ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року Справа № 2/739 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Кота О.В.,
Попікової О.В., Саранюка В.І.розглянувши
у відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуТовариства з
обмеженою відповідальністю "Замкове"на
рішення та постанову господарського
суду Житомирської області від 25.12.2013
Рівненського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014у
справі№ 2/739за позовом до проОСОБА_4
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове" стягнення
вартості частки в майні товариства та
частини прибутку, про спонукання до
укладання угоди, про визнання
недійсним рішення загальних зборів
учасників товариства

за участю позивача: ОСОБА_4та
представників сторін: позивача:
відповідача: ОСОБА_5 Набатчикова І.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 25.12.2013 (суддя:
Тимошенко О.М.), яке залишено без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014 (судді:
Огороднік К.М., Тимошенко О.М., Коломис
В.В.), позов ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове" (надалі - ТОВ
"Замкове") частково задоволено:
стягнуто з відповідача на
користь позивача 268 920,00 грн. вартості
частки в майні товариства, 390 660,00 грн.
інфляційних втрат, 7 360,00 грн. витрат на
оплату експертизи; відмовлено в позові
в частині вимоги про визнання
недійсним рішення загальних зборів та
в частині вимоги про спонукання до
укладення угоди.

Не погоджуючись із прийнятими у справі
судовими актами, ТОВ
"Замкове" звернулося до Вищого
господарського суду України
з касаційною скаргою про їх
скасування, просить припинити
провадження у справі.

Скаржник посилається на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
зокрема статей 524, 625 Цивільного кодексу
України, статей 42, 69 Господарського
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення позивача та
представників сторін, перевіривши
повноту встановлення господарськими
судами обставин справи та правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, 28.11.1995 Науково-виробничою
асоціацією "Житомирський моноліт"
(надалі - Асоціація) та громадянами
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
підписано установчий договір про
створення ТОВ "Замкове" зі статутним
фондом у розмірі 600 млн. крб. Частка
Асоціації становить 93 % статутного
фонду товариства, ОСОБА_7 - 3,5 %, ОСОБА_8 -
2,5 %, ОСОБА_9 - 1 %. Того ж дня відбулися
загальні збори учасників ТОВ "Замкове",
якими вирішено створити товариство на
тих же умовах, що зазначені в
установчому договорі, та затверджено
статут товариства (зареєстровано
виконкомом Житомирської міської ради
17.01.1996).

Громадяни-учасники товариства внесли
свої вклади грошовими коштами на
загальну суму 42 млн. крб. (квитанція від
04.01.1996 № 41); Асоціація - нерухомим
майном, яке обумовлене установчим
договором.

Як зазначено у рішення суду першої
інстанції, аудиторським висновком,
який складений ПП "Аудиторська фірма
"Екаунт", підтверджено, що статутний
фонд товариства сформовано повністю.

10.01.2000 відбулися загальні збори
учасників ТОВ "Замкове", на яких
задоволено заяву про вихід зі складу
учасників ОСОБА_9; про вихід зі
складу учасників Асоціації шляхом
відступлення частки громадянину
ОСОБА_7; про прийняття до складу
засновників товариства громадянки
ОСОБА_10 Частки учасників у статутному
фонді перерозподілено так: ОСОБА_7 - 70 %,
ОСОБА_10 - 10 %, ОСОБА_8 - 20 %.

08.02.2000 виконкомом Житомирської міської
ради зареєстровано зміни до
установчого договору ТОВ "Замкове" в
частині складу учасників та розміру їх
часток.

З нотаріально посвідченою заявою від
02.07.2002 ОСОБА_8 звернувся до ТОВ "Замкове"
з проханням виключити його зі складу
учасників товариства та про передачу
його частки в статутному фонді
громадянці ОСОБА_4

23.12.2002 загальними зборами учасників ТОВ
"Замкове" розглянуто заяву ОСОБА_8 та
прийнято рішення, яким виключено зі
складу учасників ОСОБА_8; введено до
складу учасників ОСОБА_4, ОСОБА_11;
статутний фонд розподілено наступним
чином: ОСОБА_7 - 60 %, ОСОБА_4 - 20
%, ОСОБА_10 - 10 %, ОСОБА_11 - 10 %.

08.01.2003 виконкомом Житомирської міської
ради зареєстровано відповідні зміни до
установчого договору ТОВ "Замкове".

На підставі викладеного судом першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний господарський суд,
зроблено висновок, що позивач стала
учасником ТОВ "Замкове" з часткою у
статутному фонді у розмірі 20 %.

18.03.2003 ОСОБА_4 звернулася до ТОВ
"Замкове" із нотаріально посвідченої
заявою, у якій просила вивести її зі
складу учасників товариства та
виділити належну їй частину майна
повністю у натуральній формі. 26.03.2003 на
загальних зборах учасників товариства
вирішено задовольнити цю заяву.

09.03.2004 загальними зборами учасників ТОВ
"Замкове" прийнято рішення про
виділення позивачеві частини майна в
натуральній формі шляхом передачі
металоконструкцій у кількості 7 384 кг на
суму 17 420,00 грн.

Позивач, вважаючи дану суму заниженою
(оскільки вартість майна значно
занижена), відмовилася отримувати
зазначене майно, просила повторно
провести оцінку майна товариства та
виділити їй у грошовій формі дійсну
вартість належної їй частини у майні
товариства. У зв'язку з відмовою
ТОВ "Замкове" належним чином
розрахуватися з ОСОБА_4 остання
звернулася до господарського суду за
захистом своїх порушених прав.

Господарський суд Житомирської
області з метою визначення дійсної
вартості чистих активів товариства на
момент виходу позивача з товариства
ухвалою від 22.12.2010 призначив судову
економічну експертизу, ухвалою від
11.01.2012 - судову комплексну економічну,
оціночну експертизу, ухвалою від 24.04.2013
- додаткову комплексну судову
будівельно-технічну та економічну
експертизу.

З урахуванням висновку експерта судом
встановлено, що сума, яка має бути
виплачена позивачеві, становить 268 920,00
грн. При цьому, судами визначено індекс
інфляції за ст. 625 ЦК України за період з
квітня 2004 року по вересень 2013 року в
сумі 390 660,00 грн. (245,27 %).

Відповідно до ст. 148 ЦК України та ст. 10
Закону України "Про господарські
товариства" учасники товариства мають
право вийти в
установленому порядку з товариства.

Учасник, який виходить із товариства з
обмеженою відповідальністю, має право
одержати вартість частини майна,
пропорційну його частці у статутному
капіталі товариства.

За домовленістю між учасником та
товариством виплата вартості частини
майна товариства може бути замінена
переданням майна в натурі.

Порядок і спосіб визначення вартості
частини майна, що пропорційна частці
учасника у статутному фонді, а також
порядок і строки її виплати
встановлюються статутом і законом (ст.
148 ЦК України).

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про
господарські товариства" (у редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) при виході учасника
з товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному
фонді. Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він
вийшов з товариства, і в
строк до 12 місяців з дня виходу. На
вимогу учасника та за згодою
товариства вклад може бути повернуто
повністю або частково в натуральній
формі.

Учаснику, який вибув, виплачується
належна йому частка прибутку,
одержаного товариством в даному році
до моменту його виходу.

Отже, вихід особи із складу учасників
товариства з обмеженою
відповідальністю дає такій особі право
одержати вартість частини майна,
пропорційну її частці у статутному
капіталі товариства. Моментом виходу
учасника з товариства є дата подачі ним
нотаріально посвідченої заяви про
вихід зі складу учасників товариства
(правова позиція Верховного Суду
України, викладена у постанові від
14.03.2011 у справі № 12/198).

При визначенні порядку і способу
обчислення вартості частини майна
товариства та частини прибутку, яку має
право отримати учасник при виході
з товариства з обмеженою
відповідальністю, а також порядку і
строків їх виплати господарські суди
мають застосовувати відповідні
положення установчих документів
товариства.

У випадку неврегульованості в
установчих документах вартість
частини майна товариства, що підлягає
виплаті, повинна відповідати вартості
чистих активів товариства, що
визначається в порядку, встановленому
законодавством, пропорційно його
частці в статутному капіталі
товариства на підставі балансу,
складеного на дату виходу. Розрахунок
належної учаснику частини прибутку
здійснюється на дату виходу з
товариства.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Згідно зі ст. 1117 ГПК України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права,
зокрема, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Відтак, з огляду на викладене, виходячи
із меж перегляду справи в касаційній
інстанції відповідно до ст. 1117 ГПК
України, на підставі встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи, суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний господарський
суд, правомірно дійшов висновку про
задоволення позову в частині стягнення
з ТОВ "Замкове" на користь позивача 268
920,00 грн. вартості частки в майні
товариства.

При цьому, встановивши, що у товариства
виник обов'язок сплатити на користь
позивача вартість частини майна
товариства, пропорційну її частці
у статутному фонді товариства,
господарські суди дійшли правомірного
висновку про порушення товариством
грошового зобов'язання та обґрунтовано
застосували ч. 2 ст. 625 ЦК України до
спірних правовідносин.

Указане відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, викладеній у
постанові від 12.12.2011 у справі № 14/214(10).

Отже, суди попередніх інстанцій
дослідили подані сторонами докази,
усім доводам надали обґрунтовану та
належну правову оцінку, проаналізували
відносини сторін та правильно
застосували до спірних правовідносин
норми матеріального і процесуального
права, тому підстави для зміни або
скасування прийнятих у цій справі
судових актів відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Замкове"
у справі № 2/739 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Житомирської області від 25.12.2013
та постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
04.02.2014 у справі № 2/739 залишити без змін.

Головуючий суддя:
О. Кот

судді:
О. Попікова

В. Саранюк