КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р. Справа№ 910/21456/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

секретар Джужа Р.Є.

за участю представників:

від позивача - Токаренко Я.С.
(представник за довіреністю)

від відповідача - Шуман С.І.
(представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-Реконструкція"

на рішення господарського суду міста
Києва

від 17.12.2013 р. у справі №910/21456/13 (суддя
Мудрий С.М.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до Управління освіти Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації

про стягнення 2579219,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Управління
освіти Дніпровської районної в місті
Києві державної адміністрації про
стягнення 2579219,09 грн., які складаються з
2326494,79 грн. суми боргу, 204251,93 грн. пені,
48472,37 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
№ 420227 про закупівлю товарів (теплова
енергія у гарячій воді) за державні
кошти від 07.02.2013 р., укладений між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"
(далі - позивач, енергопостачальна
організація за договором) та
Управлінням освіти Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації.

В подальшому позивач звернувся до суду
з заявою про зменшення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить
стягнути 1851456,09 грн. суми боргу, 204251,93
грн. пені, 48472,37 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 р. у справі №910/21456/13
позов задоволено частково. Стягнуто з
Управління освіти Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-Реконструкція" заборгованість за
отримані послуги в розмірі 1851456 грн. 09
коп., пеню за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором в розмірі 1
грн. 00 коп. та 41783 грн. 93 коп. 3 % річних, а
також 46415 грн. 63 коп. судового збору. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 17.12.2013 р. у справі
№910/21456/13 в частині не задоволення
позовних вимог щодо заявленої до
стягнення пені в розмірі 204251,93 грн.
(зменшення розміру нарахованих
позивачем штрафних санкцій) та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
повністю, судові витрати покласти на
відповідача.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. При цьому, скаржник зазначив, що
суд першої інстанції не дослідив
жодних документів, які б стверджували
винятковість та наявність підстав для
зменшення розміру пені, заявленої до
стягнення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.01.2014 р. у
справі №910/21456/13 прийнято апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"
на рішення господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 р. у справі №910/21456/13 до
провадження, розгляд апеляційної
скарги призначено на 25.02.2014 р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014 р.
змінено склад колегії суддів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014 р. у
справі №910/21456/13 відкладено розгляд
справи на 08.04.2014 р.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 08.04.2014 р., відповідно до ст. 77
ГПК України, оголошено перерву на 24.04.2014
р.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив суд
апеляційну скаргу задовольнити,
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 17.12.2013 р. у справі
№910/21456/13 в частині не задоволення
позовних вимог щодо заявленої до
стягнення пені в розмірі 204251,93 грн.
(зменшення розміру нарахованих
позивачем штрафних санкцій до 1 грн.) та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги щодо
стягнення пені в розмірі 204251,93 грн.
повністю, судові витрати покласти на
відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу та в
судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив залишити
її без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
17.12.2013 р. у справі №910/21456/13 - без змін,
вважаючи оскаржуване рішення законним
та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

07.02.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція",
як енергопостачальною організацією, та
Управлінням освіти Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації, як замовником, укладено
договір № 420227 про закупівлю товарів
(теплова енергія у гарячій воді) за
державні кошти, відповідно до умов
якого учасник зобов'язується у 2013 році
поставити та передати у власність
замовникові Управлінню освіти
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації товар,
зазначений у п. 1.2. договору, а замовник -
прийняти і своєчасно оплатити такий
товар.

Відповідно до п. 1.2. договору, товаром,
зазначеним у п.1.1. договору, що
поставляється у часником замовнику, є
теплова енергія, яка виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і теплових потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу. Одиницею виміру
теплової енергії є 1 Гкал.

Пунктом 1.3. договору передбачені обсяги
закупівлі товару.

Згідно з п.п. 5.1 договору, поставка
товару (постачання теплової енергії)
здійснюється учасником на межу
балансової належності та з урахуванням
умов, визначених цим розділом. Межа
балансової належності та
експлуатаційної відповідальності
встановлюється згідно з додатком № 1 до
договорі не підлягає зміненню в
односторонньому порядку.

Відповідно до п. 5.7. договору, облік
спожитої теплової енергії виконується
за приладами обліку, що встановлені на
межі балансової належності замовника
та ПАТ "Київенерго", у відповідності до
тимчасових правил обліку відпускання і
споживання теплової енергії.
Встановлення приладів обліку теплової
енергії підтверджується "Актом
постановки на комерційний облік
приладів обліку". Прилади обліку
пломбуються у встановленому порядку.

Згідно з п. 5.15. договору, облік
постановленої теплової енергії
виконується замовником з 26 числа
попереднього місяця по 25 число
звітного місяця. Звіт про прийняту
теплову енергію подається учаснику
особистого представником замовника не
пізніше 27 числа звітного місяця з
урахуванням вимог щодо порядку
передачі учаснику даних про величину
використаної теплової енергії,
встановлених правилами технічної
експлуатації теплових установок і
мереж.

Відповідно до п. 5.17. договору, строк
(термін) поставки (передачі) товару
здійснюється у період з 01.01.2013 року по
30.09.2013 року.

Поставка (передачі) товарів (виконання
робіт або надання послуг) здійснюється
до об'єктів, визначених додатками № 3,
3-А до договору (п. 5.18. договору).

Позивач звернувся до суду з даним
позовом про стягнення з відповідача
2326494,79 грн. суми боргу, 204251,93 грн. пені,
48472,37 грн. 3% річних, у зв'язку з неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором №420227 про закупівлю товарів
(теплова енергія у гарячій воді) за
державні кошти від 07.02.2013 р.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Умови договору свідчать про те, що за
своєю правовою природою він є
договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором (ст. 901
Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки, та в
порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання з
постачання теплової енергії виконав
належним чином, зауважень щодо
відпуску теплової енергії від
відповідача не надходило, тоді як
відповідач порушив зобов'язання щодо
строків та порядку розрахунку за
отриману теплову енергію (отриману за
період з 01.01.2013 р. по 01.09.2013 р.), в зв'язку з
чим у нього утворилась заборгованість
станом на 01.09.2013 р. у розмірі 1851456,09 грн.

Доказів належної оплати за договором
заборгованості в розмірі 1851456,09 грн.
суду не надано.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів на підтвердження
належної оплати вартості отриманого
природного газу, колегія суддів дійшла
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 1851456,09
грн. заборгованості.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача 48472,37 грн. 3 % річних
нараховані за період 01.01.2013 року по
01.09.2013 року, у зв'язку з неналежним
виконання грошових зобов'язань за
договором.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, відповідно до умов
договору та чинного законодавства
України, враховуючи те, що відповідач у
встановлений договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, у
позивача наявні правові підстави
вимагати стягнення з відповідача за
порушення грошового зобов'язання три
відсотки річних.

Колегія суддів вважає вірним
розрахунок суми трьох відсотків
річних, зроблений судом першої
інстанції, відповідно до якого сума 3%
річних становить 41783,93 грн.

З огляду на викладене, враховуючи, що
відповідач прострочив виконання
зобов'язання по оплаті за договором,
колегія суддів дійшла висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 41783,93 грн. 3% річних.
Позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних в розмірі 6688,44 грн. є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Також позивач просив стягнути з
відповідача пеню в розмірі 204251,93 грн.
нараховану за період 01.01.2013 року по
01.09.2013 року та 48472,37 грн., у зв'язку з
неналежним виконання грошових
зобов'язань за договором.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі
невиконання або несвоєчасного
виконання зобов'язань при закупівлі
товарів (робіт або послуг) за бюджетні
кошти замовник сплачує учаснику
штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня)
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ.

Відповідно до статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання,
як це передбачено статтею 218
Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 217 ГК України зазначено,
що у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Як зазначено в статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Колегія суддів вважає, що позивач
правомірно звернувся з вимогою щодо
стягнення пені, зважаючи на те, що
розрахунки за отримані послуги
відповідачем вчасно не здійснювались.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач просив зменшити
розмір нарахованих позивачем штрафних
санкцій в порядку п. 3 ч.1 статті 83 ГПК
України. При цьому відповідач просив
врахувати те, що він утримується за
рахунок коштів бюджетів м. Києва.

Відповідно до п. 3 ч.1 статті 83 ГПК
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання; майновий стан сторін, які
беруть участь в зобов'язанні; не лише
майнові, а й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п.2.4. роз'яснення Вищого
арбітражного суду України "Про деякі
питання практики застосування
майнової відповідальності за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань від 29 квітня 1994
року № 02-5/293 вирішуючи питання про
зменшення розміру пені, яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
договір, суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Згідно з 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зменшуючи розмір пені, суд першої
інстанції зазначив, що клопотання
відповідача щодо зменшення штрафних
санкцій нарахованих позивачем
достатньо обґрунтоване та належно
мотивоване, а тому, з урахуванням
принципів розумності, справедливості,
суд приходить до висновку про
зменшення розміру штрафних санкцій
нарахованих позивачем, а саме: підлягає
стягненню пеня в розмірі 1,00 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що
зменшуючи розмір пені до 1грн., судом
першої інстанції не дотримано баланс
інтересів сторін.

Основним доводом зменшення розміру
нарахованих позивачем штрафних
санкцій в порядку п. 3 ч.1 статті 83 ГПК
України, відповідачем зазначено те, що
він утримується за рахунок коштів
бюджетів м. Києва, заборгованість
виникає через недостатнє фінансування.

Вирішуючи питання про можливість
зменшення неустойки, суд апеляційної
інстанції бере до уваги майновий стан
сторін, оцінює співвідношення розміру
заявлених штрафних санкцій із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін, ступінь виконання
зобов'язання, причини неналежного
виконання зобов'язання, поведінку
винної сторони, те, що сплата в даному
випадку штрафних санкцій у повному
обсязі зачіпає не лише майнові
інтереси відповідача, а й інші
інтереси, та приходить до висновку щодо
зменшення розміру пені до 50000 грн.

Враховуючи викладене, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи, однак судом не вірно не
дотримано баланс інтересів сторін при
зменшенні розміру штрафних санкцій
нарахованих позивачем до 1 грн., а тому
рішення місцевого господарського суду
в цій частині підлягає зміні, а
стягненню з Управління освіти
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"
підлягає 50000 грн. пені. В іншій частині
рішення необхідно залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового
збору за подання позовної заяви та за
подання апеляційної скарги
покладаються на сторін пропорційно
задоволених вимог, у відповідності до
вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-Реконструкція" задовольнити
частково.

Рішення господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 р. у справі №910/21456/13
змінити, виклавши резолютивну частину
рішення в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління освіти
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації (02105, м. Київ,
проспект Миру, 6-а, ідентифікаційний код
37397216) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"
(01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, офіс
20, ідентифікаційний код 37739041)
заборгованість за отримані послуги в
розмірі 1851456 (один мільйон вісімсот
п'ятдесят одна тисяча чотириста
п'ятдесят шість) грн. 09 коп., пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором в розмірі 50000 (п'ятдесят
тисяч) грн. 00 коп. та 41783 (сорок одна
тисяча сімсот вісімдесят три) грн. 93
коп. 3 % річних, 41949 (сорок одна тисяча
дев'ятсот сорок дев'ять) 84 коп. судового
збору.

3. В іншій частині позову відмовити.»

Стягнути з Управління освіти
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації (02105, м. Київ,
проспект Миру, 6-а, ідентифікаційний код
37397216) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-Реконструкція" (01011, м. Київ, вул.
Панаса Мирного, 28, офіс 20,
ідентифікаційний код 37739041) 2042 (дві
тисячі сорок дві) грн. 52 коп. судового
збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити
господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/21456/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич