ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.04.2014
Справа № 905/1300/14

Суддя господарського суду Донецької
області Мирошниченка Я.С., розглянувши
матеріали

за позовом: Комунального підприємства
"Тепломережа", м.Донецьк

до відповідача: Державного
підприємства "Донецька вугільна
енергетична компанія", м.Донецьк

про стягнення заборгованості у
розмірі 241639,35 грн., з яких 150597,8 грн. -
сума заборгованість за спожиту теплову
енергію за період з 01.10.2013р. по 01.02.2014р.,
89605,70 грн.- пеня, 758,15 грн. - 3% річних, 677,70
грн. інфляційні втрати

За участю представників сторін:

від позивача: Осуховська І.М., за
довіреністю

від відповідача: Матюхіна І.Г., за
довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Тепломережа",
м.Донецьк звернулось до господарського
суду з позовом до Державного
підприємства "Донецька вугільна
енергетична компанія", м.Донецьк про
стягнення заборгованості у розмірі
241639,35 грн., з яких 150597,8 грн. - сума
заборгованість за спожиту теплову
енергію за період з 01.10.2013р. по 01.02.2014р.,
89605,70 грн.- пеня, 758,15 грн. - 3% річних, 677,70
грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
умов укладеного договору про поставку
теплової енергії №724/1113 від 01.10.2013р.,
позивач зобов'язався поставляти
теплову енергію в приміщення
відповідача, а відповідач зобов'язався
оплачувати отриману теплову енергію за
встановленими тарифами в строки,
передбачені договором. Відповідач свої
зобов'язання не виконав в повному
обсязі, в результаті чого за ним за
період з 01 жовтня 2013р. по 01 лютого 2014р.
утворилась заборгованість у розмірі
150597,8 грн.

Крім того, Позивач просить суд
стягнути з Відповідача, пеню у розмірі
89605,70 грн. та 3% річних у розмірі 758,15 грн.,
677,70 грн. інфляційні втрати.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 525, 550,625 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 1,2
Господарського процесуального кодексу
України, 193,231 Господарського кодексу
України.

На підтвердження позовних вимог
Позивач надав суду (у копіях): договір
№724/1113 на поставку теплової енергії від
01.10.2013р., додаток №1 дислокації
опалюваних приміщень до договору №724
від 01.10.2013р., додаток №2 до договору №724
від 01.10.2013р. на поставку теплової
енергії, додаток №3 до договору №724 від
01.10.2013р. на поставку теплової енергії,
протокол розбіжностей до договору
№724/1113 від 01.10.2013р., акт на включення
опалення від 01.10.2013р., акт на включння
опалення від 01.10.2013р., акт на включння
опалення від 01.10.2013р., рахунки -фактури
№4086 від 31.10.2013р., №4086 від 18.11.2013р., № 4086
від 18.11.2013р., №4086 від 15.01.2014р.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 03.03.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі. Справу
призначено до розгляду на 19.03.2014р.

Представник Позивача у судовому
засіданні 22.04.2014р. підтримав позовні
вимоги в повному обсязі.

У зв'язку з ненаданням сторонами
витребуваних документів в повному
обсязі та необхідністю витребування
нових доказів розгляд справи
відкладався судом з 19.03.2014р. на 09.04.2014р.

09.04.2014р. представник Відповідача через
канцелярію суду докази часткової
сплати заборгованості за платіжним
дорученням № 82877 від 04.03.2014р.

Розгляд справи відкладався 09.04.2014р. на
29.04.2014р.

Представник Позивача у судовому
засіданні 29.04.2014р. надав докази
часткової сплати заборгованості
Відповідачем за платіжним дорученням
№82877 від 04.03.2014р.

Представник Відповідача у судовому
засіданні 29.04.2014р. визнав частково
позовні вимоги надав докази часткової
сплати заборгованості за платіжними
дорученнями №84733 від 02.04.2014р. та №84734
від 02.04.2014р.

28.04.2014р. через канцелярію суду
Представник Позивача надав заяву про
припинення провадження в частині
стягнення заборгованості у розмірі
37649,49 грн. в зв'язку зі сплатою
Відповідачем суми заборгованості за
жовтень 2013р. у розмірі 37649,49 грн.

Представники сторін клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляв, у
зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосування засобів
технічної фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення Позивача,
всебiчно i повно з'ясувавши всi факти і
обставини справи, об'ективно оцiнивши
докази, якi мають значення для вирiшення
справи, суд:

В С Т А Н О В И В:

01.10.2013р. між Комунального підприємства
"Тепломережа", м.Донецьк (Постачальник)
та Державного підприємства "Донецька
вугільна енергетична компанія",
м.Донецьк(Споживач) було укладено
Договір про поставку теплової енергії .

Відповідно до п.1.1 Договору,
постачальник бере на себе зобов'язання
поставляти споживачу теплову енергію
у вигляді горячої води на опалення та
вентиляцію - у період опалювального
періоду, на горяче водопостачання -
протягом року.

Згідно з п. 1.2 Договору, споживач
зобов'язується оплачувати поставлену
теплову енергію за встановленими
тарифами в строки, передбачені
договором.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Відповідно до п.6.3 Договора оплата за
надані послуги т по теплопостачанню
Споживач зобов'язаний здійснювати до 10
числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п.6.4 Договором передбачено, що
у випадку порушення строків оплати
передбаченого у п.6.3 Договору Споживач
зобов'язаний сплатити на користь
Постачальника пеню у розмірі одного
відсотка від суми простроченого
платежу за кожний день прострочки та
не більше ста відсотків суми боргу.

Відповідно п.9.1 Договір вступає в силуз
01.10.2013р. та діє до 01.10.2016р.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим ( ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Правовідносини у сфері
теплопостачання регулюються Цивільним
та Господарським кодексами України,
Законом України "Про теплопостачання",
Законом України "Про
житлово-комунальні послуги", Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою КМУ від 21.07.05
№630.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
теплопостачання" постачання теплової
енергії, теплопостачання, -
господарська діяльність, пов'язана з
наданням теплової енергії, теплоносія,
споживачам за допомогою технічних
засобів транспортування та розподілом
теплової енергії на підставі договору;
споживачем теплової енергії є фізична
або юридична особа, яка використовує
теплову енергію на підставі договору.

Статтею 714 Цивільного кодексу України
унормовано, що за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона,
постачальник, зобов'язується надавати
другій стороні, споживачеві,
абонентові, енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

Відповідно до статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за оплату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 275 Господарського кодексу
України унормовано, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство, енергопостачальник,
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду, енергію,
споживачеві, абоненту, який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України, розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється
відповідно до умов договору. Договір
може передбачати попередню оплату,
планові платежі з наступним
перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

За приписами статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Отже, виходячи з наведених
норм законодавства постачання
теплової енергії здійснюється лише на
підставі договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
теплопостачання", у разі відмови
споживача оплачувати споживання
теплової енергії заборгованість
стягується в судовому порядку.

Позивач виконав свої зобов'язання за
договором про поставку теплової
енергії для споживачів з вузлами
обліку належним чином, про що свідчать
акти на включення опалення від 01.10.2013р.
за адресами: 83022, м.Донецьк, пл. Правди, 8;
83022, м. Донецьк, вул.В. Пика ,2; 83022, м.
Донецьк, вул.В. Пика , 3 (а.с. 16-17).

На виконання умов договору на поставку
теплової енергії №724/1113 від 01.10.2013р.,
Позивач виставив відповідачу для
оплати рахунки - фактури: №4086 від
31.10.2013р., №4086 від 18.11.2013р., № 4086 від
18.11.2013р., №4086 від 15.01.2014р на загальну
суму 150597,80 грн. (а.с. 18-21).

Проте, як вбачається з фактичних
обставин справи, Відповідач грошове
зобов'язання перед Позивачем в частині
розрахунку за послуги не виконав у
повному обсязі. Вартість послуг у сумі
150597,80 грн. у встановлені строки не
сплачена.

Таким чином, на момент звернення до
суду заборгованість Відповідача за
Договором складала 150597,80 грн.

В процесі розгляду справи, Відповідач
надав докази сплати Позивачу за надані
послуги на загальну суму 37649,49 грн.
згідно платіжних доручень №82877 від
04.03.2014 р, №84733 від 02.04.2014 р., №84734 від
02.04.2014 р. (а.с. 69,71-72).

Пунктом 1-1 ч. ст.80 Господарського
кодексу України передбачено, що
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Таким чином, в частині стягнення з
Відповідача суми основного боргу у
розмірі 37649,49 грн., провадження у справі
підлягає припиненню.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідач доказів погашення суми
боргу у сумі 112948,31 грн. не надав, тому
суд, вважає позовні вимоги Позивача в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 112948,31 грн. доведеними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Одночасно, Позивачем заявлені вимоги
про стягнення з Відповідача пені у
розмірі 89605,70 грн.

Згідно п.1, п.3 ст.549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне виконання плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибуткових територій" розмір пені має
становити 1% від суми прострочення
платежу за кожен день прострочення
якщо інший розмір не встановлено
угодою сторін, але не більше 100%
загальної суми боргу (постанова
Верховного Суду України від 16 квітня
2013р. у справі №3-бг с 13).

Згідно з п.6.4 Договором передбачено, що
у випадку порушення строків оплати
передбаченого у п.6.3 Договору Споживач
зобов'язаний сплатити на користь
Постачальника пеню у розмірі одного
відсотка від суми простроченого
платежу за кожний день прострочки та
не більше ста відсотків суми боргу.

Позивачем наданий арифметичний
розрахунок пені за період з 11.10.2013р. по
25.02.2014р. на суму 37649,45 грн.

Судом встановлено, що розрахунок є
вірним. Таким чином, ця вимога підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Одночасно Позивачем заявлені вимоги
про стягнення з Відповідача
інфляційних втрат у сумі 677,70 грн., та 3%
річних у сумі 758,15 грн.

Відповідно до ст.ст.216-218 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за порушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач просить стягнути з Відповідача
інфляційні втрати у розмірі 677,70 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем
арифметичний розрахунок інфляційних
втрат за період з листопада 2013р. по
січень 2014р. на суму основного боргу
37649,45 грн. , за період з грудня 2013р. по
січень 2014р. на суму основного боргу
37649,45 грн. та за січень 2014р. на суму 376449,45
грн. дійшов висновку, що позовні вимоги,
у частині стягнення з Відповідача
інфляційних втрат, підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Щодо розрахунку 3% річних за період з
11.10.2013р. по 25.02.2014р. у розмірі 758,15 грн., то,
суд, перевіривши наданий Позивачем
арифметичний розрахунок 3% річних у
розмірі 758,15 грн., дійшов висновку, що
дана вимога підлягає у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116,
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі
№905/1300/14 в частині стягнення суми
основного боргу у розмірі 37649,49 грн.

Позовні вимоги Комунального
підприємства "Тепломережа", м.Донецьк
до Державного підприємства "Донецька
вугільна енергетична компанія",
м.Донецьк про стягнення
заборгованості у розмірі стягнення
заборгованості у розмірі 241639,35 грн., з
яких 112948,31 грн. - сума заборгованість за
спожиту теплову енергію за період з
01.10.2013р. по 01.02.2014р., 89605,70 грн.- пеня, 758,15
грн. - 3% річних, 677,70 грн. інфляційні
втрати- задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
"Донецька вугільна енергетична
компанія", м.Донецьк (83001,Донецька
область, м.Донецьк, Ворошиловський
район, вулиця Артема, будинок 63 ) на користь Комунального
підприємства "Тепломережа", м.Донецьк
(83096, Донецька область, м.Донецьк,
Куйбишевський район, вул. Куйбишева,
б.109, ) суму
заборгованості у розмірі 112948,31грн.,
89605,70 грн.- пеня, 758,15 грн. - 3% річних, 677,70
грн. інфляційні втрати та витрати по
сплаті судового збору у розмірі 4832,79
грн.

У судовому засіданні 29 квітня 2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 30 квітня 2014 року.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Я.С.
Мирошниченко

(305-61-45)

Надруковано 3 примірника:

1-до справи

1-позивачу;

1-відповідачу.