номер провадження справи 18/71/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2014
Справа № 908/3700/13

за позовом: управління комунальної
власності Бердянської міської ради
(71100, Запорізька область, місто
Бердянськ, пл. І-ї Бердянської ради, 2)

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про усунення перешкод у користуванні
майном шляхом виселення

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Саввон С.О., довіреність №
3344 від 27.11.2013 р., посвідчення № 134
від 18.05.2011 р.;

від відповідача: Дон В.О., довіреність
серії ВТР № 431241 від 25.12.2013 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області 12.11.2013 року звернувся позивач -
управління комунальної власності
Бердянської міської ради з позовною
заявою до відповідача - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні майном шляхом
виселення.

Ухвалою суду від 13.11.2013 року порушено
провадження у справі № 908/3700/13,
присвоєно справі номер провадження
18/71/13, судове засідання призначене на
04.12.2013 р. Строк вирішення спору
продовжувався. Розгляд справи
відкладався на 09.01.2014 р. та 21.01.2014 р.
Ухвалою суду від 21.01.2014 р. провадження у
справі № 908/3700/13 зупинено до розгляду
господарським судом Запорізької
області справи № 908/131/14 та набрання
рішенням суду у вказаній справі
законної сили. Ухвалою від 22.04.2014 р.
поновлено провадження у справі №
908/3700/13, судове засідання призначено на
14.05.2014 р. У зв'язку з відрядженням судді
Носівець В.В. розгляд справи перенесено
на 12.05.2014 р., про що винесена ухвала від
22.04.2014 р. Розгляд справи здійснювався
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу та
закінчений в судовому засіданні 12.05.2014
р., судом оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги, просив суд
усунути перешкоди у користуванні
майном шляхом виселення фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
Управління комунальної власності
Бердянської міської ради з займаного
нежитлового приміщення (вестибюля),
площею 17,90 кв.м., що розташовано за
адресою: АДРЕСА_2. Позовні вимоги
вмотивовані невиконанням відповідачем
рішення Бердянської міської ради від
26.08.2011 р. № 28 в частині не підписання
додаткової угоди про подовження строку
дії договору оренди, не проведення
оцінки нерухомого майна у
відповідності до ст. 11 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» та, як наслідок, безпідставне
користування орендарем об'єктом
договору оренди № 655 від 15.05.2002 р. В
обґрунтування правової позиції
позивач посилався на ст.ст. 391, 530, 610, 785
ЦК України, ст.ст. 26, 27 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна».

Представник відповідача підтримав
заперечив проти позову. В
обґрунтування своєї позиції посилався
на правомірне користування об'єктом
оренди в силу приписів ст. 17 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна»: оскільки жодний
із учасників правочину не звернувся в
установленому Законом порядку до
іншого з питанням щодо припинення дії
договору оренди, то договір є
поновленим на тих же умовах на той же
строк. Крім того, кожна із сторін
договору належним чином виконує свої
зобов'язання, виставляються рахунки,
сплачується орендна плата, утримується
майно, отже підстав для примусового
виселення орендаря з займаного
приміщення не виникло.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальної власності
Бердянської міської ради
(орендодавець, позивач у справі) та
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(орендар, відповідач у справі) 15.05.2002 р.
уклали договір оренди комунального
майна № 655 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нежитлове приміщення, яке знаходиться
на балансі підприємства організації,
закладу Бердянська міська лікарня,
площею 5,9 кв.м., розміщене за адресою
АДРЕСА_2 (частина вестибюля міської
поліклініки), на першому поверсі.

Строк дії договору, в редакції
додаткової угоди від 21.04.2006 р. до
договору, встановлено до 10.03.2011 р.

Об'єкт оренди передано орендарю в
тимчасове платне користування, про що
сторони підписали акт здачі-приймання
нежитлового приміщення від 15.05.2002 р.

Додатковою угодою від 05.09.2008 р. до
договору збільшено розмір площі
орендованого приміщення на 12,0 кв.м., з
урахуванням чого площа об'єкту оренди
склала 17,9 кв.м.

У зв'язку з збільшенням площі об'єкту
оренди, учасниками правочину 03.09.2008 р.
був підписаний акт здачі-приймання
нежитлового приміщення, площею 12 кв.м.

Пунктом 1.2 рішення Бердянської міської
ради Запорізької області від 28.04.2011 р.
№ 11 «Про подовження договорів оренди
комунального майна» доручено
Управлінню комунальної власності
Бердянської міської ради подовжити
строк оренди нежитлових приміщень,
розташованих за адресою: АДРЕСА_2,
площею 17,90 кв.м. з приватним підприємцем
ОСОБА_1 строком до 10.09.2011 р. (на 6 місяців)
з подальшим не подовженням договору
оренди.

Листом від 25.05.2011 р. № 1865/01-Т-1249 орендаря
було повідомлено про задоволення
звернення відповідача та необхідність
підписання додаткової угоди до
договору про продовження строку його
дії.

Пунктом 2 рішення Бердянської міської
ради Запорізької області від 26.08.2011 р. №
28 внесено зміни до п. 1.2 рішення
Бердянської міської ради Запорізької
області від 28 квітня 2011 р. № 11,
відповідно до яких подовжено строк
оренди нежитлових приміщень
розташованих за адресою: АДРЕСА_2,
площею 17,9 кв.м. з ФОП ОСОБА_1 строком до
10.12.2011 р. (на 9 місяців) з подальшим не
подовженням договору оренди.

09.09.2011 р. на адресу відповідача був
спрямований лист Управляння
комунальної власності Бердянської
міської ради №03-4971/41, яким
повідомлялось про те, що рішенням
тринадцятої сесії Бердянської міської
ради VІ скликання "Про продовження
договорів оренди комунального майна»
№ 28 від 26.08.2011 р. доручено Управлінню
комунальної власності Бердянської
міської ради продовжити строк оренди
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою: АДРЕСА_2 площею 17,90 кв.м. з
приватним підприємцем ОСОБА_1 строком
до 10.12.2011 р. (на 9 місяців) з подальшим не
подовженням договору оренди (ар.с. 23).
Також зазначеним листом попереджено
орендаря про необхідність в строк до
15.12.2011 р. повернути об'єкт оренди
балансоутримувачу за актом
здачі-приймання у належному стані не
гіршому, ніж на момент передачі його в
оренду.

В зв'язку з цим позивачем було
направлено відповідачеві проект
додаткової угоди та бланк акту
приймання-передачі, які відповідачем
не підписано, протоколу розбіжностей
не надано, оцінку майна не проведено,
що, на думку позивача, свідчить про
відмову орендаря від продовження
договору оренди та, відповідно,
безпідставність зайняття відповідачем
нежитлового приміщення, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_2, на території
міської поліклініки.

Вищевказані обставини обумовили
звернення позивача до суду з позовом
щодо усунення перешкод у користуванні
майном шляхом виселення відповідача зі
спірного орендованого приміщення.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши наявні матеріали справи,
оцінивши надані докази,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку, що заявлені позовні вимоги
про усунення перешкод у користуванні
майном шляхом виселення задоволенню не
підлягають виходячи з наступного:

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України встановлено,
що договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

Аналіз зазначеної норми свідчить про
те, що термін користування майном
визначається сторонами в договорі.
Строк може бути визначений періодом в
часі або конкретною датою.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» встановлено, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін. Термін договору оренди не може
бути меншим, ніж п'ять років, якщо
орендар не пропонує менший термін.

Як було зазначено вище, враховуючи
вказівки рішення Бердянської міської
ради Запорізької області від 26.08.2011 р.
за № 28 «Про внесення змін до рішень
сесії міської ради 07.07.2011 р. № 26 від
28.04.2011 р. № 11 та оголошення конкурсу на
право оренди комунального майна»,
позивачем був погоджений строк дії
договору оренди до 10.12.2011 р. (на 9
місяців), що, на думку відповідача,
суперечило його правам та інтересам.

Правові наслідки продовження
користування майном після закінчення
строку договору оренди безпосередньо
передбачені статтею 764 ЦК України,
статтею 17 названого вище Закону та
опосередковано нормою частини
четвертої статті 291 ГК України, згідно з
якою правові наслідки припинення
договору оренди визначаються
відповідно до умов регулювання
договору найму ЦК України.

Відповідно до статті 764 ЦК України, якщо
наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору найму
(оренди), то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

Аналогічна норма міститься в частині
другій статті 17 Закону, відповідно до
якої у разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Також це питання висвітлено в п. 4.1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. № 12 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна».

Зі змісту зазначених правових норм
вбачається, що після закінчення строку
договору оренди він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
орендодавець. При цьому такі
заперечення мають бути висловлені ним
як до закінчення терміну дій договору
оренди, так і протягом одного місяця
після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку
договору оренди і протягом місяця
після закінчення цього строку мали
місце заперечення орендодавця щодо
поновлення договору на новий строк, то
такий договір припиняється.

В якості доказів дотримання
вищевикладених норм чинного
законодавства і, як наслідок, наявності
правових підстав для зобов'язання
орендаря звільнити займане приміщення,
позивач посилався на лист № 2331 від
20.06.2012 р., відповідно до якого, у зв'язку
з неотриманням від орендаря підписаної
додаткової угоди про продовження
строку дії договору, та дійшовши
висновку про небажання/відмову
орендаря від подальшого користування
об'єктом оренди, вимагав негайного
звільнення приміщення.

Разом з тим, суд спростовує доводи
позивача, оскільки наявність лише
листа не свідчить про обізнаність
орендаря про наміри орендодавця щодо
припинення правовідносин між
сторонами та необхідність повернення
об'єкта оренди в тому в порядку, в якому
було його отримано.

З аналізу зазначеного, суд дійшов
висновку, що матеріали справи не
містять доказів звернення орендодавця
до орендаря у встановлений законом
строк з запереченнями щодо поновлення
договору на новий строк, тому висновки
позивача про те, що договір оренди №655
від 15.05.2002 року з наступними змінами та
доповненнями є припиненим, а
користування орендарем об'єктом оренди
є безпідставним, суд вважає хибними.

Крім того, суду надані докази
систематичних, регулярних платежів
відповідачем за оренду приміщення по
АДРЕСА_2 (ар.с. 74-90), які також
підтверджують факт наявності
господарських правовідносин між
сторонами.

Відтак, доводи позивача про
відсутність орендних відносин між
сторонами у зв'язку із закінченням
терміну дії договору оренди
комунального майна № 655 від 15.05.2002 р. не
заслуговують на увагу та
спростовуються вищенаведеним та
наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги є необґрунтованими,
документально не доведеними та такими,
що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, суд
дійшов висновку про доцільність
покладення судового збору на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь управління
комунальної власності Бердянської
міської ради (71100, Запорізька область,
місто Бердянськ, пл. І-ї Бердянської
ради, 2, ідентифікаційний код 25473739) 1147,00
грн. (одну тисячу сто сорок сім грн. 00
коп.) судового збору. Видати наказ.

Суддя

В.В.Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно
із вимогами ст. 84 ГПК України, 16 травня
2014 р.