РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2014 р.
Справа № 918/2012/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак
А.В.

судді
Олексюк Г.Є. ,

судді
Сініцина Л.М.

при секретарі Юрчук Ю.М.

за участю представників:

позивача - Матюша Є.А., довіреність в
справі

відповідача - Кулик В.А., довіреність в
справі

третьої особи - Мазур Л.І., довіреність в
справі

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача
Рівненського обласного виробничого
комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал"

на рішення господарського суду
Рівненської області від 30.01.2014 року

у справі № 918/2012/13

за позовом Рівненського обласного
виробничого комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал"

до Комунального Рівненського
шляхово-експлуатаційного управління
автомобільних доріг

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача Управління
житлово-комунального господарства
Рівненської міської ради

про стягнення 102 369 грн. 53 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 30.01.2014 року по
справі №918/2012/13 у позові Рівненського
обласного виробничого комунального
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал" (далі
- позивач) до Комунального Рівненського
шляхово-експлуатаційного управління
автомобільних доріг (далі - відповідач)
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Управління
житлово-комунального господарства
Рівненської міської ради (далі - третя
особа) про стягнення 102 369 грн. 53 коп.
відмовлено.

Рішення місцевого господарського
суду мотивоване тим, що відповідно до
Акту приймання виконаних робіт за
серпень 2006р. вбачається, що
відповідачем прийнято роботи на
загальну суму 100 000 грн., окрім того,
відповідачем залучено до матеріалів
справи докази (акт звірки станом на
01.10.2010р. та оборотна відомість),
відповідно до яких вартість вказаних
робіт (послуг) на суму 100 000 грн. сплачена
в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, позивач - Рівненське обласне
виробниче комунальне підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал"
звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позов.

На думку скаржника, рішення суду
першої інстанції прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, скаржник зазначає,
що господарський суд неправомірно
визнав недоведеним факт надання послуг
та їх вартість, що підлягає оплаті, за
Договором №450 на прийняття стічних вод
у комунальну каналізацію від 01.01.2006 р.
Не були враховані пояснення від 27.01.2014
р., надані позивачем з приводу
відсутності первинних бухгалтерських
документів, не взято до уваги письмові
докази (оборотна відомість, Договір №367
про відстрочення виконання
зобов'язання від 10.12.2009 р.), які
підтверджують розмір грошового
зобов'язання відповідача перед
позивачем.

Окрім того, господарський суд не
застосував норми законодавства, які
поширюються на спірні правовідносини,
зокрема правила користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994
№65, Правил приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України, затверджених наказом Держбуду
України від 19.02.2002 р. №403/6691, Інструкції
про встановлення та стягнення плати за
скид промислових та інших стічних вод у
системі каналізації населених пунктів,
затвердженої наказом Держбуду України
від 19.02.2007 №37.

Також, скаржник зазначає, що
господарський суд першої інстанції
безпідставно зазначив у рішенні, що
відповідач заперечує факт та обсяги
надання послуг, оплата яких є предметом
позову.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу від 24.03.2014 р. відповідач
заперечив проти її доводів, вважаючи
оскаржене рішення суду першої
інстанції законним та таким, що
прийняте з дотриманням норм чинного
законодавства та відповідає дійсним
обставинам справи, з підстав
викладених у відзиві.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від
26.03.2013 року залучено в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
Управління житлово-комунального
господарства Рівненської міської ради
(далі - третя особа).

Представником третьої особи 29.04.2014 року
надано суду пояснення по суті
апеляційної скарги, у якому останнім
зазначено, що відповідно до Положення
про управління житлово-комунального
господарства ВК РМР однією з основних
функцій управління є здійснення
повноважень розпорядника коштів,
передбачених бюджетом на утримання
об'єктів житлово-комунального
господарства.

В прийнятих рішеннях щодо використання
коштів міського бюджету Рівненською
міською радою не передбачались видатки
управління ЖКГ для оплати послуг
прийняття стічних вод у комунальну
каналізацію відповідно до договорів
№450 від 01.01.2006 та №367 від 10.12.2009
укладених між РОВКП ВКГ
"Рівнеоблводоканал" та Комунальним
Рівненським шляхово-експлуатаційним
управлінням автомобільних доріг.

Представник позивача (скаржника) в
судовому засіданні 29.04.2014 року
підтримав доводи апеляційної скарги та
надав пояснення на обґрунтування своєї
позиції. Вважає, що рішення суду
першої інстанції від 30.01.2014р. є
незаконним та необґрунтованим, таким,
що прийняте з порушенням норм чинного
законодавства, а тому просить його
скасувати, а апеляційну скаргу -
задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 29.04.2014 року заперечив проти
доводів апеляційної скарги та надав
пояснення на обґрунтування своєї
позиції. Вважає, що рішення суду
першої інстанції від 30.01.2014р. є законним
та обґрунтованим, таким, що прийняте з
дотриманням норм чинного
законодавства, а тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Представник третьої особи в судовому
засіданні 29.04.2014 року заперечив проти
доводів апеляційної скарги та надав
пояснення на обґрунтування своєї
позиції. Вважає, що рішення суду
першої інстанції від 30.01.2014р. є законним
та обґрунтованим, таким, що прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заперечення
на апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскарженого
рішення, оцінивши висновки суду першої
інстанції на відповідність дійсним
обставинам справи, судова колегія
дійшла висновку, що рішення
господарського суду Рівненської
області від 30.01.2014 року у справі №918/2012/13
слід залишити без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.01.2006р. між Рівненським обласним
виробничо комунальним підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал"
(Водоканал) та Комунальним Рівненським
шляхово-експлуатаційним управлінням
автомобільних доріг (Абонент) був
укладений договір № 450 "На прийняття
стічних вод у комунальну каналізацію"
(надалі - Договір) відповідно до умов
якого Водоканал приймає з територій, що
перебувають в оперативному
підпорядкуванні Абонента, дощові, талі
та поливально - мийні стічні води у
комунальну каналізацію, транспортує і
очищає їх (а.с. 77-79).

Пунктом 3.3. Договору визначено, що
Абонент зобов'язується в повному
розмірі проводити розрахунки за
послуги водовідведення, не допускаючи
будь-якої простроченої заборгованості
по оплаті вищезазначених послуг
відповідно до ст. 27 ЗУ "Про державний
бюджет на 2006 р." Розпорядником коштів
державного бюджету для Абонента
встановлено обгрунтований ліміт
споживання на 2006 р. в розмірі 200 000 грн. 00
коп. Абонент проводить оплату за
отримані послуги шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
Дочірнього підприємства
"Водоканалсервіс" Рівненського
обласного комунального підприємства
"Рівнеоблводоканал" в строк до 31.12.2006р.

Відповідно до п. 5.1. Договір набуває
чинності з моменту його підписання
обома сторонами і діє до 31.12.2006 року.

Договір підписаний уповноваженими
особами позивача та відповідача та
скріплений відтисками печаток сторін.

01.01.2006 р. укладений Договір доручення
між Рівненським обласним виробничим
комунальним підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства «Рівнеоблводоканал»
(далі - Довіритель) та Дочірнім
підприємством "Водоканалсерівс"
Рівненського обласного водопровідного
комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал" (далі
- Повіритель) (а.с.93).

Відповідно до Договору доручення,
Довіритель доручає, а Повірений бере на
себе зобов'язання проводити збір
грошових коштів зі споживачів
(абонентів) за надані Довірителем
послуги по водопостачанню і
водовідведенню.

Згідно п. 4.1. п. 4 Договір доручення
набуває чинності з 01.01.2006 р. і діє до
31.12.2006 р. Договір доручення вважається
продовженим на тих же умовах і на той же
строк, якщо за місяць до закінчення
строку його, жодна із сторін не заявить
у письмовій формі про його розірвання.

10.12.2009 р. між Водоканалом та Абонентом
укладено Договір №367 "Про відстрочення
виконання зобов'язань", відповідно до
якого сторони узгоджують надання
Абоненту відстрочення виконання
зобов'язання з оплати наданих послуг
водовідведення, що виникло відповідно
до умов якого сторони узгодили надання
абоненту відстрочення виконання
зобов'язань з оплати наданих послуг
водовідведення, що виникло відповідно
до умов договору на прийняття стічних
вод у комунальну каналізацію № 450 від
01.01.2006р., і станом на момент укладення
цього договору становить 200 000 грн. на
строк до 31.12.2010р. (а.с.9)

Відповідно до п.3.1., Договір №367 набуває
чинності з моменту підписання його
обома сторонами і діє до 01.01.2011 р.

Виконання оплати за отримані послуги,
відповідно до Договору №450,
підтверджується Актом приймання
виконаних робіт за серпень 2006 р., за
яким відповідач прийняв роботи на
загальну суму 100 000 грн. (а.с.37).

Згідно з Актом звірки від 01.09.2010 р.(а.с.29)
та оборотною відомістю від 25.12.2013 р.,
вартість наданих робіт (послуг) на суму
100 000 грн. сплачена в повному обсязі
(взаємозаліком) (а.с.10).

Статтею 11 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як стверджує скаржник, зобов'язання між
сторонами виникли на підставі договору
№450 "На прийняття стічних вод у
комунальну каналізацію" від 01.01.2006р.,
згідно якого він надав відповідачу
послуги (прийняв з територій, що
перебувають в оперативному
підпорядкуванні дощові та
поливально-мийні стічні води у
комунальну каналізацію, транспортував
та очистив їх) на загальну суму 200 000 грн.
і саме ця угода встановлює обов'язок
останнього сплатити кошти за надані
послуги.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини. Належність доказів
- це міра, що визначає залучення до
процесу в конкретній справі тільки
потрібних і достатніх доказів. Під
належністю доказу розуміється
наявність об'єктивного зв'язку між
змістом судових доказів (відомості, що
містяться в засобах доказування) і
самими фактами, що є об'єктом судового
пізнання.

Виходячи зі змісту ст.32 ГПК, належними
слід визнавати докази, які містять
відомості про факти, що входять у
предмет доказування у справі, та інші
факти, що мають значення для
правильного вирішення спору. Предметом
доказування в даній справі є
насамперед наявність порушеного права
позивача. Жодного належного та
допустимого доказу щодо наявності
права, яке оскаржуваними рішеннями та
договором оренди землі могло б бути
порушено позивачем до суду не надано.

У п.2.5 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року N18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що
будь-які подані учасниками процесу
докази (в тому числі, зокрема, й
стосовно інформації у мережі Інтернет)
підлягають оцінці судом на предмет
належності і допустимості. Вирішуючи
питання щодо доказів, господарські
суди повинні враховувати інститут
допустимості засобів доказування,
згідно з яким обставини справи, що
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Цивільний кодекс України не встановлює
загальних вимог щодо способів та форм
посвідчення виконання зобов'язань між
юридичними особами, а тому на
підтвердження виконання зобов'язань
повинні прийматись як правило
документи, оформлення яких встановлено
нормами публічного права, зокрема щодо
введення первинного бухгалтерського
та податкового обліку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від
16.07.1999 р. № 996-XIV в редакції, чинній на
момент взаємовідносин між сторонами,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Однак, позивачем (скаржником) не надано
суду жодних доказів (первинних
документів, тощо) надання позивачем
послуг чи виконання робіт, обумовлених
договором №450 "На прийняття стічних вод
у комунальну каналізацію" від 01.01.2006р.,
на суму 102 369 грн. 53 коп. (що складає
предмет позову у цій справі) та
існування відповідної заборгованості
у відповідача чи безспірності
заявлених вимог (судового рішення,
тощо).

Посилання скаржника на Договір №367 "Про
відстрочення виконання зобов'язань"
від 10.12.2009р. як на доказ існування
заборгованості за договором №450 в сумі
102 369 грн. 53 коп. судом апеляційної
інстанції до уваги не приймається,
оскільки зазначена угода фактично є
доповненням до договору, яке змінює
його умови в частині проведення оплати,
не є первинним документом, який фіксує
факт здійснення господарської
операції і сама по собі не є підставою
для виникнення зобов'язань в порядку
ст. 509 ЦК України.

Поряд з цим, судова колегія вважає за
необхідне відмітити, що Акт приймання
виконаних робіт за серпень 2006р., з якого
вбачається, що відповідачем прийнято
роботи на загальну суму 100 000 грн. є
належним доказом надання позивачем
відповідачу послуг за договором № 450
"На прийняття стічних вод у комунальну
каналізацію" від 01.01.2006р. Згідно акту
звірки станом на 01.10.2010р. вартість
вказаних робіт (послуг) на суму 100 000 грн.
сплачена в повному обсязі шляхом
взаємозаліку, що не заперечується
сторонами.

Окрім того, заборгованість вказана в
акті звірки становить 202 369,53 грн., однак,
сума по договору становить 200 000, 00 грн.,
з них просить стягнути заборгованість
в сумі 102 369,53 грн. без належного
підтвердження первинними
бухгалтерськими документами.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем на підтвердження
заявлених вимог не подано належних
доказів (первісних документів, тощо)
надання відповідачу послуг (виконання
робіт) обумовлених договором № 450 "На
прийняття стічних вод у комунальну
каналізацію" від 01.01.2006р. на суму 102 369
грн. 53 коп. чи їх безспірність, то за
наявності заперечень з боку
відповідача, у суду відсутні підстави
для задоволення позову.

З огляду на зазначені правові
положення та встановлені обставини
справи апеляційний господарський суд
вважає, що доводи, викладені позивачем
в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами.

Враховуючи вищевикладене, доводи
скаржника, зазначені в апеляційній
скарзі, апеляційним судом не
визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст.104 Господарського
процесуального кодексу України для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення, тому суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення місцевого
господарського суду прийняте у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права і його необхідно
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Рівненської області від 30.01.2014 року по
справі №918/2012/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу позивача
Рівненського обласного виробничого
комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал" - без
задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

3. Справу повернути до господарського
суду Рівненської області.

Головуючий суддя
Гудак А.В.

Суддя
Олексюк Г.Є.

Суддя
Сініцина Л.М.