ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" травня 2014 р.
Справа № 918/237/14

Господарський суд Рівненської області
у складі головуючого - судді Войтюка
В.Р. розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма Трипілля"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "УкрТехноФос-Плюс"
про стягнення 3 555 339 грн. 09 коп.

За участю представників:

позивача : Щербатова А.Л. дов. № 2 від
12.11.13 р.

відповідача: Герасимчука О.П. дов. від
08.01.14 р.,Томашевської Н.В. дов. № 1 від
08.01.14 р.

У судових засіданнях 19 березня 2014 року,
27 березня 2014 року, 01 квітня 2014 року, 11
квітня 2014 року, 25 квітня 2014 року, 08
травня 2014 року оголошувались перерви.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма Трипілля"
звернулось до господарського суду з
позовною заявою про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УкрТехноФос-Плюс" 3 366
673 грн. 52 коп. основного боргу, 153 441 грн.
86 коп. пені та 35 223 грн. 71 коп. 3 % річних.

Зазначає, що відповідно до укладеного
договору поставки № 01/07/13 від 01 липня 2013
року (надалі - договір) між ТзОВ
"Агрофірма Трипілля" (Продавець за
договором) та ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс"
(Покупець за договором), Позивач
зобов'язався поставити та передати у
власність Відповідачу згідно
специфікації сільськогосподарську
продукцію - зерно, яке останній
зобов'язався прийняти та оплатити його
вартість на умовах договору.

Відповідно до специфікації № 1 від 01
липня 2013 року, Позивач зобов'язався
поставити Відповідачу озимий ріпак в
кількості 320,96 тонн, озимий ячмінь в
кількості 184,98 тонн, озиму пшеницю в
кількості 950,00 тонн.

На виконання своїх зобов'язань
Позивачем було фактично поставлено, а
Відповідачем прийнято за
товарно-транспортними накладними та
накладними, зазначеними у додатку до
позовної заяви:

- 320,96 тонн озимого ріпаку на загальну
суму 1219 648,00 грн., яка із врахуванням
коригування кількісних і вартісних
показників № 1 від 21.08.13р. до накладної
№ 278 від 22.07.13р. на суму (- 353 056,00 грн.)
становить 866 592,00 грн.;

- 184,98 тонн озимого ячменю на загальну
суму 295 968,00 грн.;

- 2027,72 тонн озимої пшениці на загальну
суму 3 649 896,00 грн. (з них - 950,00 тонн на суму
1 710 000,00 грн. поставлені відповідно до
специфікації до договору, а 1077,72 тонн на
суму 1 939 896,00 грн., як згодом було
встановлено, поставлені надлишково.

Загальна вартість поставленого
Позивачем Відповідачу товару
становить 4 812 456,00 грн.

Згідно із п.2.3, п.4.3 договору зерно
поставляється не очищеним (з поля) на
умовах ЕХW (в ред. Інкотермс 2010р. ЕХW
"франко-завод" означає, що продавець
вважається таким, що виконав свої
зобов'язання щодо поставки, в момент,
коли він надав товар у розпорядження
покупця на площах свого підприємства
чи в іншому названому місці).

Поставка товару Позивачем
здійснювалась окремими партіями та
оформлялася товарно-транспортними
накладними та накладними, вивіз товару
здійснювався перевізником
Відповідача.

Додатково Позивачем надавались
Відповідачу видаткові накладні на весь
обсяг товару по сільськогосподарській
культурі.

Відповідачем було підписано та
повернуто Позивачу видаткову накладну
№ РН-0000278 від 22 липня 2013 року на ріпак
озимий на загальну суму 1 219 648,00 грн.

Видаткові накладні на озимий ячмінь та
озиму пшеницю Відповідач Позивачу не
повернув.

Претензій з приводу невідповідності
якості, кількості, асортименту товару
умовам договору Відповідач Позивачу не
заявляв.

Свої зобов'язання по оплаті товару
Відповідач виконав частково. Станом на
20 січня 2014 року Відповідачем проведено
оплату поставленого товару на суму 438
358,48 грн. та частково повернуто зайво
поставлену озиму пшеницю в кількості
559,68 тонни на суму 1 007 424,00 грн. згідно
накладних, що зазначені в додатку до
позовної заяви.

Таким чином, на момент пред'явлення
позову у Відповідача існує прострочена
заборгованість перед Позивачем за
поставлений товар в розмірі 3 366 673,52 грн.

Відповідачу була надіслана претензія
за № 225 від 16 жовтня 2013 року про оплату
вартості поставленого товару, яка
залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до п.6.2 укладеного сторонами
договору, за порушення строків оплати
товару, Покупець сплачує Продавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від вартості неоплаченого товару
за кожен день прострочки до моменту
повного погашення заборгованості.
Розмір пені, що підлягає стягненню з
Відповідача складає 153 441,86 грн.

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Станом на 20.01.2014
року сума 3 % річних складає 35 223,71 грн.

Загальна сума боргу Відповідача перед
Позивачем за поставлений згідно
договору товар на момент подання
позовної заяви складає 3 555 339,09 грн., з
них:

- 3 366 673,52 грн. - основного боргу;

- 153 441,86 грн. - пені;

- 35 223, 71 грн. - 3 процента річних.

Заперечує, що ТОВ "УкрТехноФос-Плюс"
набуло у власність
сільськогосподарську продукцію, яка є
предметом договору поставки № 01/07/13 від
01.07.2013 року на підставі договору про
обробіток землі та вирощування
сільськогосподарських культур, який
був укладений між сторонами 15.08.2012 року.

Збір вказаного врожаю
сільськогосподарських культур
здійснювався Позивачем - ТзОВ
"Агрофірма Трипілля", який є власником
врожаю.

Для збору зазначеного врожаю
сільськогосподарських культур
Позивачем було залучено третіх осіб, а
саме: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Варяг" та Товариство
з обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Славіом", із якими ТзОВ "Агрофірма
Трипілля" було укладено відповідні
договори, виконання яких сторонами
підтверджується актами виконаних
робіт та проведеною оплатою виконаних
робіт.

Зазначає, що не відповідає твердженням
Відповідача, що збір врожаю проводився
ним на земельних ділянках, що
знаходяться на території
Іващуківської. Ситненської,
Пустоіваннівської сільських рад
Радивилівського району Рівненської
області і та обставина, що у всіх
товарно-транспортних накладних,
наданих Відповідачем, пунктом
навантаження сільськогосподарської
продукції зазначено село Зарічне, яке,
натомість, є місцем передачі товару
Позивачем Відповідачу за договором
поставки № 01/07/13 від 01.07.2013 року.

Позивач пояснює, що предметом договору
поставки № 01/07/13 від 01.07.2013 року є
сільськогосподарська продукція, а
саме: зерно озимого ячменю, озимої
пшениці та озимого ріпаку.

За договором про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур від 15.08.2012 року Власником
вирощеної продукції на умовах договору
є ТОВ "УкрТехноФос-Плюс".

Вказаним договором не визначено вид
сільськогосподарських культур.

За наданою Відповідачем копією
видаткової накладної № РН-0000275 від
30.04.2013р. ТзОВ "Агрофірма Трипілля"
передало ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс"
пшеницю озиму (НЗВ), ріпак озимий (НЗВ)
та ячмінь озимий (НЗВ) в кількості 900 га.
Водночас, вказана накладна не містить
посилання саме на договір про
обробіток землі та вирощування
сільськогосподарських культур від
15.08.2012 року, а згідно п.1.1 вказаного
договору про спільний обробіток та
вирощування с/г культур здійснюються
на земельній ділянці площею 898 га.

Відповідачем не надано будь-яких
доказів того, що вирощена продукція
відповідно до умов договору про
спільний обробіток та вирощування с/г
культур є тотожною
сільськогосподарській продукції, яка
поставлена йому Позивачем за договором
поставки. А, з огляду на те, що
сільськогосподарська продукція не є
індивідуально-визначеним майном, а
визначена родовими ознаками, посилання
Відповідача на те, що саме с/г
продукція, яка нібито належить йому за
договором про спільний обробіток та
вирощування с/г культур була предметом
поставки Позивачем за договором
поставки є безпідставним та
необґрунтованим.

Договір про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур від 15.08.2012 року, який нібито був
укладений від імені ТзОВ "Агрофірма
Трипілля" колишнім директором та
співвласником товариства ОСОБА_1 є
нікчемним (неукладеним) та таким, що не
створює будь-яких юридичних наслідків.

Договір про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур від 15.08.2012 року від імені ТзОВ
"УкрТехноФос-Плюс" підписаний не
уповноваженою на це особою - фінансовим
директором ОСОБА_2., на підставі
довіреності № 2/1 від 03.01.13 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур від 15.08.2012 року не містить усіх
необхідних істотних умов договору про
спільну діяльність, передбачених,
зокрема, ст.ст. 1130, 1131 ЦК України та за
своєю правовою природою є договором
про надання послуг.

Окрім зазначеного, відсутній факт
виконання договору сторонами, не
здійснювалась оплата послуг.

Господарські операції за договором про
обробіток землі та вирощування
сільськогосподарських культур від
15.08.2012 року в бухгалтерському обліку
ТзОВ "Агрофірма Трипілля" не
відображені.

Відповідно до п. 1.2. вказаного договору
від 15.08.2012 сільськогосподарські
культури, які вирощуються за договором,
визначаються цим Договором. Проте
договором не визначено
сільськогосподарські культури, які
вирощуються. Натомість предметом
продажу за видатковою накладної №
РН-0000275 від 30.04.2013 р. є пшениця озима
(НЗВ), ріпак озимий (НЗВ) та ячмінь
озимий (НЗВ).

Пунктом 5.1, 5.2 договору про обробіток
землі та вирощування
сільськогосподарських культур від
15.08.2012 року встановлено, що ТзОВ
"УкрТехноФос-Плюс" оплачує ТзОВ
"Агрофірма Трипілля" вартість наданих
с/г послуг по обробітку землі та
вирощуванні с/г культур, орієнтовна
вартість яких (послуг) складає 4 811410,36
грн. та не передбачено (не встановлено)
додаткової оплати вартості
відчудження с/г посівів . Натомість за
видатковою накладної № РН-0000275 від
30.04.2013р. вартість 1 га пшениці озимої
(НЗВ) становить 3430,51 грн. без ПДВ,
вартість 1 га ріпаку озимого (НЗВ)
становить 6540 грн. без ПДВ, вартість 1 га
ячменю озимого (НЗВ) становить 2483,95 грн.
без ПДВ. А загальна вартість проданих
с/г культур (НЗВ) становить 4 811 410,36 грн.

Згідно із п. 4.3 договору поставки № 01/07/13
від 01.07.2013 року поставка товару
здійснюється на умовах ЕХW (в ред.
Інкотермс 2010 р. ЕХW "франко-завод"
означає, що продавець вважається таким,
що виконав свої зобов'язання щодо
поставки, в момент, коли він надав товар
у розпорядження покупця на площах
свого підприємства чи в іншому
названому місці).

Відповідно до п. 4.4 вказаного договору
місце передачі товару: Рівненська обл.,
Радивилівський р-н., с. Зарічне - тобто
за місцезнаходженням Позивача та його
виробничих площ.

Згідно наданих Відповідачем
товарно-транспортних накладних, товар,
який є предметом договору поставки №
01/07/13 від 01.07.2013 року, перевозився із с.
Зарічне (пункт навантаження) до с. Козин
(пункт розвантаження) перевізником
(автотранспортом) за замовленням
Відповідача, що підтверджує позовні
вимоги Позивача.

Дані, відображені в
товарно-транспортних накладних,
наданих Відповідачем повністю
відповідають даним, відображених в
товарно-транспортних накладних,
наданих Позивачем, зокрема: дата
перевезення, назва перевізника,
державний номер автомобіля, прізвище,
ініціали водія, пункти навантаження та
розвантаження, назва продукції
(товару), її кількість.

Зазначає, що копії документів, наданих
Відповідачем до додаткових заперечень
на позовну заяву, від імені ТзОВ
"Агрофірма Трипілля" нібито підписані
його колишнім директором (по 21.05.2013
року) та співвласником (по 20.05.2013 року)
ОСОБА_1, який на час укладення та
виконання договору поставки № 01/07/13 від
01.07.2013 року був (є) заст. ген. директора
ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс", Відповідача по
справі.

У зв`язку з цим просить призначити
судово-технічну експертизу документів:

договору про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур від 15 серпня 2012 року між ТзОВ
"Агрофірма Трипілля" та ТзОВ
"УкрТехноФос-Плюс", акту наданих послуг
від 30 квітня 2013 року, акту
приймання-передачі посівів для
подальшого вирощування від 30 квітня
2013 року.

Відповідач - ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" з
позовними вимогами не погоджується з
огляду на наступне.

Зазначає, що 01 липня 2013 року між
сторонами було укладено
договір-поставки № 01-07-13, за умовами
якого ТОВ "Агрофірма Трипілля"
зобов'язалося поставити ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс"
сільськогосподарську продукцію згідно
специфікації.

Відповідно до специфікації №1 від
01.07.2013 року, сторони погодили поставку
озимого ріпаку (320,96 т.), озимого ячменю
(184,98 т.) та озимої пшениці (950 т.)

Разом з тим, 21.08.2013 року між сторонами
було підписано додаток №2 до договору
поставки №01-07-13 від 01.07.2013 року -
специфікацію №2, умовами якої було
погоджено поставку лише озимого ріпаку
у кількості 320,96 т.

На виконання умов Договору, 22.07.2013 року
ТОВ "Агрофірма Трипілля" поставило ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" 320,96 т. озимого
ріпаку, вартістю 3 166,67 грн. за тону, а
всього на суму 1 219 648,00 грн. Поставка
оформлена видатковою накладною
№РН-0000278. Додатково, ТОВ "Агрофірма
Трипілля" виписало податкову накладну
№3/2 від 22.07.2013 року, а ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" видало довіреність
№358 від 22.07.2013 року на ім'я Якимовича О.С.
на отримання від ТОВ "Агрофірма
Трипілля" 320,96 тон озимого ріпаку. .

21 серпня 2013 року сторонами було
здійснено коригування кількісних і
вартісних показників до видаткової
накладної №РН-0000278 та погоджено, що
вартість однієї тонни зменшується на
916,67 грн., а всього, з урахуванням
кількості поставленого товару, на суму
353 058,00 грн.

Таким чином, загальна вартість
поставленого товару - озимого ріпаку,
склала 866 592,00 грн.

При цьому, у період з 23.07.2013 року по
27.09.2013 року ТОВ "УкрТехноФос-Плюс"
сплатило ТОВ "Агрофірма Трипілля" 438 358,48
грн. в рахунок вартості поставленого
озимого ріпаку.

При цьому, надані позивачем, копії
товарно-транспортних та видаткових
накладних не можуть слугувати
доказами у даній справі оскільки не
відповідають вимогам закону.

Відповідно до Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого
Мін'юстом України 05.06.95 р. за № 168/704 (далі
- Положення), - первинні документи є
письмовими свідоцтвами, що
підтверджують факти підприємницької
та іншої діяльності, які впливають на
рух товарно-матеріальних цінностей,
стан майна, капіталу і фінансових
результатів. Первинні документи для
надання їм юридичної сили і
доказовості згідно з і п. 2.4 цього
Положення повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають і змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Пунктом 2 Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996р. №99 передбачено, що товари,
основні засоби та інші
товарно-матеріальні цінності
відпускаються покупцям або
передаються безоплатно тільки за
довіреностями одержувачів які
відсутні.

У видаткових накладних, наданих
позивачем, відсутні будь-які відомості
стосовно особи, яка отримала товар, а у
товарно-транспортних накладних,
зазначено, що товар від позивача
одержав Якимович О.С. Однак, у
матеріалах справи відсутня
довіреність від імені ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" на одержання
товарно-матеріальних цінностей, що
видана уповноваженій особі.

При вирішенні питання про допустимість
наданих товарно-транспортних
накладних як доказів по справі, слід
враховувати наступне. Подані
позивачем, товарно-транспортні
накладні не містять всіх обов'язкових
реквізитів та заповнені з порушенням
визначеної форми.

Зокрема, відсутні відомості стосовно
посади уповноваженої особи в графі
"Відпуск дозволив", відсутні відомості
про посади осіб котрі здали вантаж на
перевезення та повністю не заповнений
розділ "Вантажно-розвантажувальні
операції".

Крім того, як вбачається з
товарно-транспортних накладних, зі
сторони ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" вантаж
прийняв Якимович О.С. При цьому,
товариство видало йому довіреність №358
від 22.07.2013 року, якою уповноважило його
на отримання товару від ТОВ "Агрофірма
Трипілля" у період з 22.07.2013 року по 14.08.2013
року, що і було ним виконано відповідно
до видаткової накладної №РН-0000278 від
22.07.2013 року.

Звертає також увагу суду, що частина
наданих товарно-транспортних
накладних взагалі не містить підпису
уповноваженої особи зі сторони ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс".

Пояснює, що 01 квітня 2014 року позивачем -
ТОВ "Агрофірма Трипілля" було подано
письмові пояснення з додатками на
підтвердження факту поставки
продукції. Зокрема суду надано копії
форми №37-сг (місячна) за
липень-вересень 2013 року, копії форми №
21-сг (місячна) за січень-червень 2013 року,
січень-липень 2013 року та копії
податкових накладних № 2/2 від 22.07.2013
року, № 3/2від 22.07.2013 року, № 4/2 від 22.07.2013
року.

Оскільки фактично поставки продукції
від ТОВ "Агрофірмі Трипілля" не
відбувалось, ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" з
метою перевірки наданих документів
подало запит про отримання відомостей
з Єдиного реєстру податкових накладних
стосовно податкових накладних № 2/2 від
22.07.2013 року, № 3/2 від 22.07.2013 року, № 4/2 від
22.07.2013 року.

На вказаний запит було надано витяг з
Єдиного реєстру податкових накладних
№ 3085549, з якого вбачається, що податкова
накладна №2/2 від 22.07.2013 року була
внесена до Єдиного реєстру податкових
накладних 02.08.2013 року, однак 30.08.2013 року
було зареєстровано розрахунок
коригування від 21.08.2013р. з мінусом, яким
зобов'язання було знято повністю.

Що стосується податкової накладної №
4/2 від 22.07.2013 року, то остання взагалі не
була зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Оскільки податкові накладні № 2/2 від
22.07.2013 року та № 4/2 від 22.07.2013 року не
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних, то вони не можуть
слугувати доказом на підтвердження
факту поставки продукції на ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс".

У подальшому відповідач коригував свою
правову позицію і зазначив, що ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" набуло у власність
зазначену сільськогосподарську
продукцію у визначених обсягах
(озимого ріпаку, озимого ячменю та
озимої пшениці) на підставі договору
про обробіток землі та вирощування
сільськогосподарських культур, який
був укладений між сторонами 15.08.2012 року.

Відповідно до п. 1.3. договору власником
вирощеної сільськогосподарської
продукції є ТОВ "УкрТехноФос-Плюс".

Окрім того, 06.07.2013 року між сторонами
було укладено угоду, за умовами якої
ТОВ "Агрофірма Трипілля" відмовляється
від права власності на врожай
сільськогосподарських культур:
озимого ячменю - 64 га, озимого ріпаку - 316
га, озимої пшениці - 520 га, на земельних
ділянках загальною площею 898 га, що
знаходяться на території
Іващуківської, Ситненської,
Пустоіваннівської сільських рад
Радивилівськогого району, Рівненської
області на користь ТОВ "У
крТехноФос-Плюс".

30 квітня 2013 року, на виконання умов
договору про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур, ТОВ "Агрофірма Трипілля"
передало ТОВ "УкрТехноФос-Плюс"
незавершене виробництво 520 га озимої
пшениці, 316 га озимого ріпаку та 64 га
озимої ячменю, що підтверджується
видатковою накладною № РН-0000275 та
довіреністю № 157 від 30.04.2013 року.

В подальшому врожай з вказаних земель у
визначених обсягах було зібрано ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс", що підтверджується
товарно-транспортними накладними,
журналом вагаря, договорами
перевезення та актами виконаних робіт.

Аналогічні пояснення щодо отримання на
склад сільськогосподарської
продукції (320,96 т. озимого ріпаку, 184,98 т.
озимого ячменю, 2027,72 т. озимої пшениці)
саме від ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" надав
завідуючий складом Якимович О.С.

Таким чином, договір поставки № 01/07/13
від 01.07.2013 року є безтоварним, і,
відповідно, таким, що не породжує для
сторін жодних правових наслідків.

Зазначає, що з огляду на такі обставини,
всі проплати, що були здійснені
Відповідачем на користь Позивача
начебто за поставлений товар згідно
договору поставки № 01/07/13 від 01.07.2013
року, є безпідставними.

Окрім того, відповідач заявив
клопотання про призначення
економічної експертизи щодо
відображення у бухгалтерському та
податковому обліку сторін операцій з
поставки та отримання у липні-серпні 2013
року продукції за договором поставки №
01/07/13 від 01.07.13 р. про призначення
економічної експертизи щодо
документального підтвердження
заявленого позивачем розміру
заборгованості про витребування
інформації про податкову та
статистичну звітність із податкових
органів та органів статистики,
зупинення провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, давши оцінку доказам, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до укладеного договору
поставки № 01/07/13 від 01 липня 2013 року між
ТзОВ "Агрофірма Трипілля" (Продавець за
договором) та ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс"
(Покупець за договором), Позивач
зобов'язався поставити та передати у
власність Відповідачу згідно
специфікації сільськогосподарську
продукцію - зерно, яке останній
зобов'язався прийняти та оплатити його
вартість на умовах договору.

Відповідно до специфікації № 1 від 01
липня 2013 року, Позивач зобов'язався
поставити Відповідачу озимий ріпак в
кількості 320,96 тонн, озимий ячмінь в
кількості 184,98 тонн озиму пшеницю в
кількості 950,00 тонн.

21.08.2013 року між сторонами підписано
додаток № 2 до договору поставки № 01-07-13
від 01.07.2013 року - специфікацію №2,
умовами якої було погоджено поставку
озимого ріпаку у кількості 320,96 т.

Договір містить розділ 4 щодо умов та
строку передачі товару наступного
змісту:

4.1. Право власності на товар переходить
до Покупця в момент одержання ним
Товару.

4.2. Строк поставки (передачі) товару
вказується в Специфікації до даного
договору.

4.3. Поставка товару здійснюється на
умовах ЕХW (в ред. Інкотермс-2010р.).

4.4. Місце передачі товару: Рівненська
обл., Радивилівський р-н, с. Зарічне.

4.5. Прийом Товару по кількості і якості
проводиться Покупцем у момент
одержання його від Продавця. У випадку
виявлення невідповідності по
кількісному та якісному складу Товару,
Покупець зобов'язаний негайно, до
закінчення прийому, письмово заявити
про це Продавцю. Підписання видаткової
накладної (акту приймання-передачі)
Покупцем свідчить про відсутність
претензій зі сторони Покупця по
кількості та якості Товару.

4.6. Приймання-передача товару
здійснюється за видатковою накладною
або за актом приймання-передачі. Датою
поставки (передачі) товару вважається
дата, зазначена на накладній/акті.

Відповідно до п.10.3 Договору нормами
чинного законодавства сторони
керуються лише у випадках, не
передбачених Договором.

Для збору урожаю
сільськогосподарських культур
Позивачем залучено третіх осіб, а саме:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Варяг" та Товариство
з обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Славіом", із якими ТзОВ "Агрофірма
Трипілля" укладено відповідні
договори, виконання яких сторонами
підтверджується актами виконаних
робіт та проведеною оплатою виконаних
робіт.

Відповідно до п.п. 1.1-1.4 укладеного
договору на виконання робіт № 01/07/13 від
01.07.2013 року між ТзОВ "Агрофірма
Трипілля" (Замовник) та ТзОВ СП "Славіом"
(Виконавець) Виконавець виконує
сільськогосподарські роботи по
збиранню врожаю сільськогосподарських
культур - ячменю на площі 30 га на
земельних ділянках, які орендує
Замовник, які знаходяться на території
Іващуківської. Ситненської та
Пустоіваннівської сільських рад
Радивилівського району Рівненської
області. Строк виконання робіт
становить з 06 липня 2013 року по 31 липня
2013 року.

Згідно із п.4.1 вказаного договору
приймання - передача наданих послуг
здійснюється Сторонами шляхом
підписання акта приймання-передачі
виконаних робіт (наданих послуг) по
закінченню виконання робіт (етапу
робіт).

Відповідно до акту здачі-прийняття
робіт (надання послуг) № 0000001 від 08.07.2013
року по договору № 01/07/13 від 01.07.2013 року
ТзОВ СП "Славіом" зібрано для ТзОВ
"Агрофірма Трипілля" ячмінь на площі 30
га.

У відповідності до п. 1.1-1.4 укладеного
договору на виконання робіт № 05/07/13 від
05.07.2013 року між ТзОВ "Агрофірма
Трипілля" (Замовник) та ТзОВ "Варяг"
(Виконавець) Виконавець виконує
сільськогосподарські роботи по
збиранню врожаю сільськогосподарських
культур на площі 868 га на земельних
ділянках, які орендує Замовник, які
знаходяться на території
Іващуківської, Ситненської та
Пустоіваннівської сільських рад
Радивилівського району Рівненської
області. Строк виконання робіт
становить: з 06.07.2013 року по 06.08.2013 року.

Згідно із п.4.1 вказаного договору
приймання - передача наданих послуг
здійснюється Сторонами шляхом
підписання акта приймання-передачі
виконаних робіт (наданих послуг) по
закінченню виконання робіт (етапу
робіт).

ТзОВ "Варяг" за договором № 05/07/13 від
05.07.2013 року зібрано для ТзОВ "Агрофірма
Трипілля" наступний врожай:

- ріпак на площі 316 га та ячмінь на площі
32 га згідно акту здачі-прийняття робіт
(надання послуг) № 0000001 від 24.07.2013 року;

- пшениця на площі 230 га згідно акту
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ 0000002 від 31.07.2013 року;

- пшениця на площі 290 га згідно акту
надання послуг № 36 від 06.08.2013 року.
Таким чином було зібрано озимий ячмінь
на загальній площі 62 га, озимий ріпак на
площі 316 га та озиму пшеницю на площі 520
га, загальна площа на якій зібрано
врожай сільськогосподарських культур -
898 га.

Поставка товару Позивачем
здійснювалась окремими партіями та
оформлялася у відповідності до вимог
договору товарно-транспортними
накладними та накладними, вивіз товару
здійснювався перевізником
відповідача.

Додатково (без наявності такої вимоги в
умовах договору) Позивачем надавались
Відповідачу видаткові накладні на весь
обсяг товару по господарській
культурі.

Відповідачем підписано та повернуто
Позивачу видаткову накладну № РН-0000278
від 22 липня 2013 року на ріпак озимий на
загальну суму 1 219 648,00 грн.

Видаткові накладні на озимий ячмінь та
озиму пшеницю Відповідач Позивачу не
повернув.

На виконання своїх зобов'язань
Позивачем фактично поставлено, а
Відповідачем прийнято за
товарно-транспортними накладними та
накладними (а.с.36-204 т.1):

- 320,96 тонн озимого ріпаку на загальну
суму 1219 648,00 грн., яка із врахуванням
коригування кількісних і вартісних
показників № 1 від 21.08.13р. до накладної
№ 278 від 22.07.13р. на суму (- 353 056,00 грн.)
становить 866 592,00 грн.;

- 184,98 тонн озимого ячменю на загальну
суму 295 968,00 грн.;

- 2027,72 тонн озимої пшениці на загальну
суму 3 649 896,00 грн. (з них - 950,00 тонн на суму
1710 000,00 грн. поставлені відповідно до
специфікації до договору, а 1077,72 тонн на
суму 1 939 896,00 грн., як згодом було
встановлено, поставлені надлишково.

Загальна вартість поставленого
Позивачем Відповідачу товару
становить 4 812 456,00 грн. Зайво поставлену
пшеницю в кількості 559,68 т. на суму 1007424
грн. повернуто.

Підпис завсклада відповідача
Якимовича О.С. на накладних за якими
отримано товар - не заперечується.

Статтею 712 ЦКУ передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов`язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Претензій з приводу невідповідності
якості, кількості, асортименту товару
умовам договору Відповідач Позивачу не
заявляв.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до п. 3.3 укладеного договору,
Покупець зобов'язується здійснити
оплату товару протягом 7 (семи)
банківських днів з моменту поставки
(передачі) товару.

Свої зобов'язання по оплаті товару
Відповідач виконав частково. Станом на
20 січня 2014 року Відповідачем проведено
оплату поставленого товару на суму 438
358,48 грн. та частково повернуто зайво
поставлену озиму пшеницю в кількості
559,68 тонни на суму 1 007424,00 грн. згідно
накладних (а.с.217-246 т.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 670 ЦК України, якщо
продавець передав покупцеві більшу
кількість товару, ніж це встановлено
договором купівлі-продажу, покупець
зобов'язаний повідомити про це
продавця. Якщо в розумний строк після
одержання такого повідомлення
продавець не розпорядиться товаром,
покупець має право прийняти весь товар,
якщо інше не встановлено договором.

Якщо покупець прийняв більшу кількість
товару, ніж це встановлено договором
купівлі-продажу, він зобов'язаний
оплатити додатково прийнятий товар за
ціною, встановленою для товару,
прийнятого відповідно до договору,
якщо інша ціна не встановлена за
домовленістю сторін (ч. 3 ст. 670 ЦКУ).

У відзиві від 18.03.14 р. № 99 відповідач
частково визнав позов і зазначив, що на
виконання умов Договору, 22.07.2013 року ТОВ
"Агрофірма Трипілля" поставило ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" 320,96 т. озимого
ріпаку, вартістю 3 166,67 грн. за тону, а
всього на суму 11219 648,00 грн. Поставка
оформлена видатковою накладною
№РН-0000278. Додатково, ТОВ "Агрофірма
Трипілля" виписало податкову накладну
№3/2 від 22.07.2013 року, а ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" видало довіреність
№358 від 22.07.2013 року на ім'я Якимовича О.С.
на отримання від ТОВ "Агрофірма
Трипілля" 320,96 тон озимого ріпаку.

Відповідач пояснив, що 21 серпня 2013 року
сторонами здійснено коригування
кількісних і вартісних показників до
видаткової накладної №РН-0000278 та
погоджено що вартість однієї тонни
зменшується на 916,67 грн., а всього, з
урахуванням кількості поставленого
товару, на суму 353058,00 грн.

Таким чином, загальна вартість
поставленого товару - озимого ріпаку,
склала 866 592,00 грн.

При цьому відповідач підтвердив, що у
період з 23.07.2013 року по 27.09.2013 року ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" сплатило ТОВ
"Агрофірма Трипілля" 438 358,48 грн. в
рахунок вартості поставленого озимого
ріпаку.

Разом з тим, у подальшому відповідач
скоригував свою правову позицію і
пояснив, що спірний договір укладений
без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
договором, а відтак відповідно до ст. 234
Цивільного кодексу України він є
недійсним та не може бути підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків сторін з огляду на наступне.

ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" набуло у
власність зазначену
сільськогосподарську продукцію у
визначених обсягах (озимого ріпаку,
озимого ячменю та озимої пшениці) на
підставі договору про обробіток землі
та вирощування сільськогосподарських
культур, який укладений між сторонами
15.08.2012 року.

Згідно з п. 1.1.-1.2. зазначеного договору
сторони здійснюють обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур на земельній ділянці площею 898
га, що знаходиться на території
Іващуківської, Ситненської,
Пустоіваннівської сільських рад
Радивилівськогого району, Рівненської
області. Для досягнення мети договору,
ТОВ "Агрофірма Трипілля" надає ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" послуги з обробітку
землі та вирощування
сільськогосподарських культур,
визначені цим договором, а ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" зобов'язується
прийняти від ТОВ "Агрофірма Трипілля"
такіпослуги, оплатити їх та здійснити
подальше вирощування
сільськогосподарських культур та збір
урожаю.

Відповідно до п. 1.3. договору власником
вирощеної сільськогосподарської
продукції є ТОВ "УкрТехноФос-Плюс".

Окрім того, 06.07.2013 року між сторонами
було укладено угоду, за умовами якої
ТОВ "Агрофірма Трипілля" відмовляється
від права власності на врожай
сільськогосподарських культур:
озимого ячменю - 64 га, озимого ріпаку - 316
га, озимої пшениці - 520 га, на земельних
ділянках загальною площею 898 га, що
знаходяться на території
Іващуківської, Ситненської,
Пустоіваннівської сільських рад
Радивилівськогого району, Рівненської
області на користь ТОВ "У
крТехноФос-Плюс".

За даною угодою ТОВ "УкрТехноФос-Плюс"
набуває право володіння, користування
та розпорядження врожаєм, а саме право
самостійно або із залученням третіх
осіб збору врожаю, обмолоту,
перевезення із поля на власні склади та
подальше відчуження.

30 квітня 2013 року, на виконання умов
договору про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур, ТОВ "Агрофірма Трипілля"
передало ТОВ "УкрТехноФос-Плюс"
незавершене виробництво 520 га озимої
пшениці, 316 га озимого ріпаку та 64 га
озимої ячменю, що підтверджується
видатковою накладною № РН-0000275 та
довіреністю № 157 від 30.04.2013 року.
Складено також акти наданих послуг та
приймання-передачі посівів.

У подальшому, врожай з указаних земель
у визначених обсягах було зібрано ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс", що підтверджується
товарно-транспортними накладними,
журналом вагаря, договорами
перевезення та актами виконаних робіт.

Відповідач пояснив, що аналогічні
пояснення щодо отримання на склад
сільськогосподарської продукції (320,96
т. озимого ріпаку, 184,98 т. озимого ячменю,
2027,72 т. озимої пшениці) саме від ТОВ
"УкрТехноФос-Плюс" надав завідуючий
складом Якимович О.С.

Зазначає, що з огляду на такі обставини,
всі проплати, що були здійснені
Відповідачем на користь позивача
начебто за поставлений товар згідно
договору поставки № 01/07/13 від 01.07.2013
року, є безпідставними.

Відтак, відповідач підтвердив
надходження до нього усієї спірної
продукції, зазначивши при цьому, що
вона надійшла до нього як його
власність, а не як предмет поставки,
який підлягав оплаті.

Окрім того, суд звертає увагу, що уже
під час вирішення спору судом (лютий 2014
року) відповідач уточнював призначення
платежів, не заперечуючи, що вони
проведені по договору від 01.07.13 р.

Так, Відповідачем на адресу Позивача
надіслані листи у липні 2013 року № 292/1
від 23.07.2013 року № 312/1 від 30.07.2013 року та
повторно, у лютому 2014 року № 43 від 12.02.2014
року та № 41 від 12.02.2014 року, якими
змінено реквізити платежу у платіжних
дорученнях № 3268 від 23.07.2013, № 3320 від
30.07.2013, а саме призначення платежу
змінено на "авансова оплата за ріпак зг.
договором № 01/07/13 від 01.07.2013 р., в т.ч. ПДВ"
(а.с.195-198 т.2).

Оцінюючи надані сторонами докази щодо
власника спірної продукції суд бере до
уваги наступні обставини.

Договір про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур від 15.08.2012 року, який укладений
від імені ТзОВ "Агрофірма Трипілля"
колишнім директором та співвласником
товариства ОСОБА_1 є нікчемним
(неукладеним) та таким, що не створює
будь-яких юридичних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається (ч.2 ст.215ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч.2 ст. 203 ЦК).

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (ч.3 ст. 203 ЦК).

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом (ч.4 ст. 203 ЦК).

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч.5 ст. 203 ЦК).

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Договір про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур від 15.08.2012 року від імені ТзОВ
"УкрТехноФос-Плюс" підписаний не
уповноваженою на це особою - фінансовим
директором ОСОБА_2. на підставі
довіреності № 2/1 від 03.01.2013 року, тобто,
довіреності, яка видана через півроку
після підписання договору.

Суд звертає увагу, що така довіреність
дійсно видана зазначеній особі 03.01.13 р.
і вона указана в угоді від 06.07.13 р. щодо
відмови позивача від права власності
на спірну продукцію.

Разом з тим, наявність такої
довіреності свідчить, що договір від
15.08.12 р. не міг підписуватись раніше
03.01.13 р., хоча передбачає проведення
усіх робіт лише у 2012 році, що додатково
свідчить про його недійсність.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

В преамбулі договору про обробіток
землі та вирощування
сільськогосподарських культур від
15.08.2012 року вказано, що даний договір
сторони уклали відповідно до ст. 1130
Цивільного кодексу України, ст. 209
п.209.17.14 Податкового кодексу України.

Статтею 1130 ЦК України встановлено, що
за договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1131 ЦК України
договір про спільну діяльність
укладається у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 1131 ЦК України
встановлено, що умови договору про
спільну діяльність, у тому числі
координація спільних дій учасників або
ведення їхніх спільних справ, правовий
статус виділеного для спільної
діяльності майна, покриття витрат та
збитків учасників, їх участь у
результатах спільних Дій та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про
окремі види спільної діяльності.

Договір про обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур від 15.08.2012 року не містить усіх
необхідних істотних умов договору про
спільну діяльність, передбачених,
зокрема, ст.ст. 1130, 1131 ЦК України .

Окрім зазначеного, відсутній факт
виконання договору сторонами та не
здійснювалась оплата послуг.

Господарські операції за договором про
обробіток землі та вирощування
сільськогосподарських культур від
15.08.2012 року в бухгалтерському обліку
ТзОВ "Агрофірма Трипілля" не
відображені. Доказів проведення цієї
операції по бухгалтерському обліку в
ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс" суду не надано.

Відповідно до договору про обробіток
землі та вирощування
сільськогосподарських культур від
15.08.2012 року сторони за цим договором
здійснюють обробіток землі та
вирощування сільськогосподарських
культур на земельній ділянці площею 898
га, що знаходиться на території
Іващуківської, Ситненської,
Пустоіваннівської сільських рад
Радивилівського району Рівненської
області.

Згідно п.1.2. договору для досягнення
мети договору, Сторона-1 (ТзОВ
"Агрофірма Трипілля") надає Стороні-2
(ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс") послуги з
обробітку землі та вирощування
сільськогосподарських культур,
визначені цим Договором, а Сторона-2
зобов'язується прийняти від Сторони-1
такі послуги, оплатити їх та здійснити
подальше вирощування
сільськогосподарських культур та збір
урожаю.

Відповідно до п. 1.2. вказаного договору
від 15.08.2012 сільськогосподарські
культури, які вирощуються за договором,
визначаються цим Договором. Проте
договором не визначено
сільськогосподарські культури, які
вирощуються. Натомість предметом
продажу за видатковою накладної №
РН-0000275 від 30.04.2013 р. є пшениця озима
(НЗВ), ріпак озимий (НЗВ) та ячмінь
озимий (НЗВ).

Пунктом 5.1, 5.2 договору про обробіток
землі та вирощування
сільськогосподарських культур від
15.08.2012 року встановлено, що ТзОВ
"УкрТехноФос-Плюс" оплачує ТзОВ
"Агрофірма Трипілля" вартість наданих
с/г послуг по обробітку землі та
вирощуванні с/г культур, орієнтовна
вартість яких (послуг) складає 4 811410,36
грн. та не передбачено (не встановлено)
додаткової оплати вартості відчуження
с/г посівів. Натомість за видатковою
накладної № РН-0000275 від 30.04.2013р.
вартість 1 га пшениці озимої (НЗВ)
становить 3430,51 грн. без ПДВ, вартість 1
га ріпаку озимого (НЗВ) становить 6540
грн. без ПДВ, вартість 1 га ячменю
озимого (НЗВ) становить 2483,95 грн. без
ПДВ. А загальна вартість проданих с/г
культур (НЗВ) становить 4 811 410,36 грн.

Окрім того, указаний договір утратив
юридичну силу.

Відповідно до вимог ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, або припинення цивільних
прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та
обов`язками наділені обидві сторони
договору.

Приписами ст.627 ЦК України передбачено,
що сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Суд звертає увагу, що договір від 01.07.13
р., який є чинним дотепер, укладено
пізніше від договору 15.08.12 р.

Указаний вище договір від 01.07.13 р.
містить п.10.5 згідно якого після
підписання Договору всі попередні
переговори за ним, листування,
договори, які так чи інакше стосуються
предмету даного Договору, втрачають
юридичну силу.

Посилання відповідача, що договір від
15.08.12 р. є виконаним, а тому не може
утратити силу суд оцінює критично,
оскільки, відповідно до 7.1 договору про
обробіток та вирощування
сільськогосподарських культур він
набирає чинності з дня його підписання
Сторонами і діє до 31 грудня 2013 року. У
випадку невиконання (неповного
виконання) Стороною (Сторонами) своїх
обов'язків за цим Договором, термін дії
цього Договору продовжується до
повного виконання Стороною (Сторонами)
своїх обов`язків за ним.

Водночас, оплата по ньому не проведена
і досі, а проведення обмолоту (збирання
урожаю) виконано позивачем, що свідчить
про те, що фактично земля із посівами не
передавалась відповідачу.

Посилання відповідача на угоду від
06.07.13 р. про відмову від права власності
на урожай суд оцінює критично, оскільки
відповідно до вимог ст.207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Разом з тим, указана угода не скріплена
печаткою ТОВ «Агрофірма Трипілля»,
підписана сторонньою особою (президент
АП "Пан Курчак") та не уповноваженою
особою (помічник голови товариства з
фінансових питань). При цьому, в
описовій частині угоди зазначено, що
її має підписати від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Трипілля» особисто директор
товариства Супрунюк О.В.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю -
продаж, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає з
характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено,
що обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент: 1) вручення товару покупцеві,
якщо договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; 2) надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару.

У відповідності із ч.1 ст.193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і а
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) с грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст.549 ).

Відповідно до п.6.2 укладеного сторонами
договору, за порушення строків оплати
товару, Покупець сплачує Продавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від вартості неоплаченого товару
за кожен день прострочки до моменту
повного погашення заборгованості.

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При вирішенні спору суд ураховує, що
підпис завсклада Якимовича О.С.
відсутній на наступних ТТН:

- ТТН № 6 від 12.07.13 р. (озимий ріпак) 12580 кг
на суму 47 804 грн. (а.с.44 т.1);

- ТТН № 104 від 03.08.13 р. (озима пшениця) 33640
кг на суму 60 552 грн. (а.с.176 т.1);

- ТТН № 107 від 03.08.13 р. (озима пшениця) 34820
кг на суму 62 676 грн. (а.с.179 т. 1);

- ТТН № 108 від 03.08.13 р. (озима пшениця) 12200
кг на суму 21 960 грн. (а.с.180 т.1).

Загальна вартість товару зазначеного у
вказаних накладних становить 192 992 грн.

Сума основного боргу без урахування
вищезазначених накладних становить - 3
173 681 грн. 52 коп.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені та 3% річних суд
зазначає, що у розрахунку пені та 3 %
річних вказані накладні відсутні,
розмір пені та 3 % річних нарахованих
позивачем, відповідає вищезазначеним
приписам законодавства та положенням
договору, а також є арифметично вірним,
відтак позовна вимога про стягнення з
відповідача 153 441 грн. 86 коп. пені та 35 223
грн. 71 коп. 3 % річних підлягає
задоволенню.

Загальна сума позовних вимог, яка
підлягає до задоволення становить - 3 362
347 грн. 09 коп., з яких:

- 3 173 681 гри. 52 коп. - основний борг;

- 153 441 грн. 86 коп. - пеня;

- 35 223 грн. 71 коп. - 3% річних.

Розмір судового збору становить - 67 246
грн. 94 коп.

У процесі вирішення спору відповідачем
заявлено клопотання про проведення
економічної експертизи щодо
документального підтвердження
позовних вимог, яке відхилено судом,
оскільки згідно вимог ст.41 ГПУ України
експертиза призначається для
роз`яснення питань, що потребують
спеціальних знань, що в даному випадку
відсутнє.

Клопотання про проведення економічної
експертизи щодо відображення у
бухгалтерському та податковому обліку
операцій з поставки та отримання
продукції сторонами у липні-серпні 2013
року відхилено, тому що питання обліку
є вторинними та похідними від
первинних документів, які судом
досліджено та оцінено. Факт отримання
продукції підтверджується обома
сторонами, а при цьому договором від
01.07.13 р. визнано таким, що втратив силу
договір від 15.08.12 р.

Клопотання про витребування
інформації із податкових органів та
органів статистики відхилено в зв`язку
із їх невідповідністю вимогам ст.38 ГПК
України, а саме не зазначені обставини,
що перешкоджають наданню доказів з
податкової інспекції, наявністю витягу
з Єдиного реєстру податкових
накладних, та тим, що питання обліку
знаходяться за межами предмету позову
та можуть ґрунтуватися лише на
документах які уже досліджені судом.

Суд також зазначає, що данні
податкового обліку позивача та
відповідача не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки указані документи не
опосередковують здійснення
господарських операцій в розумінні
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Аналогічна
правова позиція міститься у постанові
Вищого господарського суду України від
15.04.2014р. у справі №5009/1581/12.

Клопотання про зупинення провадження у
справі до вирішення спору у справі №
918/368/14 відхилено у зв`язку з відсутністю
обставин з якими пов`язується
неможливість завершення розгляду.

Клопотання позивача про призначення
судово-технічної експертизи договору
від 15.08.12 р. та актів від 30.04.13 р.
відхилено у зв`язку з тим, що указані
документи ґрунтуються на договорі від
15.08.12 р. який утратив силу 01.07.13 р. і не
можуть розглядатися як доказ по справі.

Відповідно до частини 1 статті 49 ГПК
України витрати по сплаті судового
збору у спорах, що виникають при
виконанні договорів, покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 80-82 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Задоволити позов частково.

2.Стягнути із Товариства з обмеженою
відповідальністю "УкрТехноФос-Плюс"
(35331, Рівненська обл., Рівненський район,
с.Городок, вул.Барона Штейнгеля, 3-А, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
Трипілля" (35523, Рівненська обл.,
Радивилівський район, с.Зарічне,
вул.40-річчя Перемоги, буд. 115 В, ) 3 173 681 грн. 52 коп. основного
боргу;153 441 грн. 86 коп. - пені; 35 223 грн. 71
коп. 3% річних а також 67 246 грн. 94 коп.
судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 16 травня 2014
року.

Суддя
Войтюк В.Р.