ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.2014
Справа № 905/1492/14

Суддя господарського суду Донецької
області Філімонова О.Ю., розглянувши
матеріали

за позовом Комунального підприємства
"Тепломережа" м. Донецьк

до Державного підприємства "Донецька
вугільна енергетична компанія" м.
Донецьк

про стягнення суми основного борг у
розмірі 141053,40 грн., пені у розмірі 1158,14
грн., 3% річних у розмірі 551,62 грн.,
інфляційних витрат у розмірі 533,10 грн.

Представники сторін:

від позивача: Колеснікова О.Г.- за
довіреністю №2 від 03.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Тепломережа"
м. Донецьк зверулось до господарського
суду Донецької області з позовними
вимогами до Державного підприємства
"Донецька вугільна енергетична
компанія" м. Донецьк про стягнення суми
основного борг у розмірі 141053,40 грн.,
пені у розмірі 1158,14 грн., 3% річних у
розмірі 551,62 грн., інфляційних витрат у
розмірі 533,10 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
умов укладеного договору на поставку
теплової енергії №230/1162 від 11.10.2013р.,
позивач зобов'язався поставляти
відповідачу теплову енергію, а
відповідач зобов'язався оплатити
отриману енергію по встановленим
тарифам в строки, передбачені цим
договором. Відповідач свої
зобов'язання не виконав в повному
обсязі, в результаті чого за ним за
період з 01.10.2013р. по 01.02.2014р. утворилась
заборгованість у розмірі 141053,40 грн.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 549, 550, 551, 625
Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 22
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 193, 231 Господарського
кодексу України, ст.ст. 24 Закону України
"Про теплопостачання".

16.04.2014р. представник позивача через
канцелярію суду надав пояснення №106-04/14
від 08.04.2014р.

16.04.2014р. представник позивача через
канцелярію суду надав заяву про
збільшення розміру позовних вимог
№106-04/14 від 08.04.2014р., в якій просить
стягнути з відповідача суму основного
боргу у розмірі 161891,10 грн., пеню у
розмірі 1102,68 грн., 3% річних у розмірі 508,81
грн., інфляційні витрати у розмірі 451,89
грн.

Суд, керуючись вимогами ст.22
Господарського процесуального кодексу
України, прийняв заяву про збільшення
розміру позовних вимог до розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні просив суд позов
задовольнити, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Представник позивача клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляв, у
зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосування засобів
технічної фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані позивачем
документи, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд

В С Т А Н О В И В:

11.10.2013р. між Комунальним підприємством
"Тепломережа" м. Донецьк (Постачальник)
та Державним підприємством "Донецька
вугільна енергетична компанія" м.
Донецьк (Споживач), укладено договір на
поставку теплової енергії №230/1162.

Відповідно до п. 1.1 Договору,
постачальник зобов'язується поставити
споживачу теплову енергію у вигляді
гарячої води на опалення та вентиляцію,
в період опалювального сезону на
гаряче водопостачання, на протязі року.

Згідно з п. 1.2 Договору, споживач
зобов'язується оплатити отриману
теплову енергію за встановленими
тарифами в строки, передбачені цим
договором.

Пунктом 3.2.2 Договору передбачено, що
споживач має право здійснювати оплату
наданих постачальником послуг згідно з
даним договором. Щоквартально
здійснювати звірку розрахунків за
поставлену теплову енергію з
укладанням двостороннього акту.

Відповідно до п. 6.2 Договору
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Згідно з п. 6.3 Договору, оплату за
послуги теплопостачання споживач
зобов'язується здійснювати до 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 6.7 Договору передбачено, що у
випадку порушення строку оплати
передбаченого у п. 6.3 договору споживач
зобов'язаний оплатити на користь
постачальника пеню у розмірі одного
відсотка від суми простроченого
платежу за кожен день прострочки, але
не більше 100% суми боргу.

Відповідно до п. 9.1 Договору, договір
вступає в силу з 11.10.2013р. та діє до
11.10.2016р.

Додатковою угодою до договору №230/1162
від 11.10.2013р., сторони дійшли угоди
зменшити опалювальну площу на 72.5 кв.м.
(тамбур, сходові клітки), згідно акту
обстеження приміщення за адресою: вул.
Раціоналізаторів, б. 9 від 07.11.2013р.
Загальна опалювальна площа за
договором, з урахуванням даної
додаткової угоди складає 3181,5 кв.м.

Протоколом розбіжностей до договору
№230/1162 від 11.10.2013р., сторони прийняли п.
6.3 та п. 6.7 в редакції споживача, а саме:
п. 6.3. цифру « 10» замінити цифрою « 15»; п.
6.7 викласти в наступній редакції: «У
випадку порушення строку оплати
передбаченого в п. 6.3 договору споживач
зобов'язаний оплатити на користь
постачальника пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочки платежу.»

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим ( ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно до ч. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Правовідносини у сфері
теплопостачання регулюються Цивільним
та Господарським кодексами України,
Законом України "Про теплопостачання",
Законом України "Про
житлово-комунальні послуги", Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою КМУ від 21.07.05
№630.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
теплопостачання" постачання теплової
енергії, теплопостачання, -
господарська діяльність, пов'язана з
наданням теплової енергії, теплоносія,
споживачам за допомогою технічних
засобів транспортування та розподілом
теплової енергії на підставі договору;
споживачем теплової енергії є фізична
або юридична особа, яка використовує
теплову енергію на підставі договору.

Статтею 714 Цивільного кодексу України
унормовано, що за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона,
постачальник, зобов'язується надавати
другій стороні, споживачеві,
абонентові, енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

Відповідно до статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за оплату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 275 Господарського кодексу
України унормовано, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство, енергопостачальник,
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду, енергію,
споживачеві, абоненту, який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України, розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється
відповідно до умов договору. Договір
може передбачати попередню оплату,
планові платежі з наступним
перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

За приписами статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Отже, виходячи з наведених
норм законодавства постачання
теплової енергії здійснюється лише на
підставі договору

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
теплопостачання", у разі відмови
споживача оплачувати споживання
теплової енергії заборгованість
стягується в судовому порядку.

Позивач виконав свої зобов'язання за
договором поставки теплової енергії
належним чином, про що свідчать акти на
включення опалення: від 02.10.2013р. за
адресою: вул. Раціоналізаторів, б. 9 (а.с.
18).

На виконання умов договору на поставку
теплової енергії №№230/1162 від 11.10.2013р.,
позивач виставив відповідачу для
оплати рахунки - фактури: №4013 від
31.10.2013р. на суму 40570,01 грн.; №4013 від
18.11.2013р. на суму 40108,39 грн.; №4013 від
18.12.2013р. на суму 40606,35 грн.; №4013 від
15.01.2014р. на суму 40606,35 грн., всього на суму
161891,10 грн. (а.с. 14-17)

Дані платіжні вимоги - доручення
відповідачем отримані, але не оплачені
у повному обсязі.

Про факт отримання відповідачем
рахунку - фактури №4013 від 31.10.2013р.
свідчить підпис представника
відповідача, яким 11.11.2013р. було отримано
даний рахунок (а.с. 14).

Про факт отримання відповідачем
рахунку - фактури №4013 від 18.11.2013р.
свідчить підпис представника
відповідача, яким 09.12.2013р. було отримано
даний рахунок (а.с. 15).

Про факт отримання відповідачем
рахунку - фактури №4013 від
18.12.2013р.свідчить підпис представника
відповідача, яким 11.01.2014р. було отримано
даний рахунок (а.с. 16).

Про факт отримання відповідачем
рахунку - фактури №4013 від 15.01.2014р.
свідчить підпис представника
відповідача, яким 07.02.2014р. було отримано
даний рахунок. (а.с 17).

Відповідачем не спростовано факт
отримання вищеперелічених рахунків.

Таким чином, сума невиконаного
зобов'язання відповідача перед
позивачем складає 161891,10 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином

Відповідач доказів погашення суми
боргу у розмірі 161891,10 грн. до матеріалів
справи не надав, тому суд вважає
позовні Комунального підприємства
"Тепломережа" м. Донецьк
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути с
відповідача пеню у розмірі 1102,68 грн., 3%
річних у розмірі 508,81 грн., інфляційні
витрати у розмірі 451,89 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в
ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу
України. При цьому, несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань є
належною підставою у розумінні ст. 218
Господарського кодексу України для
застосування заходів
господарсько-правової
відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
теплопостачання", у разі несвоєчасної
сплати платежів за споживання теплової
енергії споживач сплачує пеню за
встановленим законодавством або
договором розмірами.

Перевіривши арифметичний розрахунок
пені, наданий позивачем, суд зазначає,
що позивачем були допущені арифметичні
помилки при розрахунку пені: за період
з 15.11.2013р. по 14.02.2014р., на суму
заборгованості 40570,01 грн., пеня у
розмірі 1329,36 грн.; за період з 15.12.2013р. по
14.02.2014р., на суму заборгованості 40108,39
грн., пеня у розмірі 885,68 грн.; за період з
15.01.2014р. по 14.02.2014р., на суму
заборгованості 40606,35 грн., пеня у
розмірі 448,34 грн., всього у розмірі 2663,38
грн.

Але, оскільки суд не може виходити за
межі заявлених позовних вимог, тому
пеня підлягає стягненню у розмірі 1102,68
грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Також, перевіривши арифметичний
розрахунок 3% річних, наданий позивачем,
суд зазначає, що позивачем були
допущені арифметичні помилки при
розрахунку 3% річних: за період з 15.11.2013р.
по 14.02.2014р., на суму заборгованості 40570,01
грн., 3% річних у розмірі 306,78 грн.; за
період з 15.12.2013р. по 14.02.2014р., на суму
заборгованості 40108,39 грн., 3% річних у
розмірі 204,39 грн.; за період з 15.01.2014р. по
14.02.2014р., на суму заборгованості 40606,35
грн., 3% річних у розмірі 103,46 грн., всього
у розмірі 614,63 грн.

Але, оскільки суд не може виходити за
межі заявлених позовних вимог, тому 3%
річних підлягають стягненню у розмірі
508,81 грн.

Суд, перевіривши арифметичний
розрахунок інфляційних витрат, наданий
позивачем, зазначає, що позивачем були
допущені арифметичні помилки при
розрахунку інфляційних витрат: за
період з листопада 2013р. по січень 2014р.,
на суму заборгованості 40570,01 грн.,
інфляційних витрат у розмірі 366,10 грн.;
за період з грудня 2013р. по січень 2014р.,
на суму заборгованості 40108,39 грн.,
інфляційних витрат у розмірі 281,16 грн.;
за січень 2014р., на суму заборгованості
40606,35 грн., інфляційних витрат у розмірі
81,21 грн., всього у розмірі 728,47 грн.

Але, оскільки суд не може виходити за
межі заявлених позовних вимог, тому
інфляційні витрати підлягають
стягненню у розмірі 451,89 грн.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116,
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Донецька вугільна енергетична
компанія" (83001, м. Донецьк, вул. Артема, б.
63, ) на користь Комунального
підприємства "Тепломережа" (83049, м.
Донецьк, вул. Куйбишева, б. 109, ) суму основного боргу у розмірі
161891 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот
дев'яносто одна) грн. 10 коп., пеню у
розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 68
коп., 3% річних у розмірі 508 (п'ятсот
вісім) грн. 81 коп., інфляційні витрати у
розмірі 451 (чотириста п'ятдесят одна)
грн. 89 коп., судовий збір у розмірі 3279
(три тисячі двісті сімдесят дев'ять)
грн. 09 коп.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
складення повного рішення та може бути
оскаржене в порядку та у строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О.Ю.
Філімонова

Дата складання та підписання повного
тексту рішення 28.04.2014р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу