донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

13.05.2014 справа №913/1786/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Агапова
О.Л.суддівКододової О.В., Мартюхіної Н.О.
При секретарі судового засідання:
Пеленовій О.О.За участю представників
сторін: від позивача: не з'явився від
відповідача: не з'явився Розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Антрацитт
Луганської областіна рішення
господарського суду Луганської
області від17 березня 2014р. у
справі№913/1786/13(суддя Палей О.С.)за
позовом:Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Антрацитт
Луганської областідо відповідача:
Державного підприємства "Антрацит",
м.Антрацит Луганської
областіпростягнення 287 824 грн. 69 коп.
пені

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Луганської області від 17.03.2014р. у справі
№913/1786/13(суддя Палей О.С.) відмовлено у
задоволенні позовних вимог Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Антрацит
Луганської області до Державного
підприємства "Антрацит", м.Антрацит
Луганської області про стягнення 287 824
грн. 69 коп. пені

Судове рішення мотивоване тим, що
позовні вимоги є незаконними та не
обґрунтованими, тому такими, що не
підлягають задоволенню.

Позивач, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит
Луганської області, не погоджуючись з
вказаним рішенням звернувся з
апеляційною скаргою в якій просить
рішення суду скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог
заявник скарги посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також неповне дослідження фактичних
обставин справи. Він вважає, що
господарський суд не звернув увагу на
той факт, що пеня правомірно нарахована
на підставі пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а акт
перевірки правильності нарахування
внесків підписаний керівником та
головним бухгалтером підприємства
відповідача. Крім того, апелянт
зазначає, що господарський суд не
звернув увагу на інформаційний лист
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики, пов'язані з
введенням мораторію на задоволення
вимог кредиторів згідно з Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" № 01-8/307 від
19.03.2002р., а саме на пункт 2.4. вказаного
листа.

Відповідач надав відзив на апеляційну
скаргу, у якому зазначив, що вважає
апеляційною скаргу безпідставною.
Просить залишити рішення суду без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання 13.05.2014р. представник
відповідача у справі не з'явився.
Причин неявки суду не повідомив. Про
час і місце судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовими
повідомленнями.

Позивач надав письмове клопотання про
розгляд скарги без його участі.

Приймаючи до уваги те, що сторони не
використали наданого законом права на
участь своїх представників в судовому
засіданні по розгляду апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про можливість розглядати справу за їх
відсутності, оскільки наявних
матеріалів достатньо для прийняття
рішення. Крім того, ухвалами Донецького
апеляційного господарського суду
сторони були попереджені про те, що у
разі нез'явлення в судове засідання їх
представників, справа буде розглянута
за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи
заявника скарги, перевіривши повноту
досліджених судом обставин та їх
юридичну оцінку, судова колегія
встановила.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит
Луганської області, ідентифікаційний
код 25938641, звернулось з позовом про
стягнення з відповідача - державного
підприємства "Антрацит", м. Антрацит
Луганської області, ідентифікаційний
код 32226065, пені в сумі 287824 грн. 69 коп.,
нарахованої на підставі акту перевірки
№ 9 від 15.04.2013 р. за період з 01.04.2012 р. по
08.01.2013 р.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на норми Законів України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
Інструкції про порядок перерахування,
обліку та витрачання страхових коштів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, на
підставі чого зазначав, що за
відповідачем обліковується несплачена
пеня за несвоєчасну сплату страхових
внесків в сумі 287 824,69грн. У зв'язку з
порушенням 09.01.2013 провадження у справі
№913/124/13-г про банкрутство ДП "Антрацит",
позивач звернувся до Господарського
суду Луганської області з відповідним
позовом.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 15.07.2013 по справі
№913/1786/13 позовні вимоги задоволено
повністю. Стягнуто з Державного
підприємства "Антрацит" м. Антрацит
Луганська область, на користь
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит
Луганської області, пеню в сумі 287 824
грн. 69 коп. та також стягнуто з
Державного підприємства "Антрацит" м.
Антрацит Луганська область, в доход
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 5756 грн. 49 коп.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 07.10.2013
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Антрацит" м. Антрацит
Луганська область на рішення
господарського суду Луганської
області від 15.07.2013 у справі № 913/1786/13
було залишено без задоволення; рішення
господарського суду Луганської
області від 15.07.2013 у справі №913/1786/13
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.12.2013 касаційну скаргу
Державного підприємства "Антрацит" м.
Антрацит Луганська область було
задоволено частково; постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 07.10.2013 та
рішення господарського суду
Луганської області від 15.07.2013 у справі
№ 913/1786/13 скасовано, справу передано на
новий розгляд до господарського суду
Луганської області.

Частина 1 ст. 111-12 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є
обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи.

Так, при скасуванні попередніх судових
рішень судом касаційної інстанції було
зазначено наступне.

Суди попередніх інстанцій з'ясувавши,
що відповідно до акту № 9 перевірки
правильності нарахування, повноти і
своєчасності перерахування страхових
внесків та витрачання коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України ВГІ "Шахта
"Партизанська" ДП "Антрацит" за період з
01.04.2012 по 31.03.2013, встановлено наявність
заборгованості зі сплати страхових
внесків в сумі 4 031 613, 33 грн., у зв'язку з
чим Фондом було нараховане пеню в сумі
287 824, 69 грн. за період з 01.04.2012 по 08.01.2013,
не встановили на якій підставі та за
який конкретно період виникла така
заборгованість.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що провадження у справі
про банкрутство порушено 09.01.2013, не
врахували та не дали належної правової
оцінки тому факту що пеня у зв'язку з
несплатою заборгованості по страховим
внескам нарахована на підставі акту
перевірки правильності нарахування,
повноти і своєчасності перерахування
страхових внесків та витрачання коштів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України № 9
від 15.04.2013.

Ухвалою від 22.01.2014р. господарський суд
Луганської області прийняв дану справу
до свого провадження.

При нову розгляді справи господарським
судом встановлено, що 15.04.2013р.
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит
Луганської області складено акт №9
перевірки правильності нарахування,
повноти і своєчасності перерахування
страхових внесків та витрачання коштів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України ВП
"Шахта "Партизанська" ДП "Антрацит" за
період з 01.04.2012р. по 31.03.2013р., яким
встановлена наявність заборгованості
зі сплати страхових внесків в сумі 4
031 613,33грн. У зв'язку з викладеним, Фондом
було нараховано пеню в сумі 287 824,69грн.
за період з 01.04.2012р. по 08.01.2013р. (у зв'язку
з порушенням 09.01.2013р. провадження у
справі про банкрутство ДП "Антрацит") та
запропоновано відповідачу сплатити її
в десятиденний строк.

Вищевказаний акт підписано керівником
та головним бухгалтером підприємства
без зауважень і заперечень та
скріплено печаткою ВП "Шахта
"Партизанська" ДП "Антрацит", примірник
акта отримано головним бухгалтером
Кирюхіною І.О., про що в документі
міститься відповідний підпис.

Посилаючись на ухилення Відповідача
від погашення заборгованості позивач
звернувся до господарського суду
Луганської області з відповідним
позовом, у задоволенні якого судом
відмовлено.

Оцінюючи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
чинного законодавства, судова колегія
дійшла висновку, що рішення
господарського суду у справі
відповідає вимогам чинного
законодавства та не підлягає
скасуванню виходячи з наступного.

У постанові Верховного Суду України
від 01.10.2013 у справі № 28/5005/3240/2012 наведено
правову позицію, згідно з якою, норма
абз. 2 ч. 4 ст. 12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлює загальну заборону на
нарахування штрафу і пені упродовж
часу дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів. Зміст цієї заборони
не пов'язаний із визначенням поняття
мораторію і не обмежений ним. Заборона
чинна протягом дії мораторію, тому пеня
за невиконання грошових зобов'язань та
зобов'язань по сплаті обов'язкових
платежів не нараховується в силу
прямої заборони законом, безвідносно
до часу їх виникнення.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Отже, господарський суд враховуючи
вказівки викладені в постанові Вищого
господарського суду від 18.12.2013р. та
правову позицію Верховного суду
України дійшов правомірного висновку,
що вирішальним фактором у визначенні
дати нарахування пені є не календарний
період створення основного боргу за
страховими внесками, за несплату якого
застосовані штрафні санкції, а саме
дата проведення перевірки та складання
акту, саме за яким відповідачу було
нараховано пеню.

Звертаючись з позовом відділення Фонду
посилалось на порушення справи про
банкрутство відповідача, проте
відповідно до абз. 24 ст. 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції чинній на момент виникнення
правовідносин) мораторій на
задоволення вимог кредиторів -
зупинення виконання боржником,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Згідно з ч. 4 ст. 12 вказаного вище Закону
мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Таким
чином з моменту введення мораторію
боржник не може виконувати як грошові
зобов'язання та зобов'язання щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), що виникли до введення
мораторію, так і заходи, спрямовані на
забезпечення їх виконання. Протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, доводи, викладені
заявником в апеляційній скарзі, є
безпідставними та необґрунтованими і
спростовуються вищенаведеним і судова
колегія дійшла висновку, що рішення
господарського суду по даній справі
відповідає чинному законодавству,
прийнято з дотриманням норм
процесуального права, а мотиви, з яких
надана апеляційна скарга не можуть
бути підставою для його скасування.

А апеляційній скарзі позивач вказує на
те, що 19.12.2013р. припинена справа про
банкрутство ДП «Антрацит», однак цей
довід до уваги не прийнятий, оскільки
акт перевірки складений в період
мораторію на задоволення вимог
кредиторі, позовна заява до суду
направлена також в період чинності
мораторію.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.33,43,49,99,101,103,105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит
Луганської області, на рішення
господарського суду Луганської
області від 17.03.2014р. у справі №913/1786/13 -
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 17.03.2014р. у справі
№913/1786/13 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
встановленому законодавством порядку
протягом 20 днів через Донецький
апеляційний господарський суд.

Головуючий
О.Л.Агапов

Судді
О.В.Кододова

Н.О.Мартюхіна

Надруковано: 6 прим.

1
прим. - позивачу; 1 прим. - відповідачу;

1 прим. - у справу; 2 прим. - ДАГС; 1 прим. -
ГСЛО