ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 р.
Справа № 5024/1076/2011

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Немченко Л.М. при
секретарі Довгань О.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк "Аваль" в
особі Херсонської обласної дирекції "
Райффайзен Банк "Аваль", м.Херсон

до Приватного підприємства "Дитячий
заклад санаторного типу "Дельфін",
м.Херсон

про стягнення 5 307 059 грн.85 коп.

за участі представників сторін:

від позивача: уповноважена особа
Міщенко С.І., довір. в справі

від відповідача: уповноважена особа
Лошкарьов Д.О., довір. в справі

Після автоматизованого розподілу для
розгляду справи у новому складі суду за
постановою Вищого господарського суду
України справа була передана судді
Немченко Л.М.

Попередні судові рішення були
скасовані постановою Вищого
господарського суду України від 27.01.14р.

В зазначеній постанові було дано
вказівку суду першої інстанції при
новому розгляді виконати вказівки,
викладені у постанові Вищого
господарського суду України від 02.07.12р.
у цій справі.

В постанові ВСГУ від 02.07.2012 року були
зазначені питання, на які потрібно
звернути увагу суду першої інстанції
при повторному розгляді справи, а саме:

- не було вжито заходів щодо проведення
між сторонами звірення
взаєморозрахунків в спірних
правовідносинах;

- факт безпідставно завищеного розміру
процентів за користування кредитними
коштами; не встановлені обставини щодо
видачі банком кредитних коштів; не
з'ясовувалися питання своєчасності
отримання позичальником кредитних
коштів і, відповідно, не досліджувалися
обставини дотримання позичальником
графіків погашення кредитів;

- судом не було з'ясовано в повному
обсязі фактичні обставини справи щодо
виконання умов кредитних договорів,
оскільки в матеріалах справи відсутні
будь-які платіжні доручення,
меморіальні ордери, виписки руху
коштів по банківських рахунках тощо,
судом не надано оцінки наявних в
матеріалах справи розпоряджень
відділу платежів та обліку
казначейських, кредитних та
документарних операцій;

- судом не було з'ясовано виконання
позичальником п.6.13 ( в редакції дод.
угоди №010/03-051/434-4/4 від 27.09.2010р. до
кредитного договору № 010/03-051/4344 від
26.02.2007р.), яким встановлено, що
позичальник в строк до 01.07.2011 року
повинен був оформити та надати
кредитору новий договір оренди
земельної ділянки, на якій
розташований предмет іпотеки, та
укласти додаткову угоду до договору
іпотеки.

Відповідно до ст.111 12 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції є обов"язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Обставини справи:

Позивач скористався своїм правом,
визначеним ст.22 ГПК України, та при
новому розгляді справи збільшив
позовні вимоги ( т.10 а.с.5) шляхом
визначення заборгованості станом на
26.03.14р. у розмірі 5 307 059 грн. 85 коп. та 290
650,54 дол. США у зв'язку із невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
генеральною кредитною угодою №010/03-051/434
від 15.12.2005р. з додатковими угодами № 1
від 26.07.2007р., № 2 від 12.11.2007р., №3 від
13.10.2008р., № 010/03-051/434/4 від 27.09.2010р. до цієї
генеральної кредитної угоди, а також
укладеними в межах вказаної
генеральної кредитної угоди
кредитними договорами №010/03-051/434-1 від
15.12.2005р., № 010/03-051/434-4 від 26.02.2007р., №
010/03-051/434-5 від 12.11.2007р., № 010/03-051/434-6 від
14.10.2008р., із них:

- заборгованість за кредитним
договором № 010/03-051/434-1 від 15.12.05р.
становить 283 810,55 грн., а саме: за
кредитом - 142 016,14 грн., відсотками -
76476,52грн., за пенею за несвоєчасне
повернення кредиту - 50 852,99 грн. та за
пенею за несвоєчасне повернення
відсотків - 14 464,90 грн. Строк дії
кредитного договору скінчився
01.09.2011року;

- заборгованість за кредитним
договором № 010/03-051/434-4 від 26.02.07р.
становить 290 650,54 дол. США., що
еквівалентно 3 124 493,30 грн., а саме: за
кредитом - 196 032,87 дол. США, що
еквівалентно 2 107 353,35 грн., відсотками -
60840,01 дол. США, що еквівалентно 654 030,11
грн., за пенею за несвоєчасне
повернення кредиту - 22 552,27 дол. США, що
еквівалентно 242 436,90 грн. та за пенею за
несвоєчасне повернення відсотків 11
225,39 дол. США, що еквівалентно 120672,94 грн.;

- заборгованість за кредитним
договором №010/03-051/434-5 від 12.11.07р.
становить 3 466 972,76грн., а саме: за
кредитом - 2 042 444,52 грн., відсотками -
1003651,64 грн., за пенею за несвоєчасне
повернення кредиту - 227 088,33 грн. та за
пенею за несвоєчасне повернення
відсотків - 193 788,27 грн.;

- заборгованість за кредитним
договором №010/03-051/434-6 від 14.10.08р.
становить 1 307 059,85грн., а саме: за
кредитом 747 959,47грн., відсотками -
415620,09грн., за пенею за несвоєчасне
повернення кредиту - 63 203,55грн. та за
пенею за несвоєчасне повернення
відсотків - 80276,74 грн. Курс гривні до 1
дол. США за курсом НБУ станом на 26.03.2013р.
дорівнює 10,7500 грн.

За збільшеними позовними вимогами
позивач просив звернути стягнення на
майно, а саме: цілісний майновий
комплекс дитячого оздоровчого табору
"Дельфін", що знаходиться за адресою:
Херсонська область, м.Скадовськ, "
Цукор" територія № 14, що належить на
праві власності відповідачу, в рахунок
погашення заборгованості за
вищезгаданими генеральною кредитною
угодою та кредитними договорами до неї
у розмірі 5 307 059 грн. 85 коп. та 290 650,54 дол.
США, яка складається з:

- заборгованості по кредиту у сумі 2 932 420
грн.13 коп.;

- заборгованості по відсотках у сумі 1 495
748 грн. 25 коп.;

- пені за порушення строків повернення
кредиту у сумі 341 144 грн. 86 коп.;

- пені за порушення строків сплати
відсотків у сумі 288 529 грн. 94 коп.;

в іноземній валюті - 290 650 дол. США, що
еквівалентно 3 124 493 грн. 30 коп., а саме:

- заборгованості по кредиту в сумі 196
032,87 дол. США, що еквівалентно 2107353,35 грн.;

- заборгованості по відсотках в сумі 60
840,01 дол. США, що еквівалентно 654030,11 грн.;

- пені за порушення строків повернення
кредиту в сумі 22 552,27 дол. США, що
еквівалентно 242 436,90 грн.;

- пені за порушення строків сплати
відсотків у сумі 11 225,39 дол. США, що
еквівалентно 120 672 грн. 94 коп.

Реалізувати предмет іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною, визначеною на
підставі оцінки, проведеною суб"єктом
оціночної діяльності у виконавчому
провадженні.

Відповідач позовні вимоги не визнає за
підстав, викладених у попередніх
розглядах справи. Зокрема, він
стверджував про те, що він не отримував
претензію позивача про сплату
заборгованості за кредитним договором,
належні докази направлення позивачем
відповідачу такої претензії позивач не
надав, заборгованість з повернення
кредиту на час звернення позивача до
суду була відсутня. Також, представник
відповідача стверджує, про наявність
порушення самим позивачем договірних
зобов'язань за вказаними кредитними
договорами щодо строків надання
кредиту та надання кредитів у менших,
ніж узгоджені сторонами, сумах. Також
відповідач зазначав, що у позивача не
було права на звернення до суду,
оскільки станом на 20.06.11р. за
вищевказаними кредитними договорами у
нього не було заборгованості по
відсотках.

В судовому у засіданні 17.04.14р.
відповідач заявив клопотання про
призначення економічної експертизи, на
розгляд якої вважав за необхідне
поставити питання щодо наявності
подвійного стягнення коштів по двох
рішеннях у справах №5024/1076/2011 та №923/1166/13
(т.11 арк.86 ). Також в ході експертизи
перевірити розрахунок заборгованості
за кредитними договорами, нарахування
штрафних санкцій, правильність
застосування відсоткової ставки, чи
проводились перерахунки графіку та
розміру погашення тіла та відсотків за
кредитом.

Суд зазначене клопотання відхиляє на
підставі того, що в ході розгляду
справи суд зобов"язував сторони
зробити акт звірки розрахунків. Така
звірка між сторонами відбулася, хоча
акт звірки з боку відповідача не був
підписаний, однак головний бухгалтер
надав свої письмові зауваження
стосовно проекту акту звірки, наданого
позивачем, які були розглянуті судом у
судовому засіданні. Крім того,
відповідач подав клопотання про
проведення судової експертизи в
останні дні процесуальних строків,
визначених ст.69 ГПК України для
розгляду справи, з урахуванням їх
продовження на 15 днів.

Позивач подав заяву про забезпечення
позову шляхом заборони засновнику ПП
"ДЗСТ "Дельфін" ОСОБА_3 проводити
реорганізацію, ліквідацію юридичної
особи ПП "ДЗСТ "Дельфін", про що
повідомити органи державної
реєстрації. Підставою такого
клопотання стала наявність інформації
про те, що засновником відповідача
прийнято рішення про припинення
юридичної особи шляхом перетворення,
про що в ЄДРПОУ 04.04.14 ( т.10 арк.63) є
відповідний запис.

Відповідно до статті 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно до п. 45 постанови Пленуму ВСУ
України від 24.10.2008 р. №13 "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів"
при вирішенні питання про забезпечення
позову господарські суди повинні
оцінювати обґрунтованість доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
таких умов: наявність зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги;
імовірність ускладнення виконання або
невиконання судового рішення у разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, які не є учасниками
вказаного судового розгляду.

Також, як зазначено у п.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.11р. "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову", у пункті 1
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-8/2776 від
12.12.2006 р. "Про деякі питання практики
забезпечення позову" відповідно до
статті 66 ГПК України заходи до
забезпечення позову можуть бути вжиті
як за заявою учасника судового процесу
(сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов), так і за ініціативою
господарського суду.

У першому із зазначених випадків
заявник повинен обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням
загальних вимог, передбачених статтею
33 ГПК України, обов'язковим є подання
доказів наявності фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
такого:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

При цьому слід зазначити, що за п.3
постанови Пленуму умовою застосування
заходів до забезпечення позову є
достатньо припущення, що майно, яке є у
відповідача на момент пред"явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись або погіршитись за якістю
на момент виконання рішення.

Судом встановлено, що на предмет
іпотеки - майновий комплекс, на який
позивач хоче звернути стягнення,
накладено арешт. У зв"язку з цим, суд
вважає, що інтереси позивача
забезпечені достатньою мірою, підстави
для задоволення заяви про забезпечення
позову відсутні.

Розгляд справи здійснювався з
фіксацією судового процесу технічними
засобами, а саме: програмно-апаратним
комплексом "Оберіг".

Після закінчення розгляду справи в
судовому засіданні 17.04.14р., відповідно
до ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Акціонерний поштово-пенсійний банк
"Аваль" в особі Херсонської обласної
дирекції, правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Херсонської обласної дирекції
„Райффайзен Банк Аваль" , та приватне
підприємство "Дитячий оздоровчий
комплекс "Дельфін", правонаступником
якого є приватне підприємство "Дитячий
заклад санаторного типу "Дельфін",
15.12.2005р. уклали між собою генеральну
кредитну угоду № 010/03-051/434 (надалі -
генеральна кредитна угода) (т.1 а.с.17-20).
Згідно із цією угодою банк зобов'язався
надавати позичальнику грошові кошти в
порядку і на умовах, визначених у
кредитних договорах, укладених в межах
генеральної кредитної угоди, в розмірі
не більше 1 000 000,00 грн.

В подальшому, у відповідності до
додаткових угод № 1 від 26.02.2007р., № 2 від
12.11.2007р., № 3 від 13.10.2008р. та № 010/03-051/434/4
від 27.09.2010р. сторонами визначено ліміт
кредитування в розмірі 6 027 100,00
грн., з кінцевим строком погашення
01.10.2018р.

На виконання та в межах генеральної
кредитної угоди банком та
позичальником було укладено 4 кредитні
договори, а саме :

- № 010/03-051/434-1 від 15.12.2005р. (т.1 а.с.24-26) ;

- № 010/03-051/434-4 від 26.02.2007р. (т.1 а.с.33-37) ;

- № 010/03-051/434-5 від 12.11.2007р. (т.1 а.с.63-68) ;.

- № 010/03-051/434-6 від 14.10.2008р. (т.1 а.с.46-53) .

За кредитним договором № 434-1, з
додатковими угодами № 1 від 12.03.2006р., №
010/03-051/434-1/3 від 18.11.2009р., № 010/03-051/434-1/4
від 27.09.2010р. до цього договору, банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит в розмірі 799 200,00 грн., зі сплатою
за користування кредитом 21,5 % річних, з
кінцевим строком повернення кредиту -
до 01.09.2011р., з погашенням кредиту та
відсотків згідно з узгодженим банком
та позичальником графіком.

За кредитним договором № 434-4, з
додатковими угодами № 1 від 12.11.2007р., №
010/03-051/434-4/3 від 18.11.2009р., №
010/03-051/434-4/4 від 27.09.2010р. до цього
договору, банк зобов'язався надати
позичальнику кредит в розмірі 214 472
доларів США, зі сплатою за користування
кредитом 12 % річних, з кінцевим строком
повернення кредиту - 25.02.2017р., з
погашенням кредиту та відсотків згідно
з узгодженим банком та позичальником
графіком.

За кредитним договором № 434-5, з
додатковими угодами № 1 від 08.08.2008р., №
2 від 09.01.2009р., № 010/03-051/434-5/3 від
18.11.2009р., № 010/03-051/434-5/4 від 24.02.2010р., №
010/03-051/434-5/5 від 24.02.2010р., № 010/03-051/434-5/6 від
08.06.2010р., № 010/03-051/434-5/7 від 27.09.2010р. до
цього договору, банк зобов'язався
надати позичальнику кредит в розмірі 2
300 000 грн., зі сплатою за користування
кредитом 13 % річних, з кінцевим строком
повернення кредиту - 25.02.2017р., з
погашенням кредиту та відсотків згідно
з узгодженим банком та позичальником
графіком.

За кредитним договором № 434-6, з
додатковими угодами № 010/03-051/434-6/4 від
23.02.2010р., № 010/03-051/434-6/5 від 24.02.2010р., №
010/03-051/434-6/6 від 08.06.2010р., № 010/03-051/434-6/7 від
27.09.2010р., банк зобов'язався надати
позичальнику кредит в розмірі 762 581,60
грн., зі сплатою за користування
кредитом 21,5% річних, з кінцевим строком
повернення кредиту - 25.02.2017р., з
погашенням кредиту та відсотків згідно
з узгодженим банком та позичальником
графіком.

Відповідно до п. 3.2. кредитних договорів
№ 434-1 та № 434-4, а також п.3.6. кредитного
договору № 434-5 та п. 3.3. № 434-6
встановлено, що відсотки за
користування кредитом нараховуються
на залишок заборгованості за кредитом,
починаючи з дня надання кредиту
(часткового надання кредиту), до дня
повного погашення заборгованості за
кредитом.

Відповідно до п.6.1. кредитних договорів
№/№ 434-1, 434-4, 434-5, а також п.9.1. кредитного
договору № 434-6 позичальник
зобов'язався, зокрема, повернути
одержаний кредит та сплатити
нараховані відсотки за користування
кредитом на умовах цих договорів.

Відповідно до п. 10.1. кредитного
договору № 434-1, а також п.10.2. кредитних
договорів № 434-4 та № 434-5 у випадку
прострочення сплати кредиту та
відсотків за користування кредитом,
позичальник сплачує на користь банку
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки Національного Банку України за
кожний день прострочення від суми
заборгованості. Відповідно до п13.4.
кредитного договору № 434-6 передбачено,
що у випадку прострочення виконання
грошових зобов'язань за цим договором
позичальник сплачує на користь банку
пеню в розмірі 20 % за кожен календарний
день прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Банк виконав свої зобов'язання за
кредитними договорами №/№ 434-1, 434-4, 434-5,
434-6, надавши позичальнику за його
письмовими заявками у період дії цих
договорів, кредити у наступному
розмірі :

- за договором № 434-1 - 799 200,00 грн.
(станом на 13.04.2007р.);

- за договором № 434-4 - 283 005,00 дол. США
(станом на 25.05.2007р.);

- за договором № 434-5 - 2 399 238,34 грн.
(станом на 26.05.2010р.);

- за договором № 434-6 - 876 939,91 грн.
(станом на 26.05.2010р.).

Факт надання банком позичальнику
вказаних кредитів в національній
валюті та іноземній валюті в рамках
(при виконанні) генеральної кредитної
угоди підтверджується:

- розпорядженнями відділу платежів та
обліку казначейських, кредитних та
документарних операцій банку на
проведення оплат за кредитним
договором № 434-1 (т.4 а.с.86-138);

- розпорядженнями відділу платежів та
обліку казначейських, кредитних та
документарних операцій банку на
проведення оплат за кредитним
договором № 434-4 (т.4 а.с.139-150, т.5 а.с.1-23);

- розпорядженнями відділу платежів та
обліку казначейських, кредитних та
документарних операцій банку на
проведення оплат за кредитним
договором № 434-5 (т.5 а.с.24-104);

- розпорядженнями відділу платежів та
обліку казначейських, кредитних та
документарних операцій банку на
проведення оплат за кредитним
договором № 434-6 (т.5 а.с.105-134);

- випискою з позичкового та процентних
рахунків за кредитним договором № 434-1
(т.3 а.с.127-149);

- випискою з позичкового та процентних
рахунків за кредитним договором № 434-4
(т.3 а.с.150, т.4 а.с.1-36);

- випискою з позичкового та процентних
рахунків за кредитним договором № 434-5
(т.4 а.с.37-53);

- випискою з позичкового та процентних
рахунків за кредитним договором № 434-6
(т. 4 а.с.54-85).

- випискою із історії руху по рахунках,
відкритих у банку на ім"я відповідача. (
т.10 арк. 80 )

На виконання постанови Вищого
господарського суду України у справі
щодо з"ясування обставин виконання
банком умов договорів, суд дослідив
питання, зокрема надання первинних
документів, які підтверджують факт
надання сум кредитів за кредитними
договорами та рух коштів по
розрахункам. Виписки руху коштів за
позичковими та процентними рахунками
відповідно до ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» є первинними документами,
які підтверджують проведення банком
господарських операцій щодо видачі
кредитних коштів, їх обліку та
нарахування процентів за користування
кредитними коштами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо -безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого
складено документ;

зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» господарська операція - це
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Суд дійшов до висновку, що наданий
банком розрахунок боргу є належним
доказом наявності заборгованості ПП
«ДЗСТ «Дельфін», оскільки він
підписаний посадовою особою банку -
заступником начальника відділу
моніторингу кредитного контролю та
адміністрування Котовим С.Б. Наданий
суду розрахунок є офіційним документом
банківської установи, підписаним
уповноваженою собою банку.

Відповідно до п.4.9. Технологічної карти
"З адміністрування кредитних операцій
корпоративних клієнтів, клієнтів
малого та мікробізнесу», затвердженої
протоколом №269/2 від 23.02.2011р. засідання
комісії з питань документування
бізнес-процесів АТ «Райффайзен Банк
Аваль», розпорядження на
відкриття/закриття рахунків,
оприбуткування/списання забезпечення,
нарахування процентів, комісій,
перенесення заборгованості на
відповідні рахунки та інші
розпорядження, які є не
розпорядженнями на видачу кредитних
коштів, підписуються виконавцем та
начальником/заступником начальника
підрозділу адміністрування кредитів.

В розрахунку заборгованості зазначено
не лише дати та суми нарахованих до
сплати кредитних коштів та процентів
за користування кредитними коштами
відповідно з графіком погашення
кредитної заборгованості, а також дати
та суми фактичного погашення ПП «ДЗСТ
«Дельфін» кредитних коштів, в тому
числі й за відсотками є фактичним
доказом наявності заборгованості за
кредитними договорами відповідно до
вимог чинного законодавства.

Позивач, вважаючи, що станом на 06.06.11р.
позичальник свої зобов'язання з
повернення кредитів та сплати
нарахованих відсотків за користування
кредитами належними чином (у повному
обсязі) не виконав, звернувся до суду з
позовом про дострокове стягнення суми
кредитів, відсотків за користування та
штрафних санкцій.

Відповідач не визнає цього факту та
вважає, що в червні станом на 20.06.11р. за
генеральною кредитною угодою та
кредитними договорами до нього у нього
не було заборгованості.

Суд в ході розгляду справи дослідив
питання про наявність у позивача права
на звернення до суду станом на 06.06.11р. у
розумінні ст.1 ГПК України.

Як витікає із кредитного договору №
434-1, з урахуванням усіх доповнень, строк
погашення суми кредиту визначений до
01.09.11р., у решті 3 трьох кредитних
договорів строки виконання грошових
зобов"язань мають закінчитися 25.02.17р.
та 01.10.18р.

Таким чином, позивач звернувся до суду
з позовом ( 06.06.11) за договорами до
закінчення строків погашення сум
кредитів.

Судом встановлено, що сторони погодили
право дострокового звернення до суду
додатковою угодою № 2 від 12.11.07 ( т.1
арк.21) до генеральної угоди № 010/03-051/434 у
п.6.7 угоди, згідно із яким Банк має право
достроково стягнути заборгованість по
всіх кредитах, виданих в рамках цієї
угоди, включаючи нараховані відсотки
за користування кредитом, комісійні
тарифи та штрафні санкції у випадку
невиконання позичальником п.5.1 даної
угоди та у випадку порушення будь-яких
зобов"язань за кредитним договором,
укладеним в рамках цієї угоди.

Судом встановлено, що за п.5.1
генеральної угоди визначено обов"язок
використання отриманих коштів і
забезпечення повернення одержаних
кредитів, сплати нарахованих
відсотків, комісійних тарифів, штрафів
та пені відповідно до умов кредитних
договорів, укладених в рамках цієї
угоди. ( т.1 арк.18)

Аналогічні пункти, які надають право
дострокової вимоги, передбачені у п.7
додаткової угоди до кредитного
договору № 434-1 (т.1 арк.34), ст.7 до
кредитного договору № 434-6 від 14.10.08р. (т.1
арк.49) та додаткової угоди від 23.10.10р. (т.1
арк.54), п.7.3 кредитного договору №
010-03-05/434 від 15.12.05 (т.1 арк.65) та додаткової
угоди до нього від 18.11.09р. (т.1 арк.72) та
від 23.02.10 (т.1 арк.75).

Відповідно до р.7 вищезазначених
договорів сторони визначили, що якщо
кредитор вирішив скористатися правами,
визначеними у цій статті, він
повідомляє про це позичальника шляхом
направлення письмового повідомлення. У
випадку, якщо письмове повідомлення
кредитора містить вимогу про
дострокове повне або часткове
погашення зобов"язань позичальника за
цим договором, строк виконання
зазначених у такому повідомленні
зобов"язань позичальника вважається
таким, що закінчився на 31 календарний
день з дня направлення повідомлення.

Доводи відповідача про відсутність
належних доказів направлення банком
позичальнику вимоги про сплату
заборгованості не приймаються судом до
уваги з огляду на наступне.

З аналізу умов кредитних договорів №/№
434-1, 434-4, 434-5, 434-6 вбачається, що банк
зобов'язаний направити відповідне
письмове повідомлення позичальнику, а
не вручити його позичальнику. Строк
виконання позичальником зазначеного у
письмовому повідомленні зобов'язання
обраховується саме з дати направлення
повідомлення.

У матеріалах справи наявна письмова
вимога - претензія від 13.04.2011р № 120-1/1171,
яку банк надіслав поштою позичальнику
за його юридичною адресою та
поручителям за місцем проживання
(а.с.122-125 т.1).

Представник банку надавав для огляду
докази відправлення відповідачу
рекомендованими листами вищевказаної
вимоги-претензії, які не були вручені,
згідно відміток поштового відділення,
позичальнику - „за адресою не
знаходиться", поручителям - „за
закінченням терміну зберігання".

При скасуванні судових рішень
попередніми інстанціями Вищий
господарський суд не зазначав про
необхідність дослідження додатково
цього факту, тому суд вважає, що банк
належним чином та з дотриманням
положень вказаних кредитних договорів,
направив письмове повідомлення про
сплату заборгованості та попередив, що
у разі невиконання банк розпочне
процедуру звернення стягнення на
предмет іпотеки та звернення до суду з
позовом про дострокове стягнення
заборгованості за кредитними
договорами.

Відповідач, заперечуючи факт
направлення йому вищезазначеної
вимоги, не надав докази, що він вніс
належним чином зміни про зміну
юридичної адреси в Державному реєстрі
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, тому суд вважає, що
Банк належним чином повідомив
відповідача про необхідність строково
сплати суму кредиту та нарахувань,
оскільки поштове відправлення була
направлено за юридичною адресою.

Посилання відповідача стосовно
відсутності у позичальника
заборгованості на час звернення банку
до суду з позовом, не знайшло свого
підтвердження, оскільки в ході
перевірки акту звірки розрахунків (
т.10, арк.36-56), який сторони суд
зобов"язував скласти в ході нового
розгляду, суд встановив, що відповідач
за усіма кредитними договорами на
підставі додаткових угод мав з вересня
2010 по 01.07.11р. кредитні канікули, які
звільнили його від сплати суми
кредитів, однак, він зобов"язаний був
сплачувати відсотки за користування
кредитами.

Перевіркою акту звірки було з"ясовано,
що за кредитним договором № 434-1 станом
на 06.06.2011р. по сплаті нарахованих
відсотків сума боргу склала суму
6367,06грн., за кредитним договором № 434-4
від 12.11.07р. по сплаті нарахованих
відсотків сума боргу склала 6058,22 дол.
США, за кредитним договором №434-6 від
14.10.08р. по сплаті нарахованих відсотків
сума боргу склала 26875,32 грн., за
кредитним договором №434-5 від 12.11.07 по
сплаті нарахованих відсотків сума
боргу склала 99 939,89 грн.

Доказів сплати позичальником наявної у
нього заборгованості перед банком у
розмірі цієї заборгованості станом
17.04.14р. суду не надано.

Таким чином, станом на 06.06.11р. за
кредитними договорами, укладеними в
межах генеральної кредитної угоди,
заборгованість по відсотках мала
місце, позивач правомірно звернувся до
суду.

Оскільки протягом розгляду справи
різними інстанціями сторони не робили
належної звірки розрахунків, а
відповідач неодноразово заперечував
проти нарахованих сум, на виконання
постанови ВГСУ від 27.01.14р.
господарський суд при новому розгляді
ухвалою від 20.03.14р. ( т.10 арк.121)
зобов"язав сторони провести звірку та
акт звірки надати суду.

В судовому засіданні 17.04.14р. було
з"ясовано, що банк підготував та
передав проект акту звірки ( т.10 акр.36-56)
з урахуванням збільшення позовних
вимог. Головний бухгалтер відповідача
перевірив правильність нарахувань та
мав зауваження, які передав позивачеві.
Позивач прийняв зауваження до уваги,
однак не змінив кінцеві суми. У зв"язку
з цим відповідач надав свої зауваження
до акту звірки до суду, які були
розглянуті в судовому засіданні

Головний бухгалтер відповідача
пояснив, що під час проведення звірки з
банком було виявлено невключення двох
платежів та заниження платежу по
сплаті відсотків за користування
кредитами:

"Кредитний договір № 010/03/-051/434-5 від
12.11.2007р.

Розрахунок наданий банком від 26.03.2014р.
Платіж на суму 34022,09 гри. від 14.03.2011р.
відсутній (стор. 27 розрахунку). Загальна
сума сплачених відсотків за 2011 р. 256228,86
гри. (стор. 28 розрахунку). Загальна сума
сплачених відсотків всього 1257714,92 гри.
(стор. 29 розрахунку).

Після виправлення банком та внесення
цієї суми у наступному розрахунку від
07.04.2014р. сума 34022,09 гри. внесена до
таблиці у сплачені відсотки (стор. 27
розрахунку), але загальна сума
сплачених відсотків за 2011р. та сума
всього виправлені не були і залишені у
розмірі 256228,86 грн. (стор. 28 розрахунку).
Загальна сума сплачених відсотків
всього 1257714,92 грн. (стор. 29 розрахунку).

Таким чином загальна сума сплачених
процентів має відхилення на суму
34022,09грн.

Кредитний договір № 010/03/-051/434-6 від
14.10.2008р.

Розрахунок наданий банком від 26.03.2014р.
Платіж на суму 14098,52 грн. від 14.03.2011р.
відсутній (стор. 36 розрахунку). Загальна
сума сплачених відсотків за 2011р. 106179,51
грн. (стор. 37 розрахунку). Загальна сума
сплачених відсотків всього 398656,65 грн.
(стор. 38 розрахунку).

Після виправлення банком та внесення
цієї суми у наступному розрахунку від
07.04.2014р. сума 14098,52 грн. внесена до
таблиці у сплачені відсотки (стор.
37 розрахунку), але загальна сума
сплачених відсотків за 2011р. та сума
всього виправлені не були і залишені у
розмірі 106179,51 грн. (стор. 37 розрахунку).
Загальна сума сплачених відсотків
всього 398656,65 грн. (стор. 38 розрахунку).
Таким чином, загальна сума сплачених
процентів має відхилення на суму 14098,52
грн.

Кредитний договір № 010/03/-051/434-4 від
26.02.2007р.

Розрахунок наданий банком від 26.03.2014р.
Платіж від 29.04.2011р. по сплаченим
відсоткам 3481,71 дол. США (стор. 18
розрахунку), відхилення складає 63,00 дол.
США. Загальна сума сплачених відсотків
за 2011 р. 17531,62 дол. США. (стор. 18
розрахунку). Загальна сума сплачених
відсотків всього 114469,78 дол. США (стор. 19
розрахунку).

Після виправлення банком цієї суми у
наступному розрахунку від 07.04.2014р. сума
3544,71 дол. США внесена до таблиці у
сплачені відсотки (стор. 18 розрахунку),
але загальна сума сплачених відсотків
за 2011р. та сума всього виправлені не
були і залишені у розмірі 17531,62 дол. США.
(стор. 18 розрахунку). Загальна сума
сплачених відсотків всього 114469,78 дол.
США (стор. 19 розрахунку). Таким чином
загальна сума плачених процентів має
відхилення на суму 63,00 дол. США.

Все вище зазначене впливає на суми
заборгованості по сплаті відсотків:

в національній валюті на 47834,26 грн.;

в іноземній валюті на 63,00 дол. США.

Це безпосередньо впливає на розмір
штрафних санкцій, нарахованих
позивачем.

Після усіх зауважень банк відмовився
виправляти розбіжності, посилаючись на
те, що згідно їх обліку загальні суми
вірні."

Судом перевірена обгрунтованість
заперечень, викладених вище, та
встановлено, що банком за актом в
кінцевих сумах не враховані зауваження
відповідача, хоча ці суми відображені
в самому акті звірки, наданому банком,
тому в ході розгляду справи судом були
зараховані суми, на які вказав головний
бухгалтер відповідача, в результаті
чого змінилися кінцеві суми за актом
звірки, що були визначені банком.

Що стосується нарахування штрафних
санкцій, то при нарахуванні штрафних
санкцій усі сплачені суми, які зазначив
відповідач враховані, тому пені
нараховані правильно.

За постановою ВГСУ суд при новому
розгляді зобов"язаний був встановити,
чи було безпідставне збільшення
процентних ставок за договорами.

В ході розгляду справи із зазначеного
питання суд встановив таке.

Питання про безпідставне збільшення
процентних ставок за кредитними
договорами представником ПП ДЗСТ
«Дельфін» не ставилося та з цих підстав
заперечення не надходили.

Між тим, судом встановлено, що за
кредитним договором №010/03-051/434-1 від
15.12.2005р. збільшення процентної ставки з
17,0% до 20,0% відбулося на підставі
додаткової угоди № 010/03-051/434-1/3 від
18.11.2009р. Згідно додаткової угоди
№010/03-051/434-1/4 від 27.09.2010р. відбулося
збільшення процентної ставки з 20,0% до
21,5%.;

- за кредитним договором № 010/03-051/434-4
від 26.02.2007р. збільшення процентної
ставки не відбувалося;

- за кредитним договором №010/03-051/434-5 від
12.11.2007р. збільшення процентної ставки з
13,0% до 17,0% відбулося на підставі
додаткової угоди № 1 від 08.08.2008р. згідно
додаткової угоди відбулося збільшення
процентної ставки з 17,0% до 19,0%.

- за кредитним договором №010/03-051/434-6 від
14.10.2008р. збільшення процентної ставки
не відбувалося.

Підвищення процентних ставок по
кредитних договорах відбулося шляхом
підписання сторонами додаткових угод
до кредитних договорів, що свідчить
про вільне волевиявлення сторін щодо
внесення змін до умов кредитних
договорів.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.345 Господарського
кодексу України кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

За ст.1054 Цивільного кодексу України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини кредиту, банк має право
вимагати дострокового повернення
кредиту в цілому.

Несплата суми кредиту та процентів за
його користування за договорами є
порушенням взятих відповідачем на себе
зобов'язань та положень ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України, згідно
з якими одностороння відмова від
виконання умов договорів не
допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Позовні вимоги про стягнення пені є
обґрунтованими на підставі п. 10.1.
кредитного договору № 434-1, п.10.2.
кредитних договорів № 434-4 та № 434-5, п.
14.3. кредитного договору № 434-6, а також
ст.ст.549-551 Цивільного кодексу України, в
яких містяться норми про визначення,
предмет, підстави неустойки.

За вказаних обставин суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню позовні вимоги
про стягнення з позичальника на
користь банку заборгованості у
розмірі 5 258 262,99 грн., з яких: 2 932 420,13 грн. -
заборгованість за кредитом, 1 447 627,64 грн.
- нараховані відсотки за кредитом, 341
144,86 грн. - пеня за порушення строків
повернення кредиту, 288 529,94 грн. - пеня за
порушення сплати відсотків за кредитом
та 290 587,54 дол. США, що еквівалентно 2 107 353
грн. 35 коп., із них: заборгованість за
кредитом - 196032,87 дол. США, що
еквівалентно 2 107 353 грн. 35 коп.,
заборгованість по відсотках - 60 770,01 дол.
США, що еквівалентно 653352,86грн., пеня за
порушення строків повернення кредиту -
22 552,7 дол. США, що еквівалентно 242 436,90
грн., пеня за порушення строків сплати
відсотків - 11225,39 дол. США, що
еквівалентно 120 672,94 грн. В решті суми
суд відмовляє. Сума зменшена на суму
неврахованих банком сум, на які
вказував відповідач в ході звірки
розрахунків.

З метою забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за
генеральною кредитною угодою, з
урахуванням укладених в її рамках
кредитних договорів №/№ 434-1, 434-4, 434-5,
434-6, між банком та позичальником були
укладені договори іпотеки від 11.01.2006р.
(т.1 а.с.84-86) та від 07.03.2007р., із змінами до
нього (т.1 а.с.87-91).

За умовами першого з цих договорів
іпотеки позичальник взяв на себе
зобов'язання відповідати за виконання
генеральної кредитної угоди, з
урахуванням усіх укладених в її рамках
кредитних договорів, іпотечним майном -
цілісним майновим комплексом дитячого
оздоровчого табору "Дельфін", що
знаходиться за адресою: Херсонська
обл., м. Скадовськ, "Цукор" територія
14, з заставною вартістю цього
іпотечного майна (предмета іпотеки) 2 053
389,00 грн.

За умовами іншого із вказаних
договорів іпотеки позичальник взяв на
себе зобов'язання відповідати за
виконання генеральної кредитної угоди,
з урахуванням усіх укладених в її
рамках кредитних договорів, іпотечним
майном - цілісним майновим комплексом
дитячого оздоровчого табору "Дельфін",
що знаходиться за адресою: Херсонська
обл., м.Скадовськ, "Цукор" територія 14, з
заставною вартістю цього іпотечного
майна (предмета іпотеки) 6 163 400,00 грн.,
згідно первинної редакції цього
договору, та 15 220 000,00 грн., в редакції
договору № 2 від 15.10.2008р. до цього
договору іпотеки (т.1 а.с.90).

На виконання постанови ВГСУ у справі
суд досліджував питання виконання
позичальником п.6.11 ( в редакції
додаткової угоди №010/03-051/434-4/4 від
27.09.2010р. до кредитного договору №
010/03-051/4344 від 26.02.2007р.), (т.1 арк.31) яким
встановлено, що позичальник у строк до
01.07.2011 року повинен був оформити та
надати кредитору новий договір оренди
земельної ділянки, на якій
розташований предмет іпотеки, та
укласти додаткову угоду до договору
іпотеки.

Відповідач надав додаткову угоду про
внесення змін до договору оренди землі,
зареєстровану у Скадовському
районному реєстраційному окрузі
Херсонської регіональної філії ДП "
Центр ДКЗ" 18 липня 2006 року № 4АА
72800028.

Згідно п.1.2 угоди сторони продовжили
термін дії договору на 49 років.

Таким чином, Позичальник виконав умови
п.6.11 кредитного договору.

Відповідно до статті 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися, серед іншого,
заставою, а також іншими видами
забезпечення, які встановлені
договором або законом. Зокрема, за
змістом статті 572 цього ж Кодексу в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).
В свою чергу, за статтею 575 того ж
Кодексу іпотека є різновидом застави, а
саме заставою нерухомого майна.

Відповідно ст.1 Закону України „Про
іпотеку" надано визначення іпотеки, а
саме: іпотека - це вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.35 Закону України "Про іпотеку"
у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно Закону.

Таким чином, позичальник відповідає за
виконання власних зобов'язань за
генеральною кредитною угодою, з
урахуванням укладених в її рамках
кредитних договорів №/№ 434-1, 434-4, 434-5,
434-6, своїм майном, переданим в іпотеку,
яке вказано у договорах іпотеки, від
11.01.2006р. та від 07.03.2007р., із змінами до
нього.

Державне мито та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення
судового процесу покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

Звернути стягнення на користь
Публічно-акціонерного
товариства«Райффайзен Банк Аваль» в
особі Херсонської обласної дирекції
.(місцезнаходження - м. Херсон, вул.
Червонофлотська, 17; код ЄДР - 22761811) на
предмет іпотеки на нерухоме майно, а
саме: цілісний майновий комплекс
дитячого оздоровчого табору Дельфін» ,
що знаходиться за адресою: Херсонська
обл., м.Скадовськ, «Цукур» територія 14,
що належить на праві власності
Приватному підприємству "Дитячий
заклад санаторного типу "Дельфін"
(місцезнаходження - Херсонська обл., м.
Скадовськ, "Цукор" територія 14; код ЄДР
-31560357) в рахунок погашення
заборгованості за генеральною
кредитною угодою №010/03-051/434 від 15.12.2005 р.
та додатковими угодами №1 від 26.07.2007р.,
№2 від 12.11.2007р., № 3 від 13.10.2008, № 03-051/434/4
від 27.09.2010р. до неї, та кредитними
договорами №010/03-051/434-1 від 15.12.2005р.,
№010/03-051/434-4 від 26.02.2007р., №010/03-051/434-5 від
12.11.2007р., №010/03-051/434-6 від 14.10.2008р., які
укладені в рамках генеральної
кредитної угоди №010/03-051/434 від 15.12.2005р. в
сумі 5 258 262 грн. 99 коп. та 290 587,54 дол. США,
яка складається з:

- заборгованості по кредиту в сумі
2 932 420,13 грн.;

- заборгованості по відсотках в
сумі 1 447 627,64 грн.;

- пені за порушення строків
повернення кредиту в суші 341 144,86 грн.;

- пені за порушення строків сплати
відсотків в сумі 288 529,94 грн.;

в іноземній валюті - 290 587, 54 дол. США , що
еквівалентно 3 123 816,06 грн., а саме:

- заборгованості по кредиту в
сумі 196 03 2,8 7 дол. США, що еквівалентно
2107 353 грн. 35 коп.;

- заборгованості по відсотках в
сумі 60 770,01 дол. США, що еквівалентно
653352,86грн.;

- пені за порушення строків
повернення кредиту в сумі 22 552,2 7
дол. США,

що еквівалентно 242 436,90 грн.;

- пені за порушення строків сплати
відсотків в сумі 11 225,39 дол. США, що
еквівалентно 120 672,94 грн.

(курс гривні до 1 дол. США по курсу
НБУ станом на 26.03.2013р. 10,7500грн.).

2. Реалізувати предмет іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною, визначеною на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності у виконавчому
проваджені.

3. Сягнути з приватного підприємства
"Дитячий заклад санаторного типу
"Дельфін" (місцезнаходження -
Херсонська область, м.Скадовськ, "Цукор"
територія 14, код ЄДРПОУ - 31560357),
р.рахунки невідомі, на користь
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Херсонської обласної дирекції
"Райффайзен Банк Аваль", м.Херсон,
вул.Червонофлотська, 17, код ЄДР - 22761811,
р.рахунки невідомі, витрати по сплаті
державного мита у сумі 25500 грн. та
витрати по оплаті вартості
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу у сумі 236 грн.

4. В решті позову відмовити.

5. Відмовити публічному акціонерному
товариству «Райффайзен Банк Аваль»,
м.Київ, в задоволені заяви про
забезпечення позову.

6. Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
м.Київ, вул.Лєскова, 9, ,
р.рахунки невідомі, до Державного
бюджету України 1287 грн. судового збору
за розгляд заяви про забезпечення
позову, отримувач УДКСУ у м.Херсоні, , р/р 3002 Банк ГУДКСУ у
Херсонській області, МФО 852010, код 03500045.

7.Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 05.05.14

Суддя
Л.М. Немченко