ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.Справа № 916/3605/13 Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Журавльова О.О.

суддів: Ярош А.І., Головей В.М.

(відповідно до розпорядження голови
суду від 07.03.2014р. №255 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Максіміхіна Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Прищепа О.А., за
довіреністю від 20.08.2014р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансбуд-Компані"

на рішення господарського суду
Одеської області від 12 лютого 2014 року

у справі №916/3605/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Інжиніринг"

до відповідачів: 1.Товариства з
обмеженою відповідальністю "Білдінг
Девелопмент";

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансбуд-Компані"

про стягнення

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "С-Інжиніринг" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до ТОВ "Білдінг Девелопмент" та
ТОВ "Трансбуд-Компані", з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог, про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості у розмірі 11953870,46 грн.,
яка складається з суми заборгованості
за поставлений товар та виконані
роботи за договором у розмірі 9867545,53
грн., пені у розмірі 150702,59 грн., 3% річних
у сумі 381483,92 грн., збитків у розмірі
1554138,42 грн.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 12 лютого 2014 року у справі
№916/3605/13 (суддя Оборотова О.Ю.) позов ТОВ
"С-Інжиніринг" задоволено; з
відповідачів на користь позивача
солідарно стягнуто 11953870,46 грн. та 68820
грн. судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позовні
вимоги ТОВ "С-Інжиніринг" підлягають
задоволенню як обґрунтовані та
підтверджені матеріалами справи.

Не погоджуючись з винесеним рішенням,
відповідач-2 (ТОВ "Трансбуд-Компані")
звернувся до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ТОВ "С-Інжиніринг" в частині
задоволення позовних вимог про
солідарне стягнення з ТОВ
"Трансбуд-Компані" 11953870,46 грн., з
посиланням при цьому, на порушення
місцевим господарським судом при
винесенні оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
з мотивів, викладених в апеляційній
скарзі.

Представник скаржника у судовому
засіданні 15.04.2014р. підтримав апеляційну
скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача (ТОВ
"С-Інжиніринг") у судових засіданнях
надав пояснення, згідно з якими позивач
не погоджується з апеляційною скаргою
ТОВ "Трансбуд-Компані", просить
залишити її без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін, з
мотивів, викладених у відзиві на
апеляційну скаргу від 15.04.2014р.

Представник відповідача-1 (ТОВ "Білдінг
Девелопмент") у судові засідання не
з'являвся, про час, дату та місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлений належним чином, про що
свідчать відповідні поштові
повідомлення від 13.03.2014р. та від 17.04.2014р.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу ТОВ
"Трансбуд-Компані" за відсутністю
представника відповідача-1 у судових
засіданнях.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представників позивача та
відповідача-2, апеляційний
господарський суд дійшов до наступних
висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
перевірено під час апеляційного
перегляду справи, 27 жовтня 2010 року між
ТОВ „С-інжиніринг" (позивач,
субпідрядник), ТОВ „Трансбуд-компані"
(відповідач-2, головний підрядник) та
ТОВ «Альтіс» (правонаступником якого є
ТОВ „БІЛДІНГ ДЕВЕЛОПМЕНТ") (замовник,
відповідач-1), було укладено договір
підряду № Є12АЛТ/26 (надалі - договір), за
умовами якого субпідрядник забезпечує
відповідно до проектної документації
та умов договору виконання комплексу
монтажних та пусконалагоджувальних
робіт по влаштуванню диспетчеризації
систем (роботи) на будівництві нового
аеровокзалу міжнародного аеропорту
„Львів" обов'язок по прийманню яких
лежить на головному підряднику, а
оплата виконаних Субпідрядником і
прийнятих Головним підрядником робіт
лежить на Замовнику.

За п.1.5 договору субпідрядник
зобов'язується повністю закінчити
роботи по об'єкту у відповідності з
умовами даного договору та бере участь
сумісно з замовником у передачі
замовником виконаних роботи
Генеральному Замовнику, яким в даному
договорі виступає Корпорація
„Альтіс-Холдинг" на підставі Договору
підряду № Є12АЛТ/2 від 09 квітня 2010р.,
підписаного між Корпорацією
„Альтіс-Холдинг" та ТОВ „Альтіс", а
також здійснювати всі необхідні дії,
передбачені чинним законодавством
України для підрядника при введенні
Об'єкта в експлуатацію, в тому числі
приймати участь в певних заходах,
підписувати та подавати необхідні
документи (акт готовності Об'єкта та
інше).

Згідно з п.3.1 договору, договірна ціна
робіт визначається сторонами
відповідно до вимог нормативних
документів у сфері ціноутворення і
будівництві, на основі кошторису, що є
невід'ємною частиною договору, є
динамічною і складає 6761556,80 грн., в т.ч.
ПДВ. В договірну вартість робіт входить
здача робіт відповідним органам,
передбачених діючим законодавством.

Пунктом 6.1 договору сторони погодили,
що забезпечення робіт матеріалами,
устаткуванням та послугами
здійснюється за рахунок і засобами
Субпідрядника.

Відповідно до п.10.10 договору до
обов'язків головного підрядника
входить: приймати виконані
субпідрядником роботи шляхом
спільного огляду головним підрядником
та субпідрядником результатів таких
робіт та підписання актів виконаних
орбіт та довідки про вартість робіт в
порядку, передбаченому ст.. 12 даного
договору; здійснювати організацію та
координацію виконання робіт, робити
запити а необхідні для цього документи
та інформацію та вимагати від
субпідрядника виконання необхідних
для цього дій; контролювати наявність
документів, які підтверджують якість
використаних на будівництві
конструкцій, виробів та матеріалів,
актів на приховані роботи, порядок
ведення загального журналу
виробництва робіт, тощо; негайно
повідомляти замовника про всі виявлені
недоліки/дефекти виконаних робіт та
про необхідні заходи по їх усуненню.

Пунктами 12.1, 12.2 договору встановлено,
що розрахунки за виконані роботи
будуть здійснюватись із врахуванням
положень загальних умов на підставі
актів форми КБ-2в і довідки форми КБ-3, що
приймаються виключно по фактичному
надходженню коштів на рахунок
замовника від генерального замовника,
проміжними платежами в міру виконання
робіт. Остаточне приймання виконаних
робіт здійснюється замовником шляхом
погодження актів по формі КБ-2В та
довідки форми КБ-3. Оплата виконаних
робіт здійснюється замовником
протягом 10 банківських днів з дня
підписання документів замовником у
разі надходження таких коштів від
Генерального Замовника на рахунок
замовника за умови надання
Субпідрядником повного комплекту
виконавчої документації на роботи
виконані в звітному місяці, яка
технологічно можлива.

Згідно з п. 12.16 договору, кінцеві
розрахунки проводяться на протязі 30
днів з дня підписання остаточного акту
приймання-передачі робіт. При кінцевих
розрахунках Замовник утримує вартість
робіт виконаних з вини Субпідрядника з
недоробками та дефектами, що
зафіксовані актом приймання-передачі.

За п. 15.3.1 договору, замовник несе
відповідальність за порушення зі своєї
вини зобов'язань, при надходженні
коштів від Генерального Замовника на
рахунок замовника, (несвоєчасну оплату
виконаних робіт,) неустойку у розмірі
однієї облікової ставки Національного
банку України від простроченої суми за
весь час прострочення.

Даний договір набуває чинності з
моменту його укладення/підписання
сторонами. Строком дії договору є час,
протягом якого сторони будуть
здійснювати свої права та виконувати
свої обов'язки відповідно до договору
(п.18.1 договору).

20 липня 2011 року між сторонами по справі
було укладено Додаткову угоду №1 до
Договору.

18 грудня 2011 року між ТОВ „С-інжиніринг"
(позивач, субпідрядник), ТОВ
„Трансбуд-компані" (відповідач-2,
головний підрядник) та ТОВ «Альтіс»
(правонаступником якого є ТОВ „БІЛДІНГ
ДЕВЕЛОПМЕНТ") (замовник, відповідач-1)
було укладено Додаткову угоду №2 до
Договору, відповідно до якої
субпідрядник згідно з цією додатковою
угодою та договором приймає на себе
зобов'язання в строки, у порядку, в
об'ємах та за ціною, узгодженими
сторонами у цієї додаткової угоди,
виконати додаткові зобов'язання,
зокрема, поставити обладнання та
матеріали (товар) за асортиментом,
кількістю та ціною узгодженими
сторонами в кошторисній документації.
Обов'язок по прийманню поставленого
товару та виконаних робіт лежить на
головному підряднику, а оплата
виконаних субпідрядником та прийнятих
головним підрядником зобов'язань за
цією додатковою угодою лежить на
замовнику. Розрахунки за цією
додатковою угодою здійснюються на
підставі графіку фінансування
будівництва. Також вказаною додатковою
угодою внесено зміни до п.3.1 договору та
визначено договірну ціну у розмірі
32875071,73 грн.

23 грудня 2011 року між сторонами по
справі було укладено Додаткову угоду
№3 до Договору, відповідно до якої
внесено зміни до п.3.1 договору та
визначено договірну ціну у розмірі
32839023,16 грн.

14 лютого 2012 року між сторонами по
справі було укладено Додаткову угоду
№4 до Договору.

20 серпня 2012 року між сторонами по
справі було укладено Додаткову угоду
№5 до Договору.

На виконання умов договору та
додаткових угод до нього
субпідрядником було поставлено
замовнику товар на суму 1597909,46 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№С-00000066 від 18.05.2012р.

В подальшому частина вищевказаного
товару на суму 13605,36 грн. була повернута
субпідряднику замовником, що
підтверджується видатковою накладною
на повернення №ВП-0000003 від 31.05.2012р.

13.08.2012р. сторонами по справі було
складено акти вартості змонтованого
устаткування, що придбавається
виконавцем робіт на суму 4054467,64 грн. та
178494,72 грн.

Також 13.08.2012р. сторонами по справі
складено відповідні акт приймання
виконаних будівельних робіт форми КБ-2в
та довідку вартості виконаних робіт
форми КБ-3 за виконані за спірним
договором роботи у серпні 2012р.

27.12.2012р. сторонами по справі було
складено акт приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року на
суму 4086659,94 грн. та відповідну довідку
про вартість виконаних будівельних
робіт за грудень 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що
субпідрядником та замовником по справі
було складено акт звірки
взаєморозрахунків станом на 31.12.2012р. за
спірним договором, відповідно до якого
за замовником (відповідачем-1) наявна
заборгованість у розмірі 9867545,52 грн.

Як вбачається з письмових пояснень
відповідача-1 (ТОВ "Білдінг
Девелопмент"), а саме з відзиву на
позовну заяву ТОВ "С-Інжиніринг",
відповідач-1 не заперечує факту
заборгованості перед позивачем за
виконані субпідрядні роботи і отримані
товарно-матеріальні цінності, однак
просить суд врахувати п.12.2 договору та
зауважував, що гроші від генерального
замовника ще не надійшли.

Невиконання ТОВ "Білдінг Девелопмент"
умов договору в частині оплати
виконаних ТОВ "С-Інжиніринг" робіт та
поставлених товарно-матеріальних
цінностей стало підставою для
звернення ТОВ "С-Інжиніринг" до
місцевого господарського суду з
відповідною позовною заявою про
стягнення заборгованості, нарахованих
на неї пені і 3% річних та 1554138,42 грн.
збитків.

Апеляційний господарський суд,
дослідивши наявні матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, дійшов до
наступних висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Приписами ч.1 ст. 628 ЦК України
вбачається, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК
України, які кореспондуються з
вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

За ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Щодо солідарного стягнення з
відповідачів основної заборгованості,
пені, 3% річних та збитків, апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

За ст. 541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.

За правилами вищезазначеної статті
солідарні зобов'язання виникають
тільки у випадках, встановлених
договором або законом.

Як вбачається зі змісту спірного
договору підряду № Є12АЛТ/26 від 27 жовтня
2010 року солідарних зобов'язань
сторонами не передбачено.

За ст. 838 ЦК України підрядник має право,
якщо інше не встановлено договором,
залучити до виконання роботи інших
осіб (субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.
Замовник і субпідрядник не мають права
пред'являти один одному вимоги,
пов'язані з порушенням договорів,
укладених кожним з них з генеральним
підрядником, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, за загальним правилом
сутність системи генерального підряду
полягає в наступному: 1) замовник
доручає виконання всього комплексу
робіт генпідряднику; 2) генпідрядник за
загальним правилом самостійно залучає
до виконання частки або всього
комплексу робіт субпідрядника; 3)
генпідрядник знаходиться у
правовідносинах з замовником і
субпідрядником, а між останніми
самостійних правовідносин не виникає,
а тому вони не мають права пред'являти
один до одного претензії або будь які
інші вимоги; 4) відповідальність перед
замовником за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань
субпідрядником несе генпідрядник; 5)
генеральний підрядник у
правовідносинах з субпідрядником є
змовником і виконує всі його обов'язки,
а зокрема з прийняття та оплати робіт.

Однак, зі змісту спірного договору
підряду № Є12АЛТ/26 від 27 жовтня 2010 року
вбачається, що даний договір за своєю
правовою природою є трьохстороннім
договором підряду, між двома
підрядниками та замовником, де у
підрядника-1 (за договором названого як
генеральний підрядник) передбачені
лише обов'язки щодо нагляду та контролю
виконання підрядником-2 (за договором
названого як субпідрядник) робіт і
правильності оформлення будівельної
документації. Всі обов'язки щодо оплати
за договором встановлено за замовником
(відповідачем-1).

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для солідарного стягнення
заборгованості, пені, 3% річних та
збитків з відповідача-2 (Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трансбуд-Компані").

Щодо стягнення з ТОВ "Білдінг
Девелопмент" основної заборгованості,
апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

В силу ст. 837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

За ст. 843 ЦК України у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення. Якщо у договорі підряду
не встановлено ціну роботи або способи
її визначення, ціна встановлюється за
рішенням суду на основі цін, що
звичайно застосовуються за аналогічні
роботи з урахуванням необхідних
витрат, визначених сторонами. Ціна
роботи у договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу.

Враховуючи наведене, матеріали та
обставини справи, норми чинного
законодавства, приймаючи до уваги
підписання сторонами довідок форми КБ-3
та актів форми КБ-2в про виконання робіт
за спірним договором, складання актів
вартості змонтованого та технічного
устаткування, що придбавається
виконавцем, видаткову накладну №С-00000066
від 18.05.2012р. та видаткову накладну на
повернення товару, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що позивачем було виконано на
виконання умов спірного договору на
користь відповідача-1 роботи на суму
4132937,82 грн., придбано на користь
відповідача-1 устаткування на суму
4232962,36 грн. та поставлено останньому
товар на суму 1584304,11 грн., всього на суму
9950204,29 грн., що в свою чергу, також не
спростовується сторонами по справі.

Апеляційний господарський суд
зауважує, що за п.12.1 спірного договору
сторони погодили, що розрахунки за
виконані роботи будуть здійснюватись
із врахуванням положень загальних умов
на підставі актів форми КБ-2в і довідки
форми КБ-3, що приймаються виключно по
фактичному надходженню коштів на
рахунок замовника від генерального
замовника, проміжними платежами в міру
виконання робіт. Остаточне приймання
виконаних робіт здійснюється
замовником шляхом погодження актів по
формі КБ-2В та довідки форми КБ-3.

Спірні акти виконаних робіт та за
серпень та грудень 2012 року та довідки
форми КБ-3 прийняті замовником належним
чином, підписані уповноваженою особою
та скріплені печатками. Вказане
волевиявлення замовника є достатнім та
необхідним, зокрема, для засвідчення
факту надходження коштів на рахунок
замовника від генерального замовника,
як то передбачено п. 12.1 договору
підряду № Є12АЛТ/26 від 27 жовтня 2010 року.

Водночас, за ст. 511 ЦК України
зобов'язання не створює обов'язку для
третьої особи. У випадках, встановлених
договором, зобов'язання може
породжувати для третьої особи права
щодо боржника та (або) кредитора.

Частиною 2 ст. 218 ГК України встановлено,
що учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

За частиною 2 ст. 194 ГК України неналежне
виконання зобов'язання третьою особою
не звільняє сторони від обов'язку
виконати зобов'язання в натурі, крім
випадків, передбачених частиною
третьою статті 193 цього Кодексу.

З огляду на приписи зазначених норм
чинного законодавства, твердження
відповідача-1 про відсутність його вини
у виникненні заборгованості в зв'язку з
тим, що генеральний замовник не
перелічив відповідачу-1 відповідні
грошові кошти не впливають на обов'язок
відповідача-1 виконувати свої
договірні зобов'язання перед позивачем
та відповідно не виключають його вини у
виникненні заборгованості.

У зв'язку з вищенаведеним, посилання
замовника на відсутність фінансування
робіт з боку генерального замовника, як
підстава відмови від оплати виконаних
робіт та отриманих
товарно-матеріальних цінностей, не
приймаються апеляційним господарським
судом до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Вищого господарського суду
України № 46/374 від 03.07.2008р. та Постанові
Вищого господарського суду України №
47/523 від 20.09.2011 р.

Вищезазначені висновки суду
стосуються також вимог позивача щодо
стягнення штрафних санкцій.

За ст. 32 ГПК України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний господарський суд
зауважує, що відповідачем-1 не надано
жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-34
ГПК України, на підтвердження
погашення або відсутності відповідної
заборгованості.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
приймаючи до уваги письмові пояснення
відповідача-1, за якими відповідач-1
визнає відповідну заборгованість, факт
підписання позивачем та відповідачем-1
акту звірки взаєморозрахунків, за яким
відповідач-1 визнає за собою
заборгованість на користь позивача у
розмірі 9867545,52 грн., апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що за спірним договором за
відповідачем-1 на користь позивача
наявна заборгованість у сумі 9867545,53
грн., у зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ
"С-Інжиніринг" в частині стягнення з ТОВ
"Білдінг Девелопмент" 9867545,53 грн.
основної заборгованості є
обґрунтованими, законними та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ТОВ "С-Інжиніринг" в
частині стягнення 150702,59 грн. пені,
апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

Згідно зі ст. 229 ГК України учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.
Обчислення розміру збитків
здійснюється у валюті, в якій
провадилися або повинні бути проведені
розрахунки між сторонами, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 230 ГК України встановлено,
що штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Також, відповідно до ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтями 1, 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

За п. 15.3.1 спірного договору, замовник
несе відповідальність за порушення зі
своєї вини зобов'язань, при надходженні
коштів від Генерального Замовника на
рахунок замовника, (несвоєчасну оплату
виконаних робіт,) неустойку у розмірі
однієї облікової ставки Національного
банку України від простроченої суми за
весь час прострочення.

Дослідивши наданий позивачем
розрахунок пені апеляційний
господарський суд приймає його як
такий, що складено відповідно до вимог
чинного законодавства.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку, що з ТОВ
"Білдінг Девелопмент" на користь
позивача підлягають стягненню 150702,59
грн. пені.

Щодо позовних вимог ТОВ "С-Інжиніринг"
про стягнення 381483,92 грн. 3% річних,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Апеляційний господарський суд приймає
до уваги розрахунок трьох відсотків
річних як обґрунтований та такий, що
здійснено згідно з вимогами діючого
законодавства.

Таким чином, за вказаними розрахунками
з ТОВ "Білдінг Девелопмент" на користь
позивача підлягають стягненню 381483,92
грн. 3% річних.

Щодо позовних вимог ТОВ "С-Інжиніринг"
в частині стягнення 1554138,42 грн. збитків,
апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

Як вказує позивач у своїх уточненнях до
позовної заяви від 23.01.2014р., у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачами
грошових зобов'язань за спірним
договором, позивач був вимушений взяти
кредит у банку у розмірі 10000000 грн. під 21%
річних, з метою уникнення негативних
наслідків для підприємства позивача.

Таким чином, позивач вважає оплату
відсотків за використання кредитних
коштів, як додаткові витрати (збитки)
понесені позивачем, який зазнав
збитків внаслідок порушення
відповідачами зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
дійсно, позивачем було укладено
кредитний договір №010/Р2-01-03-3-0/132 від
05.04.2013р. на суму 10000000 грн. під 21% річних.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Також відшкодування збитків
передбачено ст. 224 ГК України,
відповідно до якої учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Приписами ст. 225 ГК України встановлено,
що до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у
разі належного виконання зобов'язання
другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

Чинним законодавством передбачено, що
для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення збитків
необхідна наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення, а
саме: 1) факт порушення зобов'язання або
завдання збитків (протиправна дія або
бездіяльність); 2) наявність і розмір
завданих збитків або шкоди; 3) причинний
зв'язок між порушенням зобов'язання і
збитками або завданням шкоди та
розміром шкоди; 4) вина особи, яка
порушила зобов'язання, або завдала
шкоду.

Збитки мають реальний характер та у
разі, якщо сторона, яка вважає, що її
права були порушені та нею понесені
збитків, повинна довести як розмір
збитків так і факт їх понесення.

Понесені витрати можуть бути самими
різноманітними, оскільки збитки
визначаються виходячи не із змісту
самого порушення, а з характеру
наслідків порушення договірного
зобов'язання, тому що одне й те ж
порушення може викликати різні
наслідки, так само різні порушення
можуть викликати одні й ті ж наслідки.

За п.21 Тимчасової методики визначення
розміру шкоди (збитків), заподіяної
порушеннями господарських договорів,
схваленою Державною комісією Ради
Міністрів СРСР з економічної реформи
21.12.1990 р. якщо в результаті порушення
контрагентом договірного зобов'язання
потерпіла сторона була вимушена
отримати додатковий банківський
кредит або прострочити повернення
раніше отриманого кредиту, то в збитки,
які підлягають відшкодуванню,
включаються витрати по сплаті
процентів за користування кредитом. Їх
розмір встановлюється як сума
сплаченого банку відсотку за кредит,
використаний через порушення
конкретних зобов'язань за договором.

Станом на 09.12.2013р. розмір збитків
становить: 9867545,53 грн. (підтверджена
заборгованість за договором) / 100% * 21%
(відсоток за кредитом) / 12місяців * 9
місяців = 1554138,42 грн.

Дослідивши матеріали та обставини
справи, враховуючи наведене та норми
чинного законодавства, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ТОВ
"С-Інжиніринг" в частині стягнення з
ТОВ "Білдінг Девелопмент" 1554138,42 грн.
збитків слід задовольнити у зв'язку з
обґрунтованістю та правомірністю
таких вимог, і оскільки позивачем
належним чином доведено, а
відповідачем не спростовано, наявність
всіх вищеперелічених елементів складу
цивільного правопорушення для
відшкодування збитків.

За умовами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ТОВ "С-Інжиніринг" щодо
стягнення з ТОВ "Білдінг Девелопмент"
заборгованості за поставлений товар та
виконані роботи за договором у розмірі
9867545,53 грн., пені у розмірі 150702,59 грн., 3%
річних у сумі 381483,92 грн., збитків у
розмірі 1554138,42 грн.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
частково скасувати, а апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансбуд-Компані"
частково задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трансбуд-Компані" задовольнити
частково.

2.Рішення господарського суду Одеської
області від 12 лютого 2014 року у справі
№916/3605/13 скасувати частково, виклавши
резолютивну частину цього рішення в
наступній редакції:

„Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"С-Інжиніринг" задовольнити частково:

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Білдінг Девелопмент"
(65012, м. Одеса, Французький бульвар, буд.9,
офіс 17, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Інжиніринг" (68000, м.
Іллічівськ, вул. 1 Травня, буд. 1А, кім. 26,
код ЄДРПОУ 34944 (дев'ять мільйонів
вісімсот шістдесят сім тисяч п'ятсот
сорок п'ять) грн. 53 коп. основного боргу,
150702 грн. (сто п'ятдесят тисяч сімсот дві)
59 коп. пені, 381483 (триста вісімдесят одна
тисяча чотириста вісімдесят три) грн. 92
коп. 3% річних, 1554138 (один мільйон п'ятсот
п'ятдесят чотири тисячі сто тридцять
вісім) грн. 42 коп. збитків та 68820
(шістдесят вісім тисяч вісімсот
двадцять) грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Інжиніринг" -
відмовити."

3.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Білдінг Девелопмент"
(65012, м. Одеса, Французький бульвар, буд.9,
офіс 17, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансбуд-Компані"
(03146, м. Київ, вул. Качалова, 5-В, ) 36540 (тридцять шість тисяч
п'ятсот сорок) грн. судового збору за
подання апеляційної скарги.

4.Доручити господарському суду
Одеської області видати відповідні
накази із зазначенням реквізитів
сторін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 15
травня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
В.М. Головей А.І. Ярош