РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р.
Справа № 918/1828/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Філіпова Т.Л.

судді
Бучинська Г.Б. ,

судді
Василишин А.Р.

при секретарі Карпець О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Поліщук Д.В.

відповідача 1 - не з'явився

відповідача 2 - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агролен" на рішення
господарського суду Рівненської
області від 11.02.14 р. у справі № 918/1828/13

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АЕЛІТА"

до відповідача 1 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агролен"

до відповідача 2 Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення в порядку регресу
частини суми виплаченого страхового
відшкодування в сумі 105 787,53 грн.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 11.02.2014 р. у
справі №918/1828/13 (суддя Горплюк А.М.)
задоволено позов Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АЕЛІТА" до відповідача 1
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агролен" та до
відповідача 2 Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта" про
стягнення в порядку регресу частини
суми виплаченого страхового
відшкодування в сумі 105 787,53 грн.

Суд першої інстанції, приймаючи
рішення, виходив з того, що позовні
вимоги відповідають чинному
законодавству і фактичним обставинам
справи, підтверджені належними
доказами.

Не погоджуючись із рішенням
господарського суду Рівненської
області від 11.02.2014 р. у справі №918/1828/13
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агролен" подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Рівненської області від 11.02.2014 р. по
справі №918/1828/13 і прийняти нове рішення
яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агролен" посилається
на невірне встановлення розміру
матеріального збитку, завданого
автомобілю SKANIA R-420 внаслідок ДТП,
оскільки такий розмір було визначено
без врахування коефіцієнту
коригування ринкової вартості
внаслідок перепробігу КТЗ.

Крім того апелянт, звертає увагу
на те, що суд першої інстанції
необгрунтовано відмовив у задоволенні
клопотання ТзОВ «Агролен» про
проведення судової експертизи.

Разом з тим апелянт зазначає, що
перехід права вимоги від
страхувальника до страховика є
суброгацією, що суттєво відрізняється
від поняття регресу. При суброгації не
виникає нового зобов'язання, а
відбувається заміна кредитора у вже
наявному зобов'язанні. Указане
випливає з тих підстав, які визначені
самим позивачем, тобто ст. 27 Закону
України "Про страхування" та ст.993 ЦК
України. З цього скаржник робить
висновок, що у відносинах суброгації
перебіг строку позовної давності
починається з дня настання страхового
випадку - 22 листопада 2010 року.
Відповідно до положень ст.ст.257 ЦК
України, строк позовної давності за
цією вимогою сплинув для позивача 25
листопада 2013 року.

З огляду на вищевикладене, оскільки
позивач звернувся до суду з позовом
після перебігу трирічного строку з дня
страхового випадку, тобто з пропуском
строку позовної давності, то ТзОВ
«Агролен» вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити у в зв'язку з
пропуском строку позовної давності,
який при суброгації, в силу вимог ст. 993
ЦК України, починає свій відлік з часу
настання страхового випадку.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 р. у
даній справі апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агролен" прийнято до
провадження, справу призначено до
слухання.

14.04.2014 р. представник Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АЕЛІТА" надав Рівненському
апеляційному господарському суду
пояснення на апеляційну скаргу, у яких
просить апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агролен"
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Рівненської
області від 11.02.2014 р. без змін.

У судовому засіданні представник
позивача Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АЕЛІТА"
Поліщук Д.В. заперечив проти доводів
апеляційної скарги та надав пояснення
на обгрунтування своєї правової
позиції. Вважає, що рішення
господарського суду Рівненської
області від 11.02.14 р. у справі №918/1828/13 є
законним та обгрунтованим, тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники відповідачів в
судове засідання не прибули, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду апеляційної
скарги, про що свідчать повідомлення
про вручення поштових відправлень,
наявні в матеріалах справи. Проте,
представник відповідача 1 (апелянта) -
ТзОВ "Агролен" надіслав клопотання, в
якому просить суд здійснити розгляд
справи без участі ТзОВ "Агролен".

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесу-ального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
08.07.2010р. між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"АЕЛІТА" (надалі - ПАТ "СК "Аеліта"), як
страховиком, та Промислово-технічною
компанією у вигляді Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агромат"
(надалі - ПТК ТОВ "Агромат"), як
страхувальником укладено договір
добровільного страхування
транспортних засобів №06/10-59 (далі -
Договір страхування).

У відповідності до умов Договору
страхування, об'єктом страхування є
транспортний засіб "Scania R-420" д.р.н.
"НОМЕР_4".

Згідно із п. 2.1.1. Договору страхування,
страховим випадком є знищення або
пошкодження транспортного засобу та/чи
його додаткового обладнання внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та інших
пошкоджень транспортного засобу, що
сталися під час його руху та/або руху
іншого транспортного засобу.

22.11.2010 р. близько 21 год. 30 хв. водій
ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Камаз -
55102-053", д.р.н. "НОМЕР_1", з причепом
"Мефаз-8560-12-02", д.р.н. "НОМЕР_2" із вантажем,
в темну пору доби, рухався по
автодорозі "Доманово-Ковель-Чернівці",
в напрямку м. Кременець. На 245 км + 800 м.,
вищевказаної автодороги, в с.
Білокриниця Кременецького району, в
порушення: п.2.3 "б" Правил дорожнього
руху України (далі - ПДР) (під час руху
не був уважним, не стежив за дорожньою
обстановкою); п.10.1 ПДР (перед початком
руху, перестроювання та будь-якою
зміною напрямку руху водій повинен
переконатись, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху); п.11.2 ПДР (нерейкові
транспортні засоби повинні рухатись
якнайближче до правого краю проїзної
частини); повернув ліворуч, перетнув
осьову смугу - вузьку суцільну лінію
горизонтальної розмітки, яку
перетинати заборонено, та виїхав на
зустрічну смугу руху, де допустив
зіткнення із автомобілем "Ауді 80" д.р.н.
"НОМЕР_3" під керуванням водія ОСОБА_4,
яка рухалась у зустрічному напрямку з
пасажирами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, по своїй
смузі руху.

Внаслідок зіткнення автомобіль "Ауді 80"
д.р.н. "НОМЕР_3", втратив керування та
зіткнувся з автомобілем "Scania R420" д.р.н.
"НОМЕР_4", з напівпричепом "Schmitz", д.р.н.
"НОМЕР_5" під керуванням ОСОБА_7, який
рухався позаду автомобіля "Камаз" в
напрямку м. Кременець. В результаті
даного ДТП водій ОСОБА_4 отримала
тілесні ушкодження, які згідно з
висновком судово-медичної експертизи
від 14.07.2011р. кваліфікуються як тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості.

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода була зареєстрована ВДАІ УМВС
України в Тернопільській обл.,
матеріали справи направлені до
Кременецького районного суду
Тернопільської області.

10.02.2012р. Кременецьким районним судом
Тернопільської області винесено вирок
за справою № 1909/1-198/11, яким ОСОБА_3
визнано винним у вчинені злочину
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України .

Власником автомобіля "Камаз-55102-053",
д.р.н. "НОМЕР_1", з причепом "Нефаз-8560-12-02",
д.р.н. "НОМЕР_2", яким керував ОСОБА_3 є ТОВ
"Агролен" (Відповідач 1).

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №ВЕ/1564919 (чинний
станом на 22.11.2010 р.) страховиком є ВАТ
НАСК "Оранта" (Відповідач 2), а
забезпеченим транспортним засобом -
"Камаз-55102-053" д.р.н. "НОМЕР_1".

У відповідності до Полісу № ВЕ/1564919 про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладеного між НАСК "Оранта" та
ТОВ "Агролен", ліміт відповідальності
за шкоду, заподіяну майну
встановлюється у розмірі 35 000 грн. 00
коп.

У відповідності до Свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
власником транспортного засобу марки
"Scania R420" д.р.н. "НОМЕР_4", 2005 року випуску
належить ПТК ТОВ "Агромат".

01.12.2010р. був проведений огляд т/з "Scania
R-420" д.р.н. "НОМЕР_4" за адресою: Київська
обл., с. Калинівка, 53 км а/д Київ-Чоп СТО
"Київ-Скан".

22.12.2010р. фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_8, який діє на підставі
Сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності № 9481/10, виданого Фондом
державного майна України 29.03.2010 р.,
складено Звіт №266 про оцінку колісного
транспортного засобу "Scania R-420" д.р.н.
"НОМЕР_4" станом на 01.12.2010р.

Згідно зазначеного Звіту, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу "Scania R420" д.р.н. "НОМЕР_4" в
результаті його пошкодження в ДТП,
складає 105 787 грн. 53 коп.

06.01.2011р. головою правління ПАТ "СК
"Аеліта" затверджено Страховий акт
№133/10, за яким дорожньо-транспортну
пригоду, що сталась 22.11.2010р. близько 21
год. 35 хв. на а/д М-19
Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 245
км. 800 м. за участю застрахованого
автомобіля марки "Scania" д.р.н. "НОМЕР_4",
визнано страховим випадком.

З метою належного виконання взятих на
себе зобов'язань, ПАТ "СК "Аеліта"
розраховано суму страхового
відшкодування у розмірі 181 937 грн. 96 коп..

Відповідно до платіжних доручень № 17
від 10.01.2011р. та № 31 від 12.01.2011р. позивач
на користь ПТК ТОВ "Агромат" сумарно
виплатив страхове відшкодування у
розмірі 176 217 грн. 96 коп.

04.07.2012р. за вих. № 221/04-7 позивач направив
відповідачу 2 Претензією №133/10 про
стягнення в порядку регресу частини
суми виплаченого страхового
відшкодування, у якій просив НАСК
"Оранта" у місячний строк повідомити
ПАТ "СК "Аеліта" про результати розгляду
Претензії та сплатити частину
страхового відшкодування у розмірі 50 000
грн. 00 коп. за реквізитами, зазначеними
у Претензії. Розмір суми претензії
розраховано відповідно до розміру
страхової суми, за шкоду завдану майну
потерпілим, що зазначена у ч. 9.2. ст. 9
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Відповідачем 2 вищезазначену претензію
було отримано 11.07.2012 р., що
підтверджується повідомленням про
вручення рекомендованого поштового
відправлення.

Також, 21.08.2013р. за вих. № 351/04-7 позивач
направив відповідачу 1 Претензію №133/10
про стягнення в порядку регресу
частини суми виплаченого страхового
відшкодування, у якій просив ТОВ
"Агролен" перерахувати суму 105 787 грн. 53
коп. на поточний рахунок ПАТ "СК
"Аеліта", а у разі неможливості сплати
вищезазначеної суми одноразово,
звернутися до позивача для погодження
графіку погашення вищезазначеної суми,
шляхом укладання відповідного
договору.

Відповідач 1 вищезазначену претензію
отримав 22.08.2013 р., що підтверджується
листом ТОВ "Аеро-Експрес", що
здійснювало доставку.

11.10.2013р. до позивача надійшла відповідь
відповідача 2, згідно з якою НАСК
"Оранта" розглянула претензію та додані
до неї документи від 04.07.2013р. та
повідомила, що прийнято рішення про
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу за зазначеним
страховим випадком та складено
страховий акт ОЦВ-12-23748-29/1, який
передано до бухгалтерії.

Однак, матеріали справи не містять, а
сторонами не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
часткової сплати заборгованості за
вказаною претензією,

Дослідивши матеріали справи та
обставини на предмет повноти їх
встановлення, надання їм судом першої
інстанції належної юридичної оцінки,
вивчивши доводи апеляційної скарги
стосовно дотримання норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Обставинами, з яких випливають спірні
правовідносини, є обставини завдання
шкоди майну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. При
цьому враховується те, що, з одного
боку, майно, шкоду якому було заподіяно,
застраховано відповідно до договору
добровільного страхування
транспортних засобів №06/10-59, з іншого
боку, була застрахована також
цивільно-правова відповідальність
особи, яка заподіяла шкоду.

Відомо, що однією з підстав виникнення
цивільних прав і обов'язків є, зокрема,
завдання майнової (матеріальної) шкоди.
Шкода, заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом (ст.1187 ЦК України).

Якщо у відповідності з приписами
статті 1166 Цивільного кодексу України
щодо повного відшкодування завданої
шкоди шкоду відшкодовано іншою особою,
згідно правил статті 1191 ЦК України, до
неї переходить право зворотної вимоги
до винної особи.

Якщо шкоду відшкодовано страховиком на
підставі договору страхування майна,
право вимоги страховика випливає
також з положень статті 993 ЦК України .
Положення статті 993 ЦК України
кореспондують із нормами статті 27
Закону України "Про страхування",
відповідно до змісту яких до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування в межах фактичних затрат
переходить право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції та випливає з наданої ним
юридичної оцінки обставин, особою,
винною у заподіянні шкоди є водій
ОСОБА_3, працівник відповідача - ТОВ
"Агролен", якому належить право
власності на транспортний засіб
автомобіль КАМАЗ-55102-053, д.н. НОМЕР_1.

Пунктом 4 Роз'яснення від 01.04.1994р.
№02-5/215 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" Вищий
господарський суд України
рекомендував господарським судам
враховувати, що преюдиційне значення
для господарського суду має вирок суду
у кримінальній справі, який набрав
законної сили, щодо певних подій та ким
вони вчинені, а також рішення суду у
цивільній справі, яке набрало законної
сили, щодо фактів, які встановлені
судом. У інших випадках питання щодо
вини конкретних осіб вирішується
господарським судом самостійно за
результатами дослідження всіх
обставин та матеріалів справи, у тому
числі матеріалів слідчих органів.

Таким чином, ґрунтуючись на повно і
всебічно з'ясованих обставинах,
господарський суд прийшов до висновку
про наявність складових
цивільно-правової відповідальності,
зокрема вини водія автомобіля
КАМАЗ-55102-053, д.н. НОМЕР_1, з яким
погоджується і суд апеляційної
інстанції.

Частина перша статті 1172 ЦК України
встановлює підстави для відшкодування
шкоди юридичною особою, якщо шкоду
завдано її працівником при виконанні
трудових обов'язків. Перебування водія,
винного у скоєнні ДТП, негативним
наслідком якого є матеріальна шкода,
завдана власнику автомобіля SKANIA R-420, у
трудових відносинах з відповідачем ТОВ
"Агролен", встановлено судом та не
заперечується сторонами.

Положеннями статті 1194 Цивільного
кодексу України врегульовано, що особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином, наявність полісу
страхування цивільної
відповідальності ТОВ "Агролен" як
власника транспортного засобу з
встановленим лімітом відшкодування,
враховуючи положення статей 1172 та 1194 ЦК
України, дає підстави для
відшкодування заподіяної шкоди як
страховиком, так і ТОВ "Агролен" у
розмірах, що перевищують розміри
страхової виплати.

Враховуючи, що судом першої інстанції
об'єктивно і повно досліджено
обставини щодо наявності вини водія
ТОВ "Агролен" у скоєнні ДТП та, як
наслідок, заподіянні шкоди майну
потерпілої особи, встановлено
причинно-наслідковий зв'язок та
реальне настання негативних наслідків,
колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволення позову.

Щодо доводів скаржника про наявність
відносин, які кваліфікуються як
суброгація - перехід до страховика,
який сплатив страхове відшкодування
потерпілій особі, права регресної
вимоги до заподіювача шкоди, та
обчислення строку позовної давності з
дня виникнення страхового випадку,
враховується наступне.

Позовною давністю є визначений законом
строк, протягом якого особа може
звернутися до суду за захистом
цивільного права або інтересу. Початок
перебігу цього строку законом
пов'язується з днем, коли особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права, або про особу,
яка його порушила.

Наслідки спливу строку позовної
давності визначені відповідно до
положень частини 4 статті 267 ЦК України.

Посилання скаржника на ту обставину,
що, на його думку, перебіг строку
позовної давності для позивача як
нового кредитора у зобов'язанні, яке
вже існувало раніше (суброгація), має
починатися з дня, коли сталась страхова
подія (дорожньо-транспортна пригода),
не обґрунтовано жодною правовою
нормою. Скаржник посилається на
загальні положення про позовну
давність, у той час, як відсутня норма
права, яка б встановлювала порядок
обчислення строків позовної давності
саме у таких правовідносинах.

Таким чином, висновок апелянта про те,
що у відносинах, які виникають після
відшко-дування страховиком майнової
шкоди, прав страхувальника щодо особи,
яка заподіяла шкоду (ст.993 ЦК України),
перебіг строку позовної давності для
страховика починається від дня
страхової події, колегія суддів оцінює
критично.

Оскільки, у Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013,
№ 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
роз'яснено, що за приписом частини
шостої статті 261 ЦК України перебіг
позовної давності за регресними
зобов'язаннями починається від дня
виконання основного зобов'язання. Тому,
зокрема, право страховика за договором
страхування на подання до суду
регресного позову про стягнення з
винної особи коштів, виплачених
страховиком як страхове відшкодування,
виникає з моменту сплати такого
відшкодування, а не з моменту
виникнення страхового випадку.

Крім того, така правова позиція
викладена у Постанові Верховного Суду
України №12/030 від 27.03.2012 р. у справі
№58/168, що відображено в інформаційному
листі Вищого господарського суду
України №01-06/658/2012 від 17.05.2012 р.

За таких обставин саме з моменту
виконання позивачем свого зобов'язання
за договором добровільного
страхування у нього виникло право
подати регресний позов до суду. Відтак,
позов подано без порушення строків
позовної давності.

Щодо інших доводів скаржника
апеляційний суд зазначає про таке.

Як вбачається із тексту звіту №266 та
письмових пояснень
спеціаліста-оцінювача оцінка
проведена у відповідності до Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів
(зареєстрована в Мінюсті 24.11.2003 р. №
1074/8395). Відповідно до п. 7.35 Методики,
ринкова вартість досліджуваного
автомобіля визначена шляхом
порівняння цін аналогічних
автомобілів, які мають приблизно такий
же понаднормовий пробіг. Таким чином
застосування коефіцієнту коригування
внаслідок перепробігу є некоректним і
неприпустимим. Відтак, вартість
автомобіля, яка визначена як середня
арифметична аналогічних автомобілів
із перепробігом, повторно не може бути
зменшена на коефіцієнт перепробігу.

Щодо вартості запчастин колегія суддів
зазначає, що ціни надані на момент
проведення ремонту (2010 р.) офіційною СТО
ТОВ «Київ-Скан» згідно рахунку №КИ005479
від 05.12.2010 р. та акту виконаних робіт
№006892 від 28.12.2010 р. Рахунок на запчастини
наданий відповідачем станом на 2013 р. із
СТО м. Сарни може містити деякі
відмінності, оскільки вартість товару
(запчастин) за три роки ціни змінилися.
Більше того, рахунок 2013 р. це лише
пропозиція окремого продавця, яка не
була актуальною на момент проведення
ремонту у 2010 р.

З урахування вище викладеного,
доводи апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агролен"
суд апеляційної інстанції не вважає
переконливими та відхиляє.

У Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
23.03.2012р. "Про судове рішення" зазначено,
що рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції
указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що доводами апеляційної
скарги висновків господарського суду
не спростовано, підстав для скасування
або зміни рішення, встановлених
статтею 104 Господарського
процесуального кодексу України, не
встановлено, а відтак апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення,
рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агролен"
на рішення господарського суду
Рівненської області від 11.02.2014 р. у
справі №918/1828/13 - залишити без
задоволення, рішення суду першої
інстанції - без змін.

Справу №918/1828/13 повернути до
господарського суду Рівненської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову суду
апеляційної інстанції може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Філіпова Т.Л.

Суддя
Бучинська Г.Б.

Суддя
Василишин А.Р.