ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р.Справа № 922/980/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "ТехноНІКОЛЬ - Центр", м.
Київ до ФОП ОСОБА_1, м. Харків про
стягнення 5 802,42грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, особисто за
паспортом

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просить стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 5 462,21грн., пеню в розмірі
276,42грн., 3% річних в розмірі 63,79грн. за
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за договором поставки № 28/10
від 28.10.13р., а також покласти на
відповідача понесені витрати зі сплати
судового збору.

Представник позивача у призначене
судове засідання не з`явився,
витребуваних судом документів не
надав, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі
заходи для належного повідомлення
позивача про час та місце розгляду
справи, проте позивач не скористався
своїм правом, передбаченим ст.22
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки в судові засідання не
з`являвся, витребувані судом докази не
подавав, тому суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
представника позивача за наявними в
справі матеріалами, відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на відсутність
заборгованості у зв'язку з її сплатою.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення
відповідача суд встановив наступне.

28.10.13р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТехноНІКОЛЬ - Центр"
(позивач) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач)
укладено договір № 28/10 (далі договір),
відповідно до умов якого позивач на
підставі заявки відповідача
зобов'язався передати у власність
останнього матеріали будівельного
призначення, а відповідач прийняти та
оплатити вартість поставленого товару
на умовах даного договору. Асортимент,
кількість та ціна товару визначається
в рахунках-фактурах та/або
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору (п.1.1 договору).

Загальна сума договору визначається
сумою вартості всіх окремих поставок,
здійснених за цим договором (п.3.1
договору).

Відповідно до п. 3.5 договору оплата за
кожну партію товару здійснюється не
пізніше 14 календарних днів з дати
поставки, якщо інше не буде узгоджено
між сторонами в специфікаціях.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
поставки.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст.265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Позивач на виконання умов договору
поставив на адресу відповідача товар
на загальну суму 8 932,50грн. Факт поставки
товару на вказану суму підтверджується
видатковими накладними № ХК00008555 від
01.11.13р. на суму 3 970,00грн. та № ХК00008733
від 07.11.13р. на суму 4 962,50грн., оформленими
належним чином та наявними у
матеріалах справи.

Видаткові накладні відповідають
вимогам ст.9 Закону України від 16.07.99р.
№ 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", пункту
2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку. Дані накладні
є первинними документами, які фіксують
здійснення господарської операції
(поставка товару) та початок перебігу
строку для оплати за поставлений товар.

Як зазначає позивач, відповідач за
поставлений товар розрахувався
частково, на суму 3 470,29грн., у зв'язку з
чим заборгованість відповідача на час
звернення позивача з позовом до суду
становила 5 462,21грн.

Дослідивши надані відповідачем докази,
судом встановлено, що відповідач 31.03.14р.
перерахував на розрахунковий рахунок
позивача грошові кошти в розмірі
5 462,24грн., що підтверджується чеком
та актом звірки взаємних розрахунків
станом на 31.03.14р., підписаним та
скріпленим печатками представників
обох сторін.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач, після звернення позивача
із позовом до суду, погасив
заборгованість перед позивачем на суму
5 462,21грн., у зв'язку з чим провадження у
справі в цій частині підлягає
припиненню за відсутністю предмета
спору.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Пунктом 8.2 договору сторони погодили,
що у разі порушення строків оплати
товару відповідач сплачує позивачу
пеню в розмірі 0,5% від вартості
неоплаченого товару за кожний день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що позивач надав
обґрунтований розрахунок пені за
період з 16.11.13р. по 12.03.14р. на суму
276,42грн., що розрахований за неналежне
виконання відповідачем умов договору
за кожною поставкою товару окремо.
Даний розрахунок відповідає умовам
договору та вимогам Закону України від
22.11.96р. № 543/96-ВР „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

За таких обставин суд дійшов висновку
про правомірність та обґрунтованість
позовних вимог в цій частині.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі зазначеного, позивач
нарахував відповідачу за період з
16.11.13р. по 12.03.14р. 3% річних на загальну
суму 63,79грн.

Нарахування 3% річних не суперечить
вимогам чинного законодавства України,
воно відповідає наданому розрахунку,
тому позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судові
витрати зі сплати судового збору
покладаються на відповідача в повному
обсязі, оскільки спір до суду доведено
з вини відповідача та сума основного
боргу відповідачем сплачена після
звернення позивача з позовом до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.610, 611, 612, 625, 712 Цивільного кодексу
України, ст.ст.193, 265 Господарського
кодексу України, ст.ст.1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44,
49, 75, п.1.1 ст.80, ст.82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, ідент. номер НОМЕР_1 (АДРЕСА_1,
відомості про рахунки відсутні) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТехноНІКОЛЬ - Центр",
(юридична адреса:01103, м.
Київ, вул. Професора
Підвисоцького/Драгомирова, б. 10/10, кім.
60-61, поштова адреса: 08131, Київська
область, Києво-Святошинський район, с.
Софіївська Борщагівка, вул. Мала
Кільцева, 4а, п/р 4268 ПАТ "ВТБ Банк" м.
Київ, МФО 321767) - 276,42грн. пені, 63,79грн. 3%
річних, 1 827,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення суми основного
боргу в розмірі 5 462,21грн. провадження у
справі припинити за відсутністю
предмета спору.

Повне рішення складено 25.04.2014 р.

Суддя Т.А. Лавренюк