КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 910/1837/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Агрикової О.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги від № 4Ю-17-25/14 від 13.03.2014 року
Державного територіально - галузевого
об'єднання «Південно - Західна
залізниця» на рішення господарського
суду міста Києва від 03.03.2014 року

у справі № 910/1837/14 (суддя -
Грєхова О. А.)

за позовом Державного
підприємства «Український науково -
дослідний інститут вагонобудування»

до Центру механізації
колійних робіт Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця»

про стягнення 73 151, 35 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бокач М.В. - дов. № 2 від
08.01.2014 року,

від відповідача: Остапенко Р.Ю. - дов. №
800-НЮ від 25.02.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2014 року до господарського суду
міста Києва звернулося Державне
підприємство «Український науково -
дослідний інститут вагонобудування» з
позовом до Центру механізації колійних
робіт Державного територіально -
галузевого об'єднання «Південно -
Західна залізниця» про стягнення 73 151, 35
грн., що становить: 69 000 боргу та 4 151, 35
грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, посилається на порушення
відповідачем умов договору № 84 на
обстеження технічного стану рухомого
складу від 07.03.2012 року.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно - Західна
залізниця» на користь Державного
підприємства «Український науково -
дослідний інститут вагонобудування» 69
000, 00 грн. боргу та 1 723, 32 грн. судового
збору. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішення,
Державне територіально - галузеве
об'єднання «Південно - Західна
залізниця», 13.03.2014 року подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення місцевого
господарського суду та постановити
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального права,
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду, викладених у рішенні,
обставинам справи. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що суд першої
інстанції не врахував, що
відокремлений структурний підрозділ
не може бути стороною у справі,
оскільки у даній справі стороною за
договором є юридична особа. Крім того,
місцевим господарським судом не взято
до уваги те, що позивачем порушено
умови п.4.5. договору щодо неякісного та
несвоєчасного виконання послуг.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014 року
апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця»
прийнято до провадження та призначено
до розгляду у судовому засіданні на
14.04.2014 року.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014 року склад колегії суду по
розгляду апеляційної скарги
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно - Західна
залізниця» по справі № 910/1837/14 змінено,
визначено в наступному складі:
головуючий суддя - Жук Г.А., судді
Агрикова О.В., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 року
розгляд апеляційної скарги було
відкладено на 12.05.2014 року та зобов'язано
відповідача надати суду витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців України
на відповідача (Центр механізації
колійних робіт) та Державне
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» станом
на час розгляду справи.

Представник Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» (апелянт
у справі) в судовому засіданні
підтримав доводи апеляційної скарги.
На вимогу суду подав копії витягів з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців
України Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» та
відокремленого підрозділу - Центр
механізації колійних робіт Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» станом
на 28.04.2014 року.

Позивач в судовому засіданні 12.05.2014
року та у відзиві на апеляційну скаргу
заперечив доводи скаржника, просить
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до господарського
суду з позовом, визначивши
відповідачем - Центр механізації
колійних робіт Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця», який є
відокремленим підрозділом без права
юридичної особи (ідентифікаційний код
01069525) Державного територіально -
галузевого об'єднання «Південно
-Західна залізниця» (юридична особа,
ідентифікаційний код 04713033). Правовий
статус Центр механізації колійних
робіт та Державного територіально -
галузевого об'єднання «Південно -
Західна залізниця» підтверджено
представленими в матеріалах справи
витягами з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців України Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» та
відокремленого підрозділу - Центр
механізації колійних робіт Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» станом
на 28.04.2014 року.

За змістом ст. ст. 1, 21 ГПК України
сторонами у судовому процесі -
позивачами та відповідачами можуть
бути підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи, а
також, громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому законом порядку набули
статус суб'єкта підприємницької
діяльності.

Відповідно до чинного законодавства,
зокрема Цивільного та Господарського
кодексів України, Господарського
процесуального кодексу України
юридичні особи для здійснення своїх
функцій мають право створювати філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи, які не є
юридичними особами. Коло повноважень
таких відокремлених підрозділів
стосовно здійснення у господарському
суді повноваження сторони у справі від
імені цієї особи визначається
установчими документами останньої,
положенням про відокремлений
підрозділ, які затверджуються
юридичною особою, або довіреністю,
виданою нею ж у встановленому порядку
керівникові цього підрозділу. При
цьому стороною у справі є юридична
особа, від імені якої діє відокремлений
підрозділ, і рішення приймається саме
стосовно підприємства чи організації -
юридичної особи, але в особі її
відокремленого підрозділу.

Згідно вимог ст. 24 ГПК України
господарський суд, встановивши до
прийняття рішення у справі, що позов
подано не до тієї особи, яка повинна
відповідати за позовом, може за згодою
позивача, не припиняючи провадження у
справі, допустити заміну первісного
відповідача належним відповідачем про
що виноситься ухвала.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України»
згідно з частиною першою статті 99 ГПК в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених розділом XII ГПК.

Норми ГПК щодо вчинення господарським
судом першої інстанції певних
процесуальних дій не застосовуються
судом апеляційної інстанції у
випадках, коли відповідною нормою ГПК
прямо передбачено, що процесуальна дія
вчиняється лише до прийняття рішення
судом першої інстанції, крім
передбаченого статтею 24 ГПК права
залучати до участі у справі іншого
відповідача, здійснити за згодою
позивача заміну первісного
відповідача належним відповідачем та
зазначеного у статті 27 ГПК права
залучити до участі у справі третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору.

В судовому засіданні 12.05.2014 року
позивач надав письмову згоду про
заміну первісного відповідача - Центр
механізації колійних робіт Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» на
належного відповідача - Державне
територіально - галузеве об'єднання
«Південно - Західна залізниця»
відповідно до вимог ст.24 ГПК України.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 1, 21, 24
ГПК України, приписами Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
XII Господарського процесуального
кодексу України», Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» вважає за необхідне
здійснити заміну первісного
відповідача - Центр механізації
колійних робіт Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» на
належного відповідача у справі -
Державне територіально - галузеве
об'єднання «Південно - Західна
залізниця», оскільки місцевим
господарським судом справа фактично
розглянута за участю юридичної особи,
яка була присутня в судовому засіданні,
про що свідчать наявні в матеріалах
справи довіреності на право участі
представників саме юридичної особи -
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно - Західна
залізниця», пояснення та відзив на
позовну заяву, які надано від імені
юридичної особи та рішення прийнято
щодо юридичної особи, про стягнення з
неї боргу в сумі 69 000 грн.

07.03.2012 року між Державним територіально
- галузевим об'єднанням «Південно -
Західна залізниця» та Державним
підприємством «Український науково -
дослідний інститут вагонобудування»
було укладено договір № 84 на
обстеження технічного стану рухомого
складу, відповідно до п. 1.1., якого
замовник за договором (відповідач у
справі) доручив, а виконавець за
договором, (позивач у справі) прийняв на
себе зобов'язання на виконання послуг
за темою: «Обстеження технічного стану
турних вагонів та вагонів-платформ
Південно-Західної залізниці, з метою
визначення можливості їх подальшої
експлуатації».

Відповідно до п.2.1. договору вартість
послуг з обстеження технічного стану
одного турного пасажирського вагона
складає 600,00 грн., в тому числі ПДВ 20% -
100,00 грн. (п. 2.1 договору).

Згідно з п.п. 2.2., 2.3., 2.4. вартість послуг з
обстеження технічного стану одного
турного вагона на базі
рефрижераторного вагона складає 360,00
грн., в тому числі ПДВ 20% - 60,00 грн.;
вартість послуг з обстеження
технічного стану одного
вагона-платформи складає 360,00 грн., в
тому числі ПДВ 20% - 60,00 грн.; загальна
вартість послуг за договором згідно з
протоколом узгодження договірної ціни
(Додаток № 1) складає: 69 000,00 грн., в тому
числі ПДВ 20% - 11 500,00 грн.

Пунктом 2.5. договору сторони
встановили, що розрахунок за виконані
послуги проводиться шляхом
перерахування замовником на поточний
рахунок виконавця грошових коштів за
фактичну кількість вагонів, на які
оформлені мотивовані висновки та
надані виконавцем акти здачі-приймання
послуг на відповідну суму, протягом 20
банківських днів із дня підписання
акту замовником. Виконані та вказані в
акті послуги вважається окремим етапом
послуг за договором. Кількість
оглянутих вагонів з оформленням
мотивованих висновків, на які
складається акт здачі-прийняття
послуг, визначених за домовленістю
сторін (п. 2.5 договору).

Згідно п. 9.1. договір набув чинності з
моменту його підписання сторонами і
діє до 31.08.2012 року, а в частині
розрахунку - до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань.

На виконання умов договору, виконавець
надав замовнику послуги на суму 69 000
грн., що підтверджується актом № 448-12
від 02.08.2012 року здачі-приймання (а.с.12),
який підписано уповноваженими
представниками сторін, підписи яких
скріплено печатками сторін договору.

21.10.2013 року позивач звернувся до
відповідача з претензією № 05-0914.2/55
(а.с.13) про сплату боргу в сумі 69 000 грн.
Факт отримання вимоги відповідачем
підтверджено представленим в
матеріалах справи повідомленням
поштової установи про вручення
кореспонденції (а.с.14).

Відповідач відповіді на вказану вимогу
не надав, що спричинило звернення
позивача з позовом до суду про
стягнення з відповідача 69 000 грн. боргу.

За правовою природою укладений між
сторонами договір має ознаки договору
з надання послуг, згідно якого, в силу
ст. 901 ЦК України, одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням іншої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо
договір передбачає надання послуг за
плату, замовник зобов'язаний оплатити
надану йому послугу в розмірі, у строки
та в порядку, що встановлені договором.

Договір про надання послуг є
двосторонньозобов'язальним, оскільки і
виконавець, і замовник наділені як
правами, так і обов'язками. На виконавця
покладено обов'язок надати послугу і
надано право на одержання відповідної
плати або відшкодування фактичних
витрат, необхідних для виконання
договору. Замовник у свою чергу
зобов'язаний оплатити послугу і
наділений правом отримання належного
виконання послуги з боку виконавця.

Місцевий господарський суд правомірно,
посилаючись на норми ст.ст. 174, 193 ГК
України, ст. ст. 11, 509, 526, 626 ЦК України
зазначив, що підставою виникнення
зобов'язання є договір укладений між
сторонами, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Статтею 525 ЦК України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовної вимоги про
стягнення боргу в сумі 69 000 грн.,
оскільки відповідач не спростував
наведених позивачем обставин та не
довів суду належними і допустимими
доказами оплати отриманих послуг.

Несплата відповідачем послуг в сумі 69
000 грн. в строк, встановлений договором,
є порушенням зобов'язання у розумінні
ст.ст. 610, 611 ЦК України, за яке позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі 4
151, 35 грн. за період з 31.08.2012 року по 10.12.2013
року, як передбачено п.4.4. договору.

Місцевим господарським судом
відмовлено у задоволені позову в
частині стягнення пені в сумі 4 151, 35
грн., оскільки відповідачем до
винесення рішення у справі подано
заяву про застосування передбаченого
ст. 258 ЦК України скороченого строку
позовної давності до вимог про
стягнення пені, і позивач не
обґрунтував поважність причин
пропуску строку давності.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 546, ч.1 ст. 548, ст. 549
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно умов п.п. 2.5, 4.4. договору
розрахунок за виконані послуги
проводиться на протязі 20 банківських
днів з дня підписання Акту замовником,
за порушення строків оплати замовник
сплачує виконавцю пеню в розмірі
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
прострочення.

Акт прийняття послуг підписано
сторонами 02.08.2012 року, право на
нарахування пені у позивача виникло за
спливам 20 банківських днів з дня
підписання Акту - 31.08.2012 року. З огляду
на вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, тобто право на
нарахування пені припинилося через 6
місяців, а право стягнення, у
відповідності до ст. 258 ЦК України,
через рік.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що позовні вимоги
в частині стягнення пені в сумі 4 151, 35
грн. не підлягають до задоволення за
спливом строку позовної давності.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції, приймаючи рішення у справі,
не врахував доводи відповідача про те,
що позивачем, як виконавцем за
договором, порушено вимоги п.4.5.
договору щодо якісного та своєчасного
виконання договірних зобов'язань, за що
передбачено неустойка (пеня) в розмірі
0.1 % від загальної вартості договору за
кожен день прострочення, колегія
суддів апеляційної інстанції визнає
необґрунтованим та помилковим,
оскільки предметом спору у даній
справі є розрахунки за виконані роботи
за договором № 84 на обстеження
технічного стану рухомого складу від
07.03.2012 року, згідно актів виконаних
робіт, а не застосування та стягнення
санкцій за неналежне виконання
договірних зобов'язань виконавцем.
Врахування, зазначених апелянтом
вимог, можливо лише за їх доведеності
належними доказами та у разі подання
відповідачем зустрічних позовних
вимог в порядку ст. 60 ГПК України, але
таким правом відповідач в ході
розгляду справи в суді першої
інстанції не скористався.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи та
надано цим обставинам відповідну
правову оцінку, тому рішення
господарського суду міста Києва від
03.03.2014 року у справі № 910/1837/14 відповідає
фактичним обставинам справи та не
суперечить чинному законодавству
України, а відтак передбачених законом
підстав для скасування оскаржуваного
рішення місцевого господарського суду
не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати за перегляд рішення в
апеляційній інстанції покладаються на
відповідача у справі (апелянта).

Керуючись ст. ст. 24, 99, 101, 103 та 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Здійснити заміну первісного
відповідача - Центр механізації
колійних робіт Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» на
належного відповідача у справі -
Державне територіально - галузеве
об'єднання «Південно - Західна
залізниця».

2. Апеляційну скаргу Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» на
рішення господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 року у справі № 910/1837/14
залишити без задоволення.

3. Рішення господарського суду
міста Києва від 03.03.2014 року у справі №
910/1837/14 залишити без змін.

4. Справу № 910/1837/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
О.В. Агрикова

М.А. Руденко