ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Справа № 914/2613/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської І.П.
(доповідач),суддівФролової Г.М., Яценко
О.В.,розглянувши касаційну
скаргуПриватного підприємства
"Тропак"на постанову від 12.02.2014
Львівського апеляційного
господарського судуу справі№914/2613/13
господарського суду Львівської
областіза позовомПрокурора
Пустомитівського району в інтересах
держави в особі Пустомитівської
міської радидо 3-тя особа без
самостійних вимог на стороні позивача
за участюПриватного підприємства
"Тропак" ДПІ у Пустомитівському районі
Головного управління Міндоходів у
Львівській області Прокуратури
Львівської областіпророзірвання
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки За участю
представників сторін:

Від позивача - не з'явились

Від відповідача - Ковальчук В.М. - дов.
від 22.11.13

Від ГПУ Боднарчук В.М. - посв.

У справі оголошувалась перерва до
12.05.2014.

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Пустомитівського району
звернувся до господарського суду в
інтересах держави в особі
Пустомитівської міської ради з позовом
до ПП "Тропак" про розірвання договору
оренди земельної ділянки №78 від 05.11.2007,
укладеного між Пустомитівською
міською радою та ПП "Тропак",
зареєстрованому у Пустомитівському
районному відділі Центру ДЗК 30.11.2007
року за №04:07:458:00519 та зобов'язання
повернути земельну ділянку, загальною
площею 2,0 га, яка розташована в м.
Пустомити, Львівська область у стані не
гіршому, ніж відповідач отримав цю
ділянку в оренду.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 20.11.2013
(головуючий Козак І.Б., судді Король
М.Р., Станько Л.Л.) в позові відмовлено.

Постановою колегії суддів
Львівського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014 у складі:
Дубник О.П., Скрипчук О.С., Матущака О.І.
рішення господарського суду першої
інстанції скасовано, прийнято нове
рішення, яким позов задоволено,
розірвано договір №78 від 05.11.2007 оренди
земельної ділянки площею 2,0 га, яка
знаходиться за адресою: Львівська
область, м.Пустомити для будівництва
виробничої бази автотранспортного
підприємства, зі змінами від 26.08.2010,
укладений між Пустомитівською міською
радою та Приватним підприємством
"Тропак", зобов'язано ПП "Тропак"
повернути зазначену земельну ділянку
по акту прийому-передачі
Пустомитівській міській раді у стані
не гіршому, ніж відповідач отримав цю
ділянку в оренду.

ПП "Тропак" у касаційній скарзі
просить постанову апеляційної
інстанції скасувати, рішення
господарського суду першої інстанції
залишити в силі. Скарга мотивована
неправильним застосуванням та
порушенням Львівським апеляційним
господарським судом норм чинного
законодавства, зокрема. ст.651
Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 05.11.2007 між
Пустомитівською міською радою
(орендодавець) та ПП "Тропак" (орендар)
укладено договір №78 оренди земельної
ділянки, який зареєстровано у
Пустомитівському районному відділі
Центру ДЗК 30.11.2007 року за №04:07:458:00519
(Договір).

Відповідно до п.1, п.2 договору
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне володіння і
користування (оренду) земельну ділянку,
площею 2,0 га для будівництва виробничої
бази автотранспортного підприємства,
яка знаходиться за адресою: Львівська
область, м. Пустомити.

Договір укладено на 49 років.

Пунктом 10 договору, з урахуванням
додатку до нього від 26.08.2010, сторони
погодили, що річна орендна плата
становить трикратний розмір
земельного податку, що у 2010 році
становить 57600 грн. Розмір земельного
податку за вказану земельну ділянку в
2010 році 19200 грн., а п.12 договору
визначено, що орендна плата вноситься
щомісячно, до 20 числа місяця,
наступного за звітним.

Положеннями п.22 договору визначено,
що після припинення дії договору
орендар повертає орендодавцеві
земельну ділянку у стані, не гіршому
порівняно з тим, у якому він одержав її
в оренду.

Відповідно до п.39 договору його дія
припиняється шляхом розірвання за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін внаслідок невиконання другою
стороною обов'язків, передбачених
договором, та внаслідок випадкового
знищення, пошкодження орендованої
земельної ділянки, яке істотно
перешкоджає її використанню, а також з
інших підстав, визначених законом.

Згідно довідки Державної податкової
інспекції у Пустомитівському районі
Львівської області Держаної
податкової служби від 10.06.2013 за №10/20-0037
станом на 10.06.2013 року у ПП "Тропак"
наявна податкова заборгованість у
розмірі 47838,98 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15.10.2012 у
справі №2а-8074/12/1370 встановлено факт
заборгованості ПП "Тропак" у розмірі
54363,96 грн., яка складається з податкових
зобов'язань, нарахованих згідно
податкової декларації з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2012 рік.

Згідно акту про результати
камеральної перевірки податкової
звітності від 25.04.2012 за №138/1550-19331745,
проведеної Державною податковою
інспекцією у Пустомитівському районі
Львівської області Державної
податкової служби, у ПП "Тропак" наявна
заборгованість із плати за землю
(орендна плата за земельні ділянки
державної або комунальної власності)
за 2010-2011 роки у розмірі 85665 грн.

Станом на момент звернення
заборгованість по орендній платі за
землю становить 60603,96 грн.

Господарський суд першої інстанції
відмовив у задоволенні позову з
посиланням на відсутність належних та
допустимих доказів наявності
систематичної (протягом трьох місяців
підряд) несплати орендних платежів ПП
"Тропак" за договором оренди земельної
ділянки №78 від 05.11.2007. Рішення
мотивоване, зокрема, статтями 610, 651, 782
Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський суд
задовольнив позов з посиланням на те,
що несплата ПП "Тропак"орендних
платежів за використання земельної
ділянки є порушенням істотних умов
договору оренди земельної ділянки та є
підставою для розірвання договору.
Постанова мотивована, зокрема, статтею
651 Цивільного кодексу, положеннями
Закону України "Про оренду землі".

Колегія суддів касаційної інстанції
зазначає, що однією з підстав
розірвання договору є істотне
порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору
(абзац другий частини другої статті 651
ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення
договору однією зі сторін, яке тягне
для другої сторони неможливість
досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як
істотного здійснюється судом
відповідно до критеріїв, що
встановлені вказаною нормою. Оціночне
поняття істотності порушення договору
законодавець розкриває за допомогою
іншого оціночного поняття - "значної
міри" позбавлення сторони того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору. Це (друге) оціночне поняття
значно звужує сферу огляду суду.
Істотність порушення визначається
виключно за об'єктивними обставинами,
що склалися у сторони, яка вимагає
розірвання договору. В такому випадку
вина (як суб'єктивний чинник) сторони,
що припустилася порушення договору, не
має будь-якого значення і для оцінки
порушення як істотного, і для
виникнення права вимагати розірвання
договору на підставі частини другої
статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення
договору закон визнає розмір завданої
порушенням шкоди, який не дозволяє
потерпілій стороні отримати очікуване
при укладенні договору. При цьому
йдеться не лише про грошовий вираз
завданої шкоди, прямі збитки, а й
випадки, коли потерпіла сторона не
зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для
застосування зазначеного положення
закону має співвідношення шкоди з тим,
що могла очікувати від виконання
договору сторона.

За загальними положеннями
процесуального законодавства
обов'язок суду під час ухвалення
рішення - вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку
питання про істотність порушення
повинне вирішуватися з урахуванням
усіх обставин справи, що мають
значення. Так, суди повинні встановити
не лише наявність істотного порушення
договору, але й наявність шкоди,
завданої цим порушенням другою
стороною, яка може бути виражена як у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди, її розмір, який не
дозволяє потерпілій стороні отримати
очікуване при укладенні договору; а
також установити, чи є дійсно істотною
різниця між тим, на що має право
розраховувати сторона, укладаючи
договір, і тим, що в дійсності вона
змогла отримати (Постанова ВСУ від
18.09.2013).

У порушення вказаних вимог судами у
справі, яка переглядається, не було
досліджено питання істотності
порушення відповідачем умов договору
оренди та наскільки орендодавець
позбавився того, на що він
розраховував.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.54 ГПК
України позовна заява, серед іншого,
повинна містити зміст позовних вимог
(п.4), виклад обставин, на яких
грунтуються позовні вимоги, зазначенні
доказів, що підтверджують позов,
законодавство, на підставі якого
подається позов(п.5).

Разом з тим, в позовній заяві
Прокурора Пустомитівського району у
даній справі посилання на статті, якими
визначені підстави для зміни та
розірвання договору, відсутні. Колегія
суддів зазначає, що згідно приписів п.5
ч.2 ст.54 ГПК України законодавство, на
підставі якого подається позов, має
зазначатись у позовній заяві самим
прокурором, а не визначатись на розсуд
суду, як це зробили суди попередніх
інстанцій.

Відповідно до частини першої статті
4-7, частини першої статті 43 ГПК України
судове рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи шляхом всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності.

Судові рішення, прийняті у справі,
вказаним вимогам не відповідають.

Враховуючи викладене, всі інші
висновки судів зроблені без повного
з'ясування всіх обставин справи, а тому
є незаконними.

За вказаних обставин, з урахуванням
вимог ст.ст.1115, 1117 ГПК України, судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду
необхідно всебічно та повно з'ясувати
обставини справи в їх сукупності та
вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Вищого
господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства "Тропак" задовольнити
частково.

Постанову від 12.02.2014 Львівського
апеляційного господарського суду у
справі №914/2613/13 господарського суду
Львівської області та рішення від
20.11.2013 господарського суду Львівської
області у справі №914/2613/13 скасувати;
справу №914/2613/13 направити на новий
розгляд до господарського суду
Львівської області.

Головуючий суддя
І. Ходаківська

Судді
Г. Фролова

О. Яценко