номер провадження справи 24/28/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014
Справа № 908/802/14

за позовом: товариство з обмеженою
відповідальністю "Еколіс" (вул.
Овнатаняна, буд. 22А, кім. 304, м. Донецьк,
83017)

до відповідача: публічне акціонерне
товариство "Запоріжтрансформатор"
(Дніпропетровське шосе, б. 3, м.
Запоріжжя, 69600)

про стягнення 484 362,17 грн.

суддя
Азізбекян Т.А.

У засіданні приймали участь
представники:

від позивача: Доргова Г.В., довіреність
від 26.03.2014р.

від відповідача: Алексієнко К.А.,
довіреність від 03.03.2014р. № 1/05-а

СУТЬ СПОРУ:

12.03.2014р. до господарського суду
Запорізької області звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю "Еколіс" з позовною
заявою до публічного акціонерного
товариства "Запоріжтрансформатор" про
стягнення з відповідача 531 707,53 грн., з
яких 414 922,67 грн. основного боргу, 99 850,96
грн. пені, 9 239,14 грн. 3% річних та 7 694,76 грн.
інфляції.

Ухвалою від 12.03.2014р. судом порушено
провадження у справі № 908/802/14,
присвоєно провадженню номер 24/28/14,
справу призначено до розгляду на
07.04.2014р. У сторін витребувані документи,
які необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи.

Ухвалою від 07.04.2014р. розгляд справи
відкладений на 06.05.2014р. В судовому
засіданні 06.05.2014р. оголошено перерву до
15.05.2014р.

Заявою від 17.04.2014р., яка надійшла на
адресу суду 30.04.2014р., позивач зменшив
розмір позовних вимог у зв'язку з
допущеною помилкою в розрахунках
штрафних санкцій. Просить суд стягнути
з відповідача 484 362,17 грн., з яких: сума
основного боргу - 414 922,67 грн., пеня - 37 103,17
грн., інфляційне збільшення суми
основного боргу - 21 212,96 грн., три
проценти річних від суми основного
боргу -11 123,37 грн.

Заява подана в порядку ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України та прийнята судом.

Таким чином, предметом розгляду спору є
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача 484 362,17 грн.

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

У засіданні суду 15.05.2014р. оголошено
рішення.

Позивач вимоги підтримав у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог та
зазначив, що 07.12.2009р. між сторонами
укладений договір поставки від 07.12.2009р.
№ МS000315, на виконання умов якого
позивач поставив відповідачу товар на
загальну суму 837 483,70 грн. Відповідач
свої зобов'язання щодо оплати
отриманого товару виконав частково в
сумі 422 561,03 грн. Таким чином сума
основного боргу становить 414 922,67 грн. За
порушення строків оплати відповідачу
нараховано 37 103,17 грн. пені, 21 212,96 грн.
інфляції та 11 123,37 грн. 3% річних. Просить
суд позов задовольнити.

Відповідач не заперечує наявність
заборгованості в частині основного
боргу за договором поставки від 07.12.2009р.
№ МS000315 в розмірі 414 922,67 грн. Проте,
проти заявлених вимог в частині
стягнення пені, інфляції та 3% річних
заперечує та вказує на те, що позивачем
невірно визначено періоди, за які
підлягають сплаті пеня, 3% річних,
інфляційні витрати та відповідно
допущено помилки при їх розрахунку .
Крім того, відповідач вважає, що
заявлені до відшкодування витрати на
оплату послуг адвоката є завищеними.
Також відповідач просить суд зменшити
розмір штрафних санкцій до суми, яка не
перевищує 5 000,00 грн., оскільки
підприємство перебуває у вкрай тяжкому
фінансовому стані.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.2009р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Еколіс"
(Постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Запоріжтрансформатор» (Покупець)
укладено договір поставки № МS000315 з
додатковими угодами до нього, за
умовами якого Постачальник
зобов'язався поставити половник
хвойних порід 2-3 сорту. Загальна
кількість товару, номенклатура,
асортимент, ціна за одиницю
встановлюється у специфікаціях.

Відповідно до п. 5.3. договору, Покупець
оплачує товар (товари) в наступ ному
порядку: відстрочка платежу протягом 30
календарних днів з моменту поставки
товару на склад Покупця, якщо інше не
передбачено в специфікаціях до даного
договору.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України (ГК України),
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватись від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України (ЦК України) з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить
Господарський кодекс України, п. п. 1, 7
ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За приписами ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь - який час.
Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору, у період з
01.01.2013р. по 20.08.2013р. ТОВ «Еколіс»
здійснено поставку товару відповідачу
на загальну суму 837 483,70 грн., про що
свідчать видаткова накладна № 4 від
01.01.2013р.на суму 25 048,25 грн., видаткова
накладна № 119 від 08.02.2013р. на суму 120 480,00
грн., видаткова накладна № 241 від
05.04.2013р. на суму 132 363,88 грн.; видаткова
накладна № 302 від 27.04.2013р. на суму 44 668,90
грн.; видаткова накладна № 316 від
12.05.2013р. на суму 140 515,62 грн.; видаткова
накладна № 361 від 02.06.2013р. на суму 41 151,50
грн.; видаткова накладна № 394 від
11.06.2013р. на суму 138 897,04 грн.; видаткова
накладна № 433 від 02.07.2013р. на суму 97 098,05
грн.; видаткова накладна № 473 від
22.07.2013р. на суму 42 146,00 грн.; видаткова
накладна № 533 від 20.08.2013р. на суму 37 797,50
грн.; видаткова накладна № 535 від
20.08.2013р. на суму 17 316,96 грн.

Встановлено, що відповідач свої
зобов'язання щодо оплати отриманого
товару виконав частково в сумі 422 561,03
грн., що підтверджується банківською
випискою по рахунку № 8 від 27.05.2013
р; банківською випискою по рахунку №
8 від 11.06.2013 р. та банківською
випискою по рахунку № 8 від 26.07.2013
р.

Решта вартості товару відповідачем не
оплачена, внаслідок чого суму
основного боргу ПАТ
«Запоріжтрансформатор» перед ТОВ
«Еколіс» за договором поставки від
07.12.2009р. № МS000315 становить 414 922,67 грн.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави
та умови припинення зобов'язання.

Зобов'язання відповідача оплатити
отриманий товар не припинено.

Відповідач оплату за отриманий товар
не довів, суму основного боргу в
розмірі 414 922,67 грн. визнав у повному
обсязі, тому вимоги позивача про
стягнення з відповідача 414 922,67 грн.
основного суд визнає документально
підтвердженими, нормативно
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, одним з наслідків порушення
зобов'язання є оплата неустойки
(штрафу, пені) - визначеної законом чи
договором грошової суми, що боржник
зобов'язаний сплатити кредитору у
випадку невиконання чи неналежного
виконання зобов'язання, зокрема у
випадку прострочення виконання.

За приписами ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п. 6.3.1.1 договору № М5000315
від 07.12.2009р., за прострочення виконання
зобов'язань за договором винна Сторона
сплачує іншій Стороні пеню в розмірі 0,1%
від ціни невиконаного зобов'язання за
кожен день прострочення.

При цьому п. 6.3.1.2 договору обмежує пеню
за порушення грошового зобов'язання за
договором розміром і порядком,
передбачених законом.

Позивачем заявлено до стягнення пеня в
сумі 37 103,17 грн. за загальний період з
02.02.2013р. по 23.04.2014р.

Відповідно до вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на період, за який
сплачується пеня.

Факт прострочення платежу за
поставлений товар згідно договору від
07.12.2009р. матеріалами справи доведено.
Судом перевірено та визнано вірним
наданий позивачем розрахунок пені на
загальну суму 37 103,17 грн., який здійснено
по кожній видатковій накладній за
період з 02.02.2013р.по 23.04.2014р.

Разом з тим, п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає право господарського суду
при прийнятті рішення зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки,
яка підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідачем надано суду звіт про
фінансовий стан (баланс) ПАТ
«Запоріжтрансформатор» на 31.12.2013р., з
аналізу якого вбачається, що
підприємство відповідача перебуває у
вкрай тяжкому фінансовому стані,
поточні невиконані фінансові
зобов'язання відповідача перевищують
поточні оборотні активи відповідача
більш як в 5,5 разів.

За таких обставин суд знаходить за
можливе зменшити розмір пені, яка
підлягає стягненню, до суми 18 551,59 грн.

Крім того, позивачем заявлені вимоги
про стягнення з відповідача 11 123,37 грн. 3%
річних за період з 02.02.2013р. по 23.04.2014р. та
21 212,96 грн. інфляції.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також 3 % річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлено інший розмір
відсотків.

За розрахунком позивача, розмір 3%
річних за загальний період з 02.02.2013р. по
23.04.2014р. становить 11 123,37 грн. Вимоги в
цій частині є доведеними та
задовольняються судом.

Перевіривши правильність здійсненого
позивачем розрахунку інфляційних
втрат за допомогою юридичної
інформаційно-пошукової системи
"Законодавство", суд звертає увагу, що
за деякий період позивачем сума втрат
від інфляції завищена (оскільки
позивачем при розрахунках інфляційних
витрат не були застосовані встановлені
індекси інфляції, показник яких, був
менше 100%), а у деякий період, навпаки,
занижена. Проте, загальна сума інфляції
не перевищує загальної суми, яка
заявлена до стягнення. Тому, суд
задовольняє в повному обсязі позовні
вимоги в частині стягнення інфляції в
сумі 21 212,96 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір у справі в сумі 9 687,24 грн.
відноситься на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 45, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Запоріжтрансформатор»
(Дніпропетровське шосе, б. 3, м.
Запоріжжя, 69600, ,
розрахунковий рахунок 1139 в філії
ПАТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя, МФО 300528,
ІПН 40, Свід-во № 11045401) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Еколіс» (вул.
Овнатаняна, буд. 22А, кім. 304, м. Донецьк,
83017, , поточний рахунок
8 в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» к.
Київ, МФО 380805, ІПН 31, Свід-во №
100242884) - 414 922 (чотириста чотирнадцять
тисяч дев'ятсот двадцять дві) грн. 67 коп.
основного боргу, 18 551 (вісімнадцять
тисяч п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 59 коп.
пені, 21 212 (двадцять одна тисяча двісті
дванадцять) грн. 96 коп. інфляції, 11 123
(одинадцять тисяч сто двадцять три) грн.
37 коп. 3% річних, 9 687 (дев'ять тисяч
шістсот вісімдесят сім) грн. 24 коп.
судового збору .

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Т.А. Азізбекян

Повне рішення складено 15.05.2014р.