ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р.
Справа № 914/4643/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого судді
Орищин Г.В.

суддів
Галушко Н.А.

Костів Т.С.

розглянув апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Галнафтоінвест" від 11.03.2014р. вих.№ 05/03

на рішення господарського суду
Львівської області від 25.02.2014р.

у справі № 914/4643/13

за позовом державного підприємства
"Старокостянтинівський завод
залізобетонних шпал" м.
Старокостянтинів

до відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Галнафтоінвест", м.Львів

про стягнення 45369,06 грн.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 25.02.2014р. у справі
№914/4643/13 (суддя Шпакович О.Ф) позовні
вимоги задоволено повністю та стягнуто
з товариства з обмеженою
відповідальністю компанії
«Галнафтоінвест» (надалі - ТзОВ
«Галнафтоінвест») на користь
державного підприємства
«Старокостянтинівський завод
залізобетонних шпал» (надалі - ДП
«Старокостянтинівський завод ЗБШ»)
45369,06 грн. збитків, завданих порушенням
договірних зобов'язань та 1720,50 грн.
судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань з поставки
цементу на склад позивача завдало
останньому збитків на суму 45369,06 грн., що
підтверджується належними і
допустимими доказами. Зважаючи на це,
позовна вимога повністю обґрунтована і
підлягає до задоволення.

Дане рішення оскаржив відповідач,
оскільки вважає, що при його прийнятті
суд першої інстанції порушив норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для вирішення справи, не довів
обставини, які мають значення для
вирішення справи і які суд визнав
встановленими та допустив
невідповідність висновків, викладених
в рішенні, обставинам справи, у зв'язку
з чим просить оскаржуване рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

Позиція скаржника ґрунтується на тому,
що ДП «Старокостянтинівський завод
ЗБШ» не довів факту заподіяння збитків.
На думку відповідача, факт оплати
позивачем за користування вагонами
жодним чином не може підтвердити, що
така оплата була здійснена для
транспортування товару, отриманого від
відповідача та наголосив на тому, що
відповідач додержується умов договору.
Крім того, скаржник зазначив про те, що
суд неналежно його повідомив про час та
дату судового засідання, у зв'язку з чим
ТзОВ «Галнафтоінвест» не могло брати
участь при розгляді справи судом
першої інстанції.

Не погоджуючись із апеляційною
скаргою, позивач подав до суду відзив, в
якому просив рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
а також зазначив, що факт порушення
відповідачем п.4.1 договору поставки від
10.05.2012р., який визначає місце поставки
товару, підтверджується наявними в
матеріалах справи залізничними
накладними, в яких зазначено як
найменування відправника та
одержувача товару, так і станцію
призначення товару - Старокостянтинів
2, а не обумовлений договором склад.

Сторони явку повноважних
представників в судове засідання не
забезпечили, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи. Вказане підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
позивачу та відповідачу ухвали суду
від 28.03.2014р. за їхніми адресами (а.с. 170,
171). Оскільки в справі достатньо
матеріалів для розгляду апеляційної
скарги по суті, за відсутності
клопотань про відкладення розгляду
справи, судова колегія вважає за
можливе розглядати апеляційну скаргу
без представників сторін.

З матеріалів справи та апеляційної
скарги вбачається наступне:

10.05.2012р. між ДП «Старокостянтинівський
завод ЗБШ» (покупцем) та ТзОВ
«Галнафтоінвест» (постачальником) було
укладено договір поставки №24-05 (надалі
- договір), відповідно до якого
постачальник зобов'язувався поставити
та передати у власність покупцю товар
відповідно до специфікації№1
(портландцемент ПЦ-1500Н кількістю 18000 т.
на суму 20700360,00 грн. включаючи ПДВ та
транспортні витрати), а покупець
зобов'язувався прийняти і оплатити
товар на умовах даного договору (а.с.
13-16, том 1).

Додатковою угодою № 1 від 28.12.2012р.
сторони доповнили договір
специфікацією №2, в якій обумовили
обсяги та вартість поставки на 2013 рік
та, з врахуванням вказаного, збільшили
загальну суму договору до 24633428,40 грн.
(а.с. 17, том 1).

Пунктом 4.1 договору встановлено
обов'язок відповідача здійснювати
поставку цементу на склад позивача за
адресою: Хмельницька область, м.
Старокостянтинів, вул. Ворошилова, 22.

Як вбачається із матеріалів справи, у
період з травня 2012р. по березень 2013 року
відповідач здійснював позивачу
поставку портландцементу ПЦ 1-500Н
згідно договору №24-05 від 10.05.2012р.
Вказана обставина підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
видаткових накладних, які містять
підписи представників обох сторін та
копіями залізничних накладних,
відповідно до яких відповідач
відправляв товар до станції
призначення Старокостянтинів 2
Південно-Західної залізниці. Після
отримання обумовленого договором
товару, позивач здійснював його
доправлення на свій склад по під'їзній
колії, внаслідок чого залізницею йому
нараховувалась плата за користування
вагонами та плата за подавання,
збирання вагонів та маневрову роботу,
що підтверджується відповідними
залізничними відомостями (а.с. 20-250, том
2, а.с. 1-139, том 3).

Відповідно до розрахунку суми позову
(а.с. 142-145, том 3), загальна сума плати за
користування вагонами та за подавання,
збирання вагонів та маневрову роботу
склала 45369,06 грн.

Зважаючи на наведене, ДП
«Старокостянтинівський завод ЗБШ»
звернулось із позовом до ТзОВ
«Галнафтоінвест» про відшкодування
понесених витрат, завданих порушенням
договірних зобов'язань із поставки
товару до визначеного місця.

Судова колегія, оцінивши подані
сторонами докази на відповідність їх
фактичним обставинам і матеріалам
справи, вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги та,
відповідно, скасування оскаржуваного
рішення - відсутні, з огляду на
наступне:

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками,
при цьому, є: 1) втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.3 ст. 22 ЦК України,
збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи,
договір поставки цементу №24-05 від
10.05.2012р. укладено за результатами
конкурсних торгів на закупівлю цементу
(протокол оцінки конкурсних пропозицій
від 20.04.2012р.). Відповідно до п.8
документації з конкурсних торгів,
вартість продукції зазначалась з
урахуванням транспортних витрат на їх
поставку на склад замовника за адресою:
Хмельницька область, м.
Старокостянтинів, вул. Ворошилова, 22.
Цінова пропозиція ТзОВ
«Галнафтоінвест» надавалась також з
урахуванням транспортних витрат (а.с.
19-35, том 1). Аналогічні умови поставки
були визначені сторонами в п.5.1.
договору та додатку №1 до договору
(специфікації).

Факт оплати повної вартості
поставленого цементу підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями (а.с. 5-119, том 2).

Як випливає із вищенаведених обставин
справи, факт поставки відповідачем
продукції лише до залізничної станції
Староконстянтинів 2 Південно-Західної
залізниці є порушенням умов договору
(п.п. 4.1, 5.1).

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів погоджується із висновком
місцевого господарського суду, що в
розумінні ст. 22 ЦК України та ст.ст. 224, 225
ГК України, плата на здійснення
транспортування поставленого цементу
зі станції призначення до складу
підприємства, яка була нарахована ДП
«Старокостянтинівський завод ЗБШ»
внаслідок невиконання відповідачем
договірного зобов'язання з поставки
продукції на склад покупця є збитками,
що підлягають обов'язковому
відшкодуванню.

Твердження скаржника про те, що факт
оплати позивачем за користування
вагонами жодним чином не може
підтвердити, що така оплата була
здійснена для транспортування товару,
отриманого від відповідача, колегія
суддів вважає необґрунтованими.

Як вбачається із співставлення
інформації, яка міститься у
залізничних товарно-транспортних
накладних та у відомостях плати за
користування вагонами і відомостях
плати за подавання, забирання вагонів
та маневрову роботу (дат видачі
вантажу, дат передачі, приймання та
забирання вагонів та номерів вагонів),
позивач здійснював доправлення на
власний склад саме того вантажу, який
надійшов до нього від відповідача.

Таким чином, позиція скаржника про
відсутність факту завдання збитків
спростовується матеріалами справи.
Стосовно інших складових цивільного
правопорушення, то протиправна
поведінка, розмір збитків, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою та вина також
підтверджуються матеріалами справи.
Суд звертає увагу на те, що збитки
позивачу були завдані внаслідок
невиконання відповідачем свого
обов'язку щодо поставки товару на склад
покупця, внаслідок чого останній мусив
самостійно транспортувати товар на
власний склад; розмір збитків
підтверджуються розрахунком та
відповідними документальними
доказами; у залізничних накладних про
поставку товару позивачу відповідачем
як станцію призначення вказано
Старокостянтинів 2, а не склад позивача.

Колегія суддів також не приймає до
уваги аргументи скаржника про
позбавлення його права на захист своїх
інтересів внаслідок неналежного
повідомлення про час та місце судового
розгляду. З матеріалів справи
вбачається, що відповідач про
призначення справи до розгляду, про
відкладення розгляду та про прийняття
рішення (а.с. 4, 214, том 1; а.с. 154, 163, том 3).
Ухвали та рішення суду скеровувались
на адресу відповідача: 79016, м.Львів,
вул.Замкнена, 3 кв.2. Аналогічні
відомості про місцезнаходження
відповідача містяться в ЄДРЮОФОП
(а.с.204-208, том 2). На повідомленнях про
вручення поштових відправлень наявні
підписи та дати отримання листів
представниками відповідача. Таким
чином, в матеріалах справи містяться
докази належного виконання судом свого
обов'язку щодо повідомлення сторони
про час і місце розгляду справи, а тому
підстав для скасування рішення з
посиланням на п.2 ч.3 ст.104 ГПК України -
немає.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія,
прийшла до висновку про
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, як такого, що прийнято
відповідно до обставин та матеріалів
справи з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
господарського суду Львівської
області від 25.02.2014р. у справі № 914/4643/13
залишити без змін, а апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Галнафтоінвест" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Повний текст постанови складений
05.05.2014р.

Головуючий суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Костів Т.С.