ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2014 р.
Справа № 914/1213/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Ділай У.І.

при секретарі Лосик Ю.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовною заявою: Державного
підприємства "Новоград-Волинське
досвідне лісомисливське господарство",
с. Майстрів Житомирська область

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Буд-імідж ЛВ", м.
Пустомити

про: стягнення 25 000,00 грн.

.

Представники:

Від позивача: Семенько В.М. -
представник (Довіреність №157 від
11.03.2014р.)

Від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права
і обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811
ГПК України про технічну фіксацію
судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду
Львівської області надійшла позовна
заява Державного підприємства
"Новоград-Волинське досвідне
лісомисливське господарство", с.
Майстрів Житомирська область до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Буд-імідж ЛВ", м.
Пустомити про стягнення 25 000,00 грн.

Ухвалою суду від 10.04.2014 р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 24.04.2014 р. З підстав,
викладених в Ухвалі суду від 24.04.2014 р.
розгляд справи відкладався.

06.05.2014 р. від позивача в канцелярію суду
надійшла Заява про зміну підстави
позову б/н від 30.04.2014 р., в якій позивач
зазначає, що заборгованість в сумі 25
000,00 грн. у відповідача виникла у зв'язку
з не оплатою товару, поставленого
згідно усної домовленості між
сторонами. За змістом позовної заяви
поставка товару здійснювалася на
підставі Договору поставки № 280 від
18.11.2011 р.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України до початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Враховуючи те, що на дату судового
засідання 24.04.2014 р. поштове
повідомлення про вручення відповідачу
копії Ухвали суду від 10.04.2014 р. на адресу
суду не повернулося, розгляд справи №
914/1213/14 по суті не розпочався. Таким
чином, зміна позивачем підстави позову
згідно Заяви б/н від 30.04.2014 р. відповідає
положенням ст.. 22 ГПК України, а відтак
приймається судом до уваги.

В судовому засіданні 06.05.2014 р.
представник позивача позовні вимоги із
врахуванням вищенаведених змін
підтримав, просив суд позов задоволити.

Відповідач явку представника в судове
засідання не забезпечив, поштові
повідомлення про вручення ТзОВ
"Буд-імідж ЛВ" копії Ухвали суду від
10.04.2014 р. на адресу суду не повернулися.

Поштову кореспонденцію суд скеровував
на юридичну адресу відповідача,
зазначену у позовній заяві та Витягу з
ЄДРЮО та ФОП № 030991 станом на 23.04.2014 р.:
81100, Львівська обл., Пустомитівський р-н,
м. Пустомити, вул. Глинська, 38, а також на
зазначену позивачем фактичну адресу
ТзОВ "Буд-імідж ЛВ": 79056, м. Львів, вул.
Володимира Великого, 18/702.

За змістом ст. 64 ГПК України, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду. (Вказаної позиції дотримується
Вищий господарський суд України у
Постанові від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»).

Враховуючи те, що суду представлено
достатньо доказів для вирішення спору
по суті, суд прийшов до висновку про
можливість розгляду справи в порядку
ст. 75 ГПК України за відсутності
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи
судом встановлено:

Згідно усної домовленості між
сторонами 30.11.2011 р. позивачем було
передано відповідачу щебінь на
загальну суму 100 000,00 грн.

На підтвердження факту передачі товару
позивач представив суду
Товарно-транспортну накладну № 24 від
30.11.2011 р., на якій містяться відтиски
печаток та підписи повноважних
представників сторін, а також
Довіреність на отримання цінностей №
295 від 30.11.2011 р. з терміном дії до 06.12.2011 р.

З наявних в матеріалах справи
платіжних доручень та виписок по
банківському рахунку суду стало
відомо, що на оплату отриманого від
позивача щебеню відповідачем 02.12.2011 р.
було сплачено 50 000,00 грн. та 12.04.2012 р. - 25
000,00 грн., всього - 75 000,00 грн. Решти
вартості щебеню, на суму 25 000,00 грн. за
твердженням позивача відповідач не
сплатив.

24.02.2014 р. позивачем було надіслано на
адресу відповідача Претензію № 212 від
24.02.2014 р. із вимогою протягом 7 днів з
дати її отримання сплатити
заборгованість за отриманий товар.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, вказана претензія залишена
відповідачем без задоволення та
реагування, що стало підставою для
звернення позивача до суду про
стягнення суми боргу в примусовому
порядку.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши та дослідивши
докази по справі та оцінивши їх в
сукупності, прийшов до висновку, що
позовні вимоги із змінами, згідно Заяви
про зміну підстави позову б/н від 30.04.2014
р. підлягають до задоволення з
наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Згідно положень ст. 181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень.

Як встановлено в процесі розгляду
справи, відповідно до усної
домовленості між сторонами 30.11.2014 р.
позивач передав, а відповідач прийняв
щебінь на загальну суму 100 000,00 грн.

Факт передачі товару сторони оформили
підписанням Товарно-транспортної
накладної № 24 від 30.11.2011 р. Повноваження
представника відповідача на отримання
товару підтверджені Довіреністю на
отримання цінностей № 295 від 30.11.2011 р. з
терміном дії до 06.12.2011 р.

Таким чином, сторонами і спрощений
спосіб укладено договір
купівлі-продажу, відповідно до умов
якого одна сторона (продавець) передає
або зобов'язується передати майно
(товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ч. 2 ст.
530 ЦК України).

Положення ст. 692 ЦК України визначають,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

З наведеної правової норми випливає, що
у випадку, коли термін оплати товару
сторонами не погоджений, то перебіг
строку виконання грошового
зобов'язання покупцем починається з
моменту прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.
В даному випадку положення ч. 2 ст. 530 ЦК
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін) виконання боржником обов'язку,
що не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, до
відповідних правовідносин не
застосовується (аналогічної позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постанові від 28.02.2012 №
5002-8/481-2011).

В процесі розгляду справи суд
встановив, що отриманий від позивача
товар відповідач оплатив частково - в
сумі 75 000,00 грн. Претензія позивача № 212
від 24.02.2014 р. про сплату решти суми боргу
залишена відповідачем без задоволення
та реагування.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, а у
відповідності до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Із врахуванням вищенаведеного, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
є обґрунтованими, доведеними наявними
в матеріалах справи доказами та такими,
що підлягають до задоволення.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідач викладених у
позовній заяві доводів позивача не
спростував, доказів належного
виконання зобов'язань щодо оплати
отриманого від позивача товару суду не
надав.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 509, 525, 530, 526, 599,
655, 692 ЦК України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-84
ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Буд-імідж ЛВ" (81100,
Львівська обл., Пустомитівський р-н, м.
Пустомити, вул. Глинська, 38.
Ідентифікаційний код 36874616) на користь
Державного підприємства
"Новоград-Волинське досвідне
лісомисливське господарство" (11700,
Житомирська обл., Новоград-Волинський
р-н, с. Майстрів, вул. Шепетівська, 11.
Ідентифікаційний код 00991947) 25 000,00 грн.
основного боргу; 1 827,00 грн. судового
збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 07.05.2014 р.

Суддя
Ділай У.І.