м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4545/14 28.04.14
За позовомПриватного акціонерного
товариства «Солді і Ко»ДоТовариства з
обмеженою відповідальністю «ТСК
Центр»Простягнення 5 955,42 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Бортник О.О. - дов. № 104 від
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство «Солді
і Ко» звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТСК» про стягнення 5
290,70 грн. основного боргу, 529,07 грн.
штрафу, 26,45 грн. інфляційних збитків та
109,20 грн. 3 % річних у зв'язку з неналежним
виконанням умов договору поставки №
23/04-13 від 23.04.2013 р.
Ухвалою суду від 24.03.2014 року було
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 11.04.2014 року.
Представник позивача у судовому
засіданні 11.04.2014 р. подав клопотання про
долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а в судовому засіданні
11.04.2014 р. надав усні пояснення по суті
спору відповідно до яких підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у даному
судовому заявив усне клопотання про
відкладення розгляду справи.
Представник позивача навів
заперечення проти задоволення
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи.
Судом було розглянуто та частково
задоволено клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з чим судом було оголошено перерву у
судовому засіданні до 28.04.2014 р.
Представник позивача у судовому
засіданні 28.04.2014 р. надав усні пояснення
по суті заявлених позовних вимог
відповідно до яких росить суд
задовольнити позовні вимоги у повному
Представник відповідача у судове
засідання 28.04.2014 р. не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про причини
неявки суд не повідомив, про місце, дату
та час слухання справи був
повідомлений належним чином.
Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 28.04.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
23.04.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТСК Центр»
(покупець) та Приватним акціонерним
товариством «Солді і Ко» (продавець)
було укладено договір поставки № 23/04-13,
відповідно до пункту 1.1 якого в порядку
та на умовах, визначених цим договором,
постачальник зобов'язується передати
(поставити у зумовлені строки) другій
стороні - покупцеві товар, а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом поставки є метизи,
інструменти, комплектуючі, витратні
матеріали, будівельна хімія, інші
будівельні матеріали.
Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором поставки.
У відповідності до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
В пункті 2.1 вищезазначеного договору
вказано, що товар, що є предметом даного
договору, передається партіями.
Кількість та ціна товару кожної
партії, а також його часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікаціями
(видатковими накладними)
постачальника, які є невід'ємними
Умовами п. 3.1 договору зазначено, що
тара і упаковка товару, що передається,
повинні відповідати вимогам
стандартів, технічним умовам іншій
документації для даного виду товару.
Якщо стандарти, технічні умови, інша
документація не містять вимог до тари й
упаковки товару, що передається, то при
передачі даний товар повинен бути
упакований в належну тару, що
забезпечує його цілісність при
завантаженні/ розвантаженні,
перевезенні (транспортуванні) та
подальшому зберіганні. Тара
постачальнику не повертається.
Згідно п. 4.3 договору, оплата за цим
договором здійснюється шляхом
перерахування покупцем грошових
коштів на рахунок постачальника у
розмірі 100 % від вартості товару
отриманого за специфікацією
(видатковою накладною) протягом 21
календарних днів з моменту одержання
товару покупцем. Можлива попередня
оплата товару згідно рахунків,
виставлених постачальником.
Умовами п. 4.5 договору передбачено, що
постачальник веде один зведений
рахунок по всіх оплатах та поставках
згідно цього договору. При наявності
передоплати по одному рахунку та
заборгованості по іншим специфікаціям
(видатковим накладним) покупець
погоджується на першочергове
зарахування платежу в рахунок
погашення заборгованості, незалежно
від тексту платежу в платіжному
дорученні. Усі специфікації (видаткові
накладні) підписані сторонами
починаючи з дати укладання договору і
до закінчення строку його дії є
невід'ємною частиною, навіть якщо у них
не міститься посилання на цей договір.
Як стверджує позивач, ним на виконання
умов договору поставки № 23/04-13 від
23.04.2013 р. на адресу Приватного
акціонерного товариства «Солді і Ко»
протягом 2013 року поставлявся товар,
частина якого залишилася неоплаченою.
Зокрема, неоплаченим залишився товар
згідно видаткових накладних № 039983 від
27.05 на суму 7 054,10 грн. (оплачено 5 971,50
грн.), № 043165 від 110.06.2013 р. на суму 3 236,60
грн., № 044553 від 14.06.2013 р. на суму 971,50 грн. .
Таким чином загальна вартість
поставленого та неоплаченого товару
складає 5 290,70 грн.
10.02.2014 р. позивачем на адресу
відповідача було направлено лист про
погашення існуючої заборгованості.
Проте відповідач на лист не
відреагував, заборгованість не
Враховуючи вищезазначене, позивач
звернувся до Господарського суду м.
Києва з позовом про стягнення з
відповідача 5 290,70 грн. основного боргу,
529,07 грн. штрафу, 26,45 грн. інфляційних
збитків та 109,20 грн. 3 % річних у зв'язку з
неналежним виконанням умов договору
поставки № 23/04-13 від 23.04.2013 р.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Умовою виконання зобов'язання - є строк
(термін) його виконання. Дотримання
строку виконання є одним із критеріїв
належного виконання зобов'язання,
оскільки прострочення є одним із
проявів порушення зобов'язання. Строк
(термін) виконання зобов'язання за
загальним правилом, узгоджується
сторонами в договорі.
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
Умовами п. 4.3 договору, оплата за цим
договором здійснюється шляхом
перерахування покупцем грошових
коштів на рахунок постачальника у
розмірі 100 % від вартості товару
отриманого за специфікацією
(видатковою накладною) протягом 21
календарних днів з моменту одержання
товару покупцем. Можлива попередня
оплата товару згідно рахунків,
виставлених постачальником.
З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання умов договору
поставки № 23/04-13 від 23.04.2013 р. на адресу
Приватного акціонерного товариства
«Солді і Ко» протягом 2013 року
поставлявся товар, частина якого
залишилася неоплаченою. Зокрема,
неоплаченим залишився товар згідно
видаткових накладних № 039983 від 27.05 на
суму 7 054,10 грн. (оплачено 5 971,50 грн.), №
043165 від 110.06.2013 р. на суму 3 236,60 грн., № 044553
від 14.06.2013 р. на суму 971,50 грн. Таким чином
загальна вартість поставленого та
неоплаченого товару складає 5 290,70 грн.
Таким чином, враховуючи, що відповідач
в установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем, не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив та
належних доказів на заперечення
відомостей повідомлених позивачем не
надав, господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню повністю
в сумі 5 290,70 грн.
Позивач за прострочення строків сплати
за поставлений товар, керуючись
пунктом 9.2 договору, нарахував та
просить стягнути з відповідача 529,07
грн. штрафу у зв'язку з неналежним
виконанням умов договору поставки.
Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Статтею 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
Згідно п.1. статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Згідно статті 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 4 статті 631 Цивільного
кодексу України, закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.
Судом встановлено, що відповідачем
прострочено виконання свого обов'язку
по своєчасній оплаті отриманого товару
за договором № 23/04-13 від 23.04.2013 р., адже
всупереч п. 4.3 наведеного договору у
визначений строк (протягом 21
календарного дня з дня отримання
товару за відповідними видатковими
накладними) не було здійснено оплату за
отриманий товар, тобто відповідачем
допущено прострочення виконання свого
зобов'язання, що є підставами для
застосування до відповідача
господарських санкцій, обумовлених
договором, та відповідальності за
несвоєчасне виконання зобов'язання.
Умовами п. 9.2 договору встановлено, що
за порушення строку оплати,
визначеного в п. 4.3 договору, покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від несплаченої суми за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад три дні додатково
стягується штраф у розмірі 10 % від
вартості несплаченого вчасно товару.
Враховуючи, що позивачем було
прострочено виконання зобов'язання з
оплати понад 21 день, суд вважає за
доцільне задовольнити вимоги позивача
в частині стягнення штрафу. У зв'язку з
чим з відповідача на користь позивача
підлягає штраф у розмірі 529,07 грн.
Приватне акціонерне товариство «Солді
і Ко» просить суд також стягнути з
відповідача 109,20 грн. три відсотки
річних та 26,45 грн. інфляційних
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Здійснивши перерахунок трьох
відсотків річних та інфляційних
нарахувань з урахуванням умов
договору, прострочення відповідачем
сплати грошового зобов'язання та
порядку розрахунків погодженого
сторонами, господарський суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення трьох відсотків річних та
інфляційних нарахувань підлягають
задоволенню повністю у розмірі 109,20 грн.
та 26,45 грн. відповідно.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на сторін
пропорційно розміру задоволених
Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТСК Центр»
Академіка Вільямса, 9, корпус 3, кв. 181,
акціонерного товариства «Солді і Ко»
тисяч двісті дев'яносто) грн. 70 коп.
основного боргу, 529 (п'ятсот двадцять
дев'ять) грн. 07 коп. штрафу, 109 (сто
дев'ять) грн. 20 коп. три відсотки річних,
26 (двадцять шість) грн. 45 коп.
інфляційних нарахувань та 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

30.04.2014 р.

Суддя
Спичак О.М.