ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Справа № 926/538/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді Добролюбової
Т.В.,суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
(доповідач)розглянувши касаційну
скаргуТовариства з додатковою
відповідальністю "Чернівецьке
автотранспортне підприємство-17754"на
постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від 28.10.13у справі№
926/538/13 Господарського суду
Чернівецької області за
позовомТовариства з додатковою
відповідальністю "Чернівецьке
автотранспортне підприємство-17754"
доЧернівецької міської ради третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача Головне управління
Держземагентства у Чернівецькій
області провизнання протиправним та
скасування рішення

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 24.04.14 розгляд касаційної
скарги Товариства з додатковою
відповідальністю "Чернівецьке
автотранспортне підприємство-17754" було
відкладено на 15.05.14 на 12 год. 40 хв.

за участю представників сторін від:

відповідача: Юзьків М.І. (дов. від 07.03.14)

Представники позивача та третьої особи
в судове засідання не з'явилися, хоча
належно повідомлені про час та місце
розгляду касаційної скарги.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою
відповідальністю "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754"
звернулося з позовом до Чернівецької
міськради, в якому, з урахуванням зміни
предмету позову, просило визнати
протиправним та скасувати рішення
Чернівецької міськради від 28.02.13 № 785
"Про припинення ВАТ "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754"
постійного права користування
земельною ділянкою за адресою м.
Чернівці вул. Канівська, 41" та визнати
позивача правонаступником всіх прав і
обов'язків ВАТ "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754", в
тому числі в частині права постійного
користування спірною земельною
ділянкою. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що Товариство з додатковою
відповідальністю "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754" є
правонаступником прав і зобов'язань
ВАТ "Чернівецьке автотранспортне
підприємство - 17754", якому на підставі
Державного акта на право постійного
користування землею з 2001 року належить
право постійного користування
земельною ділянкою по вул. Канівська, 41.
Проте, оскаржуване рішення
Чернівецької міськради позбавляє
позивача права постійного
користування земельною ділянкою, яке
належить йому як правонаступнику ВАТ
"Чернівецьке автотранспортне
підприємство - 17754" та порушує приписи
земельного законодавства. При цьому
позивач посилався на приписи статей 92,
96, 141 Земельного кодексу України, статей
59, 74 Закону України "Про місцеве
самоврядування".

Рішенням Господарського суду
Чернівецької області від 21.08.13,
ухваленим суддею Скрипинчук І.В., позов
задоволено в частині визнання
недійсним рішення Чернівецької
міської ради від 28.02.13 № 785, у решті
позову відмовлено. Вмотивовуючи
рішення, місцевий господарський суд
виходив з відсутності правових підстав
для припинення оспорюваним рішенням
міськради права постійного
землекористування позивача, з огляду
на відсутність згоди останнього на
вилучення земельної ділянки. У другій
позовній вимозі відмовлено з огляду на
те, що ця вимога не способом захисту
порушеного права та є вимогою про
встановлення (визнання) факту. При
цьому суд керувався приписами статей
141, 142, 149 Земельного кодексу України.

Львівський апеляційний господарський
суд, колегією суддів у складі: Мельник
Г.І. - головуючого, Михалюк О.В., Новосад
Д.Ф., постановою від 28.10.13 перевірене
рішення місцевого господарського суду
скасував, прийняв нове рішення про
відмову у позові в частині визнання
недійсним рішення Чернівецьеої
міської ради. Вмотивовуючи оскаржувану
постанову, апеляційний суд виходив з
того, що ВАТ "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754"
внаслідок реформування припинило свою
діяльність, а автоматичного переходу
права на землю до новоствореної
юридичної особи нормами земельного
законодавства не передбачено. При
цьому апеляційний суд керувався
приписами статей 116, 125, 126, 141 Земельного
кодексу України, статті 19 Закону
України "Про господарські товариства",
статей 26, 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Не погоджуючись з прийнятою у справі
постановою, Товариство з додатковою
відповідальністю "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754"
звернулося з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в
якій просить постанову апеляційного
суду скасувати, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі.
Обґрунтовуючи доводи касаційної
скарги, скаржник зазначає про
безпідставний висновок апеляційного
суду щодо необхідності набуття права
на землю на загальних підставах після
реорганізації товариства. Також
скаржник вказує на неврахування
апеляційним судом того, що чинне
законодавство не встановлює обов'язку
землекористувачів щодо переоформлення
права постійного користування
земельною ділянкою у випадку зміни
організаційно-правової форми
(реорганізації). При цьому посилається
на порушення апеляційним судом
приписів статей 96, 141 Земельного
кодексу України

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого
господарського суду України не
надходило.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
пояснення представника відповідача,
переглянувши матеріали справи і доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства, відзначає
наступне.

Судами попередніх інстанцій
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
рішення Виконкому Чернівецької
міської ради від 03.07.01 № 549/14 Відкритому
акціонерному товариству "Чернівецьке
автотранспортне підприємство 17754"
видано Державний акт на право
постійного користування землею серія І
- ЧВ № 001692 від 29.12.01 та надано
землекористувачу (ВАТ "Чернівецьке
автотранспортне підприємство 17754")
землю у постійне користування для
виробничих потреб площею 3,7493 гектарів.
Відповідно до статуту Товариства з
додатковою відповідальністю
"Чернівецьке автотранспортне
підприємство 17754", затвердженого
установчими зборами учасників
товариства (протокол від 29.04.11), останнє
було створено в результаті
перетворення Відкритого акціонерного
товариства "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754" та є
правонаступником всіх його прав і
зобов'язань. Також судами установлено,
що Відкрите акціонерне товариство
"Чернівецьке АТП - 17754" було засноване
відповідно до рішення регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Чернівецькій області, наказ
№ 384 АТ від 03.06.97 шляхом перетворення
Державного підприємства "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754" у
Відкрите акціонерне товариство згідно
з Постановою Кабінету Міністрів
України "Про затвердження порядку
перетворення в процесі приватизації
державних, орендних підприємств і
підприємств із змішаною формою
власності у відкриті акціонерні
товариства". Установлено судами і те, що
рішенням Чернівецької міськради від
28.02.13 № 785 "Про припинення ВАТ
"Чернівецьке автотранспортне
підприємство 17754" припинено право
постійного користування земельною
ділянкою за адресою м. Чернівці, вул.
Канівська, 41 Відкритому акціонерному
товариству "Чернівецьке
автотранспортне підприємство 17754" у
зв'язку зі зміною організаційно
правової форми юридичної особи". Як
вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є вимога
Товариства з додатковою
відповідальністю "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754" до
Чернівецької міськради про визнання
протиправним та скасування рішення
Чернівецької міськради від 28.02.13 № 785
"Про припинення ВАТ "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754"
постійного права користування
земельною ділянкою за адресою м.
Чернівці вул. Канівська, 41". Підставою
позову визначено порушення прав
позивача, як правонаступника ВАТ
"Чернівецьке автотранспортне
підприємство - 17754". Статтею 1
Господарського процесуального кодексу
України та статтями 15, 16 Цивільного
кодексу України визначено право на
звернення до суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. Статтею
104 Цивільного кодексу України
встановлено, що юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації. Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення. Аналогічні приписи
закріплені у статті 33 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців". За
приписами статті 108 Цивільного кодексу
України перетворенням юридичної особи
є зміна її організаційно-правової
форми. У разі перетворення до нової
юридичної особи переходять усе майно,
усі права та обов'язки попередньої
юридичної особи. Відповідно до статті 92
Земельного кодексу України право
постійного користування земельною
ділянкою - це право володіння і
користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.
Право постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають
лише: підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності; громадські
організації інвалідів України, їх
підприємства (об'єднання), установи та
організації; релігійні організації
України; публічне акціонерне
товариство залізничного транспорту
загального користування. Однак, згідно
з рішенням Конституційного Суду
України від 22.09.05 N 5-рп/2005 у справі №
1-17/2005, ця норма не обмежує і не скасовує
право постійного користування
земельними ділянками, набуте іншими
особами в установлених законодавством
випадках станом на 01.01.02. Статтею 152
Земельного кодексу України унормовано,
що землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
зокрема, визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування. Відповідно
до статті 21 Цивільного кодексу України,
суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади або
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
судочинства і порушує цивільні права
або інтереси. Як вбачається з
матеріалів справи, оскаржуване рішення
міської ради прийнято у зв'язку зі
зміною організаційно правової форми
юридичної особи - позивача у справі.
Статтею 141 Земельного кодексу України
передбачено, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є: а) добровільна відмова від
права користування земельною ділянкою;
б) вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини. Право постійного
землекористування може бути припинене
лише з підстав передбачених
законодавством, а тому зазначений
перелік є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає, тобто інші
юридичні факти не можуть розглядатись
як підстава припинення права
користування зазначеною земельною
ділянкою. При цьому, судова колегія
вважає за необхідне зазначити, що кожна
з підстав, визначених у статті 141
Земельного кодексу України, є
самостійною, однак, зміст
оскаржуваного рішення міськради не
містить конкретної підстави, за якою
припинено право користування
земельною ділянкою. Дії органів
державної влади та місцевого
самоврядування, спрямовані на
позбавлення суб'єкта права
користування земельною ділянкою після
державної реєстрації такого права поза
межами підстав, визначених у статті 141
Земельного кодексу України, є такими,
що порушують право користування
земельною ділянкою. Відтак,
установивши обставини того, що
Відкрите акціонерне товариство
"Чернівецьке автотранспортне
підприємство 17754" не припинило своєї
діяльності, а було перетворено у
Товариство з додатковою
відповідальністю "Чернівецьке
автотранспортне підприємство - 17754", яке
є правонаступником усіх його прав та
обов'язків, господарський суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про те, що позивач не втратив
права на користування спірною
земельною ділянкою, яка була надана
йому у постійне користування. З огляду
на що, місцевий господарський суд
дійшов правомірного висновку щодо
невідповідності оскаржуваного рішення
Чернівецької міської ради № 785 від 28.02.13
приписам законодавства та порушенням
цим рішенням прав позивача, а відтак і
задоволення позову в частині його
скасування. Апеляційний господарський
суд викладеного не врахував та не
спростував установленого
господарським судом першої інстанції,
що призвело до безпідставного
скасування законного рішення у справі.
За таких обставин, постанова
Львівського апеляційного
господарського суду підлягає
скасуванню, а рішення Господарського
суду Чернівецької області - залишенню в
силі. Відтак, доводи, викладені в
касаційній скарзі, знайшли своє
підтвердження. Судовий збір за розгляд
касаційної скарги відноситься на
скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
"Чернівецьке автотранспортне
підприємство-17754" задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.13 у справі
№ 926/538/13 Господарського суду
Чернівецької області скасувати.

Рішення Господарського суду
Чернівецької області від 21.08.13 у цій
справі залишити в силі.

Головуючий суддя:
Т. Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В. Швець