ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.05.2014
Справа № 908/1501/14

Суддя Кутіщева - Арнет Н.С.,

Розглянувши позовну заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОВІ
БІЗНЕС ПОГЛЯДИ», с. Фонтанка,
Комінтернівський район, Одеська
область

До Товариства з обмеженою
відповідальністю "КОНСИГНАЦІЙНІ
СКЛАДИ КОНФІСКАТ" м. Запоріжжя

про захист ділової репутації та
стягнення моральної шкоди в сумі 6000
грн.

В С Т А Н
О В И В:

Позовна заява (вих. без зазначення
номеру та дати, за вх. № 1561/06-05/14 від
05.05.2014р.), підлягає поверненню
відповідно до п. п. 3 та 5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України у зв'язку з тим, що в позовній
заяві не вказано обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди, не надано
детального та обґрунтованого
розрахунку стягуваної суми, а також в
позовній заяві об'єднано позовні
вимоги сумісний розгляд яких
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи утруднить
вирішення спору.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009 N 1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», при
вирішенні питання про відкриття
провадження у справі судам слід
звертати увагу на відповідність
позовної заяви (заяви) вимогам статті 119
ЦПК (1618-15). Така заява має містити,
зокрема, відомості про те, в який спосіб
була поширена інформація, що порушує
особисті немайнові права позивача
(заявника), яка саме інформація
поширена відповідачем (відповідачами),
із зазначенням часу, способу й осіб,
яким така інформація повідомлена,
інші обставини, які мають юридичне
значення, посилання на докази, що
підтверджують кожну з таких обставин,
а також зазначення способу захисту, в
який позивач бажає захистити своє
порушене право.

Причиною виникнення спору стало
питання про наявність підстав для
спростування відповідачем поширених
ним відомостей стосовно позивача, які
не відповідають дійсності.

Проте, в позовній заяві позивачем не
вказані обставини, які підтверджують,
що ділова репутація підприємства
постраждала (була підірвана) діями саме
відповідача.

Також, в позові не вказані докази, які
підтверджують яким саме чином дії
відповідача вплинули на діяльність
позивача, у чому конкретно полягають
наслідки розповсюдження недостовірної
, на думку позивача, інформації
відповідачем.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
суду N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди Із змінами,
внесеними згідно з Постановами Пленуму
Верховного суду N 5 (v0005700-01) від 25.05.2001 N 1
(v_001700-09) від 27.02.2009, під немайновою
шкодою, заподіяною юридичній особі,
слід розуміти втрати немайнового
характеру, що настали у зв'язку з
приниженням її ділової репутації,
посяганням на фірмове найменування,
товарний знак, виробничу марку,
розголошенням комерційної таємниці, а
також вчиненням дій, спрямованих на
зниження престижу чи підрив довіри до
її діяльності. (Пункт 3 доповнено
абзацом третім згідно з Постановою
Пленуму Верховного суду N 5 (v0005700-01 ) від
25.05.2001 )

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами цей розмір підтверджується.

В позовній заяві позивач просить
стягнути з відповідача суму моральної
шкоди у розмірі 6000 грн., при цьому, не
зазначені підстави стягнення саме 6000
грн., не вказані документи, які
підтверджують обґрунтованість
нарахування саме цієї суми.

Не надано обґрунтований розрахунок
пред'явленої до стягнення суми
моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті
1167 ЦК України (435-15), моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України, під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства,
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 N 4
(v0004700-95 ) "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" визначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Крім того, позивачами порушено правило
поєднання позовних вимог: в одній
позовній заяві пов'язані дві
самостійні вимоги: вимога про
спростування інформації та вимога про
стягнення моральної шкоди.

В п. 27 постанови Пленуму Верховного
суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» визначено, що
способами захисту гідності, честі чи
ділової репутації від поширення
недостовірної інформації можуть бути,
крім права на відповідь та
спростування недостовірної
інформації, також і вимоги про
відшкодування збитків та моральної
шкоди, заподіяної такими порушеннями
як фізичній, так і юридичній особі.

Зазначені вимоги розглядаються у
відповідності до загальних підстав
щодо відповідальності за заподіяння
шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування
моральної шкоди, судам необхідно
враховувати роз'яснення, що містяться
в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року N 4
(v0004700-95) "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (зі змінами,
внесеними постановою від 25 травня 2001
року N 5) ( v0005700-01 ).

При цьому визначений розмір
грошового відшкодування має бути
співмірний із заподіяною шкодою і не
повинен призводити до припинення
діяльності засобів масової
інформації чи іншого обмеження
свободи їх діяльності.

Прийняття рішення про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної поширенням
відомостей, що не відповідають
дійсності або викладені неправдиво,
неможливе без їх попереднього
спростування.

Тому, справи у спорах про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної поширенням
таких відомостей, підлягають розгляду
господарськими судами лише за умови
попереднього вирішення питання про їх
спростування у загальному суді або
добровільно (у тому числі на вимогу
заявника) особою, яка поширила
відомості. Докази такого спростування
повинні бути додані до відповідної
позовної заяви.

За таких підстав, необхідною
передумовою звернення до
господарського суду з позовом про
стягнення моральної шкоди, є факт
спростування інформації (відомостей),
які завдали позивачу цю моральну шкоду.

До позовних матеріалів не були надані
докази доведення вини відповідача
щодо вищезазначеного факту в
установленому порядку та
спростування.

Повернення позовної заяви на підставі
статті 63 ГПК України не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду у загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Керуючись п. п. 3, 5 ч.1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву з додатками повернути
позивачу.

Додаток: 98 аркушів (у т.ч. оригінали
позовної заяви платіжного доручення №
342 від 24.04.2014р про сплату судового
збору., фіскального чеку № 1354
від 30.04.2014р.)

Суддя
Н.С.Кутіщева-Арнет