ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Справа № 922/1976/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді Добролюбової
Т.В.,суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
(доповідач)розглянувши касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк"на ухвалуХарківського
апеляційного господарського суду від
03.03.14у справі№ 922/1976/13 Господарського
суду Харківської області за
позовомПублічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк" в особі філії "Харківське
головне регіональне управління"
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк"
доПриватного підприємства
"Т.С.О."простягнення 123 478,83 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: Полфьорова Я.В. (дов. від 18.10.12),
Кураксіна О.І. (дов. від 10.09.12)

відповідача: Радутний О.Е. (дов. від
12.05.14)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк" в особі
філії "Харківське головне регіональне
управління "ПАТ КБ "Приватбанк"
звернулося з позовом до Приватного
підприємства "Т.С.О." про стягнення
шкоди у розмірі 123 478,83 грн., завданої у
зв'язку із розукомплектуванням
автотранспортних засобів, переданих на
відповідальне зберігання. Позовні
вимоги обґрунтовані неналежним
виконанням відповідачем, як
зберігачем, укладеного між сторонами
договору відповідального зберігання
автотранспортних засобів від 04.08.09. При
цьому позивач посилався на приписи
статей 631, 936, 950, 951, 977 Цивільного кодексу
України.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду
Харківської області від 20.01.14,
ухваленим суддею Яризько В.О., у позові
відмовлено. Вмотивовуючи рішення,
господарський суд виходив з
недоведення матеріалами справи
обставин щодо неналежного виконання
відповідачем договору зберігання та
понесення позивачем внаслідок цього
збитків. При цьому суд керувався
приписами статей 22, 623, 949, 950, 951
Цивільного кодексу України, статей 218,
224 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
рішенням від 20.01.14, позивач звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою на це рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 03.03.14,
винесеною колегією суддів у складі:
Пушай В.І. - головуючий, Потапенко В.І.,
Плужник О.В., відмовлено скаржнику у
задоволенні клопотання про поновлення
строку на апеляційне оскарження
рішення місцевого господарського суду
від 20.01.14 та повернуто апеляційну
скаргу скаржникові без розгляду.
Апеляційний господарський суд,
керуючись приписами статті 97
Господарського процесуального кодексу
України, виходив з недоведеності
скаржником поважності причин пропуску
строку для звернення з апеляційною
скаргою.

Не погоджуючись з винесеною у справі
ухвалою апеляційного господарського
суду, Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк"
звернулося з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в
якій просить її скасувати, а матеріали
справи скерувати для розгляду по суті
до апеляційного суду. Касаційна скарга
обґрунтована доводами щодо
безпідставного неврахування
апеляційним судом обставин вчасного
звернення скаржника із первісною
апеляційною скаргою, в якій було
помилково зазначений інший номер
справи, та внаслідок цього відмовлено у
її прийнятті.

На адресу Вищого господарського суду
України від Приватного підприємства
"Т.С.О." надійшов відзив на касаційну
скаргу, в якому відповідач вказав про
законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, у зв'язку з чим
просить залишити її без змін, а
касаційну скаргу позивача - без
задоволення.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
пояснення представників сторін,
переглянувши матеріали справи і доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування Харківським
апеляційним господарським судом норм
процесуального права, відзначає
наступне.

Частиною 2 статті 11113 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що розгляд касаційної
скарги на ухвалу апеляційного
господарського суду проводиться у
порядку, передбаченому для розгляду
касаційної скарги на постанову
апеляційного господарського суду.

Як убачається з матеріалів справи,
ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 03.03.14 було
відмовлено Публічному акціонерному
товариства комерційному банку
"Приватбанк" в особі філії "Харківське
головне регіональне управління" ПАТ КБ
"Приватбанк" у задоволенні клопотання
про поновлення строку на апеляційне
оскарження рішення Господарського
суду Харківської області від 20.01.14 та
повернуто апеляційну скаргу
скаржникові без розгляду з посиланням
на те, що дану скаргу подано з пропуском
процесуального строку, без наведення
поважних причин такого пропуску.

Згідно з частиною 1 статті 91
Господарського процесуального кодексу
України сторони у справі мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Частиною 1
статті 93 названого Кодексу встановлено
строк подання апеляційної скарги. Цей
строк становить десять днів з дня
прийняття рішення місцевим
господарським судом, а у разі якщо у
судовому засідання було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.
Апеляційний господарський суд
постановляє ухвалу про повернення
апеляційної скарги у випадках, якщо
вона подана після закінчення строків,
установлених цією статтею, і суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, та
незалежно від поважності причини
пропуску цього строку - у разі, якщо
апеляційна скарга подана прокурором,
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування після спливу
одного року з дня оголошення
оскаржуваного судового рішення. Права
господарського суду при вирішенні
питання, що виникають у зв'язку з
відновленням пропущеного
процесуального строку унормовані
процесуальним законодавством, зокрема,
відповідно до приписів статті 53
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд може
відновити пропущений процесуальний
строк за заявою сторони чи з своєї
ініціативи, якщо визнає причину
пропуску строку поважною. Питання про
відновлення пропущеного
процесуального строку розглядається
судом за заявою сторони, прокурора або
з власної ініціативи. При цьому у заяві
повинно міститися обґрунтування
поважності причин пропуску
процесуального строку, в разі
необхідності - з поданням доказів цього
за загальними правилами розділу V
Господарського процесуального кодексу
України. У кожному випадку суд повинен
з урахуванням конкретних обставин
пропуску строку оцінити доводи, що
наведені на обґрунтування клопотання
про його відновлення, та зробити
мотивований висновок щодо поважності
чи неповажності причин пропуску
строку. Отже, відновлення пропущеного
процесуального строку є правом суду,
яким останній користується виходячи із
поважності причин пропуску строку.
Поважними визнаються лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для вчинення процесуальних
дій. Як убачається із матеріалів
справи, оскаржуване в апеляційному
порядку рішення Господарського суду
Харківської області прийняте 20.01.14,
повний текст рішення підписаний 25.01.14.
Судом апеляційної інстанції
встановлено, і це підтверджується
матеріалами справи, що з апеляційною
скаргою та клопотанням про відновлення
пропущеного процесуального строку
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк" в особі
філії "Харківське головне регіональне
управління" ПАТ КБ "Приватбанк"
звернулося з пропуском встановленого
процесуального строку. Обґрунтовуючи
поважність причин пропуску строку,
скаржник вказував на те, що зазначений
строк було пропущено у звязку із
поданням апеляційної скарги із невірно
зазначеним номером справи, що потягло
відмову в її прийнятті ухвалою
Харківського апеляційного
господарського суду від 17.02.14 у справі
№ 922/911/13-г. Дослідивши матеріали справи
та наведені скаржником обставини на
підтвердження поважності причин
пропуску строку, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
недоведеність відповідачем обставин,
які об'єктивно перешкоджали йому
реалізувати своє право на подання
апеляційної скарги упродовж
законодавчо встановленого терміну. З
огляду на що, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
можливість вчасного подання
апеляційної скарги на рішення
місцевого суду від 20.01.14 залежала
виключно від волевиявлення самого
заявника, тобто мала суб'єктивний
характер. За таких встановлених
обставин, апеляційний суд правомірно
відмовив у задоволенні клопотання
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк" в особі
філії "Харківське головне регіональне
управління" ПАТ КБ "Приватбанк" про
відновлення строку на апеляційне
оскарження та повернув апеляційну
скаргу без розгляду. Враховуючи
викладене, підстав для скасування
оскаржуваної ухвали суду апеляційної
інстанції та задоволення касаційної
скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" залишити без
задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного
господарського суду від 03.03.14 у справі
№ 922/1976/13 Господарського суду
Харківської області залишити без змін.

Головуючий суддя:
Т. Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В. Швець