ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

14.05.2014
Справа № 907/247/14

За позовом: Заступника прокурора
м.Ужгорода в інтересах держави в особі
Ужгородської міської ради м. Ужгород
(позивач 1) та Департаменту міського
господарства Ужгородської міської
ради м.Ужгород (позивач 2)

До відповідача: Дочірнє підприємство
„Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн" м.Ужгород

Про стягнення 61246,72 грн. заборгованості
по орендній платі

За участі 3-ї особи на стороні позивача
без самостійних вимог на предмет спору:
ДПІ у м.Ужгороді ГУ Мін доходів у
Закарпатській області

Суддя
О.Йосипчук

за участю представників сторін:

позивача1: Зінич А.Б. -
представник

позивача2: Зінич А.Б. -
представник

відповідача: Машика В.В. -
представник

третьої особи: Бондирєва В.В. -
представник

представника прокуратури:

СУТЬ СПОРУ: Предметом даного спору є
вимога прокурора про стягнення з
відповідача 61246,72 грн. заборгованості
по орендній платі за 2013 рік.

Обґрунтовуючи власні позовні вимоги,
прокурор покликається на те, що на
підставі договору оренди землі від
22.06.2009р. відповідач отримав у оренду
земельну ділянку на оплатній та
поворотній основі, за користування
якою зобов'язався здійснювати орендні
платежі, однак свого зобов'язання не
виконав, внаслідок чого виник спір.

Обґрунтовуючи суму позову, прокурор
зіслався на те, що станом на дату
звернення із позовом (абз. 6 арк..2
позовної заяви) борг відповідача
становить 61246,72 грн., відповідно до
розрахунку боргу по платі за оренду
який ним здійснено на підставі
декларації відповідача № від
09.01.2013р., що додатково підтверджується
нарахуванням, який самостійно
здійснено податковим органом
(податкова вимога №12 від 21.01.2013р.). У
зв'язку з цим, прокурор стверджує, що
нарахована податковим органом сума
боргу по орендній платі у спірні2
ситуації, узгоджується із умовами
договору оренди землі від 22.06.2009р. і
відповідає чинному законодавству,
зокрема ст.ст.286.2, 286.3, 286.4 ст.286
Податкового кодексу України, ст.ст.202, 293
ГК України та ст.ст.526, 530, 599 ЦК України
та ст.15 Закону України „Про оренду
землі".

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, викладених у відзиві на
позовну заяву. Зокрема стверджує, що у
податковій декларації з плати за землю
№ він повідомив про сплату розмір
плати за землю з земельних двох
ділянок, одна із який використовується
ним на підставі Договору оренди землі
від 22.06.2009р. (площа 3747 кв.м.), а друга -
іншим користувачем Компанією „C.P.M.
Management Building Ltd" (площа 22400 кв.м.), яка є
окремою юридичною особою, і самостійно
відповідає за власні зобов'язання.

Листом від 14.04.2014р. в порядку ст.22 ГПК
України представник Ужгородської
міської ради та Департаменту міського
господарства Ужгородської міської
ради заявив суду клопотання про
збільшення позовних вимог та, окрім
вимоги про стягнення боргу, заявив
вимогу розірвати договір оренди землі
від 22.06.2009р., який укладено між
відповідачем та Департаментом
міського господарства Ужгородської
міської ради. Означене клопотання
позивача судом відхилене через його
невідповідність вимогам ч.4 ст.22 та ч.2
ст.29 ГПК України.

У попередніх засіданнях суду
оголошувались перерви, відповідно до
ст.77 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши

подані по справі доказові матеріали
щодо спірного питання,

СУД ВСТАНОВИВ:

Відповідачем, як орендар, вступив із
Департаментом міського господарства
Ужгородської міської ради, як
орендодавцем, вступив у правові
відносини на підставі Договору оренди
землі 22 06.2009р., який зареєстровано у
державному реєстрі земель 02.07.2009р. за
№73.

На підставі наведеного вище договором
оренди землі від 22.06.2009р., відповідач
отримав у оплатне, тимчасове
користування земельну ділянку площею
3747 кв.м. під власною будівлею та для її
обслуговування в м.Ужгороді,
вул..Перемога, 145 (Акт
приймання-передачі землі від 22.06.2009р.).

Відповідно до п.9 договору оренди землі
від 22.06.2009р. річний розмір орендної
плати становить 28803,94грн., яка повинна
сплачуватись частинами щомісячно до 10
числа поточного місяця в розмірі 2400
грн. (п.10 договору).

Відповідно до п.11 та п.12 договору оренди
від 22.06.2009р. сторонами обумовлено, що
обчислення розміру орендної плати
здійснюється орендарем з урахуванням
цільового призначення, коефіцієнтів
індексації та згідно затвердженої
форми, яка заповнюється під час
укладання, або зміни умов договору. При
цьому, збільшення орендної плати
можливе у односторонньому порядку
орендодавцем і оформляється
додатковою угодою.

Таким чином, системний аналіз розділу
„орендна плата" Договору оренди землі
від 22.06.2009р. приводить до висновку, про
те, що вартість оренди, яка за договором
встановлюється пунктом 9 цього
договору, утворена із урахуванням п.11
договору і може бути змінена виключно
шляхом оформлення додаткової угодою до
цього договору (п.12).

Отже, як вбачається із матеріалів
справи, правовідносини між учасниками
спору, у спірній ситуації, засновані на
строковому Договорі оренди, який
обумовив термін дії правовідносин між
позивачем та відповідачем у 5 років до
14.02.2012р. та під чітко сформованими для
відповідача грошовими зобов'язаннями
(ст.ст.173, 174 ГК України). За таких
обставин, грошові зобов'язання
відповідача виникли на підставі
Договору в силу п.1 ст.174 ГК України та
п.п.1 п.2 ст.11 ЦК України та ст.21 Закону
України „Про оренду землі".

Статтями 284, 286 ГК України, що
кореспондується із приписами ст.188 ГК
України прямо заперечується
можливість односторонньої зміни
розміру орендної плати. Не обумовлену
таку можливість і Договором оренди
землі від 22.06.2009р.. Порядок внесення до
його істотних умов (ціна) змін
унормований ст.188 ГК України, і його не
може бути змінено у односторонньому
порядку стороною договору; позивач,
який виявив бажання змінити умови
договору, повинен підпорядкувати свої
дії правилам ст.188 ГК України та п.12
договору оренди від 22.06.2009р., оскільки
саме цієї нормою права та узгодженим
пунктом договору регламентується
механізм внесення змін до цього.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 Закону
України „Про оренду землі" відносини,
пов'язані з орендою землі, регулюються
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України „Про оренду
землі" визначено, що договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди; строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін (ч. 1
ст. 15 ЗУ „Про оренду землі").

Орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою
(частина 1 ст. 21 ЗУ „Про оренду землі").
Законом України „Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттм Податкового
кодексу України" від 02.12.2010р. № 2756-VI
внесено зміни до статті 21 ЗУ „Про
оренду землі", у зв'язку з чим, ч. 2 цієї
статті викладена у такій редакції:
"Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України)".

Пунктом 5 ст. 288 Податкового кодексу
України передбачено, що розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: - для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом.

Статею 30 Закону України „Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
у судовому порядку.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом; а також у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору.

Пунктом 2.19. постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України від
17.05.2011р. №6 „Про деякі питання практики
розгляду справ, у спорах, що виникають
із земельних відносин" визначено, що у
разі прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братись судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку. У визначених законом
випадках застосовуються ціни, які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами виконавчої
влади або органу місцевого
самоврядування.

При цьому, у разі недосягнення згоди
щодо зміни умов договору оренди землі
спір вирішується в судовому порядку.

Оскільки орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності є регульованою ціною, то
законодавча зміна граничного розміру
цієї плати є підставою для перегляду
розміру орендної плати, встановленої
умовами договору.

Зважаючи на таке, орган місцевого
самоврядування, як орендодавець
земельної ділянки та учасник
господарських правових відносин, з
метою внесення змін до розміру
орендних платежів, встановлених
договором оренди (правочином), повинен
був підпорядкувати свої юридично
значимі дії правилам ГК України та ЦК
України, які регламентують
майново-господарські відносини в
Україні; внести зміни до договору та
повідомити податковий орган про зміни
у договорі оренди (ст.288 Податкового
кодексу України). Слід зауважити, що
згідно ст.19 Конституції України органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
законами України.

Судовим розглядом справи установлено,
що прокурор, обґрунтовуючи розмір
стягнення, посилається на відомості
Податкової декларації з плати за землю
відповідача за період січень-грудень
2013 року.

Відповідно до п.2 договору оренди та
Акту приймання-передачі від 22.06.2009р.,
відповідачу передано у оренду земельну
ділянку площею 3747 кв.м. та вартістю
оренди у сумі 28803,94 грн. за рік (п.9
договору оренди). Доказів унормованої
зміни розміру орендної плати матеріали
справи не містять.

І, оскільки матеріли справи не містять
доказів сплати угодженої договором
орендної плати за 2013 рік, у спірних
зобов'язальних відносинах виник борг,
який з огляду на вище приведене
становить 28803,94 грн. і підлягає
стягненню з відповідача у судовому
порядку.

В частині інших вимог прокурора про
стягнення заборгованості за орендне
плату позов задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Звертаючись із позовом прокурором не
доведено, що відповідач є суб'єктом
обов'язку і платником орендної плати за
земельну ділянку площею 22400 кв.м.
Натомість, матеріали справи містять
докази того, що орендарем земельної
ділянки площею 22400 кв.м., відомості про
яку закладено у регістри Податкової
декларації з плати за землю
відповідача за період січень-грудень
2013 року, є не відповідач, а компанія
„C.P.M. Management Building Ltd" , згідно Договору
оренди землі від 09.09.2005р. (з наступними
змінами).

Зважаючи на таке, вимоги прокурора щодо
стягнення орендної плати з відповідача
за земельну ділянку, користувачем
(орендарем) якої є не він, а інший
суб'єкт земельних правовідносин прямо
суперечить приписам ст.ст.1, 3, 269, п.270.1.1.
ст.270, п.281.1, п.286.2, п.286.4, ч.2 п.286.5, п. Ст.286,
ст.278 та ст.288 Податкового кодексу
України, ст.ст.1, 5, 21 Закону України „Про
оренду землі", ст.96 ЗК України і
задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене та керуючись
ст.ст. 33, 34, 44-49, 82, 84, 87 ГПК України

СУД ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1.Стягнути з Дочірнього підприємства
„Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн" (88000 м.Ужгород,
вул..Фединця, 42/4 код 33331696) на користь
Департаменту міського господарства
Ужгородської міської ради (88000
м.Ужгород, пл..Поштова, 3 код38015610,
р/рахунок 0002) суму 28803,94 грн.
заборгованості з орендної плати за
землю.

Наказ видати.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства
„Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн" (88000 м.Ужгород,
вул..Фединця, 42/4 код 33331696) на користь
державного бюджету судовий сбір у сумі
у сумі 1827 грн.

3. В інший частині позовних вимог у
задоволенні позову відмовити.

Повний текст складено та підписано
19.05.2014р.

Суддя
О.Йосипчук