м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4698/14 10.04.14
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Київенерго";
до Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва;
про стягнення 166 152,72 грн.
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: Решетниченко
О.С., представник, довіреність № 64-3389
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.03.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/4698/13, розгляд справи
призначено на 10.04.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача 159 403,35 грн. боргу за
спожиту теплову енергію, 685,92 грн.
інфляційної складової боргу та 6 063,45
грн. 3% річних у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором № 621731 від 01.03.2006 р. на
постачання теплової енергії у гарячій
воді за період з 01.09.2011 р. по 01.01.2014 р.
У судове засідання 10.04.2014 року
представник позивача не з'явився, хоча
про час та дату судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення 27.03.2014
Представник відповідача у судовому
засіданні 10.04.2014 року подав клопотання,
згідно якого останній визнає
заборгованість перед позивачем за
використану теплову енергію за
договором № 621731 від 01.03.2006 року за
період з 01.09.2001 року по 01.01.2014 р. у
розмірі 159 403,35 грн.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка представника
позивача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.
Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представника відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-
Між Акціонерною енергопостачальною
компанією "Київенерго", яка була
перейменована на Публічне акціонерне
товариство "Київенерго", (постачальник)
та Державним комунальним
підприємством по утриманню будівель,
споруд та Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва
(споживач) був укладений договір на
постачання теплової енергії у гарячій
воді № 621731 від 01.03.2006 р., відповідно до
умов якого постачальник зобов'язується
виробити та поставити теплову енергію
споживачу для потреб опалення та
гарячого водопостачання, а споживач
зобов'язується отримати її та оплатити
відповідно до умов, викладених у даному
Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором енергопостачання.
У відповідності до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Пунктом 2.1 договору визначено, що при
виконанні умов даного договору, а також
при вирішенні всіх питань, що
необумовлені цим договором, сторони
зобов'язуються керуватися тарифами,
затвердженими Київською міською
державною адміністрацією (КМДА), чинним
законодавством України, правилами
користування тепловою енергією,
нормативними актами з питань
користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії.
Згідно з п. 2.2.1 договору, постачальник
зобов'язується безперебійно постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на межу балансової належності із
споживачем (додатки 3, 4) для потреб
опалення - в період опалювального
сезону; для потреб опалення - в період
опалювального сезону; для гарячого
водопостачання - протягом року, згідно
з заявленими споживачем величинами
приєднаного теплового навантаження,
зазначеними в додатку 1 до даного
Відповідно до п. 2.3.1 вищезазначеного
договору, споживач зобов'язується
дотримуватись кількості споживання
теплової енергії за кожним параметром
в обсягах, які визначені у додатку 1, не
допускаючи їх перевищення; своєчасно
оплачувати вартість спожитої теплової
енергії в терміни та за тарифами,
зазначеними у додатку 2 до цього
У відповідності до п. 4. додатку № 2 до
договору, дата зняття споживачем
показників будинкових приладів обліку
- по 25 число поточного місяця;
Пунктом 8. додатку № 2 до договору
визначено, що у разі відсутності у
споживача будинкових комерційних
приладів обліку, кількість спожитої
ним теплової енергії в розрахунковому
періоді визначається:
- на опалення - як множення
кількості годин споживання теплової
енергії за місяць на величину
годинного теплового навантаження,
зазначеного в додатках 1, 6, 7 з
урахуванням середньомісячної
температури теплоносія;
- на гаряче водопостачання - як
множення кількості діб споживання за
місяць на величину добового теплового
навантаження, зазначеного в додатках 1,
6, 7 з урахуванням середньомісячної
температури теплоносія.
Згідно з п. 10. додатку № 2 до договору,
споживач щомісячно забезпечує не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим оплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на транзитний рахунок ГІОЦ
КМДА та до 25 числа поточного місяця
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями, на
рахунок постачальника згідно з його
Позивач в обґрунтування позовних вимог
надав суду належним чином завірені
копії облікових карток відповідача за
період з вересня 2011 р. по січень 2014 р. та
відомостей обліку споживання теплової
енергії за спірний період. Загальна
вартість спожитої відповідачем
теплової енергії за період з вересня 2011
р. по січень 2014 р. становила 601 218,78 грн.
Позивач у своїй позовній заяві
зазначає, що ним були належним чином
виконані зобов'язання за договором №
621731 від 01.03.2006 р. та додатками до нього,
тоді як відповідач свої зобов'язання
щодо оплати за спожиту теплову енергію
виконав частково на суму 439 865,20 грн., у
зв'язку з чим станом на 01.01.14 р. у нього
виникла заборгованість у розмірі 159 403,35
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України
визначено, що договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
З наданих суду доказів вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, зауважень щодо
відпуску теплової енергії від
відповідача не надходило, тоді як
відповідач у визначений договором №
621731 від 01.03.2006 р. та додатками до нього
строк оплату за спожиту теплову
енергію здійснив не повністю.
Представник відповідача у судовому
засіданні 10.04.2014 року подав клопотання,
згідно якого останній визнає
заборгованість перед позивачем за
використану теплову енергію за
договором № 621731 від 01.03.2006 року за
період з 01.09.2001 року по 01.01.2014 р. у
розмірі 159 403,35 грн.
За таких обставин, враховуючи те, що
наявні у справі матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення 159 403,35 грн. основного боргу, а
відповідач в установленому законом
порядку обставини, які повідомлені
позивачем, не спростував, розміру
позовних вимог не оспорив та не довів
суду належними і допустимими доказами
належного виконання ним своїх
зобов'язань, позов Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
щодо стягнення з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва суми основного боргу за
договором № 1630548 від 01.05.2001 р. на
постачання теплової енергії у гарячій
воді та додатками до нього у розмірі 159
403,35 грн., визнається судом таким, що
підлягає задоволенню.
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" просить суд також стягнути
з відповідача 685,92 грн. інфляційної
складової боргу та 6 063,45 грн. трьох
відсотків річних у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за договором.
Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.
Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.
Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора, яке він може реалізувати, а
може від нього відмовитися. Якщо
кредитор приймає рішення вимагати
сплати суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення незалежно від того, чи був
в якійсь період індекс інфляції менше
одиниці (тобто мала місце не інфляція, а
дефляція), а отже, сума боргу в цьому
періоді зменшується.
Таким чином, оскільки матеріалами
справи підтверджується прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором, то з нього,
на підставі статті 625 Цивільного
кодексу України, за розрахунком
позивача, перевіреним судом,
підлягають стягненню 685,92 грн.
інфляційної складової боргу та 6 063,45
грн. трьох відсотків річних.
Враховуючи вищенаведене, позов
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" підлягає задоволенню
Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись
ст. 32, 33, 44, 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Публічного акціонерного товариства
п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста три)
грн. 35 коп. основного боргу, 685 (шістсот
вісімдесят п'ять) грн. 92 коп.
інфляційної складової боргу, 6 063 (шість
тисяч шістдесят три) грн. 45 коп. трьох
відсотків річних та 3 323 (три тисячі
триста двадцять три) грн. 05 коп. витрат
на сплату судового збору. Видати наказ.
3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата
складання рішення 05.05.2014 р.