ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"05" травня 2014 р.
Справа № 911/715/14

за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Фастів

про стягнення 12 670,60 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач - Будова Н. М. дов. №1156-НЮ від
19.03.2014р.;

відповідач - ОСОБА_1 (особисто).

СУТЬ СПОРУ:

Державне територіально-галузеве
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» (позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 12
670,60 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилається на
нездійснення поставки відповідачем
товару на суму оплачених ним
рахунків-фактур в розмірі 12 670,60 грн., у
зв'язку з чим просить суд стягнути з
відповідача вартість оплаченого, проте
не поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 06.03.2014 року було порушено
провадження у справі, розгляд
призначено на 07.04.2014 року.

07.04.2014р. через канцелярію суду від
відповідача надійшов відзив, в якому
він позов не визнає та просить
відмовити в його задоволенні в повному
обсязі.

07.04.2014р. судом було зобов'язано позивача
надати у наступне судове засідання
докази надсилання відповідачу
претензії, а відповідача - докази
поставки товару та була оголошена
перерва в порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України на
05.05.2014р.

Частиною 2 статті 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення приймається судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України,
прийняте рішення оголошується
господарським судом у судовому
засіданні після закінчення розгляду
справи.

Враховуючи те, що дослідження доказів,
яких достатньо для повного, всебічного
та об'єктивного розгляду спору
закінчено, колегія суддів керуючись
нормами статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 05.05.2014р. оголосила
вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представника
позивача та відповідача, дослідивши
докази та оцінивши їх в сукупності, суд,
-

встановив:

Моторвагонним депо Фастів-1 (що
відповідно до Положення про
Відокремлений підрозділ Моторвагонне
депо Фастів-1 Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-західна залізниця»,
затвердженого Наказом № 298 від 15.09.2008р.
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-західна
залізниця» є відокремленим
підрозділом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця»)
(позивач), відповідно до платіжних
доручень № 1930 від 19.10.2009р., № 2031 від
21.10.2009р., та № 2260 від 14.06.2010р. здійснив
попередню оплату поставки товарів на
розрахунковий рахунок відповідача на
загальну суму 12 670,60 грн.

Проте, за словами позивача,
відповідачем на зазначену суму товар
йому поставлено не було.

Таким чином, між сторонами фактично
склалися правовідносини з поставки
товару, що підтверджуються, зокрема,
оплатою з боку позивача грошових
коштів за поставку товару.

Як зазначає позивач, станом на момент
звернення з позовом до господарського
суду Київської області, відповідач не
здійснив поставку товару на суму 12 670,60
грн. і в свою чергу, не повернув
сплачені за товар кошти. У зв'язку з чим,
станом на момент звернення позивача до
суду, за відповідачем рахувалася
заборгованість у розмірі 12 670,60 грн.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Частиною другою статті 712 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов`язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов`язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 665 Цивільного
кодексу України, у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу. Якщо
продавець відмовився передати річ,
визначену індивідуальними ознаками,
покупець має право пред'явити
продавцеві вимоги відповідно до статті
620 цього Кодексу.

Стаття 669 Цивільного кодексу України
передбачає, що кількість товару, що
продається, встановлюється у договорі
купівлі-продажу у відповідних одиницях
виміру або грошовому вираженні.

Згідно статті 670 Цивільного кодексу
України, якщо продавець передав
покупцеві меншу кількість товару, ніж
це встановлено договором
купівлі-продажу, покупець має право
вимагати передання кількості товару,
якої не вистачає, або відмовитися від
переданого товару та його оплати, а
якщо він оплачений - вимагати
повернення сплаченої за нього грошової
суми.

В зв'язку з невиконанням відповідачем
свого обов'язку стосовно передачі
товару, вимога позивача про повернення
грошових коштів є правомірною.

Відповідно до п. 2 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

З метою досудового врегулювання спору,
29.11.2013р. позивач направив відповідачу
лист № ДПУ-8/3769, що підтверджується
наявною у матеріалах справи квитанцію
відділення зв'язку від 10.12.2013р., з
проханням повернути грошові кошти в
сумі 12 670,60 грн. чи поставити товар на
зазначену суму.

Вказаний лист залишений відповідачем
без відповіді та належного реагування.

17.12.2013р. позивач повторно звернувся до
відповідача з вимогою повернути
сплачені кошти чи здійснити поставку
товару, надіславши відповідачу
претензію № НЮ -16-380/13П, що
підтверджується фіскальним чеком № 1565
від 24.12.2013р.

Проте, і вказана претензія залишена
відповідачем без належного реагування.

Відповідач проти отримання листа №
ДПУ-8/3769 та претензії НЮ-16-380/13П
заперечує.

Статтею 530 ЦК України не визначена
форма пред'явлення вимоги кредитором,
останній може здійснити своє право як
шляхом надіслання платіжної
вимоги-доручення, так і шляхом
звернення до боржника з листом,
телеграмою, надіслання йому рахунка
(рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо
боржник (відповідач) заперечує
одержання ним такої вимоги, кредитор
(позивач) зобов'язаний подати
господарському суду докази її
надіслання боржникові. Останній, зі
свого боку, не позбавлений права подати
докази неодержання ним вимоги
кредитора (наприклад, довідку
підприємства зв'язку про ненадходження
на адресу боржника відповідного
рекомендованого поштового
відправлення). Ухилення боржника від
одержання на підприємстві зв'язку
листа, що містив вимогу (відмова від
його прийняття, нез'явлення на
зазначене підприємство після
одержання його повідомлення про
надходження рекомендованого або
цінного листа) не дає підстав вважати
вимогу непред'явленою.

Аналогічна правова позиція міститься у
п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань».

Доказів неотримання листа № ДПУ-8/3769 та
претензії НЮ-16-380/13П відповідачем до
суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що вимоги, які
були пред'явлені позивачем були
отримані відповідачем, в зв'язку з чим у
нього виник обов'язок повернути кошти
за непоставлений товар.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем дотримано вимог даної норми
процесуального законодавства і подано
всі докази на підтвердження своїх
позовних вимог, зокрема, докази оплати
всієї суми вартості товару. В свою
чергу, викладені у позовній заяві
доводи, відповідачем не спростовано та
не надано суду доказів поставки товару
на суму перерахованих грошових коштів
чи доказів неотримання вимог,
надісланих позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно із ст. 44, 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору при
задоволенні позову покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
124 Конституції України, ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82
-85 ГПК України, господарський суд
Київської області, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6,
) - 12 670 (дванадцять тисяч
шістсот сімдесят) грн. 60 коп. суми боргу
та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять
сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Дата підписання повного тексту
рішення: 14.05.2014р.

Суддя
Щоткін О.В.