ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2014 р.
Справа № 914/3958/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Дубник О.П.

Суддів
Скрипчук О.С.

Матущака О.І.

при секретарі
Лагутіні В.Б.

розглянув апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергія-Новий
Розділ» без номера від 10.03.2014 року (вх.
№01-05/1145/14 від 18.03.2014 року)

на рішення Господарського суду
Львівської області від 23.01.2014 року

у справі №914/3958/13

за позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергія-Новий
Розділ», м. Новий Розділ, Львівська
область

про стягнення 127135,42 грн.

За участю представників:

від позивача: Мицько Р.М., представник
(довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: Іськів І.З.,
представник (довіреність в матеріалах
справи).

Судом роз'яснено права та обов'язки,
передбачені ст.ст.20, 22 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК
України не заявлялось. Заяв про
технічну фіксацію судового процесу від
учасників судового процесу не
надходило.

Причини відкладення розгляду справи
викладено в ухвалі суду від 23.04.2014 року.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 23.01.2014 року у цій
справі (суддя Матвіїв Р.І.) позов
задоволено, стягнено з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергія-Новий Розділ» (надалі ТОВ
«Енергія-Новий Розділ») на користь
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (надалі ДК «Газ
України» НАК «НАфтогаз України») 86375,10
грн. пені, 1119,05 грн. інфляційних втрат,
39641,27 грн. 3% річних та 2542,71 грн. судового
збору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду, відповідач
оскаржив його в апеляційному порядку.
Апелянт зазначає, що станом на 26.12.2013
року його заборгованість перед
позивачем за використаний природний
газ повністю погашена. Скаржник вважає
завищеними суми грошового
зобов'язання, а саме: пені, штрафу, 3%
річних, інфляційних втрат та штрафу у
розмірі 7% за прострочення сплати боргу
понад 30 днів. Відповідач вказує, що
причиною неналежного виконання
зобов'язання є факт невідшкодування
державою різниці між встановленим
тарифом та витратами на виробництво
послуг. Окрім цього, апелянт вважає, що
розмір заявлених штрафних санкцій є
великим порівняно зі збитками
позивача; порушення зобов'язання
виникло не з вини скаржника, а через
заборгованість населення, а тому
доцільно зменшити, на підставі ст.83 ГПК
України, розмір грошового стягнення.
ТОВ «Енергія-Новий Розділ» просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
зазначає, що при зменшенні розміру пені
суд повинен врахувати інтереси всіх
сторін. ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» зазначає, що є збитковим
підприємством; відповідачем не
довежено підстав для зменшення
нарахованої пені. ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» просить
оскаржуване рішення залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
керуючись нормами ст. 101 ГПК України
щодо меж перегляду справи в
апеляційній інстанції, вважає, що є
можливим прийняти за наслідками
розгляду апеляційної скарги постанову
в даному судовому засіданні.

Львівський апеляційний господарський
суд, перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши фактичні
обставини у справі, зробив висновок, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення. При цьому, апеляційний суд
встановив наступні обставини та
керувався такими мотивами.

23 грудня 2010 року між ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» (Постачальник)
та Закритим акціонерним товариством
«Енергія-Новий Розділ» (правонаступник
ТОВ «Енергія-Новий Розділ») (Покупець)
укладено Договір №22/11-ТЕ-1139-Н поставки
природного газу для надання населенню
та релігійним організаціям послуг з
опалення та гарячого водопостачання
(Договір), відповідно до п.1.1 якого
Постачальник зобов'язується поставити
Покупцеві імпортований природний газ,
а Покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п.1.2 цього договору.

Згідно з п.1.2 Договору Постачальник
передає Покупцю в період з 01.01.2011 року
по 31.12.2011 року природний газ (газ) з
урахуванням вартості його
транспортування в обсязі до 41100 тис.
куб.м.

Пунктом 3.1 Договору (з урахуванням
Додаткової угоди №2 від 31.03.2011 року та
Додаткової угоди №3 від 01.07.2011 року)
ціна за 1000 куб.м. газу становить 790,20 грн.
без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової до
затвердженого тарифу на газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
газу, крім того: збір у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
газ - 2%; податок на додану вартість - 20%.
Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 285 грн.,
крім того ПДВ - 20%. До сплати за 1000 куб.м.
газу - 1091 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з
ПДВ - 1309,20 грн.

Положеннями п.4.1 Договору визначено, що
розрахунки проводяться шляхом
поетапної оплати у такому порядку:
перша оплата в розмірі 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу проводиться не пізніше
10 числа місяця поставки; подальші
оплати проводяться плановими
платежами по 33% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу до 20 та 30 (31) числа
місяця поставки. Остаточний розрахунок
за фактично спожиті обсяги газу
здійснюється на підставі акта
приймання-передачі газу до 20 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Згідно з п.7.3.1 Договору у разі порушення
Покупцем умов п.4.1 цього Договору,
Покупець зобов'язується сплатити пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Позивач за період з 01.01.2011 року по 30.09.2011
року поставив відповідачу газ на суму
37385951,32 грн. Зазначені обставини
підтверджуються наявними у справі
Актами прийому-передачі природного
газу від 31.01.2011 року (на суму 6763294,48 грн.),
від 28.02.2011 року (на суму 6057419,66 грн.), від
31.03.2011 року (на суму 6500573,39 грн.), від
30.04.2011 року (на суму 3669029,07 грн.), від
31.05.2011 року (на суму 2904733,82 грн.), від
30.06.2011 року (на суму 2883543,11 грн.), від
31.07.2011 року (на суму 2739081,62 грн.), від
31.08.2011 року (на суму 503546,35 грн.), від 31.08.2011
року (на суму 2578052,05 грн.), від 30.09.2011 року
(на суму 2786677,77 грн.) та не заперечується
сторонами у справі.

Відповідач несвоєчасно оплатив
вартість поставленого газу, що
стверджується випискою філії
Львівське міське відділення №6319 ВАТ
«Державний ощадний банк України» та не
заперечується сторонами у справі.

Станом на 26.12.2013 року заборгованість
погашено повністю.

Внаслідок несвоєчасної оплати за
поставлений газ ДК «Газ України» НАК
«НАфтогаз України» нараховано ТОВ
«Енергія-Новий Розділ» 86375,10 грн. пені,
1119,05 грн. інфляційних втрат, 39641,27 грн. 3%
річних (розрахунок наведено у позовній
заяві).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ч.1 ст.547 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Поняття неустойки визначено у статті 549
ЦК України. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Таким чином, передбачена договором
пеня - це спосіб забезпечення
зобов'язання. Таким самим способом
захисту майнового права позивача є
інфляційній нарахування та 3% річних
згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції вважає
безпідставними також твердження
апелянта щодо недоведеності позивачем
наявності шкоди для позовної суми,
оскільки дані правовідносини не є
правовідносинами з приводу заподіяння
шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у
разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, зазначена вище норма
передає право суду зменшити розмір
неустойки за виняткових обставин.

Статтями 233 ГК України та 551 ЦК України
передбачено, що не лише майнові
інтереси сторін є визначальними
критеріями для зменшення розміру
неустойки.

Відповідачем не доведено наявності
обставин, які мають істотне значення
для зменшення розміру пені, оскільки,
сама наявність заборгованості перед
позивачем за іншими договорами, а також
заборгованість третіх осіб перед
відповідачем не є тими обставинами, які
можливо було б врахувати для зменшення
розміру пені. Окрім цього, як правильно
зазначив місцевий господарський суд,
розмір нарахованої пені не є надмірно
високим у порівнянні з вартістю
обсягів поставленого газу.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції зробив висновок, що рішення
місцевого господарського суду від
23.01.2014 року у цій справі є законним та
обґрунтованим, а тому його слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Також суд апеляційної інстанції
враховуючи положення ст.ст. 49, 105 ГПК
України, зробив висновок про те, що
витрати за подання апеляційної скарги
слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Львівської області від 23.01.2014 року
у справі №914/3958/13 без змін.

2. Судові витрати за розгляд справи
в апеляційному порядку покласти на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергія-Новий
Розділ».

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку згідно
з розділом ХІІ-І ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.05.2014
року

Головуючий суддя
Дубник О.П.

Судді
Скрипчук О.С.

Матущак О.І.