ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

05 травня 2014 року
Справа № 913/628/14

Провадження №4/913/628/14

За позовом

Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу
"Дніпровська дирекція залізничних
перевезень", м. Дніпропетровськ

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
"Краснодонвугілля", м.Краснодон
Луганської області

про стягнення 15205 грн. 00 коп.

Суддя Старкова Г.М.

Секретар судового засідання Варакута
Р.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Зуєв С.В., довіреність
№138 від 26.03.2012.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
штрафу в розмірі 15 205 грн. 00 коп. за
неправильно зазначену масу вантажу у
вагоні №56971252, відправленому у вересні
2013 року Публічним акціонерним
товариством "Краснодонвугілля" за
накладною №53436200.

Представник відповідача подав суду
20.03.2014 лист №12/70 від 20.03.2014, в якому, з
посиланням на ст. 233 ЦК України, п. 3 ст. 83
ГК України, у зв'язку з тяжким
фінансовим становищем свого
підприємства а також з огляду на те, що
відповідач своїми діями не заподіяв
збитків іншим учасникам господарських
відносин, просить суд зменшити суму
штрафних санкцій за даним позовом.
Клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафу судом розглянуте та
долучене до матеріалів справи.

Представник відповідача подав суду
22.04.2014 лист № 12/113 від 18.04.2014,яким
просить суд перенести розгляд справи
на більш пізній термін, дане.
Клопотання відповідача про
перенесення розгляду справи на іншу
дату судом розглянуте та відхиляється
за необґрунтованістю. Даний лист
долучений до матеріалів справи.

Представник відповідача подав суду
05.05.2014 відзив на позовну заяву № 12/112
від 18.04.2014, в якому не погодився с
заявленими вимогами з підстав,
викладених у відзиві, та зокрема,
зазначає, що відносно відповідача
30.05.2012 порушено провадження у справі
про банкротство № 21/52б та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів. Відповідач, посилаючись на
ст.. 12 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», вважає, що
нарахування штрафу є неправомірним.

Виходячи з доводів за відзивом,
відповідач просить відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.
Вказаний відзив на позовну заяву судом
розглянутий та долучений до матеріалів
справи.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, витребувані
судом та надані представником
відповідача та позивача докази на
підтвердження своїх доводів, всебічно
і повно з'ясувавши всі обставини
справи, оцінивши докази, які мають
значення для вирішення спору,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року зі станції Краснодон
Донецької залізниці Публічне
акціонерне товариство
"Краснодонвугілля" здійснило
відправлення вагону № 56971252 з вантажем
«концентрат вугільний» за накладною №
53436200 на станцію призначення -
Запоріжжя- Ліве Придніпровської
залізниці, вантажоодержувачу - ПАТ
«Запорожкокс».

На станції призначення Запоріжжя- Ліве
Придніпровської залізниці було
проведено переважування маси вантажу у
вагонах, відправлених за вказаною
накладною.

За результатами переважування
встановлено, що фактична вага вантажу:

- у вагоні № 56971252 в накладній № 53436200
вказана маса вантажу нетто складає 69 000
кг фактично ж встановлено, що маса
нетто складає 72950 кг, що на 3950 кг більше,
ніж визначено у накладній та на 3950 кг
понад вантажопідйомності вагону.

Переважування здійснено за участю
представників станції і за
результатами складено комерційний акт
РА № 000363/1089 від 30.09.2013.

Згідно комерційного акту РА № 000363/1089
від 30.09.2013 вагон технічно справний,
бездвірний, поглиблень не має,
навантаження рівномірне на рівні
бортів, шапкообразна з натуральними
скосами, обертання навантаження не
порушені. Двері люка закриті, течі
вантажу немає.

Згідно з відповіддю станції Краснодон
Донецької залізниці на запит позивача
(телеграма № 588 від 15.01.2014) на станції
відправлення Красно дон контрольне
зважування вагону № 56971252 не
проводилось.

Оскільки відповідачем був припущений
факт невірного зазначення у накладній
маси вантажу, позивач нарахував штраф,
відповідно до положень ст. ст. 118, 122
Статуту залізниць України, у сумі 15205
грн. 00 коп., який просить стягнути на
свою користь.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав наведених у відзиві та
вказаних вище.

Оцінивши по матеріалам справи доводи
представників сторін у їх сукупності,
суд вважає позов обґрунтованим та
таким, що підлягає до задоволення
частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 908 ЦК України
перевезення вантажу здійснюється за
договором перевезення; загальні умови
визначаються цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 ЦК України,
укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складанням
транспортної накладної.

Згідно ч. 5 ст. 307 ГК України, умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями встановлюються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту
залізниць України (далі - Статут),
накладна - це основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил перевезення вантажів і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи -
одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств, які
користуються залізничним транспортом
(ст. 2 Статуту). На підставі цього
Статуту затверджені Мінтрансом
Правила перевезень вантажів, які є
обов'язковими для всіх юридичних осіб
(ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме
п.1.1. розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів", затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 21.11.2000 №644 (z0861-00) (у редакції
наказу Міністерства інфраструктури
України від 08.06.2011 № 138) (z0763-11)
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.06.2011 за № 765/19503 (далі - Правила
24.06.2011 за № 765/19503), а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). У відповідності до цих
Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, відправник
заповнює відповідні графи накладної
згідно з додатком 3 до цих правил. Маса
вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5
"Правила приймання вантажів до
перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за
№ 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
"Правила оформлення перевізних
документів", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за
№ 765/19503, своїм підписом підтверджує
представник відправника. Так,
правильність внесених відомостей до
вищевказаної накладної підтвердив
своїм підписом представник
відправника.

Згідно п. 28 "Правила приймання вантажів
до перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за
№ 861/5082, вантажі, завантажені
відправником у вагони відкритого типу
(платформи, напіввагони тощо), а у
даному випадку вагон №56971252 є
напіввагоном, приймаються залізницею
до перевезення шляхом візуального
огляду вагона, вантажу, його маркування
(у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні
без перевірки маси та кількості
вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України, залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

Згідно пояснень представника
відповідача контрольне переваження
вантажу за спірною накладною на
станції вантажовідправника не
проводилася.

Так, на станції призначенні Запоріжжя-
Ліве Придніпровської залізниці, при
переважуванні вагону на вагонних вагах
було виявлено, що маса вантажу
зазначена у накладній № 53436200 не
відповідає фактичній масі вантажу у
вагоні № 56971252. Відповідно до даного
факту був складений комерційний акт РА
№ 000363/1089 від 30.09.2013 (а.с. 9).

Пунктом 22 "Правила видачі вантажів",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за № 862/5083, передбачено,
що перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення.

Так, згідно Правил перевезення
вантажів, пункту 4, розділу 28 "Правила
складання актів" (зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за
№ 567/6855), комерційного акта РА № 000363/1089
від 30.09.2013 (а.с. 9). контрольне
переважування вагону № 56971252
проводилось на 150-тонних вагонних
вагах, тобто таким же самим способом,
яким цю масу було визначено на станції
відправлення.

Перевіркою було виявлено наступне:

- у вагоні № 56971252 в накладній № 53436200
вказана маса вантажу нетто складає 69 000
кг фактично ж встановлено, що маса
нетто складає 72950 кг, що на 3950 кг більше,
ніж визначено у накладній та на 3950 кг
понад вантажопідйомності вагону.

За даними фактами складено
комерційний акт РА № 000363/1089 від 30.09.2013
(а.с. 9).

Контрольне переважування проводилось
на справних повірених 150-тонних
вагонних вагах. В технічному та
комерційному відношенні вагон
технічно справний, бездвірний,
поглиблень не має, навантаження
рівномірне на рівні бортів,
шапкообразна з натуральними скосами,
обертання навантаження не порушені.
Двері люка закриті, течі вантажу немає.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст.129 Статуту (п.
3.23 Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.2002
за № 04-5/601 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею" (зі
змінами та доповненнями).

Згідно ст. 24 Статуту,
вантажовідправник несе
відповідальність за всі наслідки
невірності, неточності або неповноту
відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно із п.5.5 розділу 5 "Правил
оформлення перевізних документів",
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000 №644 (z0861-00) (у
редакції наказу Міністерства
інфраструктури України від 08.06.2011 № 138)
(z0763-11) зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503 (далі -
Правила 24.06.2011 за № 765/19503), якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту
залізниць України (457-98-п). Факт
неправильного зазначення відправником
указаних відомостей засвідчується
комерційним актом РА № 000363/1089 від
30.09.2013 (а.с. 9).

Згідно з ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць
України за неправильно зазначену в
накладній масу вантажу з відправника
стягується штраф в розмірі згідно із
ст. 118 Статуту залізниць / 5-кратна
провізна плата за всю відстань
перевезення/, а саме:

- провізна плата вагона № 56971252 в
накладній № 53436200 - 3041 грн. 00 коп., сума
штрафних санкцій - 3041 грн. 00 коп. х 5 = 15205
грн. 00 коп.

Сума штрафу складає 15205 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць
України залізниця має право перевірити
правильність відомостей про вантаж,
зазначених відправником у накладній на
станції відправлення, під час
перевезення та на станції призначення.

Тобто наведені норми свідчать про те,
що залізниця не зобов'язана перевіряти
дані, зазначені у накладних фактичним
даним при прийнятті вантажу до
перевезення.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства, повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем невірно вказані
відомості у накладній № 53436200, у зв'язку
з чим, відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту
залізниць України, позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Згідно усних пояснень представника
відповідача контрольне переваження
вантажу за спірною накладною на
станції вантажовідправника не
проводилася.

Згідно з відповіддю станції Краснодон
Донецької залізниці на запит позивача
(телеграма № 588 від 15.01.2014) на станції
відправлення Красно дон контрольне
зважування вагону № 56971252 не
проводилось.

Отже, позивачем переваження вантажу на
станції призначення Запоріжжя- Ліве
Придніпровської залізниці було
проведене контрольне переваження маси
вантажу, яке проводилося на вагонних
вагах (технічний паспорт ваг № 085), яких
проведена повірка 13.05.2013 та вказано, що
ваги придатні до переважування, що
підтверджено матеріалами справи
(а.с.10-11).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць
України передбачено право залізниці
перевіряти правильність відомостей,
зазначених у накладній та масу вантажу,
а не обов'язок. Також, відповідно до п.
3.15. роз'яснень Президії Вищого
господарського Суду України від 29.05.02 №
04-5/601 (із змінами і доповненнями) при
застосуванні статті 118 Статуту
залізниць штраф підлягає стягненню за
самий факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитки.

Щодо заяви відповідача про зменшення
розміру штрафу слід зазначити
наступне.

У застосуванні статей 118 та 122 Статуту
слід враховувати, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником зазначених
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитки.

Але, відповідно до частини 1 статті 230 ГК
України, штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України
встановлюється загальне правило про
те, що кредитор має право на стягнення
неустойки у всіх випадках порушення
боржником зобов'язання, незалежно від
того, виникли чи ні у зв'язку з цим
порушенням збитки на стороні
кредитора. Проте, частина 3 статті 551 ЦК
України передбачає можливість
зменшення за рішенням суду розмір
неустойки, що стягується з боржника за
порушення зобов'язання, якщо розмір
неустойки значно перевищує розмір
збитків. При цьому, відсутність чи
невисокий розмір збитків може бути
підставою для зменшення судом розміру
неустойки, що стягується з боржника.

Так, пунктом 1 ст. 233 ГК України
закріплено, що суд має право зменшити
розмір санкцій, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора. При
цьому, повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Аналогічна норма міститься й у п. 3 ст. 83
ГПК України, за якою господарський суд
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, суд має право, виходячи з
конкретних обставин справи, зменшити
розмір штрафних санкцій, але не
звільнити повністю боржника від їх
сплати.

Також слід визначити, що відповідач є
збитковим підприємством та
знаходиться у тяжкому фінансовому
стані.

Так, із наданих відповідачем доказів
вбачається, що товариство є вугільним
підприємством, знаходиться в тяжкому
фінансовому стані та має
заборгованість зі сплати обов'язкових
податків та зборів.

Враховуючи наведене та те, що
відповідач знаходиться тяжкому
фінансовому стані, підприємство
відповідача - Публічне акціонерне
товариство "Краснодонвугілля" є
підприємством вугільної
промисловості. Згідно звіту про
фінансові результати за 2013 рік -
підприємство відповідача перебуває у
складному фінансовому становищі, яке
за 9 місяців 2013 ріку понесло збитки у
сумі 953 061 тис. грн. та є збитковим.
Відповідач належним чином виконує
обов'язки вантажовідправника, оскільки
невірне зазначення маси вантажу у
накладній №51080117 є одиничним випадком
протягом року. Невірне зазначення маси
вантажу у вказаній накладній
відповідачем є винятковим. Розмір
штрафу за невірне зазначення
відомостей у накладній № 53436200 є
занадто великим, тому сплата штрафу у
повному обсязі значно погіршить стан
підприємства відповідача, тому суд
вважає за доцільне застосувати ст.233 ГК
України та зменшити розмір штрафу до 9123
грн. 00 коп. (3041,00 грн. .х3).

У стягненні решти суми позовних вимог
слід відмовити.

Доводи відповідача, викладені у
відзиві на позовну заяву судом,
відхиляється судом за
необґрунтованістю, з огляду на
наступне.

Згідно пояснень відповідача відносно
підприємства відповідача- ПАТ
«Краснодонвугілля» з 30.05.2012 порушено
провадження у справі № 21/52б про
банкрутство та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до статей 1,12 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(надалі- Закон) мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, а також
припинення заходів, спрямованих на
забезпечення виконання цих зобов'язань
та зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію. Протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів не нараховуються неустойка
(штраф, пеня), не застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Згідно із п. 17 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України N15 від
18.12.2009 "Про судову практику в справах
про банкрутство .за змістом статті 12
Закону мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію; їх
виконання для боржника є обов'язковим,
але пеня, штраф та інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), що застосовуються до
платника податків за порушення
податкового законодавства, не
нараховуються, оскільки ця норма
визначає конкретний проміжок часу,
який відповідає строку дії мораторію
на задоволення вимог кредиторів.

Дія мораторію поширюється лише на
задоволення вимог конкурсних
кредиторів.

Суд вважає, що стягнення штрафу за
невірно вказану масу вантажу в вагоні
ні є фінансовою санкцією за
невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань зі сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) і є поточним
зобов'язанням виниклим після введення
мораторію.

Порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.

Що стосується зобов'язань поточних
кредиторів, то за цими зобов'язаннями
згідно із загальними правилами
нараховується неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові
та економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, які забезпечують
належне виконання основного і є
похідними від нього.

Таким чином, оскільки мораторій не
зупиняє виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після його
введення, то не припиняє і заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Тому нарахування
санкцій, застосування заходів
забезпечення за невиконання
зазначених зобов'язань та примусове
стягнення на підставі виконавчих
документів коштів на виконання таких
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
штрафних санкцій, ґрунтується на
законі.

За таких обставин, суд вважає за
можливе зменшити суму штрафу, у зв'язку
з чим задовольнити позовні вимоги
частково у розмірі 9123 грн. 00 коп. з
покладенням судових витрат на
відповідача.

Суд вважає, вина відповідача у
неправильному зазначенні відомостей у
накладній є такою, що підтверджена
матеріалами справи, тому позов
підлягає задоволенню частково з
віднесенням на відповідача, у
відповідності із ст. 49 ГПК України,
витрати зі сплати судового збору в сумі
1827 грн. 00 коп.

У судовому засіданні 05.05.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини
рішення.

Відповідно до ст.ст. 44,49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 1827 грн. 00 коп. покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.551, 908 ЦК України, ст. 233 ГК України, ст.
ст. 22, 24, 44, 49, п.3 ст.83, ст.ст.82-85 ГПК
України, суд

в и р і ш
и в:

1. Позов Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу
"Дніпровська дирекція залізничних
перевезень" до Публічного акціонерного
товариства "Краснодонвугілля" про
стягнення 15205 грн. 00 коп. задовольнити
частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Краснодонвугілля", вул.
Комсомольська,5, м. Краснодон
Луганської області, на
користь Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", пр. Карла
Маркса, 108, м. Дніпропетровськ, в особі відокремленого
підрозділу "Дніпровська дирекція
залізничних перевезень", пр. Карла
Маркса,108, м. Дніпропетровськ, штраф у
розмірі 9123 грн. 00 коп., витрати зі сплати
судового збору у сумі 1827 грн. 00 коп.,
видати на виконання наказ позивачу
після набрання рішенням законної сили.

3.У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Відповідно до ст. 92 Господарського
процесуального кодексу України
рішення може бути оскаржено до
апеляційної інстанції протягом
десятиденного строку.

Повне рішення складено і підписано -
07.05.2014.

Суддя
Г.М. Старкова