ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р.Справа № 922/1013/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного
прокурора Харківської області м.
Харків в інтересах держави в особі
в інтересах держави в особі
1.Управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківської області,
м. Харків 2.Хролівського виправного
центру управління Державної
пенітенціарної служби України в
Харківській області (№140) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грандбудукраїна",
м. Харків про стягнення коштів за
участю представників сторін:

позивача (Державна пенітенціарна
служба України в Хо) - Рогачевська С.А.,
за дов.№22/14-1227 -Бр/99-14 від 07.04.2014 року ,

позивача (Хролівський виправний центр
управління Державної пенітенціарної
служби України в Хо (№ 140)) - Прохватило
М.Г., за дов.№02/2014 від 08.04.2014 року

відповідача - не з'явився.

прокурор - Панова М.С., посвідчення
№015274 від 18.02.13р.

ВСТАНОВИВ:

Харківський міжрайонний прокурор
Харківської області м. Харків в
інтересах держави в особі 1.Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Харківської області,
м.Харків, 2.Хролівського виправного
центру управління Державної
пенітенціарної служби України в
Харківській області (№140) звернувся до
господарського суду із позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грандбудукраїна", в
якій просить суд стягнути з
відповідача 179 818,26 грн. основного
боргу, пені в сумі 11 656,16грн.,
посилаючись на укладення між
Хролівським виправним центром та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Грандбудукраїна"
договору № Г-6 на використання праці
засуджених на контрагентському
об'єкті.

Як вказує прокуратура в позовній заяві
за умовами зазначеного договору
Хролівський виправний центр
зобов'язується виконати на об'єктах
відповідача роботи
загальногосподарського характеру в
період з 13.06.2012р. по 31.12.2013р. силами
засуджених виправного центру в
кількості 60 осіб з заробітною платою за
кожний відпрацьований місяць не нижче
1102 грн. кожній особі.

Також прокуратура зазначає, що
позивачем належним чином виконано
договірні зобов'язання, а саме надано
робочу силу з числа засуджених, що
підтверджується актами виконання
робіт, які складені та підписані
сторонами 30.06.2012р., 31.07.2012р., 31.08.2012р.,
30.09.2012р., 31.10.2012р., 30.11.2012р., та 28.12.2012р., про
те відповідач свої зобов'язання щодо
оплати наданих послуг, не здійснив в
повному обсязі, вказані обставини
стали причиною звернення прокуратури з
відповідним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду від 21.03.2014
року порушено провадження у справі
№922/1013/14, розгляд справи призначено на
10.04.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 10.04.2014
року, у зв'язку із неявкою в судове
засідання представника відповідача,
невиконанням вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі
№922/1013/14, розгляд справи відкладено до
22.04.2014 року.

Прокурор в судовому засіданні
підтримує заявлені позовні вимоги в
повному обсязі та просить суд їх
задовольнити.

Представники 1-го та 2-го позивача в
судовому засіданні підтримують
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 22.04.2014 року не з'явився,
документів витребуваних судом не
надав, ухвала суду від 21.03.2014р., яка була
направлена за адресою відповідача, що
зазначена в позовній заяві та у витягу
з ЄДРПОУ, повернулась до
господарського суду з приміткою пошти
"за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до підпункту 3.9.1 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом справи у разі виконання
останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до ст. 75
ГПК України.

З*ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
прокуратури та позивачів, всебічно та
повно дослідивши надані учасником
судового процесу докази, суд встановив
наступне.

Між Хролівським виправним центром
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№140) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ГРАНДБУДУКРАЇНА»
13.06.2012 укладено поговір № Г-86 на
використання праці засуджених на
контрагентському об'єкті.

За умовами п. 1.1 зазначеного договору
Хролівський виправний центр
зобов'язується виконати на об'єктах TOB
«ГРАНДБУДУКРАЇНА» роботи
загальногосподарського характеру в
період з 13.06.2012 по 31.12.2012 силами
засуджених виправного центру в
кількості 60 осіб з заробітною платою за
кожний відпрацьований місяць не нижче
1102 грн. кожній особі.

Відповідно до п. 3.2 TOB «ГРАНДБУДУКРАЇНА»
забезпечує трудову зайнятість
засуджених, гарантує оплату виконаних
робіт, але не нижче рівня мінімальної
заробітної плати в Україні на момент
виконання робіт за місячну норму часу
та згідно п. 4.1 TOB «ГРАНДБУДУКРАЇНА»
перераховує заробітну плату
засуджених на розрахунковий рахунок
Хролівського виправного центру, не
пізніше 10 числа наступного місяця. Факт
виконання робіт за договором
підтверджується актом виконаних робіт,
який підписується сторонами.

Як. вбачається із матеріалів справи
Хролівським виправним центром
належним чином виконані договірні
зобов'язання, зокрема надано робочу
силу з числа засуджених, що
потверджується актами виконання робіт,
які складені та підписані сторонами
30.06.2012р., 31.07.2012р., 31.08.2012р., 30.09.2012р.,
31.10.2012р., 30.11.2012р. та 28.12.2012р.

Так, згідно акту виконання робіт за
договором від 30.06.2012 та табелю
використання робочого часу за червень
2012 року встановлено, що послуги з
12.06.2012р по 30.06.2012р. надані в повному
обсязі, ціна виконаних робіт становить
25 091,78 грн.

Згідно акту від 31.07.2012 та табелю за
липень 2012 року надано послуги з 01.07.2012
по 31.07.2012 на загальну суму 57 845,29 грн., за
актом від 01.08.2012 та табелю за серпень 2012
року виконано роботи з 01.08.2012 по 17.08.2012
на загальну суму 43 408,05 грн., за актом від
30.09.2012 та табелю за вересень 2012 року
виконано роботи з 01.09.2012 по 30.09.2012 на
загальну суму 31 236,66 грн., за актом від
31.10.2012 та табелю за жовтень 2012 року
виконано роботи з 01.10.2012 по 31.10.2012 на
загальну суму 37 070,04 грн., за актом від
30.11.2012 та табелю за листопад 2012 року
виконано роботи з 01.11.2012 по 30.11.2012 на
загальну суму 39 168,62 грн. та за актом від
01.12.2012 та табелю за грудень 2012 року
виконано роботи з 01.12.2012 по 12.2012 на
загальну суму 31 089,60 грн.

Вказані акти підписані сторонами
договору без зауважень. Станом на 14.02.2014
ТОВ «ГРАНДБУДУКРАЇНА» здійснила лише
часткову оплату виконаних робіт, чим
порушила умови договору № Г-86.

В свою чергу відповідач свої
зобов'язання за умовами Договору в
частині сплати грошових коштів за
виконані роботи сплачував несвоєчасно
та не в повному обсязі, внаслідок чого
станом на 14.02.2014 року за ним рахується
заборгованість у розмірі 179 818,26грн.

13.02.2014 року відповідачу позивачем була
направлена вимога-претензія про сплату
виниклої заборгованості (копії
містяться в матеріалах справи), яка
була залишена без задоволення та
відповіді.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості за надані
послуги не сплатив та не надав суду
жодних доказів, які б спростовували
суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
заборгованості, а також, враховуючи, що
відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, позовні
вимоги прокурора в сумі 179 818,26 грн., суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно з ч.6. ст. 232 Господарсько Кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2. договору передбачено
відповідальність у вигляді пені за
порушення строків оплати в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Враховуючи, що сума боргу в частині
стягнення пені відповідачем не
оспорена, відповідач не надав суду
доказів про погашення суми боргу, суд
вважає позовні вимоги прокурора в
частині стягнення пені в сумі 11 656,16 грн.
обґрунтованими, такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Крім того господарський суд ,
розглянувши заяву прокурора про
забезпечення позову суд визнає її не
обґрунтованою та такою, що не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову", особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних
вимог, передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних
обставин, з якими пов'язується
застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для
задоволення відповідної заяви.

Зі змісту позовної заяви та доданих до
неї документів суд не вбачає будь яких
підстав забезпечення позову,
передбачених ст. 66 ГПК України, та
прокурором не доведено належними
доказами, що невжиття таких заходів
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в
задоволенні заяви прокурора про вжиття
заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст.
1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 66,67, 77, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грандбудукраїна"
(61057, м.Харків, вул. Гоголя, буд.5, ) на користь Хролівського
виправного центру управління
Державної пенітенціарної служби
України в Харківській області (№ 140)
(адреса: вул. Червоноармійська, 8, с
Хролі, Харківський район, Харківська
область, 62480, ) суму
основного боргу у розмірі179 818,26грн.,
пені в сумі 11 656,16грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грандбудукраїна"
(61057, м.Харків, вул. Гоголя, буд.5, ) на користь державного
бюджету України (одержувач: УДКС у
Дзержинському районі м. Харкова
Харківської області, код одержувача
37999654, Банк одержувача ГУ ДКСУ у
Харківській області, МФО 851011, р/р
3003) - судовий збір в сумі 3 829,49 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.04.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк