ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р.
Справа № 911/4671/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"",
м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП",
Київська область, Васильківський
район, с. Мархалівка

2. Приватної Агрофірми "ПОДОЛЯКА",
Полтавська область, Диканський район,
с. Байрак

про стягнення 14 498, 57 грн.

Суддя С.Ю. Наріжний

за участю представників учасників
судового процесу:

від позивача: Грищенко О.М. -
довіреність б/№ від 25.03.2013 р.;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю „Компанія
"НІКО-ТАЙС"" (далі - позивач) з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
(далі - відповідач 1.) та Приватної
Агрофірми "ПОДОЛЯКА" (далі - відповідач
2.) про стягнення 5 834, 03 грн. пені та 8
538, 54 грн. 30% річних з відповідача 2, а
також 126, 00 грн. інфляційних втрат та 1
200, 00 грн. витрат на послуги адвоката
солідарно з обох відповідачів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19 грудня 2013 року порушено
провадження у справі № 911/4671/13 та
призначено її до розгляду на 03 лютого
2014 року.

25 грудня 2013 року, на виконання вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі, через загальний відділ
господарського суду Київської області
позивачем надано витребувані
документи.

В судове засідання 03 лютого 2014 року
з'явився представник позивача, в свою
чергу, відповідачі не забезпечили явку
своїх повноважних представників, хоча
про дату, час і місце проведення
судового засідання були повідомлений
належним чином, про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень, наявні в матеріалах
справи, а також не виконали вимог
господарського суду, викладені ухвалі
від 19.12.2013 р.

Згідно ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, у разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали позовної
заяви і подані документи, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
керуючись вимогами ч. 1 статті 85 ГПК
України, у судовому засіданні 03.02.2014 р.
після закінчення розгляду справи
оголосив вступну та резолютивну
частину рішення.

Таким чином, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд Київської області, -

встановив:

30 березня 2009 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю „ТРИДЕНТА
АГРО" та Приватною Агрофірмою
"ПОДОЛЯКА" був укладений Договір №
73-03-09П купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору, Додатків
до нього та видаткових накладних,
виписаних в період його дії,
відповідачу 2. було поставлено ТОВ
„ТРИДЕНТА АГРО" товар на загальну суму
1 958 829, 27 грн.

Пунктом 5.3. Договору встановлено оплату
відповідачем товару наступним чином: 10%
від загальної його вартості - у строк до
25 квітня 2009 року, 90% від загальної його
вартості - у строк до 27 листопада 2009
року.

Однак, в установлений строк відповідач
2. частково виконав взяті на себе
зобов'язання щодо оплати поставленого
йому товару, у зв'язку з чим, станом на 27
листопада 2009 року за ним утворилась
заборгованість у розмірі 426 872, 18 грн.

В період з 28 листопада 2009 року по 25
грудня 2009 року, заборгованість за
Договором № 73-03-09П купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 30 березня 2009 року відповідачем 2.
була погашена наступними платежами:

14 250,00 грн. - банківська виписка від
11.12.2009 року;

60 000,00 грн. - банківська виписка від
15.12.2009 року;

338 622,18 грн. - банківська виписка від
24.12.2009 року;

14 000,00 грн. - банківська виписка від
25.12.2009 року.

Відтак, несвоєчасно оплативши
поставлений товар, відповідач
вважається таким, що порушив умови п. 5.3.
Договору.

Приписами частини 1 статті 611
Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі якщо розмір
штрафних санкцій не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 8.2. Договору за прострочення
виконання зобов'язання встановлено
обов'язок покупця сплати на користь
продавця пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
поставленого товару за кожен день
прострочення.

У пункті 8.3. Договору сторонами,
відповідно до ст. 259 ЦК України,
погоджено строк позовної давності щодо
стягнення штрафних санкцій у п'ять
років з моменту підписання даного
Договору.

Згідно п. 8.6. Договору, сторони згідно
п.2. ст. 625 ЦК України дійшли згоди, що
покупець у випадку прострочення оплати
товару за користування коштами
продавця сплачує на користь
останнього 30% річних.

Таким чином, у ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО"
виникло право вимоги щодо нарахування
інфляційних витрат, штрафу згідно
Договору № 73-03-09П купівлі-продажу
відстрочення платежу від 30 березня 2009
року за період з 28 листопада 2009 року
(наступного дня після настання строку
оплати вартості товару) по 24 грудня 2009
року (дата повного та фактичного
погашення заборгованості згідно
договору купівлі-продажу).

Разом з тим, 24 січня 2011 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю „ТРИДЕНТА АГРО"
(первісний кредитор) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (новий
кредитор) укладено Угоду № 17-ТА про
заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст.ст. 512-519 ЦК України), за умовами якої
сторони дійшли згоди, що первісний
кредитор відступає новому кредитору
право вимоги виконання Приватною
Агрофірмою "ПОДОЛЯКА" щодо сплати
розміру пені, 30% річних, інфляційних
втрат, штрафу, набутих первісним
кредитором на підставі Договору №
73-03-09П купівлі-продажу відстрочення
платежу від 30 березня 2009 року (п. 1.1.
угоди).

В подальшому, вищезазначене право
вимоги перейшло від Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"НІКО-ТАЙС" за Угодою № 114/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 02 липня 2012 року.

Суд всебічно і повно дослідивши
вищевказані угоди та порядок їх
укладання, дійшов висновку про
відповідність даних угод вимогам
чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за Угодою № 114/07-12 про
заміну кредитора у зобов'язані від 02
липня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"НІКО-ТАЙС" та Товариством з обмеженою
відповідальністю „ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
було укладено Договір поруки № 11-03-2013-61
від 11 березня 2013 року, згідно умов якого
відповідач 1., відповідальність якого
обмежується сумою 126 грн., поручається
перед позивачем за виконання
зобов'язань відповідачем 2. щодо сплати
розміру інфляційних втрат.

В порядку досудового врегулювання
спору, позивач звернувся до
відповідача 1. з вимогою № 15-61/03 від 15
березня 2013 року, в якій просив
останнього виконати зобов'язання
відповідно до Договору поруки №
11-03-2013-61 від 11 березня 2013 року, на яку
відповідач 1. надав відповідь за № 61 від
18 березня 2013 року про виконання
зазначених зобов'язань в строк до 31
березня 2013 року.

Проте, станом на момент прийняття
рішення ні відповідачем 1., ні
відповідачем 2. заборгованість по
сплаті пені, 30% річних та інфляційних
втрат не погашена.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як встановлено господарським судом, до
позивача згідно Угоди № 114/07-12 від 02
липня 2012 року про заміну кредитора у
зобов'язанні та Договору поруки №
11-03-2013-61 від 11 березня 2013 року перейшло
право вимоги до відповідачів, у зв'язку
з неналежним виконанням відповідачем 2.
Договору № 73-03-09П купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 30 березня 2009 року.

Пунктом першим статті 193 ГК України та
статтею 526 ЦК України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, що
знаходиться в матеріалах справи, в
період з 28 листопада 2009 року по 24 грудня
2009 року сума нарахованої пені
становить 5 834, 03 грн., 8 538, 54 грн. 30%
річних та 126, 00 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи те, що позивачем не
пропущено встановлений договором
строк позовної давності, наданий
позивачем розрахунок пені є
арифметично вірним, позовна вимога про
стягнення 5 834, 03 грн. пені підлягає
задоволенню.

Перевіривши правильність нарахування
30% річних, у вищезазначений період, суд
задовольняє вимогу про стягнення суми
8 538, 54 грн.

Також позивач просить суд солідарно
стягнути з відповідачів 126, 00 грн.
інфляційних втрат, нарахованих на
прострочену заборгованість
відповідача 2. Договору № 73-03-09П
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 30 березня 2009
року.

Розрахунок інфляційних втрат
відповідає вимогам законодавства, і
відповідно, вимога про стягнення 126, 00
грн. підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд
солідарно стягнути із відповідача 1. та
відповідача 2. адвокатські витрати у
сумі 1 200,00 грн. на підставі Договору №
25-61/03 про надання адвокатських послуг
(правової допомоги) від 25 березня 2013
року.

На підтвердження факту отримання
послуг адвоката позивачем надано суду,
зокрема, Договір № 25-61/03 про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) від 25 березня 2013 року., акт
здачі-приймання виконаних робіт щодо
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 10 грудня 2013 року, копію
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009
р. та платіжне доручення № 217 від 29
березня 2013 року на суму 1 200, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Пунктом 6.3. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" № 7 від 21.02.2013 р.
передбачено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність"), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі.

Оскільки позивачем надано суду належні
докази на підтвердження отримання
послуг адвоката, та те, що сума оплати
вказаних послуг позивачем є
співрозмірною з ціною позову, то суд
дійшов висновку, що вказані витрати
позивача відносяться до судових витрат
в розумінні ст. 44 ГПК України та
підлягають стягненню з відповідачів у
сумі 1 200, 00 грн.

Витрати за розгляд справи, а також
витрати на оплату послуг адвоката
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідачів
солідарно у пропорційному
співвідношенні розмірам задоволених
вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Солідарно стягнути із Приватної
Агрофірми "ПОДОЛЯКА" ()
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
() на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"НІКО-ТАЙС"" ()
інфляційних втрат у сумі 126 (сто
двадцять шість), 00 грн. згідно Договору
поруки № 11-03-2013-61 від 11 березня 2013 року,
на підставі Угоди № 114/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК
України)від 02 липня 2012 року та Договору
№ 73-03-09П купівлі-продажу відстрочення
платежу від 30 березня 2009 року.

3. Стягнути із Приватної Агрофірми
"ПОДОЛЯКА" () на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС""
() 5 834( п'ять тисяч
вісімсот двадцять чотири),03 грн. пені
згідно п. 8.2.,8.3. Договору № 73-03-09П
купівлі-продажу відстрочення платежу
від 30 березня 2009 рокута на підставі
Угоди № № 114/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
від 02 липня 2012 року.

4. Стягнути із Приватної Агрофірми
"ПОДОЛЯКА" () на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС""
() 8 538 (вісім тисяч
п'ятсот тридцять вісім), 54 грн. 30% річних
згідно Договору № 73-03-09П
купівлі-продажу відстрочення платежу
від 30 березня 2009 року та на підставі
Угоди № 114/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
від 02 липня 2012 року.

5. Солідарно стягнути із Приватної
Агрофірми "ПОДОЛЯКА" ()
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
() на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"НІКО-ТАЙС"" () 1 200 (одна
тисяча двісті ), 00 грн. витрат на оплату
послуг адвоката та 1702 (одна тисяча
сімсот дві), 50 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 13.02.2014 р.

Суддя
Наріжний С.Ю.