ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.04.2014 р.
Справа№ 5015/774/12

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Львівські автобусні
заводи" (03124, вул. І.Лепсе, 6, м. Київ;
ідентифікаційний код 33894928),

Відповідач: Львівське комунальне
автотранспортне підприємство № 1 (79066
вул. Грунтова, 2, м. Львів;
ідентифікаційний код 23884071),

про стягнення заборгованості у сумі
8053461,00грн.,

за заявою: Львівське комунальне
автотранспортне підприємство № 1 про
відстрочення виконання рішення

суддя Фартушок Т.Б.

секретар Чеботар Є.О.

Представники:

Позивача: Гораль В.Р. - представник,
довіреність в матеріалах справи;

Відповідача: Петришин В.М. -
представник, довіреність в матеріалах
справи.

Суть спору:

Львівське комунальне автотранспортне
підприємство №1 подало повторно заяву
про відстрочення (на один рік - до
17.04.2015р.) виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 14.05.2012р. у справі №5015/774/12
про стягнення з Львівського
комунального автотранспортного
підприємства №1 на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Львівські автобусні заводи"
10253461,00грн. заборгованості, 895587,73грн.
інфляційних втрат, 450512,38грн. 3% річних,
64380,00грн. судового збору.

23.04.2014р. ухвалою Господарського суду
Львівської області розгляд заяви
призначено на 11год. 20хв. 29.04.2014р.

22.04.2013р. ухвалою Господарського суду
Львівської області відстрочено
виконання рішення суду від 14.05.2012р. у
справі №5015/774/12 до 09.04.2014р.

Представникам Сторін оголошено права і
обов'язки, визначені ст.ст. 20, 22, 28, 38
Господарського процесуального кодексу
України. Крім того, в ухвалах
господарського суду Львівської
області по даній справі, які скеровані
Сторонам (підтвердженням чого є дані
реєстрів вихідної кореспонденції
Господарського суду Львівської
області, наявні в матеріалах справи
повідомлення про вручення поштових
відправлень, та письмові повідомлення
про відкладення розгляду справи)
зазначено, що права та обов'язки сторін
визначені ст.ст.20, 22, 28, 38 Господарського
процесуального кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача (Стягувача) в
судове засідання з'явився, проти
заявленої вимоги про відстрочення
виконання рішення суду заперечив,
надав пояснення по суті заяви. 29.04.2014р.
подав через канцелярію суду
заперечення на заяву Боржника з
обґрунтуванням відсутності підстав
для задоволення заявленої вимоги.

Представник Заявника (Відповідача,
Боржника) в судове засідання з'явився,
заявлену вимогу підтримав, надав
пояснення по суті з обґрунтуванням
підстав для відстрочення виконання
рішення суду.

29.04.2014 року подав через канцелярію суду
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи в обґрунтування
заявленої вимоги про відстрочення
виконання рішення суду.

Вищенаведеним рішенням суду у даній
справі стягнуто заборгованість за
договором від 14.12.2010р., укладеним між
ТзОВ „Львівські автомобільні заводи"
(продавець) та Львівським комунальним
автотранспортним підприємством №1
(покупець) про закупівлю товарів за
державні кошти №17/12/10, відповідно до
умов якого продавець взяв на себе
зобов'язання здійснити поставку та
передати у власність покупця рухомий
склад міського пасажирського
транспорту (автобуси та тролейбуси) -
далі Громадські ТЗ - в загальній
кількості 152 одиниці.

15.03.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю „Львівські
автобусні заводи" звернулося до
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
для виконання рішення Господарського
суду Львівської області від 14.05.2012 року
у справі №5015/774/12 згідно наказу від
17.10.2012 року виданого на виконання
даного рішення.

18.03.2013 року державним виконавцем
Унгуряну С.І. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№37071291).

Вимога Боржника про відстрочення
виконання Рішення суду обґрунтована
наступним: важким фінансовим
становищем та неможливістю виконання
рішення суду вчасно у зв'язку з тим, що
саме власне через незадовільний стан
придбаних автобусів, через часті
поломки, Відповідач не зміг вчасно
виконати рішення суду.

Судом встановлено наступне.

Укладенню зазначеного договору
передувала прийнята 12.08.2010 року
Львівською міською радою ухвала №3861,
згідно якої на 18-й сесії 15-го скликання
Львівською міською радою прийнято
рішення про здійснення у 2010 році
запозичення до міського бюджету у
формі відкриття кредитної лінії та
укладення кредитного договору у
фінансовій установі з метою придбання
автобусів у кількості 92 одиниці та
тролейбусів у кількості 60 одиниць для
підготовки проведення фінальної
частини чемпіонату Європи з футболу
(шляхом поповнення статутного фонду
Львівського комунального
автотранспортного підприємства №1 для
придбання автобусів та тролейбусів).
Однак вказані кошти до статутного
фонду підприємства переведені не були.

На сьогоднішній день, Львівське
комунальне автотранспортне
підприємство №1 обслуговує 32% ринку
перевезень у місті Львові (16 маршрутів).

Також, Заявник зазначає про те, що
зупинення роботи підприємства
внаслідок негайного примусового
виконання рішення суду у даній справі
може негативно вплинути (враховуючи
сегмент ринку перевезень м. Львова,
який обслуговує Боржник) на стан
здійснення громадських перевезень у м.
Львові.

Як зазначає Заявник, накладення арешту
на рахунки Боржника спричинить
відсутність можливості оплати праці
працівників та функціонування
підприємства (оплата палива,
розрахунки з контрагентами по
запчастинах та інших необхідних
матеріалах).

Складне фінансове становище
обґрунтовується довідкою про стан
рахунку Боржника станом на 16.04.2014р. В
тому числі відповідач зазначає про
відсутність достатніх коштів для
виплати заробітної плати. Наведеним
Боржник також обґрунтовує
неможливість сплати Стягувачу
заборгованості стягуваної відповідно
до виданого 17.10.2012 року наказу
Господарського суду Львівської
області на примусове виконання рішення
суду від 14.05.2012 року.

Доводи в частині важкого фінансового
становища Боржника обґрунтовуються та
підтверджуються звітом про фінансові
результати за 2013р. та довідкою банку
від 16.04.2014р. про стан рахунку.

Крім того, доводи в частині
неможливості виконання рішення суду у
даній справі, яким стягнуто
заборгованість за придбані автобуси,
власне через негативний технічний стан
автобусів, часті поломки,
обґрунтовуються та доводяться актами
технічного огляду та ремонту автобусів
в кількості 12 примірників та
договорами підряду на виконання
ремонтних робіт.

Проте, спроможність виконання рішення
суду через рік Заявником жодним чином
не підтверджено будь-якими доказами.

Стягувач заперечує надання відстрочки
з наступних підстав:

- не здійсненням жодних розрахунків
згідно рішення суду від 14.05.2012р. та
ухвали суду від 22.04.2013р. про надання
відстрочки виконання рішення суду до
09.04.2014р.;

- непогашення заборгованості
Боржником, поставило у критичне
фінансове становище Стягувача, а саме:
неможливістю розрахуватись із
працівниками по оплаті заробітної
плати; боргами перед кредиторами та
контрагентами в тому числі перед
банківськими установами, бюджетом та
замовниками в частині виконання
замовлень.

- Заявник не подав докази про рух коштів
на його рахунках за період на який було
надано відстрочку, а подав лише довідку
ПАТ "ОКСІ Банк" від 16.04.2014р. про залишок
коштів на поточному рахунку станом на
16.04.2014р. у сумі 63,51грн., що не може
свідчити про відсутність коштів на
рахунку у зазначеній банківській
установі протягом періоду на який було
надано відстрочку та те, що за період
наданої відстрочки у Боржника не було
можливості здійснити хоча б часткове
погашення заборгованості;

- Заявник не надав докази реальної
спроможності погасити наявну у нього
заборгованість протягом наступного
року (у випадку повторного надання
судом відстрочки) та докази вжиття
будь-яких заходів щодо погашення
наявної заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Відповідно до 121 ГПК України,
господарський суд має право надати
відстрочку або розстрочку виконання
рішення у виняткових випадках та при
наявності обставини, що ускладнює
виконання рішення або робить його
неможливим.

Суд зазначає, і аналогічна позиція
стосовно відстрочення виконання
рішення суду викладена у п.7.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" №9 від
17.01.2012р., що підставою для відстрочки
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що посилання Боржника на
важкий фінансовий стан не є винятковою
обставиною в розумінні ст.121 ГПК
України, за наявності якої можливе
надання відстрочки виконання рішення.

Тому, враховуючи зазначену норму,
надання відстрочки на підставі тяжкого
фінансового стану боржника не може
вважатися підставою для застосування
положень ст.121 ГПК України, адже,
враховуючи положення ч.1 ст.625 ЦК
України, боржник у випадку порушення
грошового зобов'язання не може
посилатися на неможливість його
виконання.

Крім того, Боржник у своїй заяві не
наводить жодних доказів того, що
виконати рішення суду неможливо, чи з
певних причин складно, а обґрунтовує
свою заяву негативними наслідками
(зупинка господарської діяльності та
ймовірність банкрутства) виконання
такого рішення для Боржника, які можуть
настати в майбутньому, що суперечить
ст. 121 ГПК України.

Також, Боржником не надано доказів про
реальні заходи, які протягом певного
часу дозволять йому виконувати
погашення заборгованості за
вищезазначеним судовим рішенням.

Крім "винятковості випадків" (ст. 121 ГПК
України), пунктом 2 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 12.09.96
N02-5/333 "Про деякі питання практики
застосування статті 121 Господарського
процесуального кодексу України"
(надалі - Роз'яснення), вказано, що "..
.вирішуючи питання про ... відстрочку
виконання рішення... господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.".

Отже, необхідною умовою задоволення
заяви про надання відстрочки виконання
рішення суду є з'ясування факту
дотримання балансу інтересів сторін.
Господарські суди повинні
досліджувати та оцінювати як доводи
позивача так і заперечення
відповідача, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, а також дотримуватися розумно
встановленого строку відстрочки.

При цьому, суд повинен врахувати
можливі негативні наслідки для
боржника при виконанні рішення у
встановлений строк, але перш за все
повинен врахувати такі ж наслідки і для
стягувача при затримці виконання
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 2 роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду №02-5/333 від
12.09.1996 р. (в редакції від 22.10.2007 р.) "Про
деякі питання практики застосування
статті 121 Господарського
процесуального кодексу України"
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення.

Суд вирішуючи питання про відстрочення
виконання рішення суду від 19.03.2013р. у
справі №914/367/13-г, повинен враховувати
наступне: матеріальні інтереси сторін;
їх фінансовий стан; ступінь вини
відповідача у вирішенні спору; вказати
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим для виконання у
встановлений строк; наявність
інфляційних процесів у економіці
держави та інші обставини надання
відстрочки виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 19.03.2013р. у справі № 914/367/13-г.

Заявником не подано жодного доказу, не
доведено наявність обставин,
передбачених ст. 121 ГПК України, їх
винятковість. Доказів здійснення
заходів, які дозволять йому провести
погашення заборгованості за вище
зазначеним судовим рішенням суду не
надав.

Наведені Відповідачем підстави для
відстрочення виконання судового
рішення, не є тими виключними
обставинами, які дають підстави для
відстрочення виконання судового
рішення, а їх винятковість Заявник
обґрунтовує лише припущенням про
можливі негативні в майбутньому
наслідки виконання рішення для нього,
не надаючи при цьому жодних доказів
таких доводів.

При цьому суд також враховує, що
ухвалою Господарського суду
Львівської області по даній справі від
22.04.2013р., яка винесена за результатами
розгляду заяви про відстрочення
виконання рішення з аналогічних
підстав, зазначених у заяві, що
розглядається, вже відстрочено
виконання рішення суду від 14.05.2012р. у
справі №5015/774/12 до 09.04.2014р. Проте,
Боржник заходів до виконання рішення
згідно ухвали та зазначених ним
доводів не вжив.

Крім того, суд бере до уваги, що
довідкою ОКСІ БАНК №4106/182 від 16.04.2014р.
підтверджується виключно наявність
коштів в розмірі 63,51грн. у Боржника,
виключно на одному банківському
рахунку та виключно станом на 16.04.2014р.
Проте, Боржником не надано жодних
доказів існування чи відсутності інших
банківських рахунків у нього чи руху
коштів по рахунках за період з моменту
набрання рішення суду у даній справі
законної сили.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Згідно зі статтею 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі усіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Заявником ж, як зазначено вище, не
надано жодного доказу на підтвердження
існування винятковості обставин.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі
ступінь вини Відповідача; матеріальні
інтереси Позивача; беручи до уваги те,
що Заявником (Боржником) не надано
жодного доказу на підтвердження
існування виняткових обставин, які б
дали можливість відстрочити виконання
рішення суду у даній справі; враховуючи
нездійснення Заявником жодних
платежів на погашення наявної у нього
заборгованості згідно рішення суду від
14.05.2012р. та протягом наданої відстрочки
відповідно до ухвали суду від 22.04.2013р.;
беручи до уваги неподання Заявником
жодних доказів на підтвердження
важкого фінансового (матеріального)
становища чи в обґрунтування
припущення виникнення такого в
майбутньому; враховуючи також те, що
Заявником жодним чином не обґрунтовано
та не доведено неможливість виконання
рішення суду з моменту набрання ним
законної сили та протягом дії наданої
відстрочки, чи можливість виконання
ним рішення суду у даній справі в строк,
до якого він просить відстрочити
виконання рішення суду; беручи до уваги
ступінь вини Відповідача (Боржника),
встановлений рішенням суду у даній
справі; беручи до уваги інші
встановлені судом обставини, суд
дійшов висновку, що у заяві про надання
відстрочки виконання рішення суду слід
відмовити за необґрунтованістю,
недоведеністю та безпідставністю.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
нормами ст.ст. 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Львівського
комунального автотранспортного
підприємства №1 про відстрочення
виконання рішення Господарського суду
Львівської області від 14.05.2012 року у
справі №5015/774/12 про стягнення з
Львівського комунального
автотранспортного підприємства №1 (79066,
м.Львів, вул. Грунтова, 1-Б,
ідентифікаційний код 23884071) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Львівські
автобусні заводи" (03124, м. Київ, бульвар
І. Лепсе, 6, ідентифікаційний код 338941,00 грн. заборгованості, 895587,73 грн.
інфляційних втрат, 450512,38 грн. - 3% річних,
64380,00 грн. судового збору - відмовити.

Суддя
Фартушок Т.Б.