ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014 р.
Справа № 914/694/14

Суддя О.Запотічняк при секретарі
М.Драгус розглянула справу

За позовом: Комунального підприємства
«Червоноградтеплокомуненерго»,
м.Червоноград,

до відповідача: Державного
підприємство «Львіввугілля», м. Сокаль,

про: стягнення 4 588 124,45 грн. грн.

За участю представників:

Від позивача: Сковронський Т.С. -
представник;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Комунальне
підприємство
«Червоноградтеплокомуненерго»
звернулося з позовом до відповідача
Державного підприємства
«Львіввугілля» про: стягнення 6238044,86
грн.

Позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що на виконання умов
договору від 01.10.2010 р. №300 в період з
жовтня 2011 р. по січень 2014 року надав
відповідачу послуги з теплопостачання
на загальну суму 5668818,96 грн., однак
відповідач свої договірні зобов'язання
не виконав та оплату за отримані
послуги не провів.

За неналежне виконання
договірних зобов'язань відповідачу
нараховано 3% річних в сумі 201386,87 грн.,
пеню в сумі 344223,19 грн., інфляційні
втрати в сумі 23615,84 грн. грн.

Обставини справи: Розглянувши
подані матеріали суд визнав їх
достатніми для прийняття заяви до
розгляду і ухвалою від 03.03.2014 року
порушив провадження у справі та
призначив судове засідання на
18.03.2014року.

В судове засідання 18.03.2014 року з'явився
представник позивача. Відповідач явки
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, причин неявки
не повідомив, вимог ухвали суду від
03.03.14р. не виконав, хоча належним чином
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся.

Представник позивача в обґрунтування
позовних вимог надав копії актів
реалізації теплової енергії. В наданих
суду поясненнях позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив суд
їх задоволити з підстав наведених в
позовній заяві та матеріалах справи і
стягнути з відповідача 5668818,96 грн.
основного боргу, 201386,87 грн. -3% річних,
344223,19 грн. - пені, 23615,84 грн. інфляційних
втрат.

У зв'язку з неявкою представника
відповідача розгляд справи було
відкладено на 01.04.2014р.

В судове засідання 01.04.2014р. з'явилися
представники сторін. Відповідач подав
відзив у якому частково визнав
основний борг в сумі 4 705 136,19 грн. та
вважає, що позивачем безпідставно
здійснено нарахування пені в розмірі
подвійної обліком ставки НБУ. Зокрема
відповідач стверджує що п. 7.2.3 договору
№300 від 01.10.2010р. яким передбачена пеня
за несвоєчасне проведення розрахунків
за теплову енергію був внесений
відповідачем до протоколу
розбіжностей, яким розмір пені
встановлювався в розмірі однієї
облікової ставки НБУ.

В судових засіданнях 01.04.2014р. та 08.04.2014 р.
оголошувалась перерва для надання
сторонам можливості провести звірку
взаєморозрахунків та подати додаткові
докази по справі.

В судове засідання 29.04.2014р. з'явилися
представники сторін. Позивач подав
суду Акт звірки взаєморозрахунків
підписаний сторонами станом на 31.01.2014р.
та уточнений розрахунок штрафних
санкцій. Зокрема згідно акту звірки
взаєморозрахунків заборгованість
відповідача станом на 31.01.2014р.
становить 4 274 894,08 грн. Також позивач
просить стягнути з відповідача штрафні
санкції нараховані на дану суму боргу а
саме: 269770,40 грн. пені, 136172,71 грн.
інфляційних нарахувань,177057,65 грн. 3%
річних.

Відповідач подав суду письмові
доповнення до відзиву в яких визнав
основну суму заборгованості 4 274 894,08
грн. в повному обсязі. Також відповідач
не заперечує щодо стягнення на користь
позивача 42749,69 грн. інфляційних втрат та
1707,85 грн. 3% річних.

В задоволенні позовних вимог про
стягнення пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ просить суд
відмовити, оскільки розбіжності по
договору щодо порядку нарахування
пені не були врегульовані сторонами в
договорі.

Представниками сторін було подано
клопотання про продовження строку
розгляду справи у відповідності до ст.
69 ГПК України.

В судовому засіданні 29.04.2014р.
оголошувалась перерва до 13.05.2014р. Також
ухвалою від 29.04.2014р. суд продовжив строк
розгляду справи на 15 днів з 29.04.2014р.

В судове засідання 13.05.2014р. з'явився
представник позивача, подав заяву про
зменшення позовних вимог в якій
просить суд позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача пені залишити
без розгляду. Решту позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 4 274 894,08
грн. основного боргу, 136172,71 грн.
інфляційних нарахувань та 177057,65 грн. 3%
річних просить задоволити.

Відповідач не забезпечив явки
уповноваженого представника в судове
засідання, причин неявки не повідомив,
хоча належним чином про дату, час та
місце розгляду справи був
повідомлений.

Враховуючи, що відповідач був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи, а
матеріалів справи достатньо для її
розгляду по суті, у відповідності до ст.
75 ГПК України суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Спір розглядається в межах
уточнених позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

01 жовтня 2010 року між Державним
підприємством «Львіввугілля»
(споживач) та Комунальним
підприємством
«Червоноградтеплокомуненерго»
(енергопостачальна організація) було
укладено договір №300 про постачання
теплової енергії в гарячій воді
строком до 31.12.2015р.

За умовами договору КП
«Червоноградтеплокомуненерго»
зобов'язалося постачати ДП
«Львіввугілля» теплову енергію в
гарячій воді в потрібних йому обсягах,
а ДП «Львіввугілля» зобов'язалося
оплачувати теплову енергію в гарячій
воді за встановленими тарифами
(цінами) в терміни передбачені цим
договором.

Відповідно до п. 2.1 договору теплова
енергія постачається споживачу в
обсягах згідно з додатком №1 до
договору у вигляді гарячої води на такі
потреби:

- опалення та вентиляцію - в період
опалювального сезону;

- гаряче водопостачання - протягом року;

- технологічні потреби;

- кондиціонування повітря.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені ст. 193 ГК України.

Позивач належним чином виконував свої
договірні зобов'язання та постачав
відповідачу теплову енергію в гарячій
воді, що підтверджується актами
реалізації теплової енергії (а.с. 20-59).

Як вбачається з підписаного сторонами
акту звірки взаєморозрахунків станом
на 31.01.2014р., на виконання умов договору
в період з жовтня 2011 р. по січень 2014 року
позивач надав відповідачу послуги з
теплопостачання на загальну 10 922 669,96
грн. а відповідач провів часткову
оплату отриманих послуг на суму 6 647 775,88
грн.

Залишок непогашеного боргу становить 4
274 894,08грн. та відповідачем визнається.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України:
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За неналежне виконання договірних
зобов'язань позивач нарахував
відповідачу 136172,71 грн. інфляційних
нарахувань та 177057,65 грн. 3% річних.
Відповідач заперечуючи позовні вимоги
в цій частині подав контр розрахунки та
вважає, що до стягнення підлягають 42749,69
грн. інфляційних втрат та 1707,85 грн. 3%
річних. Однак такий розрахунок не
береться судом до уваги, оскільки він є
невірним. Зокрема відповідачем не
розшифровано за який період
здійснювались такі нарахування. Так
відповідач нараховує штрафні санкції
за різні періоди на суму боргу 4 274 894,08
грн., хоча дана заборгованість виникла
станом на січень 2014р.

Судом було проведено перевірку
правильності нарахування позивачем 3%
річних та інфляційних втрат і
встановлено, що вони є вірними а тому
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладені обставини,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи,
відповідачем не спростовані а тому
підлягають до задоволення в повному
обсязі в сумі 4 588 124,44 грн. з яких:
основний борг - 4 274 894,08грн., 3% річних -
177057,65 грн., інфляційні нарахування -
136172,71 грн.

Витрати по сплаті судового збору
у відповідності до ст. 49 ГПК України суд
покладає на винну сторону відповідача
в сумі 73080,00 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625 ЦК України, 193 ГК
України, ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 80, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Львіввугілля» (80000,
м.Сокаль, вул. Б.Хмельницького,26, ) на користь Комунального
підприємства
«Червоноградтеплокомуненерго» (80100,
м.Червоноград, вул.. Промислова,1, ) основний борг в сумі 4 274
894,08грн., 3% річних в сумі 177057,65 грн.,
інфляційні нарахування в сумі 136172,71
грн. та судовий збір в сумі 73080,00 грн.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

4. Рішення суду може бути
оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення
складено 16.05.2014р.

Суддя
Запотічняк О.Д.