ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.04.2014
Справа № 905/1556/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Подколзіної Л.Д., при
секретарі судового засідання Татькові
М.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еколіс»,
м.Донецьк

до відповідача: Державного
підприємства «Макіїввугілля»,
м.Макіївка, Донецька область

про стягнення 174222,23грн.

за участю уповноважених сторін:

від позивача - Арсоєв Р.Т. - за
довіреністю №б/н від 17.02.2014р.

від відповідача - Салацька І.В. - за
довіреністю №08-81/33д від 08.01.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еколіс», м.Донецьк
звернулось до господарського суду з
позовом про стягнення з Державного
підприємства «Макіїввугілля»,
м.Макіївка, Донецька область
заборгованості у розмірі 115819,16грн.,
пені у розмірі 33118,78грн., 3% річних у
розмірі 8815,78грн., інфляційних у розмірі
3869,08 грн. та штрафу у розмірі 12559,53грн.
(Усього 174222,23грн.)

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договорів поставки
№5/111709 від 06.10.2011р. та №5/111730 від 11.10.2011р.
в частині розрахунків за поставлений
товар, внаслідок чого утворилась
заборгованість.

На підтвердження своїх вимог
позивачем представлено копії вказаних
договорів, копії видаткових накладних
№ЭЛ-544 від 16.10.2011р., №ЭЛ-545 від 16.10.2013р.,
№ЭЛ-537 від 14.10.2011р., №ЭЛ-543 від 14.10.2011р.,
№ЭЛ-520 від 07.10.2011р., ЭЛ-517 від 06.10.2011р.
копії рахунків-фактури, акт звірки
розрахунків.

31.03.2014р. через канцелярію суду від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, в якому Державне підприємство
«Макіїввугілля» визнає суму боргу у
розмірі 174222,23грн. частково у сумі
908056,07грн. та надав акт звірки
розрахунків, здійснений між сторонами
відповідно до договору №5/111709 від
06.10.2011р.

22.04.2014р. у судовому засіданні позивач
надав усні пояснення, з яких
вбачається, що у позовній заяві
допущена технічна помилка, щодо
зазначення номеру та кількості
договорів на які посилається позивач,
як на підставу позову та стягнення
заборгованості. Через канцелярію суду
від позивачем надано письмові
пояснення, в яких останній просить суд
задовольнити позов у розмірі 174222,23грн.
в повному обсягу, з яких сума 123200,65грн.
це вимоги за договором №5/111709, а сума
51021,58грн. вимоги за договором №5/111730 та
зазначає, що при складанні позовної
заяви в резолютивній частині була
допущена технічна помилка, а саме
загальний розмір заборгованості
помилково вказано на 10 копійок більше
ніж фактично заявляться позивачем, у
зв'язку з чим, позивач просить суд
вважати вірною суму яка підлягає
стягненню з відповідача у розмірі
174222,23грн.

Представник відповідача погодився з
поясненнями позивача та надав акт
звірки розрахунків підписаний та
скріплений печатками двох сторін за
договором поставки 5/111730 від 11.10.2011р.
Також відповідачем визнано борг за
даним договором у повному обсязі.

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін та дослідивши
матеріали справи і оцінивши надані
суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВСТАНОВИВ :

06.10.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еколіс»
(постачальник) та Державним
підприємством «Макіїввугілля»
(покупець) був укладений договір
поставки №5/111709, згідно умов якого
постачальник зобов'язався передати, а
покупець зобов'язався прийняти та
оплатити продукцію на умовах,
передбачених даними договорами.

Відповідно до п. 1.1 договору №5/111709
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність, а покупець
прийняти та оплатити продукцію в
асортименті, кількості та за ціною
вказаною у договорах. Найменування: ліс
крепежний хвойних порід дл.2-3м., д.10-18 см;
дл.4-6м., д.10-24см. у кількості 172,23 м3.

Пунктами 3.1, 3.2 договору №5/111709
передбачено, що ціна одиниці продукції
складає 530,00грн. з урахуванням ж.д.
тарифу та послуг доставки. Загальна
сума договору складає 91281,90грн.

Як вбачається із п. 3.3 договору №5/111709
розрахунки за продукцію здійснюються
по факту поставки товару на протязі
тридцяти банківських днів.

Строк дії даного договору з 06.10.2011р. до
31.12.2011р., а по обов'язкам постачальника з
поставки та по обов'язкам покупця з
оплати до повного їх виконання. (п.9.1
договору №5/111709).

11.10.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еколіс»
(постачальник) та Державним
підприємством «Макіїввугілля»
(покупець) був укладений договір
поставки №5/111730, згідно умов якого
постачальник зобов'язався передати, а
покупець зобов'язався прийняти та
оплатити продукцію на умовах,
передбачених даними договорами.

Відповідно до п. 1.1 договору №5/111730
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність, а покупець
прийняти та оплатити продукцію в
асортименті, кількості та за ціною
вказаною у договорах. Найменування: ліс
крепежний хвойних порід дл.2-3м., д.10-18 см;
дл.4-6м., д.10-24см. у кількості 167,38 м3.

Пунктами 3.1, 3.2 договору №5/111730
передбачено, що ціна одиниці продукції
складає 530,00грн. з урахуванням ж.д.
тарифу та послуг доставки. Загальна
сума договору складає 88711,40грн.

Як вбачається із п. 3.3 договору №5/111730
розрахунки за продукцію здійснюються
по факту поставки товару на протязі
тридцяти банківських днів.

Строк дії даного договору з 11.10.2011р. до
31.12.2011р., а по обов'язкам постачальника з
поставки та по обов'язкам покупця з
оплати до повного їх виконання. (п.9.1
договору №5/111730).

Відповідно до ч. 1 ст. 67
Господарського кодексу України
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності, виконуються
на підставі договорів.

За умовами статті 193 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону і
укладеного договору.

За своїм змістом та правовою
природою договори №5/111709 від 06.10.2011р., та
5/111730 від 11.10.2011р. на які позивач
посилається як на підставу своїх вимог,
є договорами поставки та підпадають
під правове регулювання норм статті 712
ЦК України та статей 264-271 ГК України. В
частині, що не суперечить Договорам, до
вказаного правочину також
застосовуються норми ЦК України, які
регулюють правила купівлі-продажу
(статті 655-697 ЦК України).

На виконання умов договору №5/111709 від
06.10.2011р., за видатковими накладними
№ЭЛ-543 від 14.10.2011р., №ЭЛ-520 від 07.10.2011р., №
ЭЛ-517 від 06.10.2011р. позивач поставив
відповідачеві товар на загальну суму
91281, 90грн.

На виконання умов договору №5/111730 від
11.10.2011р., за видатковими накладними
№ЭЛ-537 від 14.10.2011р., №ЭЛ-544 від 16.10.2011р., №
ЭЛ-545 від 16.10.2011р. позивач поставив
відповідачеві товар на загальну суму
88711,40грн.

З представлених накладних
вбачається, що вони підписані обома
сторонами без жодних зауважень,
містить всі необхідні відомості про
товар, а також містять відомості про
фактичне отримання товару. Тобто, за
своїми ознаками така накладна є
підтвердженням передачі позивачем та
приймання відповідачем спірного
товару.

Таким чином, на підставі укладених
між сторонами договорів у позивача
виник обов'язок поставити товар, а у
відповідача прийняти та оплатити його.

Як вбачається із матеріалів справи, та
наданого відзиву, відповідач визнає
заборгованість перед позивачем у сумі
91281, 90грн. за договором №5/111709 від
06.10.2011р. про що свідчить акт звірки
розрахунків узгоджений між сторонами.

На виконання умов договору №5/111730 від
11.10.2011р. відповідачем було здійснено
часткову оплату у розмірі 62301,50грн.,
листом №630 від 03.10.2012р. було здійснено
зарахування грошових коштів в
погашення заборгованості за
вищевказаним договором у розмірі
793,00грн. та угодою про залік зустрічних
однорідних вимог припиняють взаємні
зобов'язання на суму 1079,64грн. Згідно із
наданого сторонами акту звірки
розрахунків за період з 06.10.2011р. по
07.04.2014р. відповідачем визнано
заборгованість за вищевказаним
договором у сумі 24537,26грн.

Таким чином на момент звернення
позивачем до суду за відповідачем
наявна заборгованість у сумі 24537,26грн.
відповідно до договору №5/111730 від
11.10.2011р., що також підтверджується актом
звірки розрахунків між сторонами.

У зв'язку із вищенаведеним,
господарський суд задовольняє вимоги
позивача щодо стягнення суми
заборгованості за договором №5/111709 від
06.10.2011р. у розмірі 91281, 90грн. та за
договором №5/111730 від 11.10.2011р. у розмірі
24537,26грн. в повному обсягу. (всього у
сумі 115819,16грн.).

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем заявлені вимоги, щодо
стягнення з відповідача пені за період
з 29.11.2011р. по 05.06.2012р. у розмірі 16332,91грн.
за договором №5/111730 від 11.10.2011р., пені за
період з 22.11.2011р. по 20.02.2014р. у сумі
16795,87грн. за договором №5/111709 від
06.10.2011р., штрафу у розмірі 6209,79грн. за
договором №5/111730 від 11.10.2011р. та у
розмірі 6389,74грн. за договором №5/111709 від
06.10.2011р.

Суд вважає вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача неустойки у
вигляді штрафу та пені, такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно вимог ст.ст.546, 549 ЦК
України неустойка (штраф, пеня)
нараховуються в разі невиконання або
неналежного виконання зобов'язання,
зокрема в разі прострочення виконання,
якщо це передбачено договором.

Відповідно до частини 2 статті 343
Господарського кодексу України
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", згідно з пунктами 1, 3 якого
розмір пені за прострочку платежу, що
встановлюється за згодою сторони,
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Отже, умовами договорів поставки
№5/111709 від 06.10.2011р. та №5/111730 від 11.10.2011р.
сторони не узгодили дану
відповідальність за відповідачем.

Матеріалами справи доведено, що
строки виконання грошового
зобов'язання відповідачем порушені,
так як до пред'явлення позивачем позову
щодо стягнення 3% річних та інфляційних
фактично залишилось невиконаним
грошове зобов'язання відповідача перед
кредитором. Позивачем заявлена вимога,
щодо стягнення з відповідача 3% річних у
сумі 6145,31грн. за період з 22.11.2011р. по
20.02.2014р. відповідно до договору №5/111709
від 06.10.2011р. яка задовольняється судом у
повному обсязі.

Стаття 625 Цивільного кодексу України
не звільняє боржника від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, що прострочив виконання
грошового зобов'язання, за вимогою
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1
статті 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Положення цієї статті
застосовуються до боржника у разі
порушення ним грошового зобов'язання в
не залежності від наявності вини в його
діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК
України відсотки річних підлягають
нарахуванню до моменту фактичного
виконання грошового зобов'язання.

Також позивачем заявлена вимога, щодо
стягнення з відповідача 3% річних у сумі
2670,37грн. за період з 29.11.2011р. по 05.06.2012р.
відповідно до договору №5/111730 від
06.10.2011р. Судом встановлено, що наданий у
матеріали справи розрахунок є
арифметично не вірним, але не
суперечить вищевказаним нормам,
оскільки за розрахунком суду сума 3%,
яка підлягає стягненню з відповідача
за вказаний період є більшою, ніж
фактично нарахована позивачем, тому
вимоги позивача у частині стягнення
3%річних у сумі 2670,37грн. задовольняються
судом у повному обсязі.

Розглянувши представлений у
матеріали справи розрахунок
інфляційних на суму 1281,25грн. за
договором №5/111730 від 11.10.2011р. судом
встановлено, що він арифметично не
вірний, оскільки за період нарахування
індексу інфляції встановлений
позивачем, а саме: з грудня 2011р. по
вересень 2012р. сукупний індекс інфляції
дорівнює 99,89%, отже, за вказаний період
наявна дефляція, за інші періоди судом
також здійснена перевірка розрахунку
інфляційних та встановлено, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню у розмірі 734,94грн.

Відповідно до розрахунку
інфляційних на суму 2587,83грн. за
договором №5/111709 від 06.10.2011р. за період з
грудня 2011р. по січень 2014р. судом
встановлено, що він арифметично не
вірний, тому позовні вимоги в цій
частині підлягають частковому
задоволенню у розмірі 633,70грн.

Також позивач просить суд
відшкодувати витрати на оплату
адвокатських послуг у розмірі 8000,00грн.

До матеріалів справи позивачем доданий
договір №103/14 про надання правової
допомоги від 17.02.2014р., який укладений
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еколіс», м.Донецьк
(далі по тексту-замовник) та адвокатом
ОСОБА_3.

Згідно п.1 даного договору адвокат
зобов'язався надати клієнту правову
допомогу: щодо захисту прав замовника
по справі стосовно стягнення з
Державного підприємства
«Макіїввугілля» заборгованості за
договором поставки №5/111709 від 06.10.2011р.
шляхом складання та подання позовної
заяви до господарського суду Донецької
області, представництва інтересів
замовника у господарському суді
Донецької області особисто або через
залучених фахівців, складання
процесуальних документів, необхідних
по справі. За запитом замовника,
адвокат може також надати замовнику
інші юридичні та консультаційні
послуги, що стосуються захисту прав та
інтересів.

Разом з цим, клієнт надав адвокату усі
права передбачені Господарським
процесуальним кодексом України, а
також право на одержання майна та
коштів з метою передачі їх замовнику, в
ході виконання рішення суду. (п. 2
договору).

Згідно з п. 4 договору про надання
юридичних послуг плата за виконання
адвокатом доручень замовника,
визначається сторонами виходячи з
часу, витраченого виконавцем та/або
залученими їм фахівцями із
застосуванням індивідуальних
погодинних ставок, а також відповідні
накладні витрати. Плата за ведення
справи перераховується замовником на
розрахунковий рахунок адвоката
протягом трьох днів з моменту
підписання сторонами даного договору
відповідно (п. 7 договору).

Відповідно до платіжного доручення
№232 від 04.03.2014р. позивачем здійснена
оплата у сумі 8000,00грн. за послуги
адвоката.

Дослідивши вищевказані документи
суд дійшов висновку, що вимоги позивача
в частині відшкодування витрат на
послуги адвоката підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав. Позивачем були безпідставно
заявлені вимоги, щодо стягнення пені та
штрафних санкцій, які не передбачені
умовами спірних договорів, а також не
вірно нараховані інфляційні витрати,
були припущенні технічні помилки, щодо
підстав позову, тому суд вважає за
необхідне обмежити розмір сум, які
підлягають стягненню з відповідача.

Крім того суд враховує розумну
необхідність відповідних судових
витрат для даної справи.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що дані вимоги
підлягають частковому задоволенню, а
саме у сумі 1000грн.

Згідно ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на сторони
пропорційно: в частині задоволених
позовних вимог - на відповідача, в
частині відмови - на позивача.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 526, 546, 549, 625 ЦК України,
ст.193 ГК України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84,
85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еколіс»,
м.Донецьк до Державного підприємства
«Макіїввугілля», м.Макіївка, Донецька
область про стягнення 174222,23грн.
задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Макіїввугілля» (84306, Донецька область,
м. Макіївка, пл. Радянська, б. 2, , МФО 300012) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еколіс» (83017, м.
Донецьк, вул. Овнатаняна, б. 22А, кім.304,
, МФО 380805)
заборгованість у розмірі 115819,16грн., 3%
річних у розмірі 8815,68грн., інфляційні у
розмірі 1368,64грн., витрати по сплаті
адвокатських послуг у сумі 1000грн.,
витрати по сплаті судового збору у сумі
1782,05грн.

В решті частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 22.04.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 25.04.2014р

Суддя
Л.Д. Подколзіна