ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 рокуСправа № 912/231/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі колегії суддів:
Поліщук Г.Б. - головуючий суддя, суддів
Кабакової В.Г. та Шевчук О.Б.,
розглянувши матеріали справи №912/309/14
від 05.02.2014 року

за позовом: прокурора Ульяновського
району в інтересах держави в особі:

позивача 1 - Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області, м.Кіровоград,

позивача 2 - Кіровоградської обласної
державної адміністрації, м.Кіровоград

до: відповідача 1 - Ульяновської
районної державної адміністрації
Кіровоградської області, м.Ульяновка
Кіровоградської області,

відповідача 2 - товариства з обмеженою
відповідальністю "Логос-Реклама-2",
м.Київ,

про визнання незаконним та скасування
розпоряджень, визнання недійсним
договору, зобов'язання повернути
земельну ділянку

ПРЕДСТАВНИКИ:

від прокуратури - Макаренко О.І. -
прокурор відділу прокуратури
м.Кіровограда (посвідчення № 023072 від
21.11.2013р.);

від позивача 1 - участі не брали;

від позивача 2 - участі не брали;

від відповідача 1 - участі не брали;

від відповідача 2 - Усатенко Ю.В.,
довіреність № б/н від 11.02.2014р.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Прокурор Ульяновського району
Кіровоградської області звернувся до
господарського суду Кіровоградської
області з позовом про визнання
незаконним та скасування
розпорядження Ульяновської районної
державної адміністрації від 17.04.2003 року
№268-р про затвердження матеріалів
інвентаризації та надання в
короткострокову оренду на 5 років ТОВ
"Логос-Реклама-2" земельної ділянки для
розміщення та обслуговування
комплексу дорожнього сервісу;
розпорядження Ульяновської районної
державної адміністрації від 02.12.2008 року
№749-р; визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки від 20.11.2003
року, укладеного між Ульяновською
районною державною адміністрацією та
ТОВ "Логос-Реклама-2"; зобов'язання ТОВ
"Логос-Реклама-2" повернути земельну
ділянку площею 0,8370 га на території
Новоселицької сільської ради державі.

Позовна заява мотивована тим, що
районна державна адміністрація,
прийнявши розпорядження №268-р від
17.04.2003р. перевищила надані законом
повноваження.

Ухвалою господарського суду від 29.01.2014
року вказану позовну заяву прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі.

Позивачем 1 - Головним управлінням
Держземагентства у Кіровоградській
області 17.02.2014 року подано до суду
пояснення, з яких вбачається, що
позивач 1 підтримує позовні вимоги
прокурора в повному обсязі.

Позивачем 2 - Кіровоградською обласною
державною адміністрацією надано
пояснення, згідно яких позовні вимоги
підтримано в повному обсязі та
зазначено про те, що Ульяновська
районна державна адміністрація
перевищила надані законом
повноваження щодо розпорядження
землями державної власності при
наданні відповідачу у користування
вищезазначену земельну ділянку.

Відповідач 1 - Ульяновська районна
державна адміністрація відзив на
позовну заяву не подав.

Відповідачем 2 - товариством з
обмеженою відповідальністю
"Логос-Реклама-2" 17.02.2014 року подано
відзив на позовну заяву, у
відповідності до якого заперечено
позовні вимоги, посилаючись на
наступне.

На думку відповідача 2 Головне
управління Держземагентства у
Кіровоградській області є неналежним
позивачем у даній справі, оскільки
вказаний орган здійснює розпорядження
землями сільськогосподарського
призначення, в той час як спірна
земельна ділянка розташована під
будівлею і відноситься до земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
оборони, енергетики та іншого
призначення та ніколи не відносилась
до земель сільськогосподарського
призначення.

Крім того, як зазначає відповідач 2,
06.06.2002 року ним придбано шляхом купівлі
в Ульяновського районного споживчого
товариства Кіровоградської області
кафе "Молодіжне", яке розташоване на
території Новоселицької сільської
ради Ульяновського району
Кіровоградської області, а відповідно
до ст.120 Земельного кодексу України (в
редакції, яка діяла на момент прийняття
спірного розпорядження) при переході
права власності на будівлю і споруду
право власності на земельну ділянку
або її частину може переходити на
підставі цивільно-правових угод, а
право користування - на підставі
договору оренди.

Відповідач 2 також, посилаючись на ст.124
Земельного кодексу України, зазначає
про те, що передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

ТОВ "Логос-Реклама-2" вказує також на те,
що земельна ділянка передавалась в
оренду без зміни цільового
призначення, тому проект відведення в
порядку, встановленому ст.ст.118, 123
Земельного кодексу України не
розроблявся, а був складений і
затверджений технічний звіт.

Крім того, відповідачем 2 до суду
подавалась заява про припинення
провадження у справі, мотивована тим,
що даний спір є спором між суб'єктами
владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері
управління, у тому числі делегованих
повноважень, з чого слідує, що даний
спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Ухвалою господарського суду від 14.03.2014
року у даній справі відмовлено у
задоволенні клопотання товариства з
обмеженою відповідальністю
"Логос-Реклама-2" про припинення
провадження у справі.

Крім того, товариством з обмеженою
відповідальністю "Логос-Реклама-2"
17.02.2014 року подано заяву про
застосування строків позовної
давності, мотивовану тим, що початком
перебігу строку позовної давності для
визнання незаконними розпоряджень
голови Ульяновської районної
державної адміністрації є день,
наступний за днем, коли розпорядження
було прийнято. На думку відповідача 2,
строк позовної давності для звернення
прокурора із позовом про визнання
незаконним та скасування
розпорядження від 17.04.2003 року сплив
17.04.2006 року, що є підставою для відмови у
задоволенні позову в частині позовних
вимог про визнання незаконними та
скасування розпоряджень голови
Ульяновської райдержадміністрації від
17.04.2003 року №268-Р, від 02.12.2008 року №749-р та
вимоги про визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки від 20.11.2003
року.

Прокурором 17.02.2014 року до
господарського суду подано заяву про
зміну підстави позову, відповідно до
якої останній просить вважати
додатковими підставами позову
відсутність згоди на розроблення
проекту відведення земельної ділянки в
оренду ТОВ "Логос-Реклама-2",
відсутність відповідних погоджень,
висновку державної землевпорядної
експертизи та рішення відповідного
органу виконавчої влади про надання
земельної ділянки за результатами
розгляду розробленого проекту
відведення земельної ділянки, з чого
слідує, що підстави для передачі такої
земельної ділянки в оренду відсутні.

Крім цього, як зазначив прокурор,
відповідачами всупереч вимогам п.п. 6, 7
ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду
землі" в договорі оренди не визначено
такі його істотні умови як існуючі
обмеження і обтяження щодо
використання земельної ділянки, а
також не визначено сторону, яка несе
ризик випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди чи його
частини.

Відповідач 2 14.03.2014 року подав відзив на
заяву прокурора про зміну підстав
позову, у яких звернуто увагу на
відсутність у позовній заяві посилання
на порушення прав будь-якої особи, в
тому числі і держави, тому позов
задоволенню не підлягає.

14.03.2014 року прокурором подано до суду
заяву про відмову від позовних вимог в
частині зобов'язання ТОВ
"Логос-Реклама-2" повернути земельну
ділянку державі в особі Головного
управління Держземагентства у
Кіровоградській області.

Господарський суд не приймає вказану
заяву про відмову від позовних вимог до
розгляду, виходячи з наступного.

У відповідності до п.5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 року №7 (зі змінами та
доповненнями) відмова прокурора від
поданого ним позову не є обов'язковою
для позивача, і так само відмова
позивача від позову не є обов'язковою
для прокурора, оскільки така відмова не
означає вибуття позивача з процесу чи
зміни його процесуального статусу. У
відповідних випадках спір підлягає
вирішенню по суті.

Позивачами, не зважаючи на вимогу
господарського суду, письмової позиції
щодо поданої прокурором заяви про
відмову від позовних вимог не подано.
За таких обставин господарський суд
розглядає позовні вимоги в об'ємі,
визначеному у позовній заяві.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Ульяновської
районної державної адміністрації від
17.04.2003 року №268-р затверджено матеріали
інвентаризації земельної ділянки
товариству з обмеженою
відповідальністю "Логос-Реклама-2" для
розміщення та обслуговування
комплексу дорожнього сервісу, надано
товариству з обмеженою
відповідальністю Логос-Реклама-2" в
короткострокову оренду терміном на 5
років земельну ділянку площею 0,8370 га
земель, які використовуються в
комерційних цілях, розташовану на
території Новоселицької сільської
ради, 253 км автодороги Київ-Одеса на
землях промисловості, транспорту,
зв'язку, оборони та іншого призначення,
що перебувають у запасі для розміщення
та обслуговування комплексу
дорожнього сервісу.

20.10.2003 року на виконання вказаного
розпорядження Ульяновською районною
державною адміністрацією та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Логос-Реклама-2"
укладено договір оренди землі, який
зареєстрований в Ульяновській
районній філії Державного
підприємства "Кіровоградський
регіональний центр державного
земельного кадастру 20.10.2003 року за №1259.
Договір укладено строком на 5 років
(пункт 2.2 договору).

Розпорядженням голови Ульяновської
районної державної адміністрації від
02.12.2008 року №749-р внесено зміни до п. 2.2
договору оренди земельної ділянки
загальною площею 0,8370 га, що знаходиться
на території Новоселицької сільської
ради Ульяновського району
Кіровоградської області від 20.10.2003
року, а саме: термін оренди продовжено
на 25 років, та до п. 2.3 вказаного
договору, а саме: встановлено орендну
плату в розмірі 5% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки в
рік.

12.05.2011 року Ульяновською районною
державною адміністрацією та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Логос-Реклама-2"
укладено додаток №1 до договору оренди
землі від 20.10.2003 року та внесено зміни у
відповідності до розпорядження голови
Ульяновської районної державної
адміністрації №749-р.

Статтею 3 Земельного кодексу України
(тут і надалі в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що земельні
відносини регулюються Конституцією
України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 17 Земельного кодексу
України, до повноважень місцевих
державних адміністрацій у сфері
земельних відносин належить
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Пунктом 12 розділу X "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
визначено, що до розмежування земель
державної та комунальної форм
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність та
земель на яких розміщені державні, в
тому числі казенні підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), об'єкти незавершеного
будівництва та законсервовані об'єкти,
здійснюють відповідні сільські,
селищні і міські ради, а за межами
населених пунктів відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно наявної в матеріалах справи
технічної документації, спірна
земельна ділянка знаходиться за межами
населених пунктів на території
Новоселицької сільської ради
Ульяновського району Кіровоградської
області.

Відповідно до частини 1 статті 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, які
перебувають у державній або
комунальній власності здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

В свою чергу стаття 122 Земельного
кодексу України, на яку посилається
прокурор в обґрунтування позовних
вимог (в редакції на момент прийняття
спірного розпорядження), визначає
повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування по
наданню земельних ділянок юридичним
особам у постійне користування.

Таким чином, приписами земельного
законодавства, в редакції, чинній на
момент прийняття спірного
розпорядження, повноваження обласних
державних адміністрацій стосувалися
розпорядження лише надання у постійне
користування земельних ділянок із
земель державної власності, а порядок
передачі земельних ділянок в оренду, на
момент прийняття спірного
розпорядження, встановлювався статтею
124 Земельного кодексу України.

Прокурором належним чином не
обґрунтовано твердження стосовно того,
що об'єкт дорожнього сервісу - це об'єкт
який не пов'язаний з обслуговуванням
жителів територіальної громади району,
а тому повноваження щодо передачі
земель для таких потреб відноситься до
компетенції Кіровоградської
облдержадміністрації.

Закон України "Про автомобільні
дороги", на який посилається прокурор у
позовній заяві, як і Порядок видачі
дозволів на розміщення, будівництво,
реконструкцію та функціонування
об'єктів сервісу на землях дорожнього
господарства та згод і погоджень на
об'єкти зовнішньої реклами вздовж
автомобільних доріг загального
користування, прийняті значно пізніше
розпорядження Ульяновської
райдержадміністрації №268-р та
укладення відповідачами договору
оренди.

Земельне законодавство, чинне на
момент виникнення правовідносин між
відповідачами у даній справі, не
містить приписів виключної
компетенції обласних державних
адміністрацій щодо розпорядження
земельними ділянками за межами
населених пунктів, які
використовуються для організації
відпочинку населення.

Разом з тим, стосовно зазначеної
прокурором додаткової підстави позову
стосовно відсутності розробленого та
затвердженого у встановленому законом
порядку проекту відведення земельної
ділянки, господарський суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Частина 3 ст.124 Земельного кодексу
передбачає передачу в оренду земельних
ділянок громадянам і юридичним особам
за проектами відведення у разі зміни
цільового призначення земель та із
земель запасу під забудову.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна земельна ділянка передана в
оренду без зміни цільового
призначення.

Згідно оспорюваного розпорядження
№268-р від 17.04.2003 року, відповідачу 2
надано в короткострокову оренду
земельну ділянку, що перебуває у запасі
для розміщення та обслуговування
комплексу дорожнього сервісу. Згідно
предмету договору оренди землі від
20.10.2003 року відповідач 2 набув право на
оренду земельної ділянки для
розміщення та експлуатації комплексу
дорожнього сервісу.

При цьому господарський суд бере до
уваги той факт, що на спірній земельній
ділянці на момент прийняття
відповідачем 1 оспорюваних
розпоряджень та укладення
відповідачами договору оренди вже був
розташований об'єкт нерухомості,
належний на праві власності
відповідачу 2.

Таким чином, твердження прокурора щодо
порушення відповідачами порядку
оформлення права оренди на спірну
земельну ділянку спростовується
матеріалами справи.

Відповідно до статті 21 Цивільного
кодексу України суд визнає незаконним
та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.
Суд визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Тобто підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт, при цьому, оцінка
щодо недодержання вимог правових норм,
які регулюють порядок прийняття акта,
здійснюється судом у відповідності до
законодавства, яке існувало на момент
прийняття спірного акту.

Зважаючи на викладені вище обставини,
господарський суд дійшов висновку про
те, що розпорядження Ульяновської
районної державної адміністрації від
17.04.2003 року №268-р прийнято в межах
визначеної чинним на момент його
прийняття законодавством компетенції
та відповідає вимогам законодавства,
яке існувало на момент його прийняття,
з чого слідує, що підстави для визнання
його незаконним та скасування
відсутні.

Стосовно позовної вимоги про визнання
незаконним та скасування
розпорядження про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
02.12.2008 року №749-р, господарський суд
вважає за необхідне зазначити, що
вказане розпорядження приймалось
відповідачем 1 як стороною договору
оренди земельної ділянки, що
підтверджується змістом самого
розпорядження, не реалізуючи при цьому
повноваження щодо розпорядження такою
земельною ділянкою.

З наведеного вбачається, що прокурором
не доведено обставин порушення прав і
охоронюваних законом інтересів
позивача 2 - Кіровоградської обласної
державної адміністрації у даній
справі.

В частині позову прокурора
Ульянівського району в інтересах
позивача 1 - Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області господарський суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Положенням про Державне агентство
земельних ресурсів України,
затвердженим Указом Президента
України від 08.04.2011 року №445, Державне
агентство земельних ресурсів України
передає відповідно до закону
безпосередньо або через визначені в
установленому порядку територіальні
органи земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або у
користування для всіх потреб.

Як вбачається із технічної
документації, спірна земельна ділянка
належить до земель промисловості,
транспорту, зв'язку, оборони,
енергетики та іншого призначення.

З наведеного слідує, що права та
охоронювані законом інтереси позивача
1 - Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області не порушені.

20.10.2003 року між Ульяновською районною
державною адміністрацією
(орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Логос-Реклама-2" (орендар) укладено
договір оренди землі, за умовами якого
орендар отримав в оренду земельну
ділянку площею 0,8370 га із земель, які
використовуються в комерційних цілях,
км253 автодороги Київ-Одеса на території
Новоселицької сільської ради
Ульяновського району Кіровоградської
області на землях промисловості,
транспорту, зв'язку, оборони та іншого
призначення, що перебуває у запасі, для
розміщення та експлуатації комплексу
дорожнього сервісу.

Вказаний договір зареєстрований в
Ульяновській філії Державного
підприємства "Кіровоградський
регіональний центр державного
земельного кадастру" 20.10.2003 року за №1259.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині
визнання недійсним спірного договору
оренди землі, прокурор посилається на
те, що такий договір укладений на
підставі розпорядження, яке не
відповідає вимогам чинного земельного
законодавства.

Крім того, у додатково зазначених
прокурором підставах позову, останній
посилається на відсутність в договорі
оренди таких його істотних умов як
існуючі обмеження і обтяження щодо
використання земельної ділянки,
відсутність визначеної сторони, яка
несе ризик випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди чи його
частини.

Господарським судом встановлено, що
Ульяновською районною державною
адміністрацією дотримано
встановленого порядку надання
земельної ділянки в оренду, тому
спірний договір оренди землі не
підлягає визнанню недійсним з підстав,
зазначених прокурором в позовній
заяві.

В частині відсутності в договорі
оренди вказаних прокурором істотних
умов, визначених ст.15 Закону України
"Про оренду землі", слід зазначити, що п.
2.5 договору оренди від 20.10.2003 року
визначені існуючі обмеження щодо
використання земельної ділянки. В свою
чергу, пункт 5 даного договору містить
положення, у відповідності до якого
ризик випадкового пошкодження чи
знищення об'єкта оренди або його
частини несе орендар.

Таким чином, доводи прокурора в цій
частині не підтверджуються
матеріалами справи.

Оскільки відсутні підстави для
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 20.10.2003 року,
укладеного між Ульяновською РДА та ТОВ
"Логос-Реклама-2", відсутні правові
підстави для повернення орендованої
земельної ділянки власнику.

З огляду на викладене в задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

Стосовно заяви відповідача 2 про
застосування строку позовної давності
господарський суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п. 2.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року №10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів", за
змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі, коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Враховуючи наведені вище обставини та
висновки господарського суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог прокурора та порушення
прав позивачів, господарський суд не
вбачає підстав для застосування
позовної давності.

На підставі статті 49 Господарського
процесуального України, господарський
суд судовий збір покладає на позивачів.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Стягнути з Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області (25006, м. Кіровоград, вул.
Тимірязєва, 84, ідентифікаційний код
38802868) на користь Державного бюджету
України (р/р 3002 в Головному
Управлінні Державної казначейської
служби України у Кіровоградській
області, МФО 823016, код 38037409, отримувач
коштів УК у м. Кіровограді (м.
Кіровоград) 22030001) - 2436,00грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з Кіровоградської обласної
державної адміністрації (25022, м.
Кіровоград, пл. Кірова,1,
ідентифікаційний код 00022543) на користь
Державного бюджету України (р/р 3002
в Головному Управлінні Державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області, МФО 823016, код
38037409, отримувач коштів УК у м.
Кіровограді (м. Кіровоград) 22030001) -
2436,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Повне рішення складено 19.05.2014р.

Суддя
Г.Б. Поліщук

Суддя
В.Г. Кабакова

Суддя
О.Б. Шевчук