ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"07" травня 2014 р.
справа №
911/1691/14

Суддя Ярема В.А. перевіривши матеріали
справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Коростеньпостач»

до Приватного акціонерного товариства
«Росава»

про стягнення 36 006 466,60 гривень

Встановив:

05.05.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Коростеньпостач»
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Росава» про стягнення 36 006 466,60 грн.

Разом з позовною заявою позивачем було
подано заяву про відстрочення сплати
судового збору в порядку ст. 8 Закону
України «Про судовий збір» з огляду на
скрутне фінансове становище
останнього.

Перевіривши матеріали вказаного
позову суд дійшов висновку, що подані
матеріали не є достатніми для
задоволення заяви про відстрочення
сплати судового збору та прийняття
позовної заяви до розгляду виходячи за
наступного.

Приписами статей 1, 3, 8 Закону України
«Про судовий збір» встановлено, що
судовий збір - збір, що справляється на
всій території України за подання заяв,
скарг до суду, за видачу судами
документів, а також у разі ухвалення
окремих судових рішень, передбачених
цим Законом. Судовий збір включається
до складу судових витрат.

Судовий збір справляється, зокрема, за
подання до суду позовної заяви та іншої
заяви, передбаченої процесуальним
законодавством.

Враховуючи майновий стан сторони, суд
може своєю ухвалою відстрочити або
розстрочити сплату судового збору на
певний строк, але не довше ніж до
ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
визначено, що у розгляді питань,
пов'язаних з відстроченням та
розстроченням сплати судового збору,
зменшенням його розміру або
звільненням від його сплати (стаття 8
Закону) і застосуванням приписів
Закону щодо пільг зі сплати судового
збору (стаття 5 Закону) господарським
судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення
господарським судом дій, зазначених у
статті 8 Закону, є врахування ним
майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення
(розстрочення) сплати судового збору,
зменшення його розміру або звільнення
від його сплати може бути викладене в
заяві чи скарзі, які подаються до
господарського суду, або окремим
документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

Статтями 33, 34 ГПК України унормовано, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Проте, належних та допустимих доказів
на підтвердження того, що майновий стан
позивача перешкоджав (перешкоджає)
сплаті ним судового збору у
встановленому порядку і розмірі, як-то:
довідки з банківських установ, в яких
відкриті поточні рахунки відповідача
про відсутність в останнього грошових
коштів необхідних для сплати судового
збору, суду не надано.

Покладена ж основу обґрунтування заяви
про відстрочення сплати судового збору
копія виписки з поточного рахунку
№8, відкритого в АТ «Райффайзен
Банк Аваль», згідно якої станом на
30.04.2014р. залишок коштів на вказаному
рахунку становить 0,00 грн. судом не
приймається, з огляду на ненадання
доказів як відсутності у позивача
грошових коштів на усіх рахунках
останнього, відкритих у АТ «Райффайзен
Банк Аваль» та/або інших банківських
установах, так і доказів відсутності у
позивача інших поточних рахунків,
окрім вищезазначеного, у той час, як до
позовної заяви додані виписки, що
свідчать про наявність у позивача
поточних рахунків №01, відкритого
у ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та
№9701, відкритого у АТ «Аграрний
комерційний банк».

За таких обставин, оскільки позивачем
не доведено факту відсутності в нього
можливості сплатити судовий збір у
встановленому порядку і розмірі, у той
час, як відстрочення або розстрочення
сплати судового збору є правом
господарського суду, яким суд
користується за наявності певних
обставин, яких, у даному випадку,
позивачем не доведено, суд дійшов
висновку, що заява останнього про
відстрочення сплати судового збору є
необґрунтованою, а тому задоволенню не
підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України
встановлено, що суддя повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, враховуючи відмову
у задоволенні заяви позивача про
відстрочення сплати судового збору, а
також не надання до позовної заяви
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі, суд
дійшов висновку про повернення
позовної заяви без розгляду в порядку
п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Київського апеляційного
господарського суду від 20.05.2013р. у
справі №911/942/13.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК
України в одній позовній заяві може
бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних
між собою підставою виникнення або
поданими доказами.

Під вимогою розуміється
матеріально-правова вимога, тобто
предмет позову, який являє собою
одночасно спосіб захисту порушеного
права. Таким чином, позивач наділений
правом об'єднати в одній позовній заяві
кілька вимог, тобто кілька способів
захисту порушеного права.

Дозволяється об'єднувати вимоги, які
пов'язані між собою підставами
виникнення або доказами, що
підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача, а тому вимоги повинні
випливати з тих самих фактичних
обставин, на яких ґрунтуються ці
вимоги.

Доказами в господарському судочинстві
є будь-які відомості, отримані у
визначеному законом порядку, на
підставі яких суд установлює наявність
або відсутність обставин, на яких
обґрунтовуються вимоги і заперечення
осіб, що беруть участь у справі, та інші
обставини, які мають значення для
правильного розгляду справи.

Отже, можна об'єднати вимоги, якщо
обставини, на яких вони ґрунтуються,
підтверджуються тими самими доказами.

Пунктом 3.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» визначено, що
позивач має право об'єднати в одній
позовній заяві кілька вимог, пов'язаних
між собою підставою виникнення або
поданими доказами (зокрема, про
стягнення неповернутого кредиту,
відсотків за користування кредитом і
неустойки; про визнання недійсним акта
і про відшкодування заподіяної у
зв'язку з його виданням шкоди; про
стягнення вартості недостачі товару,
одержаного за кількома транспортними
документами і оформленої одним актом
приймання або коли такий товар
сплачено за одним розрахунковим
документом; про спонукання до
виконання зобов'язань за господарським
договором і про застосування заходів
майнової відповідальності за його
невиконання тощо).

Водночас, як вбачається зі змісту
позовної заяви, позивач просить суд
стягнути з відповідача 36 006 466,60 грн., з
яких: 10 319 580,00 грн. сукупної
заборгованості за договорами №КПР-1/1418
від 22.05.2006р., №1516 від 20.06.2006р., 12 685 781,59
грн. пені, 10 623 643,41 грн. інфляційних
втрат та 2 377 461,60 грн. 3% річних,
нарахованих на сукупну суму
заборгованості за зазначеними
договорами. Таким чином, предметом
вказаного позову є вимога про
стягнення заборгованості за двома
різними договорами, укладеними між
сторонами та стягнення пені, 3% річних,
інфляційних втрат, нарахованих
внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх договірних
зобов'язань, визначених окремими
правочинами. При цьому, розрахунок як
суми заборгованості, так і суми пені, 3%
річних, інфляційних втрат позивачем
здійснено сукупно за обома договорами,
тобто без розмежування означених
зобов'язань за кожним із договорів
окремо.

З огляду наведеного, суд дійшов
висновку про порушення позивачем
правил об'єднання позовних вимог,
оскільки кожен із зазначених договорів
є самостійною підставою виникнення
господарських правовідносин, а
зобов'язання за ними ґрунтуються на
різних доказах, що потребує детального
розгляду по суті вимог щодо кожного
спірного договору окремо.

Враховуючи викладене, а також те, що
позивачем у позовній заяві не
обґрунтовано необхідність розгляду
заявлених позовних вимог у сукупності
в межах одного спору, як і не визначено
у чому полягає їх взаємопов'язаність,
суд дійшов висновку, що спільний
розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін, що суттєво утруднить вирішення
спору.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду якщо порушено
правила об'єднання вимог або об'єднано
в позовній заяві кілька вимог до одного
чи кількох відповідачів і сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднить вирішення
спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позовна заява та додані до неї
документи підлягають поверненню без
розгляду з підстав п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК
України.

Враховуючи викладене та керуючись п.п.
4, 5 ч. 1 ст. 63, ст. ст. 33, 34, 58, 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

Ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Коростеньпостач»
про відстрочення сплати судового
збору.

2. Позовну заяву та додані до неї
документи повернути позивачу без
розгляду.

Суддя
В.А. Ярема