м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4367/14 28.04.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кілія-Авто"
до Публічного
акціонерного товариства "Страхова
про визнання недійсним
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс АА № 7134957 від 28.08.2011 р.)
Суддя Гавриловська І.О.
У судовому засіданні брали участь
представники сторін:
Від позивача: Барган В.І. - дов. № б/н
Від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кілія-Авто"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Країна" про
визнання недійсним договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс АА № 7134957 від 28.08.2011 р.).
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.03.2014 р. за даним позовом
порушено провадження у справі № 910/4367/14;
розгляд справи призначено на 14.04.2014 р.;
зобов'язано сторін надати певні
Представник позивача у судове
засідання 14.04.2014 р. не з'явився, про
причини неявки не повідомив, про
призначене судове засідання був
повідомлений належним чином, вимог
ухвали суду не виконав.
Представник відповідача у судовому
засіданні 14.04.2014 р. надав суду письмовий
відзив на позовну заяву з додатками,
який долучено до матеріалів справи, та
надав оригінали документів, копії яких
долучено до відзиву на позовну заяву,
Ухвалою суду від 14.04.2014 р. розгляд
справи було відкладено до 28.04.2014 р. у
зв'язку з неявкою представника
позивача у призначене судове засідання
та невиконанням ним вимог ухвали суду.
Представник відповідача у судове
засідання 28.04.2014 р. не з'явився, про
причини неявки не повідомив, про
призначене судове засідання був
повідомлений належним чином.
У судовому засіданні 28.04.2014 р.
представник позивача надав суду
документи на виконання вимог ухвали
суду та оригінали документів, копії
яких додано до позовної заяви, для
огляду у судовому засіданні; позовні
вимоги підтримав, просив їх
Враховуючи, що матеріали справи
містять докази належного повідомлення
відповідача про час та місце судового
засідання та про наслідки ненадання
ним витребуваних судом документів, то
за таких обставин суд приходить до
висновку про можливість розгляду
справи на підставі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними матеріалами без участі
представника вищезазначеного учасника
судового процесу.
Представник позивача на запитання суду
про можливість розгляду справи без
участі представника відповідача
заперечень не навів та повідомив, що
ним подані всі докази, які мають
значення для вирішення справи по суті.
У судовому засіданні 28.04.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення у даній справі.
Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Між Публічним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Країна" (страховик)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кілія-Авто"
(страхувальник) 2011 року було укладено
поліс № АА/7134957 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів строком дії з
28.09.2011 р. до 27.09.2012 р. включно.
Відповідно до полісу № АА/7134957,
забезпеченим транспортним засобом є
транспортний засіб марки IVECO, державний
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кілія-Авто" вважає,
що поліс № АА/7134957 був укладений
безпідставно, посилаючись на наступне.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України
щодо усунення надмірного державного
регулювання у сфері автомобільних
перевезень» від 05.07.2011 р., ст. 35 ЗУ «Про
дорожній рух» була викладена в такій
редакції: «Стаття 35. Обов'язковий
технічний контроль транспортних
Транспортні засоби, що беруть участь
у дорожньому русі та зареєстровані у
підрозділах Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
підлягають обов'язковому технічному
контролю відповідно до цієї статті.
Обов'язковому технічному контролю не
підлягають: 1) легкові автомобілі усіх
типів, марок і моделей, причепи
(напівпричепи) до них (крім таксі та
автомобілів, що використовуються для
перевезення пасажирів або вантажів з
метою отримання прибутку), мотоцикли,
мопеди, мотоколяски та інші прирівняні
до них транспортні засоби -
незалежно від строку експлуатації; 2)
легкові автомобілі, що
використовуються для перевезення
пасажирів або вантажів з метою
отримання прибутку, вантажні
автомобілі незалежно від форми
власності вантажопідйомністю до 3,5
тонни, причепи до них - із строком
експлуатації до двох років.
Періодичність проходження
обов'язкового технічного контролю
становить для легкових автомобілів, що
використовуються для перевезення
пасажирів або вантажів з метою
отримання прибутку, вантажних
автомобілів (незалежно від форми
власності) вантажопідйомністю до 3,5
тонни, причепів до них із строком
експлуатації більше двох років - кожні
На кожний транспортний засіб, що
пройшов обов'язковий технічний
контроль і визнаний технічно справним,
суб'єкт проведення обов'язкового
технічного контролю складає протокол
перевірки його технічного стану, який
видається водію транспортного засобу.
У протоколі зазначається строк
чергового проходження обов'язкового
технічного контролю транспортного
засобу відповідно до періодичності
проходження, встановленої частиною
восьмою цієї статті.
Бланк протоколу перевірки технічного
стану транспортного засобу є
документом суворого обліку».
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України
щодо усунення надмірного державного
регулювання у сфері автомобільних
перевезень» від 05.07.2011 р., ст. 52-1 ЗУ «Про
дорожній рух» була доповнена наступним
«формування в порядку, що визначає
Кабінет Міністрів України,
загальнодержавної бази даних про
результати обов'язкового технічного
контролю транспортних засобів на
підставі інформації про результати
перевірки технічного стану
транспортного засобу, яка надається
суб'єктами проведення обов'язкового
технічного контролю, та інформації про
укладення договорів обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, що підлягають
обов'язковому технічному контролю, яка
надається страховиками».
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України
щодо усунення надмірного державного
регулювання у сфері автомобільних
перевезень» від 05.07.2011 р., ст. 18 ЗУ «Про
страхування» була доповнена наступним
змістом: «Договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, що підлягають
обов'язковому технічному контролю
відповідно до Закону України "Про
дорожній рух", укладаються
страховиками за умови проходження
транспортними засобами обов'язкового
технічного контролю, якщо вони згідно з
протоколом перевірки технічного стану
визнані технічно справними. Договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів укладаються на строк, що не
перевищує строку чергового
проходження транспортним засобом
обов'язкового технічного контролю
відповідно до вимог Закону України "Про
Таким чином, посилаючись на ЗУ «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо усунення
надмірного державного регулювання у
сфері автомобільних перевезень» від
05.07.2011 р., позивач приходить до висновку,
що Публічне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Країна" не
витребувало від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кілія-Авто" протокол
перевірки технічного стану
транспортного засобу марки IVECO,
державний номер ВН7270АТ, і на вимогу
страхової компанії технічний огляд
вказаного автомобіля не проводило,
хоча транспортний засіб марки IVECO,
державний номер ВН7270АТ, має проходити
обов'язків технічний контроль кожні
Саме за таких обставин на розгляд
Господарського суду міста Києва були
передані позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кілія-Авто" до Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна"
про визнання недійсним договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс АА № 7134957).
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кілія-Авто" не
підлягають задоволенню з наступних
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 207 Господарського
кодексу України, господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Згідно з підпунктом 2 частини 2 статті 16
Цивільного кодексу України одним із
способів захисту судом цивільних прав
та інтересів може бути, зокрема,
визнання правочину недійсним.
Згідно зі статтею 215 ЦКУ підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 Цивільного кодексу України.
Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Отже, угода може бути визнана недійсною
лише з підстав, передбаченими законом.
Тому в кожній справі про визнання угоди
недійсною суд встановлює наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною.
Відповідно до ст. 979 ЦКУ, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.
Згідно з ст. 980 ЦКУ, предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, які не суперечать закону і
пов'язані із, зокрема, відшкодуванням
шкоди, завданої страхувальником
(страхування відповідальності).
Статтею 981 ЦКУ передбачено, що договір
страхування укладається в письмовій
формі. Договір страхування може
укладатись шляхом видачі страховиком
страхувальникові страхового свідоцтва
(поліса, сертифіката).
Відповідно до ст. 998 ЦКУ, договір
страхування є нікчемним або визнається
недійсним у випадках, встановлених цим
Кодексом. Договір страхування також
визнається судом недійсним, якщо: 1)
його укладено після настання
страхового випадку; 2) об'єктом договору
страхування є майно, яке підлягає
Наслідки недійсності договору
страхування визначаються відповідно
до положень про недійсність
правочинів, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 215 ЦКУ, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Звертаючись до господарського суду,
позивач просив визнати поліс № АА/7134957
недійсним, виходячи з того, що при
укладенні вказаного полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідач не витребував протокол
перевірки технічного стану
транспортного засобу марки IVECO,
державний номер ВН7270АТ, що суперечить
вимогам законодавства України та є
підставою для того, щоб визнати поліс №
АА/7134957 недійсним.
Вказана підстава визнання правочину
недійсним прямо не встановлена
Тому, вирішуючи питання про визнання
недійсним поліс № АА/7134957, суду
необхідно виходити із загальних
підстав визнання правочинів
недійсними, які передбачені ст. ст. 215, 203
Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтею 215 ЦКУ підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦКУ, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
Господарський суд приходить до
висновку, що укладений поліс № АА/7134957
за своєю правовою природою жодним
чином не суперечить вимогам,
викладених в ч. 1 ст. 203 ЦКУ.
Більш того, його укладення покликане за
захист інтересів держави та
суспільства шляхом регулювання
інституту цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.
Згідно з ч. 2 ст. 203 ЦКУ, особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
На момент укладення полісу № АА/7134957
страховик та страхувальник мали
необхідний обсяг цивільної
дієздатності для укладення правочину,
що сторонами не оспорюється.
Частиною 3 ст. 203 ЦКУ визначено, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
Дослідивши матеріали справи,
господарський суд прийшов до висновку,
що страхувальник, укладаючи поліс №
АА/7134957, діяв з власної ініціативи та за
власною волею, що також не оскаржується
Страхова премія у розмірі 550,80 грн. була
сплачена страхувальником 27.09.2011 р.,
поліс № АА/7134957 скріплений підписом та
печаткою страхувальника, що свідчить
про його волевиявлення.
Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦКУ, правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
З матеріалів справи вбачається, що
реальне настання правових наслідків,
обумовлених полісом № АА/7134957,
відбулось 08.04.2013 р., коли внаслідок ДТП,
яка сталась 28.01.2012 р., Публічне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Країна" здійснило виплату
страхового відшкодування потерпілій
особі (рішення Господарського суду
Одеської області від 13.03.2014 р. у справі
№ 916/1367/13 знаходиться в матеріалах
справи).
У силу припису статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.
Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача.
Крім того, позивачем не доведено того,
що на дату укладення полісу № АА/7134957
обов'язково технічного контролю
транспортного засобу марки IVECO,
державний номер ВН7270АТ, не було
проведено, оскільки у п. 8 полісу №
АА/7134957 зазначено, що талон ТО дійсний
до 12.2011 р., що свідчить про те, що на дату
укладення оспорюваного полісу
автомобіль марки IVECO, державний номер
ВН7270АТ, пройшов обов'язковий технічний
Це вказано як в примірнику полісу №
АА/7134957 позивача, так і відповідача.
Таким чином, господарський суд
наголошує на тому, що позивачем не
доведено наявності підстав, відповідно
до яких оспорюваний поліс № АА/7134957
можна було б визнати недійсним, а
обставини, на які посилається позивач,
обґрунтовуючи недійсність полісу №
АА/7134957, є безпідставними.
Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.
Статтею 20 Господарського кодексу
України передбачено, що кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
За таких обставин, приймаючи до уваги
викладені вище норми чинного
законодавства, необхідною умовою
застосування судом певного способу
захисту є наявність, доведена
належними у розумінні ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України доказами, певного
суб'єктивного права (інтересу) у
позивача та порушення (невизнання або
оспорювання) цього права (інтересу) з
У рішенні Конституційного суду України
№18-рп/2004 від 01.12.2004р. (справа про
охоронюваний законом інтерес)
визначено поняття «охоронюваний
законом інтерес», що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
«права», яке треба розуміти як
прагнення до користування конкретним
матеріальним та/або нематеріальним
благом, як зумовлений загальним
змістом об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.
Конституційний суд України у вказаному
рішенні зазначає, що види і зміст
охоронюваних законом інтересів, що
перебувають у логічно-смисловому
зв'язку з поняттям "права" як правило не
визначаються у статтях закону, а тому
фактично є правоохоронюваними.
Охоронюваний законом інтерес
перебуває під захистом не тільки
закону, а й об'єктивного права в цілому,
що панує у суспільстві, зокрема,
справедливості, оскільки інтерес у
вузькому розумінні зумовлюється
загальним змістом такого права та є
Звернувшись до Господарського суду
міста Києва з позовом про визнання
недійсним полісу № АА/7134957, позивач не
зазначив, в чому саме вбачається
порушення його прав та інтересів, в
процесі розгляду справи відповідних
пояснень суду не надав.
З матеріалів справи не вбачається, що
права та законні інтереси Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кілія-Авто" були порушені внаслідок
укладення полісу № АА/7134957.
Більш того, укладючи вказаний поліс №
АА/7134957, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кілія-Авто"
захистило законним способом свої
інтереси та права, застрахувавши свою
цивільно-правову відповідальність на
Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, враховуючи вищенаведене,
оцінивши всі надані представниками
учасників судового процесу докази,
документи та пояснення в їх сукупності,
Господарський суд м. Києва дійшов
висновку у позові Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кілія-Авто" до Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна"
про визнання недійсним полісу № АА/7134957
Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 11, 15, 16, 203, 215, 979, 980, 981, 998
Цивільного кодексу України, ст. 20, 207
Господарського кодексу України, ст. ст.
32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва
1. У позові відмовити повністю.
2. Дане рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня складення його повного
тексту і може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
Повне рішення складено 05.05.2014 р.
Суддя