КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2014 р.
Справа№ 910/24669/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

За участю представників сторін:

від позивача: Солдатенко О.Г. -
представник за довіреністю,

від відповідача: Тарапон С.С. -
представник за довіреністю,

від третьої особи: Солдатенко О.Г. -
представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Континент-Торг»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 05.03.2014р.

по справі №910/24669/13 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Континент-Торг»

до Комунального підприємства
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київреклама»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробнича
фірма «Континет»

про визнання договору недійсним.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Континент-Торг»
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київреклама» (далі-відповідач) про
визнання недійсним договору №389/12 від
10.07.2012 року на право тимчасового
користування місцем (-ями) для
розміщення рекламного (-их) засобу (-ів),
що перебуває (-ють) у комунальній
власності територіальної громади
м.Києва.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, на
думку позивача, відповідач не мав
достатнього обсягу дієздатності
надавати позивачу місця для розміщення
зовнішньої реклами згідно адресної
програми на пріоритет, адже приміщення,
на якому позивачу було надано право на
розміщення зовнішньої реклами не є
комунальною власністю територіальної
громади м. Києва, а належить третій
особі на праві приватної власності.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.03.2014р. у справі №910/24669/13 в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої
інстанції від 05.03.2014р., позивач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить зазначене рішення суду
скасувати та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин господарським судом, що мають
значення для справи; порушення та
неправильне застосування останнім
норм матеріального права.

Відповідачем подано відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення
суду першої інстанції - без змін.

Третя особа не скористалася своїм
правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не
надала суду відзив на апеляційну
скаргу, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не
перешкоджає перегляду рішення суду
першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги та відзиву,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення суду, дійшла до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
суду першої інстанції не підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
10.07.2012 року між Комунальним
підприємством виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
"Київреклама" (підприємство) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Континент-Торг"
(розповсюджувач) був укладений договір
№ 389/12 на право тимчасового
користування місцем (-ями) для
розміщення рекламного (-их) засобу (-ів),
що перебуває (-ють) у комунальній
власності територіальної громади м.
Києва (далі-Договір), відповідно до умов
якого на підставі відповідного наказу
дозвільного органу про встановлення
пріоритету на місце (-я) для розміщення
рекламного (-их) засобу (-ів), дозволу
(-ів) на розміщення зовнішньої реклами
на певний строк та у певному місці,
наданого (-их) на підставі
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
розповсюджувачеві надається право
тимчасового користування місцем (-ями)
для розміщення рекламного (-их) засобу
(-ів) (далі - РЗ), що перебуває (-ють) у
комунальній власності територіальної
громади м. Києва, його районів або
повноваження щодо розпорядження яким
(-и) здійснюють органи місцевого
самоврядування м. Києва, за умов
повного дотримання розповсюджувачем
цього Договору та Порядку розміщення
реклами в місті Києві, затвердженого
рішенням Київської міської ради від 22
вересня 2011 року № 37/6253, з наступними
змінами та доповненнями, а
розповсюджувач зобов'язується
користуватися наданим йому правом
тимчасового користування, своєчасно та
згідно з умовами цього договору
перераховувати плату за право
тимчасового користування виключно на
поточний рахунок підприємства,
належним чином, своєчасно та у повному
обсязі виконувати свої обов'язки за цим
договором та не зловживати наданими
розповсюджувачу правами.

Згідно із п. 8.1 Договору, він вступає в
юридичну силу з моменту його
підписання сторонами та скріплення
печатками та діє щодо кожного місця
розміщення РЗ, протягом строку дії
встановленого пріоритету та/або
дозволу. Припинення пріоритету або
дозволу щодо окремого місця для
розміщення рекламного засобу, у разі
наявності у розповсюджувача інших
діючих пріоритетів та/або дозволів, не
тягне за собою припинення цього
договору в цілому.

У відповідності до п.1 адресної
програми на право тимчасового
користування № 2 до Договору № 389/12, яка
є невід'ємною частиною договору,
розповсюджувачу зовнішньої реклами
надано право на тимчасове користування
місцем (-ями) за адресою (-ами): рекламна
вивіска, напис на будинку (будівлі),
споруді, розміри 6.000*1.000 заг. пл.6.0000 кв.м.,
кількість 1 № 28094-11 за адресою:
Святошинський р-н, вул. Якуба Коласа, 15.

В матеріалах справи наявна копія
дозволу №28094-11 на розміщення
рекламного засобу за адресою:
Святошинський р-н, вул. Якуба Коласа, 15.
Строк дії дозволу з 21.05.2012 року по 21.05.2017
року.

За своєю правовою природою оспорюваний
договір є договором оренди, а відтак
між сторонами виникли відносини, які
регулюються главою 58 Цивільного
кодексу України та главою 30
Господарського кодексу України.
Оспорюваний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань.

У відповідності до ст.1 Закону України
"Про рекламу" реклама - інформація про
особу чи товар, розповсюджена в
будь-якій формі та в будь-який спосіб і
призначена сформувати або підтримати
обізнаність споживачів реклами та їх
інтерес щодо таких особи чи товару.

Зовнішня реклама - реклама, що
розміщується на спеціальних
тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про
рекламу" розміщення зовнішньої реклами
у населених пунктах проводиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, а поза межами
населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

У відповідності до Порядку розміщення
зовнішньої реклами в м. Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 22.09.2011 року №37/6253 (в
редакції на момент укладення спірного
договору) КП "Київреклама" - комунальне
підприємство виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
підпорядковане Департаменту
суспільних комунікацій та
уповноважене виконавчим органом
Київської міської ради (Київською
міською державною адміністрацією)
виконувати функції з укладення
договорів, нарахування та отримання
плати за право тимчасового
користування місцями (для розміщення
РЗ), які перебувають у комунальній
власності територіальної громади
міста Києва, його районів або
повноваження щодо розпорядження якими
здійснюють органи місцевого
самоврядування м. Києва (далі -
комунальна власність територіальної
громади міста Києва), здійснювати
контроль за надходженням плати за
договорами, організовувати або
здійснювати власними силами та
засобами демонтаж самовільно
встановлених рекламних засобів,
забезпечувати виготовлення друкованої
продукції, розміщення соціальної
реклами та інформації соціального
спрямування, надавати платні послуги
та виконувати інші повноваження,
передбачені цим Порядком та Статутом
підприємства.

Згідно із п.3.1.1 КП "Київреклама" укладає
з розповсюджувачем реклами договір на
право тимчасового користування
місцем(-ями) для розміщення
рекламного(-их) засобу(-ів), що
перебуває(-ють) у комунальній власності
територіальної громади міста Києва.

У п. 2 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.12.2003 року №2067, визначено, що
місцем розташування рекламного засобу
є площа зовнішньої поверхні будинку,
споруди, елемента вуличного обладнання
або відведеної території на відкритій
місцевості у межах населеного пункту,
що надаються розповсюджувачу
зовнішньої реклами в тимчасове
користування власником або
уповноваженим ним органом (особою).

Таким чином, надання місць для
розміщення зовнішньої реклами у
користування розповсюджувачам
зовнішньої реклами здійснюється саме
власником або повноваженим ним органом
(особою).

Позивач стверджує, що приміщення, на
якому розміщується рекламна вивіска,
напис на будинку належить третій особі
на праві приватної власності, а отже
саме третя особа має достатній обсяг
правоздатності для надання місць для
розміщення зовнішньої реклами у
користування розповсюджувачам
зовнішньої реклами.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивач надав суду договір оренди
нежитлового приміщення № 2 від 01.01.2011
року, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю
науково-виробнича фірма "Континент"
(далі - Орендодавець, третя особа) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Континент-Торг" (далі
- позивач, Орендар), згідно п. 1 якого
Орендодавець передає, а Орендар
приймає у тимчасове користування
приміщення за адресою: м. Київ, вул. Я.
Коласа, 15.

Пунктом 1.1 зазначено Договору
передбачено, що право власності
Орендодавця на приміщення, що
орендується, підтверджується
Договором купівлі-продажу від 18.08.2003
року та Договором купівлі-продажу від
22.04.2008 року.

Згідно із п. 5.2 Договору до орендної
плати включаються витрати Орендаря
пов'язані з опаленням, забезпеченням
електроенергією, водою та
водовідведенням. Також до орендної
плати включаються витрати на утримання
приміщення у чистому вигляді,
вивезення сміття, технічне утримання,
утримання зелених насаджень, за
протипожежну безпеку, за охорону
приміщення, плата за надання місць для
розміщення реклами, адміністративні
видатки.

Відповідно до ст.761 Цивільного кодексу
України право передання майна у найм
має власник речі або особа, якій
належать майнові права.

За таких умов, позивач вважає, що
враховуючи той факт, що надання місць
для розміщення зовнішньої реклами у
користування розповсюджувачам
зовнішньої реклами належить до
компетенції власників таких місць, а
власником вищезазначених нежитлових
приміщень, на фасадах яких розташовано
рекламну вивіску, напис на будинку є
третя особа, а не територіальна громада
міста Києва, наявні підстави для
визнання недійсним договору № 389/12 від
10.07.2012 року.

В свою чергу, відповідач з доводами
позивача не погоджується і стверджує,
що нежилі приміщення, на фасадах яких
розташовано рекламну вивіску, напис на
будинку являється комунальною
власністю територіальної громади м.
Києві.

На підтвердження своєї позиції
відповідач надав суду лист Головного
управління комунальної власності м.
Києва від 12.10.2011 року № 192/1019-11312, в якому
зазначається, що нежилий будинок,
розміщений за адресою: м. Київ, вул.
Якуба Коласа, 15 належить до комунальної
власності територіальної громади м.
Києва.

За таких умов відповідач зазначив, що
укладення договору з Комунальним
підприємством виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
"Київреклама" на право тимчасового
користування місцем при розміщенні
об'єктів зовнішньої реклами є
обов'язковою процедурою, необхідність
дотримання якої прямо встановлена
Порядком розміщення зовнішньої
реклами в м. Києві.

У відповідності до ч.1 ст.215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 Цивільного
кодексу України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно із ч.4 ст.179 Цивільного кодексу
України при укладенні господарських
договорів сторони можуть визначати
зміст договору на основі вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Статтею 215 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Статтею 627 Цивільного кодексу України
визначено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У відповідності до ст.180 Господарського
кодексу України господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх істотних умов. При укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно із частинами 1 і 2 статті 638
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Частиною 1 статті 284 Господарського
кодексу України визначено, що
істотними умовами договору оренди є:
об'єкт оренди (склад і вартість майна з
урахуванням її індексації); строк, на
який укладається договір оренди;
орендна плата з урахуванням її
індексації; порядок використання
амортизаційних відрахувань;
відновлення орендованого майна та
умови його повернення або викупу.

Слід мати на увазі, що істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Недосягнення між сторонами згоди щодо
істотних умов договору або відсутність
однієї з істотних умов у тексті
договору тягне за собою визнання
такого договору неукладеним, тобто
таким, що не породжує жодних правових
наслідків. Також необхідно звернути
увагу, що вказаний вище перелік
істотних умов не є вичерпним чи сталим,
а може коригуватися в залежності від
особливостей конкретного договору
оренди.

Таким чином, для визнання оспорюваного
Договору недійсним позивач має довести
за допомогою належних засобів
доказування, що договір суперечить
вимогам чинного законодавства щодо
його форми, змісту, правоздатності і
волевиявленню сторін, на момент
укладення договору свідомо існує
об'єктивна неможливість настання
правового результату, а також, що
внаслідок його укладення порушені
права позивача.

В даному випадку має місце оренда місць
для розміщення рекламних засобів.
Істотними умовами вказаного Договору
є: об'єкт оренди, строк дії Договору,
ціна Договору, умови повернення майна.

Позивач просить суд визнати Договір
недійсним у зв'язку з тим, що зміст
правочину суперечить ЦК України,
іншим актам цивільного законодавства,
а саме у зв'язку з тим, що відповідача не
є власником або уповноваженою ним
особою майна, яке передається в оренду,
а тому не мав достатнього обсягу
дієздатності для надання місць для
розміщення зовнішньої реклами у
користування позивачу.

Доводи позивача не беруться судовою
колегією до уваги з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно договору купівлі-продажу від
18.08.2003 року Товариству з обмеженою
відповідальністю науково-виробнича
фірма "Континент" дійсно належить на
праві власності нежиле приміщення № 4
(в літ. А), загальною площею 295,40 кв.м., яке
розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Якуба Коласа, 15.

Крім того, згідно договору
купівлі-продажу від 22.04.2008 року
Товариству з обмеженою
відповідальністю науково-виробнича
фірма "Континент" на праві власності
також належать нежилі приміщення № 1 по
№ 11 (групи приміщень № 10), загальною
площею 239,50 кв.м., які розташовані за
адресою: м. Київ, вул. Якуба Коласа, буд.
15 (літера А).

При цьому, згідно з Переліком нежилих
будинків та приміщень, які передаються
до сфери управління районних в м. Києві
державних адміністрацій, який є
Додатком № 1 до розпорядження
виконавчого органу Київської міської
державної адміністрації № 715 від 12.05.2011
року "Про окремі питання виконання
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
10.12.2010 N 1112 "Про питання організації
управління районами в місті Києві" (із
змінами та доповненнями)" нежила
будівля за адресою: м. Київ, вул. Коласа
Якуба, 15 відноситься до комунальної
власності територіальної громади
Святошинського району м. Києва.

Отже, нежилий будинок, на фасаді якого
розміщені спірні об'єкти зовнішньої
реклами, перебуває у комунальній
власності, і обслуговування його
здійснюють відповідні комунальні
служби та підприємства.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції, що перебування у
приватній власності третьої особи
частини нежилого приміщення, яке
знаходиться у комунальній власності не
може бути підставою для визнання
договору на право тимчасового
користування місцем (-ями) для
розміщення рекламного (-их) засобу (-ів),
що перебуває (-ють) у комунальній
власності територіальної громади м.
Києва недійсним, оскільки його зміст не
суперечить ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства.

Аналогічної правової позиції
дотримується і Вищий господарський суд
України у своїх постановах від 31.01.2008
року у справі № 10/394, від 24.02.2009 року у
справі № 22/92, від 10.06.2013 року у справі №
5011-18/16487-2012.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доказів, які б спростовували вище
встановлені обставини, сторонами не
надано.

Доводи, наведені позивачем в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції, яким відмовлено в
задоволенні позовних вимог, відповідає
чинному законодавству та матеріалам
справи. Судова колегія не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування чи зміні
оскаржуваного рішення.

Судові витрати покладаються на
підставі ст.49 ГПК України на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Континент-Торг» на рішення
Господарського суду міста Києва від
05.03.2014р. по справі №910/24669/13 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
м.Києва від 05.03.2014 року у справі №910/24669/13
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/24669/13
повернути до Господарського суду
м.Києва.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту
постанови 20.05.2014р.

Головуючий суддя
П.В. Авдеєв

Судді
В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв