 27.01.2005 р. була отримана
ЖБК - 28.04.2005р.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач
не надав.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва було
прийнято до провадження та призначено
справу до розгляду на 16.05.2006р.

В процесі розгляду справи
представником відповідача було подано
клопотання про зупинення апеляційного
провадження у даній справі, у зв'язку з
поданням Управлінням Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста
Києва касаційної скарги на ухвалу
Київського апеляційного
господарського суду від 15.03.2006р. та
наявності листа Вищого господарського
суду України від 27.04.2006р. № 02-5/826 на
підставі п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України.

Ухвалою від 16.05.2006р. зупинено
апеляційне провадження у даній справі
до розгляду Вищим адміністративним
судом України касаційної скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районні міста Києва та
зобов'язано сторони повідомити
Київський апеляційний господарський
суд про результати розгляду Вищим
адміністративним судом України
касаційної скарги УПФ України в
Деснянському районі міста Києва на
ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 15.03.2006р. по
даній справі.

24.05.2006р Київським апеляційним
господарським судом справа № 8/8 була
направлена до Вищого господарського
суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 09.09.2006р. касаційну скаргу
УПФ України в Деснянському районі
міста Києва разом із справою № 8/8
Господарського суду міста Києва
скеровано Вищому адміністративному
суду України за підвідомчістю.

25.12.2007р. Вищим адміністративним судом
України було винесено ухвалу, якою
відмовлено УПФ України в Деснянському
районі міста Києва у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на ухвалу Київського
апеляційного господарського суду від
15.03.2006р. та передано справу № 8/8 для
вирішення до Вищого господарського
суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 12.03.2008р. касаційну скаргу
УПФ України в Деснянському районі м.
Києва було повернуто заявнику.

Супровідним листом від 17.03.2008 №02-21/473
матеріали справи № 8/8 було повернуто до
Господарського суду міста Києва.

25.03.2008р. на виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
20.01.2006 було видано Наказ про примусове
виконання рішення.

01.04.2014 супровідним листом №06-10.3/84
Господарський суд міста Києва на запит
Київського апеляційного
господарського суду №09-16/1309 від 20.03.2014
надіслав матеріали справи №8/8 до суду
апеляційної інстанції.

За розпорядженням керівника апарату
від 02.04.2014 № 02-15/43 було проведено
повторний автоматичний розподіл
справи № 8/8, у зв'язку з припиненням
повноважень головуючого судді Брайка
А.І. та обранням його на посаду судді
Вищого адміністративного суду України.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду сформовано для
розгляду апеляційної скарги
Управління Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі міста Києва по
справі № 8/8 колегію суддів у складі:
головуюча суддя: Кондес Л.О. судді:
Ропій Л.М., Рябуха В.І..

Ухвалою суду від 07.04.2014 поновлено
апеляційне провадження у справі №8/8 та
призначено справи до розгляду на 30.04.2014.

В судове засідання 30.04.2014 представники
сторін не з'явилися, про причини неявки
суд не повідомили, хоча про дату, час та
місце розгляду справи були повідомлені
своєчасно та належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи з
урахуванням правил ст.ст.99,101 ГПК
України, відповідно до яких
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги,
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила наступне:

Позивач звернувся з позовом до
Господарського суду міста Києва з
позовом до відповідача про скасування
Вимоги про сплату боргу №Ю-135-У від
27.04.2005р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Акт
перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування сплати
зобов'язання зі збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування від
27.01.2005р. та Рішення № 01-120-120 від 28.01.2005р.
про застосування штрафних санкцій,
донарахованих сум зборів за порушення
законодавств про сплату збору було
вручено позивачу лише 01.02.2005р., що
позбавило його можливості своєчасно
ознайомитися з Актом перевірки та
надати заперечення.

Позивач наполягає на тому, що одночасно
з Актом перевірки не була надіслана
Вимога про сплату недоїмки в розмірі
1754,87 грн., а було надано лише Акт і
Рішення, яке в подальшому було
оскаржено страхувальником і скасоване
вищестоящим органом Пенсійного Фонду.

Відповідач у відзиві заперечує проти
позову та стверджує, що рішення про
застосування фінансової санкції було
скасовано, але воно не скасовує
висновків Акту перевірки від 27.01.2005р.
щодо донарахування зобов'язання зі
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування у сумі 1755,81 грн. і
нс позбавляє можливості застосовувати
до позивача фінансову санкцію,
передбачену Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами» та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Як вбачається з матеріалів справи,
головним спеціалістом Управління
пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва Дібровою
Н.Б. було проведено перевірку
розрахунку зобов'язань зі сплати збору
на обов'язкове пенсійне страхування в
період з 01.04.2000р. по 31.12.2004р. За
результатами перевірки був складений
Акт перевірки своєчасності.
достовірності, повноти нарахування
сплати зобов'язання зі збору па
обов'язкова державне пенсійне
страхування від 27.01.2005р.

28. 01.2005 р. начальником Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва Соколовою
Л.О. було винесено рішення № 01-120-120 про
застосування штрафних санкцій,
донарахованих сум зборів за порушення
законодавств про сплату збору на
підставі Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхуванням» та Закону України «Про
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", яким донараховано
до Пенсійною фонду зобов'язання в сумі
1755,81 грн. та 877,91 гри. - штрафних санкцій.

07.02.2005р., у відповідності до вимог ст. 105
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхуванням", позивач подав до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві скаргу на Рішення
№01-120-120 про застосування штрафних
санкцій, донарахованих сум зборів за
порушення законодавств про сплату
збору під 28.01.2005р. У зазначеній скарзі
позивач оскаржував суму зобов'язання
зі сплати збору та суму штрафних
санкцій.

Скарга була задоволена не частково, а
повністю, оскільки у разі задоволення
рішення частково, відповідно до п.6.3
Порядку розгляду органами Пенсійного
фонду України скарг на рішення про
накладення штрафу, нарахування пені та
заяв страхувальників при узгодженні
ними вимоги про сплату недоїмки із
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, затвердженого Правлінням
ПФ України 19.12.2003 №21-2, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 20.01.2004р.
№8111/8680, в рішенні зазначається про
часткове задоволення скарги.

Листом Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
№592/05 від 18.03.2005р. повідомило позивача,
що його скарга задоволена повністю, а
саме, Рішенням Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві про
результати розгляду скарги № 3047/ОН від
04.03.2005р. Рішення №01-120-120 про
застосування штрафних санкцій,
донарахованих сум зборів за порушення
законодавств про сплату збору під
28.01.2005р. було скасовано «як таке, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства».

Позивач посилається на те, що в травні
2005р. відповідач всупереч норм закону
вдруге надіслав Вимогу про сплату
боргу у розмірі 1754,87 грн. №Ю-135-У від
27.04.2005р., яку УПФУ в Деснянському районі
міста Києва не мало права видавати на
підставі вже скасованого рішення, а
також звертає увагу суду на те, що зі
змісту зазначеної Вимоги про сплату
недоїмки зі страхових внесків в сумі
1754,87 грн. вбачається, що відсутній номер
та дата рішення на підставі, якого
вимагається сплата недоїмки зі
страхових внесків.

Позивач звертає увагу на те, що
відповідно до п. 8.3 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне страхування до пенсійного
фонду України від 19.12.2003р. №21-1 літерою
«У» позначаються лише узгоджені
вимоги. Заяв про узгодження суми
страхового зобов'язання в розмірі 1754,87
грн. до Відділу ДВС Деснянського РУЮ в
м. Києві ЖБК «Зв'язківець-3» не подавав,
а, навпаки, оскаржував суми зобов'язань
у передбаченому законом порядку і
скарга страхувальника була задоволена
повністю, а рішення по скарзі набрало
законної сили.

За таких обставин, позивач вважає, що
відповідач надав до Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
Вимогу від 27.04.2005р. №Ю-135-У, яка не
відповідає нормам закону, вказавши, що
вимога узгоджена, а, також, відповідач
порушив порядок пред'явлення вимог,
позбавивши позивача оскаржувати
вимогу в передбаченому законом
порядку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позову, з огляду на
наступне:

Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України передбачено, що рішення про
застосування штрафу за наслідками
розгляду акта та інших матеріалів про
порушення приймав начальник
управління Пенсійного фонду України в
районі, місті, районі у місті або його
заступник. Рішення приймаються за
встановленою формою у двох
примірниках. Перший примірник рішення,
протягом трьох робочих днів із для його
винесення, вручається під підпис
керівнику або головному бухгалтеру
страхувальника, банку чи фізичнім
особі - суб'єкту підприємницької
діяльності або надсилається листом з
повідомленням про вручення. Другий
примірник залишається в структурному
підрозділі, па який покладено обов'язки
з організації контролю за надходженням
сум страхових внесків та інших
платежів до Пенсійного фонду (п.9.5
Інструкції).

Рішення Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
№01-120-120 про застосування штрафних
санкцій, донарахованих сум зборів за
порушення законодавств про сплату
збору під 28.01.2005р було скасовано
Рішенням Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві про
результати розгляду скарги № 3047/ОН від
04.03.2005р., про що відповідач повідомив
позивача Листом №592/05 від 18.03.2005р.,
тобто, відповідач визнав та не
оскаржував рішення вищестоящого
органу Пенсійного Фонду, а звернувся до
позивача з Вимогою про сплату боргу
№Ю-135-У від 27.04.2005р.

Однак, УПФУ в Деснянському районі м.
Києва не мало право виписувати вимогу
про стягнення боргу на підставі
скасованого рішення, а також, зі змісту
вимоги про сплату боргу від 27.04.2005р
вбачається, що зазначена Вимога не
містить номеру та дати рішення, на
підставі якого вимагається сплата
недоїмки зі страхових внесків в сумі
1754,87 грн.

Відповідно до п 8.3 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України літерою «У»
позначаються лише узгоджені вимоги.

Пунктом 8.5 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України передбачено, що узгодження
вимоги органу Пенсійною Фонду
здійснюється на підставі заяви
страхувальника, яка розглядається
органом Пенсійною фонду, протягом
трьох робочих днів після її отримання
та поданих страхувальником документів,
що свідчать про неправильність
обчислення сум недоїмки, зазначених у
вимозі.

Проте, Заяв про узгодження страхового
зобов'язання в сумі 1754,87 грн. в
матеріалах справи не міститься, отже,
відповідач надав до Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції в м. Києві
не узгоджену вимогу, вказавши, що
вимога угоджена, що не відповідає
нормам законодавства.

Крім того, скарга ЖБК «Зв'язківець-3»
була задоволена не частково, а
повністю, оскільки у разі задоволення
скарги частково, про це зазначається у
рішенні відповідно до п.6.3 Порядку
розгляду органами Пенсійного фонду
України скарг на рішення про
накладення штрафу, нарахування пені та
заяв страхувальників при узгодженні
ними вимоги про сплату недоїмки із
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, затвердженого Правлінням
ПФ України 19.12.2003р. №21-2,
зареєстрованого в Мінюсті 20.01.2004р. №
81/8680.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ст. 19 Конституції
України).

На підставі вищевикладеного, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
чинне законодавство не містить норми,
якою передбачено, що орган Пенсійного
Фонду після скасування його ж рішення
вищестоящим органом Пенсійного Фонду,
мав право вдруге звернутися з Вимогою
на підставі того самого акту перевірки
на ту ж саму суму зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, наведені
скаржником в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, у зв'язку з чим
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає. Рішення місцевого
господарського суду відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи, тому
відсутні підстави для скасування або
зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі м. Києва залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 20.01.2006 р. у справі №8/8 залишити
без змін.

3. Матеріали справи № 8/8 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.О. Кондес

Судді
Л.М. Ропій

В.І. Рябуха