ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

06.05.2014р.
Справа № 917/524/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полтавський завод
"Стандарт", вул.Червонофлотська,35, м.
Полтава,Полтавська область,36007

до Товариства з обмеженою
відповаідальністю "Автотранс-5",
вул.Зіньківська, 19, м.
Полтава,Полтавська область,36029

про стягнення 17976,00 грн.

Суддя
Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники:

від позивача: Бугаєнко А.А. дов. від
22.04.2014 року

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається
позовна заява про стягнення 17976,00 грн.,
за договором № 01/05-2-13 від 01.05.2013 року.

06.05.2014 року за вхідним № 5768(канцелярії
суду) представник ТОВ "ЮТА ЛТД" Є.Ю.
Карауш на виконання вимог ухвали суду
подала клопотання про приєднання до
матеріалів справи додаткових
документів (а.с.30-56) . Суд подане
клопотання з додатками прийняв до
розгляду та долучив до матеріалів
справи.

02.04.2014 року за вхідним № 4252(канцелярії
суду) директор "ТОВ "Полтавський завод
"Стандарт" І.М.Задорожний на виконання
вимог ухвали суду подав додаткові
документи (а.с. 31). Суд подані документи
прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи.

02.04.2014р. за вх. канцелярії суду №4253 від
голови ліквідаційної комісії ТОВ
"Автотранс-5" Бугаєнка А.А. надійшов
відзив на позовну заяву, в якому
повідомив суд що визнає
заборгованість, на підтвердження свої
повноважень надав суду копії: протокол
позачергових зборів засновників ТОВ
"Автотранс-5", Свідоцтво про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого, докази опублікування про
ліквідацію ТОВ "Автотранс-5".

З огляду на вищевикладене, та
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги повністю виходячи з
наступного:

01 травня 2013 між ТОВ «Полтавський завод
«Стандарт» та ТОВ «Автотранс-5»
укладено Договір № 01/05-2-13 (далі
-Договір).

За умовами Договору, Орендодавець (ТОВ
«Полтавський завод «Стандарт»)
зобов'язується передати Орендарю (ТОВ
«Автотранс-5») за плату на певний строк
у користування частину нежитлове
приміщення, що знаходиться за адресою:
м.Полтава, вул.Червонофлотська, 35, а
Орендодавець сплачує орендну плату у
вигляді оплати за поточний місяць не
пізніше, ніж до 25 числа.

Відповідно до наданих позивачем Актів
надання послуг з оренди приміщення з
31.05.13р. по 31.10.13р. Орендарем були
орендовані складські приміщення
площею 149,8 кв.м. з 01 травня 2013р.

Всі документи були оформлені належним
чином, підписані посадовими особами
сторін та скріплені печатками.

Згідно п.5.4 ст.5 договору № 01/05-2-13 від
01.05.2013р. Орендар повинен був здійснити
оплату на поточний рахунок Орендодавця
за поточний місяць не пізніше, ніж до 25
числа.

Зобов'язання взяті на себе за Договором
Відповідач не виконав, кошти за оренду
не сплатив

На час розгляду справи по суті
заборгованість ТОВ «Автотранс-5»
становить17976,00 грн.

Суд вважає вимоги Позивача
обґрунтованими, доведеними наданими по
справі доказами та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 759 ЦК України
за договором найму (оренди)
наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Частина 1 статті 760 ЦК України, що
предметом договору найму може бути
річ, яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ).

Згідно зі ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.
Договором або законом може бути
встановлено періодичний перегляд,
зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Статтями 509,510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до статей 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором
або законом. Відповідно до статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до ч.І ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених ГК України,
іншими законами та договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства
обмеженою відповідальністю
"Автотранс-5" (,
вул.Зіньківська, 19, м.Полтава, 36009) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Стандарт" (, вул.Червонофлотська, 35, м.Полтава,
36007) заборгованість по орендній платі в
розмірі 17 976,00 грн., а також витрати на
сплату судового збору в розмірі 1827,00
грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 14.05.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.