ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р. Справа № 909/318/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Шкіндера П.А.,

при секретарі судового засідання
Максимів Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго",

вул. Б.Хмельницького, 59-а,
м. Івано-Франківськ, 76006

до відповідача: Українського
державного конструкторсько -
технологічного інституту

транспорту
(УДКТІагротранс)

вул. Незалежності, 46, м.
Івано-Франківськ, 76018

про стягнення 124 186,97грн.
заборгованості, з яких: 116 261,53 грн. -
основний борг, 667,42грн. - інфляційні
збитки, 7 258,02 грн. - 3% річних

За участю представників сторін:

від позивача: Нищей Н.Ю.- юрисконсульт
юр. відділу, (довіреність № 21/29 від
13.01.14);

від відповідача: не з'явилися.

встановив: Державне міське
підприємство
"Івано-Франківськтеплокомуненерго"
звернулось до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до відповідача Українського
державного конструкторсько -
технологічного інституту транспорту
(УДКТІагротранс) про стягнення 124
186,97грн. заборгованості, з яких: 116 261,53
грн. - основний борг, 667,42грн. -
інфляційні збитки, 7 258,02 грн. - 3% річних

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просить суд позов задовольнити. Крім,
того подав суду, на виконання вимог
ухвал від 02.04.14 та від 15.04.14, витребувані
документи.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не відомі, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договорів про
постачання теплової енергії № 613 від
19.12.05р.

Згідно вимог ч. 2 ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення прийнято господарським судом у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши доводи представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення справи по
суті, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог з
огляду на наступне.

Відповідно до 1.1. укладено між
сторонами договору про постачання
теплової енергії №613 від 19.12.05р.
Державне міське підприємство
"Івано-Франківськтеплокомуненерго"
(позивач), зобов'язувалось постачати
теплову енергію УДКТІагротранс
(відповідач) у відповідності з умовами
договору, а відповідач зобов'язувався
своєчасно проводити оплату за
використану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни
передбачені договором.

У відповідності із п. 5.8. договору,
оплата платіжних документів
здійснюється відповідачем з платежів
поточного розрахункового періоду в
5-денний термін після дати одержання
рахунку фактури.

Неналежне виконання відповідачем умов
договору призвело до утворення
заборгованості перед позивачем за
період з 01.11.11 по 01.03.14 в сумі 116261,53 грн.

У відповідності з п.7.1. договору ,
розбіжності та спори між сторонами,
пов'язані з виконанням, зміною та
розірванням даного договору,
вирішуються шляхом проведення
переговорів, обміном листами
(телеграмами, факсами), укладенням
додаткових угод. Позивач звернувся з
претензією до відповідача, проте дана
вимога залишилась без відповіді.

Беручи до уваги викладене вище суд
вважає за правильне позов задоволити
та виходить з наступних підстав.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу
України вбачається, що цивільні права
та обов'язки виникають зокрема, з
Договору.

Статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що господарський
договір є підставою виникнення
господарських зобов'язань.

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

У відповідності до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом; зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України,
порушенням зобов`язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Факт прострочи виконання грошового
зобов'язання за договором про
постачання теплової енергії № 613 від
19.12.05 р. підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема: сплата неустойки.

Згідно з ст. 216 Господарського кодексу
України, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

В силу ст. 546 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема неустойкою
(штрафом, пенею), якою, з огляду на
положення ст.549 ЦК України, є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Положеннями статті 625 чинного
Цивільного кодексу України
передбачено обов'язок боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 5.7 укладеного договору, згідно
якого оплата платіжних документів
здійснюється відповідачем з платежів у
поточного розрахункового періоду в
5-денний термін після дати одержання
рахунку фактури і цим прострочив
виконання грошового зобов"язнання, а
тому повинен сплатити позивачу суму
інфляційних втрат на 3% річних.

Факт прострочки виконання грошового
зобов'язання за договорами про
постачання теплової енергії №613 від
19.12.05р. підтверджується матеріалами
справи, відповідальність сторін
погоджена пунктом 5.8 зазначеного вище
договору, отже вимоги позивача щодо
стягнення 7258,02 грн. - 3 % річних, 667,42 грн.
інфляційних збитків обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Судові витрати за правилами ст. 49 ГПК
України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 49, ст. 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, ст. 174,
193 Господарського кодексу України
ст.ст. 11, 525, 526, 546, 610, 611, 625, 629 Цивільного
кодексу України суд

ВИРІШИВ:

позов Державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" до
Українського державного
конструкторсько - технологічного
інституту транспорту (УДКТІагротранс)
про стягнення 124 186,97грн.
заборгованості, з яких: 116 261,53 грн. -
основний борг, 667,42грн. - інфляційні
збитки, 7 258,02 грн. - 3% річних -
задовольнити.

Стягнути з Українського державного
конструкторсько - технологічного
інституту транспорту (УДКТІагротранс)
(вул. Незалежності, 46, м.
Івано-Франківськ, 76018, код 00861529) на
користь Державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго", (
вул. Б.Хмельницького, 59-а, м.
Івано-Франківськ, 76006, код 03346058) 124 186, 97
грн. (сто двадцять чотири тисячі сто
вісімдесят шість грн. дев'яносто сім
коп.) заборгованості та 2 483, 75 грн. (дві
тисячі чотириста вісімдесят три грн.
сімдесят п'ять коп.) судового збору.

Наказ видати після набранням рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.05.14

Суддя
Шкіндер П. А.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кучма І. І. 14.05.14