ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" травня 2014 р.Справа № 916/771/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС";

до відповідачів Товариство з обмеженою
відповідальністю "СОВАГРО"

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ"

про стягнення 32435,32грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"НІКО-ТАЙС" звернулося до
господарського суду Одеської області
із позовом до відповідачів Товариства
з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ"
про стягнення 32435,32 гривень, з якої 3 000
гривень штрафу згідно договору
поставки на умовах товарного кредиту
№ТК180111/4 від 18.01.2011 року, угоди №15-11/12-134
про заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15 листопада
2012 року та на підставі договору поруки
№03-02-2014-6 від 03.02.2014 року, 27 885 штрафу та 1
550,02 гривень 3% річних згідно договору
№ТК180111/4 від 18.01.2011 року та угоди
№15-11/12-134 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України)
від 15.11.2012 року, 2 300 гривень витрати на
послуги адвоката та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 5 березня 2014 року порушено
провадження у справі №916/771/14 та
призначено до розгляду.

До господарського суду надійшло
клопотання від Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„НІКО-ТАЙС" про розгляд справи в
порядку ст.75 ГПК України.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився.

Представники відповідачів у судове
засідання не з'явилися, хоча про
розгляд справи були повідомлені вчасно
і належним чином, про що свідчить
поштове повідомлення про вручення
ухвали суду.

Отже, відповідачі вважається належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, оскільки до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Така правова позиція Вищого
господарського суду України, викладена
у п. 32 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-08/530 від
10.12.09.

Таким чином, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2011 року між ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
„АГРОСИНТЕЗ" /постачальник/ та ТОВ
«АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ» /покупець -
відповідач 1/ був укладений договір
поставки на умовах товарного кредиту
№ТК180111/4, за умовами якого у строки,
зумовлені договором постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність покупця насіннєвий матеріал
та хімічні засоби рослин, а покупець
зобов'язується прийняти товар,
сплатити проценти за користуванням
товарним кредитом та ціну товару
відповідно до умов договору,
додаткових угод та Специфікацій до
нього, п.п.1.1.

У відповідності до пункту 2.1 договору
найменування (асортимент) товару, його
кількість, ціна за одиницю та ціна
всього товару наведені у Специфікаціях
до договору, які є невід'ємними його
частинами. Ціна товару, що вказана у
Специфікаціях, визначена на дату
укладення договору. Згідно пункту 2.3
договору, вартість договору
складається із суми всіх Специфікацій,
підписаних в межах договору, в яку
включено ціну товару та проценти за
користуванням товарним кредитом.

Згідно пунктів 6.1. 6.2 договору покупець
зобов'язується оплатити продавцю товар
у строки та в розмірах, що вказані у
Специфікаціях: оплата товару
здійснюється в українських гривнях
в безготівковому порядку шляхом
перерахування грошових коштів
платіжним дорученням на поточний
рахунок постачальника. У відповідності
до пункту 6.3 договору всі витрати по
перерахуванню грошових коштів несе
покупець. Товар вважається оплаченим
покупцем, а грошові кошти
перерахованими, у момент надходження
грошей на поточний рахунок
постачальника.

У підпункті 7.1.1 пункту 7.1 договору також
передбачено, що покупець
зобов'язується оплатити товар та
сплатити проценти за користування
товарним кредитом у порядку, згідно з
договором, та у строки та в розмірах,
згідно із Специфікаціями.

Згідно пункту 9.1 договору - договір
набуває чинності з моменту його
підписання та діє протягом року з
моменту його укладання. Закінчення
строку дії договору не звільняє
покупця від виконання тих грошових
зобов'язань, які залишилися
невиконаними ним.

На виконання вказаного договору
відповідачу 1 було поставлено товар на
загальну суму 102 951 гривень, що
підтверджується видатковою накладною
№А-00003451 від 13 квітня 2011 року,
довіреністю №41 від 13 квітня 2011 року.

ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» виконало
свої обов'язки у повному обсязі.
Претензій щодо якості чи кількості
поставленого товару від відповідача 1
на адресу ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ»
не надходило.

Відповідно до специфікацій №1 до
даного договору, сторонами визначено
порядок оплати вартості отриманого
товару: 36 032.85 гривень до 28 січня 2011
року; 66 918.15 гривень до 03 жовтня 2011 року.

У свою чергу відповідач 1 взяті
зобов'язання виконав частково. Сторони
за договором поставки на умовах
товарного кредиту №ТК1801 11/4 від 18 січня
2011 року підписали акт №23/12/11-01 заліку
зустрічних однорідних вимог від 23
грудня 2011 року на суму 61 342.48 гривень.

Станом на 02 лютого 2012 року
заборгованість ТОВ «АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ»
перед ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ»
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК180111/4 від 18 січня
2011 року складала 41 608,52 гривень.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншою суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Абзац 1 ч.1 ст.193 ГК України встановлює,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з
характеру відносин сторін. Договору
слід застосовувати загальні положення
про купівлю-продаж.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює
особливості продажу товару в кредит.
Договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит
з відстроченням або з розстроченням
платежу. Товар продається в кредит за
цінами, що діють на день продажу.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
сірок, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може були
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Належне виконання грошових зобов'язань
Покупцем забезпечено у вигляді сплати
пені в розмірі 0.05 %. але не більше
розміру встановленого законодавством,
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення. Також,
даним пунктом Договору для Покупця
встановлено відповідальність за
порушення терміну оплати у вигляді
штрафу в розмірі 30 % вартості Договору
за кожний факт порушення терміну
платежу пункт 8.2.3. договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Договором, сторони передбачили, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення в виконання грошових
зобов'язань за цим договором
здійснюється до моменту їх виконання, а
строк позовної давності по цих вимогах
складає три роки.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом

Згідно ч. 5 ст. 694 ЦК України, якщо
покупець прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати.

Статтею 536 ЦК України передбачено,
що за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими
коштами встановлюється договором,
законом або іншим актом цивільного
законодавства

Пунктом 8.5 договору передбачено, що
згідно ч.3 ст. 692, 694, 536 ЦК України,
сторони домовились, що у разі
прострочення сплати будь-якого платежу
покупець сплачує постачальнику
проценти за користування чужими
грошовими коштами від простроченої
суми за весь час прострочення, сума
яких розраховується наступним чином:
СП (СПП*0„5*Д)/100, де СП сума процентів, що
підлягає сплаті покупцем
постачальнику. СПП сума простроченого
платежу, Д кількість календарних днів
прострочення платежу.

Згідно ч.1 ст.202 ГК України, ст.599 ЦК
України зобов'язання, зокрема,
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Виходячи із цього, у ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕЗ" виникло право вимоги щодо
нарахування пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
штрафу та інфляційних витрат згідно
договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК180111/4 від 18 січня 2011 року за
період із 29 січня 2011 року (наступного
дня після настання строку оплати) по
дату існування боргу 2 лютого 2012 року.

У відповідності до ч. 1 статті 510
Цивільного кодексу України визначено,
що сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 стані 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Відступленим права вимоги с правочином
(договором), на підставі якого старий
кредитор передає свої права новому
кредитору, а новий кредитор приймає пі
права і зобов'язується або не
зобов'язується їх оплатити.

Згідно ч. 1 етапі 513 ЦК України
встановлено, що правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин. на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові.

Приписами статті 514 ЦК України
встановлено, що до новою кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

При цьому, заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням, ст. 515 ЦК України.

15 листопада 2012 року між ТОВ
„КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" та ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» /позивач у справі
/ було укладено Угоду №15-11/12-134 про
заміну кредитора у зобов'язані
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної
Угоди встановлено, що Первісний
кредитор ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ"
відступає Новому кредитору ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» право вимоги
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю «АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ»
(відповідач 1), зобов'язання щодо сплати
розміру пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
штрафу, 3%-річних та інфляційних витрат,
набутих ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" на
підставі договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК180111/4 від 18 січня
2011 року, у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
ТОВ «АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ» грошового
зобов'язання згідно договору поставки
на умовах товарного кредиту №ТК180111/4
від 18 січня 2011 року.

На виконання умов угоди, а саме п. 4.1.,
ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" передано
позивачу перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
відповідачем-1 обумовленого
зобов'язання. У відповідності до пункту
4.3 угоди, ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ"
належним чином повідомило ТОВ
«АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ» про зазначені вище
обставини.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 14
серпня 2013 року до угоди №15-11/12-119 про
заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. 512-519 ЦК України) від 15 листопада 2012
року новий кредитор одержує право
замість первісного кредитора вимагати
від боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі пені, відсотків
за користування чужими грошовими
коштами, штрафу, 3% річних та
інфляційних витрат, за період
існування прострочення виконання
боржником грошового зобов'язання
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК180111/4 від 18 січня
2011 року, п 1.2. угоди.

Сторони у п. 2.1. угоди визначили, що
вартість зобов'язання, що
відступається за даною Угодою та
згідно Договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК180111/4 від 18 січня
2011 року, є загальною сумою (розміром)
пені, відсотків за користування чужими
грошовими коштами, штрафу. 3%-річних та
інфляційних втрат, котрі нараховані
відповідно до умов та норм чинного
законодавства.

Рішенням господарського суду
Київської області у справі №911/3568/13 від
10 грудня 2013 року, задоволено позовні
вимоги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ
«ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та ТОВ
«АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ» про стягнення пені
та інфляційних витрат на підставі
Угоди №15-11/12-119 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від
15 листопада 2012 року та договору
поставки на умовах товарного кредиту
№ТК180111/4 від 18 січня 2011 року.

Таким чином позивачу передано
вищезазначені вимоги у відповідності
до норм чинного законодавства України
та із дотриманням положень статті 514 ЦК
України, Позивач є належним та
законним кредитором відповідача-1
щодо отримання нарахування пені,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами, штрафу, 3%-річних
та інфляційних втрат за весь час
існування непогашеної заборгованості.

Таким чином, позивач звертає увагу суду
на те, що згідно п. 2.3 угоди, первісним
кредитором нараховано, а новим
кредитором перевірено та погоджено
розмір нарахувань, виходячи із
наступного: сума нарахованого штрафу
становить 30 885,30 гривень та сума
нарахованих 3% річних становить 1550,02
гривень.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за угодою №15-11/12-43 про
заміну кредитора у зобов'язані
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15 листопада
2012 року - 03 лютого 2014 року між ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС»» (кредитор -
позивач ) та ТОВ «СОВАГРО» (поручитель -
відповідач 2) було укладено Договір
поруки №03-02-2014-7. за умовами якого
поручитель поручається перед
кредитором за виконання зобов'язань
відповідача 1 - ТОВ «АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ»
щодо виконання грошового зобов'язання
щодо сплати розміру штрафу у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням Боржником грошового
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу та угоди, передбаченою
ст. 2 цього Договору (надалі іменується
«основний договір»). пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, під
основним договором в цьому Договорі
розуміють Угоду №15-11/12-134 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 листопада 2012 року,
укладену на підставі договору поставки
на умовах товарного кредиту №ТК180111/4
від 18 січня 2011 року.

У розділах 3 та 4 договору поруки
поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності Поручителя та
розмір поруки. Пункт 3.1 договору
передбачена відповідальність
поручителя перед кредитором
обмежується частковою сплатою суми
штрафу у розмірі 3 000 гривень. Пункт 4.1
встановлено, що у разі порушення
(невиконання чи неналежного виконання)
боржником обов'язку за основною
угодою, кредитор вправі звернутися із
вимогою про виконання як до боржника,
так і до поручителя, які несуть
солідарну відповідальність перед
кредитором.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Позивач додатково звернувся до
Відповідача-2 із вимогою вих. №17-7/02 від
17 лютого 2014 року, яка отримана останнім
20 лютого 2014 року, проте залишена без
відповіді.

Відповідно до змісту сі. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
викопаний у повному обсязі.

Враховуючи те, що ні відновідач-1 ні
відповідач-2, не сплатили
заборгованість та враховуючи
вищевказане, перевіривши розрахунки
позивача, суд задовольняє позов в
частині стягнення солідарно з
відповідач 1 та 2 - штрафу в сумі 3 000
гривень за договором поставки на
умовах товарного кредиту №ТК180111/4 від 18
січня 2011 року, угоди №15-11/12-134 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 листопада 2012 року та на
підставі договору поруки №03-02-2014-6 від 03
лютого 2014 року, в частині стягнення з
відповідача 1 - штрафу в сумі 27 885,30
гривень та 1 550 гривень 3% річних згідно
договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК180111/4 від 18 січня 2011 року,
угоди №15-11/12-134 про заміну кредитора у
зобов'язані (відступлення права вимоги
в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15
листопада 2012 року.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача та, адвоката та
інших витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно п.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року N 7 „Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", із змінами і доповненнями,
внесеними постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року N 9, відповідно до розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК) судовими
витратами є витрати сторін та інших
учасників судового процесу в
господарському суді, які пов'язані з
розглядом справи і складаються з:
судового збору; сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом; витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження; оплати послуг
перекладача, адвоката; інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Склад
судових витрат не є вичерпним, і оцінка
тих чи інших витрат сторін як судових
здійснюється господарським судом з
урахуванням обставин конкретної
справи.

Враховуючи, те що адвокат жодного разу
у судове засідання не з'явився, позивач
у позові обґрунтовує витрати
посилаючись на договір №06-1/12 про
надання адвокатських послуг від 06.12.2012
року та платіжне доручення на суму 8 000
гривень, хоча фактично до матеріалів
позовної заяви додано платіжне
доручення №147 від 07.12.2012 року на суму 2
300 гривень із зазначення призначення
платежу оплата за послуги згідно
договору №06-1/12 від 06.12.2012 року.

Суд звертає увагу позивача на те, що
позовна заява датована 3 березня 2014
року, до позовної заяви додано договір
№06-1/12 від 06.12.2012 року, акт
прийому-передачі документів від 06.12.2012
року та додаткова угода №1 до договору
№06-1/12 про надання адвокатських послуг
від 25 лютого 2014 року, акт
прийому-передачі документів від 25.02.2014
року та акт здачі-приймання виконаних
робіт щодо надання адвокатських послуг
(правової допомоги) від 3 березня 2014
року, доказів сплати за виконанні
роботи позивачем не надано. Додане
платіжне доручення за 07.12.2012 року суд не
приймає як належний доказ саме за
наданні адвокатські послуги у даній
справі.

Відповідачі позовні вимоги не
спростували, доказів сплати до суду не
надали.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд задовольняє позов в
частині стягнення штрафу та річних у
повному обсязі, оскільки вимоги
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства, вимога щодо стягнення 2
300 гривень адвокатських витрат не
підлягає задоволенню у зв'язку з
недоведеністю.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 33,34,35,43,44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства
з обмеженою відповідальністю
«АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ» (62821, Харківська
область, Печенізький район, с.
Артемівка, вул. 40 років Перемоги, 6,
) та Товариства з обмеженою
відповідальністю „СОВАГРО" (65012 м.
Одеса вул.. Мала Арнаутська,2-А, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС»» (03187 м.Київ
вул..Ак.Заболотного,38 офіс 23, ) штраф в сумі 3000 /три тисячі/
гривень, згідно договору поставки на
умовах товарного кредиту №ТК180111/4 від 18
січня 2011 року, угоди №15-11/12-134 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 листопада 2012 року та на
підставі договору поруки №03-02-2014-6 від 03
лютого 2014 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ»
(62821, Харківська область, Печенізький
район, с. Артемівка, вул. 40 років
Перемоги, 6, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС»» (03187 м.Київ
вул..Ак.Заболотного,38 офіс 23, ) 27 885 /двадцять сім тисяч вісімсот
вісімдесят п'ять/ гривень 30 копійок
штрафу, 1 550 /одна тисяча п'ятсот
п'ятдесят/ гривень 02 копійки 3 % річних,
згідно договору №ТК180111/4 від 18 січня 2011
року, угоди №15-11/12-134 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 листопада 2012 року

4. Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АРТЕМІВСЬКІ ЗОРІ» (62821, Харківська
область, Печенізький район, с.
Артемівка, вул. 40 років Перемоги, 6,
) та Товариства з обмеженою
відповідальністю „СОВАГРО" (65012 м.
Одеса вул.. Мала Арнаутська,2-А, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС»» (03187 м.Київ
вул..Ак.Заболотного,38 офіс 23, ) судовий збір в сумі 1827 /одна
тисяча вісімсот двадцять сім/ гривень.

5.В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 7 травня 2014 року.

Суддя
Гуляк Г.І.