ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2014
Справа № 917/289/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго", вул.
Ст.Поділ, 5, м. Полтава, 36022 в
особі Кременчуцької філії, вул. 60 років
Жовтня, 8, м. Кременчук, 39601

до Комунального підприємства
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради, пров. Героїв Бресту, 35а, м.
Кременчук, 39602

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Кременчуцька міська рада, площа
Перемоги, 2, м. Кременчук , 39614

про стягнення 27 736 990,40 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники:

від позивача : Фатьянова Г.В.,
довіреність № 01-11/4366 від 16.04.2013 р.,
паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Автозаводським РВ КМУ УМВС України в
Полтавській області 31.10.2006 р.;

від відповідача: Лукачина А.В.,
довіреність № 23/798 від 28.01.2014 р.;

від третьої особи : не з'явилися.

06.05.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Суть спору : розглядається позов
Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" в особі
Кременчуцької філії про стягнення з
Комунального підприємства
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради 27 736 990,40 грн.
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання останнім
укладеного між сторонами Договору № 0334
від 02.09.2011 р. про постачання електричної
енергії за період з березня 2013 р. по
січень 2014 р., в тому числі : 22 653 302,98 грн.
основний борг, 3 834 729,88 грн. пені, 406 797,85
грн. інфляційні нарахування, а також та
841 766,34 грн. 3% річних та 246,53 грн. пені, 90,37
грн. інфляційні нарахування та 56,53 грн.
3% річних за несвоєчасну оплату
вартості реактивної електричної
енергії..

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Кременчуцька міська рада -
представництво у судове засідання не
забезпечила, надала суду клопотання №
06-19/406 від 06.05.2014 р. (вх. № 5776 від 06.05.2014 р.)
про розгляд даної справи за
відсутності її представника.

Позивач надав суду заяву № 05-13-02/216 від
27.02.2014 р. (вх. № 2613 від 03.03.2014 р.) про
внесення змін до позову з огляду на
допущення ним описки по тексту
позовної заяви у зазначенні суми (ціни)
позову, а саме : зазначено "45 997 013,34 грн.
заборгованості (в тому числі : 40 913 719,27
грн. основний борг, 3 834 729,88 грн. пені, 406
797,85 грн. інфляційні нарахування та 841
766,34 грн. 3% річних" замість "27 736 990,40 грн.
заборгованості (в тому числі : 22 653 302,98
грн. основний борг, 246,53 грн. пені, 90,37
грн. інфляційні нарахування та 56,53 грн.
3% річних".

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 25.03.2014 р. у
даній справі вищевказана заява була
прийнята судом до розгляду, як така, що
відповідає чинним процесуальним
правилам.

Позивач надав суду клопотання про
збільшення позовних вимог № 05-13-02/320 від
09.04.2014 р. (вх. № 4845 від 14.04.2014 р.),
відповідно до якого просив суд
збільшити суму позовних вимог в
частині стягнення з відповідача
основного боргу за спожиту
електроенергію в розмірі
24 231 552,98 грн., у зв'язку з чим
загальна ціна позову складає 29 314 847,05
грн..

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 17.04.2014 р. у
даній справі вищевказана заява була
прийнята судом до розгляду, як така, що
відповідає чинним процесуальним
правилам. Спір розглядається в межах
предмету спору в редакції
вищезазначених заяв.

Відповідач проти позову заперечує за
мотивами, викладеними у відзиві на
позовну заяву вих. № 23/2013 від 19.03.2014 р.
(вх. № 3720 від 24.03.2014 р.).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази, заслухавши пояснення
представників сторін,

встановив:

02.09.2011 р. між Публічним акціонерним
товариством "Полтаваобленерго" в особі
його структурного підрозділу
Кременчуцької філії (постачальник) та
Комунальним підприємством
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради (споживач) було укладено
договір № 0334 про постачання
електричної енергії (далі - Договір),
відповідно до якого постачальник
зобов'язувався продавати споживачу
електричну енергію (як різновид товару)
для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 15 343,1 кВт, а
споживач зобов'язувався своєчасно
оплачувати вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснювати інші платежі на умовах,
передбачених цим договором (п. 1
Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема
наступне :

- споживач зобов'язується оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами р. 5 цього
Договору та режиму роботи
електроустановки : згідно додатку № 3
(перелік об'єктів і точок комерційного
обліку споживача); оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатків
"Порядок розрахунків" та "Графік зняття
показів засобів електричної енергії"
(п. 2.3.2 та п. 2.3.3 Договору);

- за внесення платежів, передбачених п.
2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням
термінів, визначених відповідним
додатком, споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати, компенсаційні
нарахування на встановлений індекс
інфляції та трьох процентів річних з
простроченої суми (п. 4.2.1 Договору);

- цей договір набирає чинності з дня
його підписання і укладається на строк
до 31.12.2011 р.. Договір вважається
продовженим на кожний наступний
календарний рік, якщо за місяць до
закінчення його строку однією із
сторін не буде письмово заявлено про
розірвання або необхідність перегляду
його умов. Договір може бути розірвано
в інший термін за ініціативою будь-якої
із Сторін у порядку, визначеному
законодавством України (п. 9.4 Договору).

За даними позивача відповідно до п. 9.4
Договору останній не розривався і на
даний час є діючим.

До Договору сторонами було складено
(підписано та скріплено печатками),
зокрема, наступні додатки :

- Додаток № 1 до Договору - обсяги
постачання (договірні величини)
електричної енергії споживачу (а.с. 20-21);

- Додаток № 2 до Договору - порядок
розрахунків (а.с. 22), в якому сторони
узгодили, зокрема, наступне :

- розрахунковим вважається період з 000
години першого числа попереднього
місяця до 000 годин такого ж числа
поточного місяця. Розрахунки за
електричну енергію проводяться
споживачем виключно грошовими коштами
на поточний рахунок із спеціальним
режимом використання постачальника. За
дату оплати приймається дата
зарахування коштів на поточний рахунок
із спеціальним режимом використання
постачальника (п. 1 Порядку);

- платежі за електричну енергію
здійснюються споживачем платіжними
дорученнями на поточний рахунок
постачальника у наступних обсягах : 20%
від заявленого (договірного)
електроспоживання на розрахунковий
період до 26-го числа місяця, що передує
розрахунковому та остаточний
розрахунок за минулий розрахунковий
період здійснюється споживачем
самостійно протягом 5 операційних днів
з дня отримання рахунку. Починаючи з
дня складання "Акта про обсяги спожитої
(переданої) споживачу електричної
енергії" постачальник електричної
енергії надає споживачу рахунок
вартості фактично спожитої
електроенергії (п. 2 Порядку);

- споживач самостійно знімає показники
розрахункових лічильників о 000 годині
1-го числа, оформлює "Відомість про
фактичні покази розрахункових
приладів обліку електричної енергії"
та до 15-години надає її постачальнику
для здійснення розрахунку та
оформлення "Акта про обсяги спожитої
(переданої) споживачу електричної
енергії" (ч. 1 п. 3 Порядку);

- обсяг фактично спожитої за
розрахунковий період електричної
енергії, з урахуванням розрахункової
величини втрат у відрізку мережі від
місця встановлення засобів обліку до
межі балансової належності
електромереж, підтверджується "Акта
про обсяги спожитої (переданої)
споживачу електричної енергії"
(додаток № 4 до Договору), який
оформлюється постачальником та
підтверджується споживачем у
триденний термін. У разі неповернення
споживачем вищезазначеного акту або
відмови від його підпису, останній
вважається дійсним з дати його
отримання за умови його підписання
трьома представниками постачальника
(п. 4 Порядку);

- у разі несвоєчасної оплати
обумовлених даним порядком платежів
постачальник електричної енергії
проводить споживачу нарахування пені у
розмірі подвійної облікової ставник
НБУ, що діяла у період, за який
нараховується пеня, на суму боргу
здійснюються компенсаційні
нарахування на встановлений індекс
інфляції та три проценти річних за весь
час прострочення (п. 9 Порядку);

- розрахунки за перетоки реактивної
електричної енергії, перевитрату
договірних величин електроенергії та
потужності, нарахування по протоколам
порушень при користуванні електричною
енергією, пеня та інші платежі,
оформлені рахунками постачальника
електричної енергії, здійснюються
споживачем самостійно протягом 5-ти
операційних днів з дня отрмання
рахунків (п. 13 Порядку).

- Додаток № 3 - графік зняття засобів
обліку електричної енергії та перелік
об'єктів і точок комерційного обліку
(а.с. 236, а.с. 224-233);

- Додаток № 10 "Інформація про
підключення до автоматичного
частотного розвантаження (АЧР) ліній та
фідерів живлення струмоприймачів
споживача на 2011-2012 рр.".

08.08.2012 р. між сторонами було укладено
додаткову угоду до Договору, згідно
якої замінено Додаток № 10 "Інформація
про підключення до автоматичного
частотного розвантаження (АЧР) ліній та
фідерів живлення струмоприймачів
споживача на 2011-2012 рр." на Додаток № 10
"Інформація про підключення до
автоматичного частотного
розвантаження (АЧР) ліній та фідерів
живлення струмоприймачів споживача на
2012-2013 рр." (копія наявна у матеріалах
справи, а.с. 237-241);

- Додаток № 11 - порядок визначення
фактичної електричної потужності у
споживача (а.с. 242);

- Додаток № 12 - перелік
електронагрівальних установок (а.с. 243);

- Додаток № 12 - додаткова угода про
зонний облік електроенергії (а.с. 245);

- Додаток № 14 - особливі умови від 02.09.2011
р. та зі змінами від 22.08.2012 р. (а.с. 246-247).

В матеріалах справи наявні витяги про
встановлення роздрібних тарифів на
період з березня 2013 по січень 2014 р. (а.с.
252-262).

Постачальником електричної енергії за
період з березня 2013 р. по січень 2014 р.
було виконано договірні зобов'язання
по постачанню споживачу електричної
енергії на суму 27 620 302,98 грн..

Відповідачем в дотримання умов
Договору (з урахуванням додатків до
нього) було складено належним чином
оформлені відомості про фактичні
покази розрахункових приладів обліку
електричної енергії за період з
березня 2013 р. по січень 2014 р. (копії
наявні у матеріалах справи).

На підставі вищезазначених відомостей
сторонами були підписані та скріплені
їх печатками акти про обсяги спожитої
(переданої) споживачу електричної
енергії (копії наявні у матеріалах
справи).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були виставлені відповідачу
рахунки на оплату отриманої ним
електричної енергії, а саме № А0334 від
31.03.2013 р., № А0334 від 30.04.2013 р., №
А0334 від 31.05.2013 р., № А0334 від 30.06.2013 р., №
А0334 від 31.07.2013 р., № А0334 від 31.08.2013 р., №
А0334 від 30.09.2013 р., № А0334 від 31.10.2013 р., №
А0334 від 30.11.2013 р., № А0334 від
31.12.2013 р. та № А0334 від 30.01.2014 р. (копії
наявні в матеріалах справи, а.с. 24-34).

В порушення умов Договору відповідач
здійснив лише часткову оплату вартості
спожитої електричної енергії за період
з березня 2013 р. по січень 2014 р. включно, в
розмірі 5 475 025,15 грн.. Проведення
відповідачем оплат підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
меморіальних ордерів та платіжних
доручень (з урахуванням проплат
здійснених на підставі спільних
протокольних рішень про організацію
взаєморозрахунків за електроенергію
за рахунок коштів загального фонду
державного бюджету від 13.03.2013 р., від
12.04.2013 р., від 18.05.2013 р. та від 12.06.2013 р. за
платіжними дорученнями № 93 від 24.04.2013
р., № 98 від 23.05.2013 р., № 78 від 20.03.2013 р. та
банківською випискою від 01.07.2013 р.)

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами проводилась звірка
взаєморозрахунків за період з 01.03.2013 р.
по 01.02.2014 р. та було складено акт № б/н,
згідно якого станом на 31.01.2014 р. за
даними позивача за відповідачем
рахувалася заборгованість у розмірі 24
231 552,98 грн., за даними відповідача його
заборгованість перед позивачем
становить 22 145 277,83 грн..

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду з позовом (з
урахуванням прийнятих судом заяв №
05-13-02/216 від 27.02.2014 р. (вх. № 2613 від 03.03.2014
р.) та № 05-13-02/320 від
09.04.2014 р. (вх. № 4845 від 14.04.2014 р.)) про
стягнення з відповідача
29 314 847,05 грн. заборгованості, що виникла
внаслідок неналежного виконання
останнім укладеного між сторонами
Договору № 0334 від 02.09.2011 р. про
постачання електричної енергії за
період з березня 2013 р. по січень 2014 р., в
тому числі : 24 231 552,98 грн. основний борг, 3
834 729,88 грн. пені, 406 797,85 грн. інфляційні
нарахування, а також та 841 766,34 грн. 3%
річних та 246,53 грн. пені, 90,37 грн.
інфляційні нарахування, 56,53 грн. 3%
річних за несвоєчасну оплату вартості
реактивної електричної енергії.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного
кодексу України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
договору поставки.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. За приписами ст. 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна
сторона-постачальник, зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій сторони - покупцеві
товар, а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар і сплатити за
нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. (п. 1 ст. 692
Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. У
відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Статтею
193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України та ст. 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач належним чином виконав
зобов'язання за вищезазначеним
Договором на поставку електричної
енергії за період з березня 2013 р. по
січень 2014 р. на суму 27 620 302,98 грн..
Відповідач в порушення прийнятих на
себе зобов'язань за Договором та
приписів ст. 692 Цивільного кодексу
України отриману електричну енергію за
вищевказаний період оплатив частково,
а саме : у розмірі 5 475 025,15 грн.,
заборгованість останнього на момент
подання позову складала 22 145 277,83 грн..
Дана обставина підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
меморіальних ордерів та платіжних
доручень, а також актом звірки
взаєморозрахунків між сторонами, та не
заперечується представниками сторін.

Вище викладене дає суду підстави для
висновку, що в частині стягнення з
відповідача основного боргу в сумі 2 086
275,15 грн. позовні вимоги задоволенню не
підлягають, а в частині стягнення з
відповідача 22 145 277,83 грн., підтверджені
документально та нормами
матеріального права, відповідачем
визнаються, а тому в цій частині
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України. Відповідно до
ст. 230 Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
НБУ, за увесь час користування чужими
коштами, якщо інший розмір відсотків не
передбачено законом або договором (п. 6
ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2.1 Договору та 9 Порядку
розрахунків, який є невід'ємним
додатком до Договору визначено, що у
разі несвоєчасної оплати обумовлених
даним порядком платежів постачальник
електричної енергії проводить
споживачу нарахування пені у розмірі
подвійної облікової ставник НБУ, що
діяла у період, за який нараховується
пеня, на суму боргу здійснюються
компенсаційні нарахування на
встановлений індекс інфляції та три
проценти річних за весь час
прострочення

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996
р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (із змінами) розмір пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 3 834 729,88 грн. пені, суд
прийшов до висновку, що розмір вимог
позивача в цій частині є вірним
(розрахунок суми пені здійснено за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга:Еліт 8.1.5").

Розглянувши заявлене відповідачем
клопотання про зменшення розміру
штрафних санкцій, суд дійшов висновку,
що останнє є обґрунтованим та підлягає
задоволенню за наступного мотивування.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки (до якої
віднесено штраф і пеню) встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства і може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Стаття 233
Господарського кодексу України також
встановлює, що у разі, якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. Пункт 3 ст. 83 ГПК
України надає суду право у виняткових
випадках зменшувати розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Матеріали справи та надані
відповідачем пояснення свідчать про
те, що відповідач є підприємством
комунальної форми власності і надає
послуги водопостачання для населення,
бюджетних установ і організацій.
Джерелом розрахунків за спожитий
відповідачем електричну енергію є
розрахунки споживачів за надані
відповідачем послуги та субвенції з
бюджетів різних рівнів на погашення
різниці у тарифах на теплову енергію.

Згідно ст. 31 Закону України № 1875-ІV від
24.06.2004 р. "Про житлово-комунальні
послуги" (із змінами та доповненнями) у
разі встановлення органом місцевого
самоврядування тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
орган, який їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між встановленим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.

Відповідач посилається на те, що
заборгованість за отриману електричну
енергію в розмірі 22 145 277,83 грн. є
різницею у тарифах на послуги з
водопостачання та водовідведення, і до
цього часу йому з бюджету не
відшкодована. Застосування до
відповідача штрафних санкцій у розмірі
3 834 729,88 грн. може привести до погіршення
фінансового стану Комунального
підприємства "Кременчукводоканал"
Кременчуцької міської ради, яке
забезпечує життєво необхідними
послугами населення та соціальну сферу
в місті Кременчуці.

Згідно наданого відповідачем звіту про
фінансовий стан підприємства, останнє
знаходиться у важкому фінансовому
стані та несе збитки від реалізації
послуг по теплопостачанню : станом на
01.01.2014 року збитки склали 16 897,00 тисяч
гривень.

Враховуючи те, що обставини справи
свідчать про те, що підприємство -
відповідач знаходиться у скрутному
фінансовому стані, враховуючи статус
відповідача, який використовує
придбану електричну енергію виключно
для водопостачання та водовідведення
для потреб населення, бюджетних
установ та організацій, а також ступінь
виконання боржником зобов'язань за
договором, а також той факт, що дії
відповідача щодо несвоєчасного
виконання прийнятих на себе
зобов'язань за договором не мали
негативних наслідків у вигляді
збитків, у відповідності до ст. 233
Господарського кодексу України та
на підставі п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає за доцільне задовольнити
клопотання відповідача та з метою
захисту інтересів кредитора від
інфляційних процесів в економіці
зменшити розмір пені до 30%.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача пені підлягають
задоволенню в частині стягнення з
відповідача 1 150 418,96 грн. пені, в частині
стягнення з відповідача 2 684 310,92 грн.
пені у позові слід відмовити. При цьому
судом враховано зазначену у рішенні
від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 правову позицію
Конституційного Суду України, про те,
що наявність у кредитора можливості
стягувати із споживача надмірні
грошові суми як неустойку спотворює її
дійсне правове призначення, оскільки
із засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар та
джерело отримання невиправданих
додаткових прибутків.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку позовних вимог
щодо стягнення з відповідача
інфляційних нарахувань у розмірі 406 797,85
грн. та 3% річних у розмірі 841 766,34 грн. за
період з березня 2013 р. по січень 2014 р.,
суд прийшов до висновку, що вимоги
позивача відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України є
правомірними, а тому підлягають
задоволенню (розрахунок здійснено за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга:Еліт 8.1.5").

В частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача 246,53 грн. пені,
90,37 грн. інфляційних нарахувань та 56,53
грн. 3% річних за несвоєчасну оплату
останнім вартості реактивної
електричної енергії, суд приходить до
висновку, що останні підлягають
залишенню без розгляду за наступного
мотивування.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Неподання позивачем без поважних
причин необхідних для вирішення спору
та витребуваних господарським судом
матеріалів згідно з пунктом 5 статті 81
ГПК України є підставою для залишення
позову без розгляду. Як випливає із
приписів зазначеної правової норми,
суд може залишити позов без розгляду
при наявності наступних умов:
документи повинні бути витребувані
судом, ці документи є необхідними для
розгляду спору по суті і спір без них
вирішити неможливо, відсутні поважні
причини, в зв'язку з якими документи не
можуть бути подані.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у п. 2, п. 4
Постанови № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове
рішення", рішення господарського суду
має ґрунтуватись на повному
з'ясуванні такого : чи мали місце
обставини, на які посилаються особи, що
беруть участь у процесі, та якими
доказами вони підтверджуються; чи не
виявлено у процесі розгляду справи
інших фактичних обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору. Господарським судам
слід виходити з того, що рішення може
ґрунтуватись лише на тих доказах, які
були предметом дослідження і оцінки
судом.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом неодноразово вимагався від
позивача детальний розрахунок ціни
позову окремо в розрізі постачання
активної та реактивної електричної
енергії за умовами укладеного між
сторонами Договору № 0334 від 02.09.2011 р.
про постачання електричної енергії,
окремо вказавши розмір основного
боргу, пені, інфляційних нарахувань та
3% річних; провести звірку взаємних
розрахунків із відповідачем за
Договором, надавши суду акт звірки та
його документальне підтвердження (в
частині поставки електроенергії)
надати суду. При цьому акт звірки
повинен містити відомості по кожному
розрахунковому періоду окремо щодо
обсягу спожитої електричної енергії
(окремо - активної та реактивної), дати
та № відповідного акту на
підтвердження обсягу спожитої
електричної енергії, що передбачений
умовами Договором № 0334 від 02.09.2011 р. про
постачання електричної енергії,
розміру проведеної оплати (часткової
оплати) із зазначенням платіжного чи
розрахункового документу та
черговості зарахування такої оплати.

Позивач на момент винесення даного
рішення не надав суду детального
розрахунку ціни позову в розрізі
оплати реактивної електричної енергії
за умовами укладеного між сторонами
Договору № 0334 від 02.09.2011 р. про
постачання електричної енергії.

Враховуючи вищевикладене,
недостатність доказів для розгляду
спору по суті в частині позовних вимог
щодо стягнення з відповідача 246,53 грн.
пені, 90,37 грн. інфляційних нарахувань та
56,53 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату
останнім вартості реактивної
електричної енергії, а також
закінчення строку вирішення спору з
урахуванням ч. 3 ст. 69 ГПК України, є
підстави для залишення позову в цій
частині без розгляду.

За викладеного, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача 22 145
277,83 грн. основного боргу, 1 150 418,96 грн.
пені, 406 797,85 грн. інфляційних нарахувань
та 841 766,34 грн. 3% річних підтверджуються
як поданими доказами, так і матеріалами
справи, відповідачем не спростовані, а
тому в цій частині підлягають
задоволенню. В частині стягнення з
відповідача основного боргу в сумі 2 086
275,15 грн. та 2 684 310,92 грн. пені позовні
вимоги задоволенню не підлягають. В
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача 246,53 грн. пені, 90,37 грн.
інфляційних нарахувань та 56,53 грн. 3%
річних за несвоєчасну оплату останнім
вартості реактивної електричної
енергії останні підлягають залишенню
без розгляду.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, п. 5 ст. 81, 82-85, 89 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради (пров. Героїв Бресту, 35а, м.
Кременчук, 39602), р/р 2200 КФ АКБ
"Індустріалбанк", МФО 331304,
ідентифікаційний код юридичної особи
03361655 на користь Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго", м. Полтава в особі
Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук,
вул. 60 років Жовтня, 8) на р/р 4266 в
ПГРУ КБ Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401,
ідентифікаційний код юридичної особи
25717118 : 22 145 277,83 грн. основного боргу, 1 150
418,96 грн. пені, 406 797,85 грн. інфляційних
нарахувань, 841 766,34 грн. 3% річних.

Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

3. В частині стягнення з відповідача
основного боргу в сумі 2 086 275,15 грн. та
пені в сумі 2 684 310,92 грн.
відмовити.

4. В частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача 246,53 грн. пені,
90,37 грн. інфляційних нарахувань та 56,53
грн. 3% річних за несвоєчасну оплату
останнім вартості реактивної
електричної енергії позов залишити без
розгляду.

Повне рішення складене 12.05.2014 р..

СУДДЯ

О.В.КІВШИК

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.