ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р.Справа №
916/724/14Господарський суд Одеської
області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бєлих К.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Чижов В.А.,

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Управління
освіти Біляївської районної державної
адміністрації до Товариства з
обмеженою відповідальністю „АРГО-2"
про стягнення 35174,82 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 03.03.2014 р. прийнято позовну
заяву Управління освіти Біляївської
районної державної адміністрації,
порушено провадження у справі № 916/724/14
та призначено її до розгляду в
засідання суду на 24.03.2014 р.

За правилами ст.77 ГПК України в
судовому засіданні 24.03.2014 р. розгляд
справи відкладено на 14.04.2014 р., у
судовому засіданні 14.04.2014 р. - на 12.05.2014 р.

Позивач повідомлений про час і місце
засідань господарського суду, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення та
розписками його представника.

Ухвали господарського суду Одеської
області про порушення провадження у
справі та відкладення розгляду справи,
направлені на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю „АРГО-2",
зазначену в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, повернулись з
відміткою поштової установи про те, що
адресат за зазначеною адресою не
знаходиться.

З урахуванням викладеного та того, що
на господарський суд обов'язок з
розшуку сторін не покладено,
відповідач вважається належним чином
повідомленим про час і місце
проведення судових засідань.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України в
судовому засіданні 12.05.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Управління освіти Біляївської
районної державної адміністрації (далі
- Управління освіти) звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „АРГО-2" (далі - ТОВ
„АРГО-2") 35174,82 грн. безпідставно
одержаних коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
Управління освіти посилається на
положення ст.ст.526,1212 ЦК України,
ст.ст.2,10,15 Закону України „Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні",
складений Державною фінансовою
інспекцією України акт від 15.11.2013 р. №
031-76/47 тощо та зазначає, що в ході
проведеної названим контролюючим
органом ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача встановлено завищення
вартості виконаних відповідачем робіт
у сумі ціни позову.

ТОВ „АРГО-2" письмовий відзив на
позовну заяву не подало, а, відтак,
розгляд справи здійснено в порядку ст.75
ГПК України за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, перевіривши обґрунтованість
його доводів, господарський суд
відмовляє у задоволенні позовних
вимог, виходячи з наступного.

15.11.2013 р. за наслідками ревізії
фінансово-господарської діяльності
Управління освіти за 2011 р., 2012 р. та
завершений місяць 2013 р. Державною
фінансовою інспекцією в Одеській
області оформлено акт № 031-76/47, в якому
зафіксовано безпідставне завищення
вартості робіт в розмірі 35174,82 грн., а
саме:

- у порушення п.1.14 „Указівок по
застосуванню ресурсних елементних
кошторисних норм на
ремонтно-будівельні роботи" ДБН
Д.1.1.-4-2000 невірно включено одиничну
розцінку Р20-39-1 „Прибирання приміщень
від сміття" в акті ф. КБ-2в за листопад 2010
р. на суму 87785,57 грн. (з ПДВ), склад робіт
якої вже врахований в одиничних
розцінках РЕКНр ДБН Д.1.1-1-2000 і додатково
її враховувати непотрібно;

- у порушення п.п.3.1.18.1, 3.1.18.2, 3.2.12,
3.2.12.1 ДБН Д 1.1-1-2000 невірно визначено
розмір кошторисного прибутку,
врахованого у вартості робіт по актах
ф. КБ-2В на рівні 3,77 грн./люд.-год замість
необхідного 2,71 грн./люд.-год., як для
ремонту житла, об'єктів соціальної
сфери, комунального призначення та
благоустрою;

- у порушення п.3.1.3 ДБН Д 1.1-1-2000 і п.2.5
ДБН Д.1.1-7-2000 „Правила визначення
вартості проектно-вишукувальних робіт
для будівництва, яке здійснюється на
території України" невірно включено до
акту ф. КБ-2в за грудень 2010 р. на суму
167354,81 грн. (з ПДВ) кошторисну вартість
проектно-вишукувальних робіт по
об'єкту „Заміна каналізації та
санвузлів в Маяківській ЗОШ" у сумі
25200,00 грн. (з ПДВ).

Ще в ході перевірки Управління освіти
направило ТОВ „АРГО-2" лист від 12.11.2013 р.
№ 3050/01-13 з вимогою повернути до
державного бюджету безпідставно
отримані бюджетні кошти в сумі 35174,82
грн., перерахування яких
підтверджується платіжними
дорученнями на загальну суму 494462,38 грн.
(а.с.27-30).

Залишення вказаної вимоги без
задоволення спричинило подачу позову в
рамках провадження у даній справі.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події. Положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про: 1) повернення виконаного за
недійсним правочином; 2) витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає
підстави для висновку, що цей вид
позадоговірних зобов'язань породжують
такі юридичні факти: набуття особою
майна або його збереження за рахунок
іншої особи; відсутність для цього
правових підстав або якщо такі відпали.

З огляду на наведене та те, що між
сторонами у справі укладено договори
про закупівлю товарів (робіт або
послуг) за державні кошти, а кошти, які
Управління освіти просить стягнути з
ТОВ „АРГО-2", отримано останнім як
оплату виконаних за угодами робіт
після підписання контрагентами актів
приймання виконаних будівельних робіт
(а.с.31-46), господарський суд вважає, що
кошти в розмірі ціни позову набуто за
наявності правової підстави, а тому
вони не можуть бути витребувані
відповідно до положень ст.1212 ЦК України
як безпідставно отримане майно.

Виявлені ревізією Державною
фінансовою інспекцією в Одеській
області порушення не впливають на
умови спірних договірних відносин і не
можуть їх змінювати.

Аналогічна позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
22.01.2013 р. по справі 5006/18/13/2012.

При цьому відповідно до ч.3 ст.82 ГПК
України... обираючи при прийнятті
рішення правову норму, що підлягатиме
застосуванню до спірних правовідносин,
господарський суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.11116
цього Кодексу.

Крім того, слід зазначити що згідно із
ст.11128 ГПК України рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень Верховного Суду України тягне
за собою відповідальність, установлену
законом.

Приймаючи до уваги викладене, в
задоволенні позову слід відмовити.

Окремо господарський суд вважає за
необхідне відзначити ту обставину, що
представлені Управлінням освіти в
обґрунтування своєї позиції постанови
Вищого господарського суду України
відповідно до діючого ГПК України не
являються джерелом права, а, отже, не
можуть враховуватись під час прийняття
рішень судом першої інстанції по
аналогічним справам.

Що стосується посилань позивача на
постанову Верховного Суду України від
02.10.2013 р. по справі № 6-88цс13, то в цій
частині потрібно відмітити
відсутність будь-яких суперечностей
між її змістом та змістом постанови
Верховного Суду України від 22.01.2013 р. по
справі 5006/18/13/2012, оскільки в них
зроблено тотожній висновок про те, що
набуття однією зі сторін зобов'язання
майна за рахунок іншої сторони в
порядку виконання договірного
зобов'язання не є безпідставним.

Керуючись ст.ст.33,34,43,82-85,11128 ГПК
України, вирішив:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня його
підписання і може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Повний текст рішення підписано 13.05.2014 р.

Суддя
Лічман Л.В.