РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"24" квітня 2014 р.
Справа № 924/81/14

Рівненський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя
Грязнов В.В.

суддя
Розізнана І.В. ,

суддя
Мельник О.В.

секретар судового засідання Чекеренда
Т.М.,

за участі представників сторін:

від позивача - не
з'явився;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Сіндряков О.В.
(довіреність 14-151 від 22.08.2013р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Позивача-Комунального підприємства
«Славутське житлово-комунальне
об'єднання» на рішення господарського
суду Хмельницької області у справі
№924/81/14

за позовом Комунального підприємства
«Славутське житлово-комунальне
об'єднання»

до 1. Відкритого акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації

«Хмельницькгаз» в особі
Славутської філії

2. Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія

«Нафтогаз України»

про визнання недійсним договору про
відступлення права вимоги №2855 від
31.10.2012р.

Представнику Відповідача-2 роз'яснено
права та обов'язки, передбачені ст.ст.22,
28 Госпо-дарського процесуального
кодексу України. Клопотання про
здійснення технічної фіксації
судо-вого процесу стороною заявлено не
було. Заяви про відвід суддів не
надходило.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 14.03.2014р. у
справі №924/81/14 (суддя Суботіна Л.О.)
відмовлено в задоволенні позову
Комунального підприємства «Славутське
житлово-комунальне об'єднання» (надалі
в тексті - Комунальне підприємство) до
Публічного ак-ціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Хмельницькгаз» в особі Славутської
фі-лії (надалі в тексті - ПАТ
«Хмельницькгаз»), Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (надалі в тексті - НАК
«Нафтогаз України») про визнан-ня
недійсним договору про відступлення
права вимоги №2855 від 31.10.2012р.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що згідно
постанови Кабінету міністрів України
№705 від 25.07.2012р. «Про визначення
гарантованих постачальників
природно-го газу» в редакції, чинній на
момент укладення оспорюваного
договору, гарантованим постача-льником
природного газу для промислових
споживачів, річний обсяг споживання
природного газу яких перевищує 3 млн.м3,
та підприємств, що здійснюють
виробництво теплової енергії, є
Націо-нальна акціонерна компанія
«Нафтогаз України». Однак, Позивачем не
обґрунтовано яким чином укладений між
Відповідачами договір порушує його
права та інтереси зважаючи на те, що в
силу ст.ст. 525, 526 ЦК України Позивач
зобов'язаний оплатити згідно договору
поставки вартість отри-маного
природного газу.(арк.справи 51-53).

Не погоджуючись із рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 14.03.2014р., Підприємство
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в даній справі та прийняти
нове рішення, яким позов задоволити
повністю.

Скаржник вважає, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матері-ального права, оскільки
укладення сторонами оспорюваного
договору суперечить ст.18 Закону
Ук-раїни «Про засади функціонування
ринку природного газу», п.п.2 п.2
Постанови КМУ від 27.12. 2001р. №1729 «Про
забезпечення споживачів природним
газом», п.9 Порядку забезпечення
спо-живачів природним газом,
затвердженого вищевказаною
постановою, ч.1 та ч.2 п.1 Постанови КМУ
від 25.07.2012р. №705 п.3 ст.512 ЦК України.
Скаржник також вказує, що чинне
законодав-ство не передбачає розподіл
коштів з поточних рахунків із
спеціальним режимом використання
га-рантованого постачальника з
можливістю сплати споживачем коштів за
спожитий газ на різні по-точні рахунки
різних постачальників. Більш того,
Відповідач-2 не підтвердив факт
наявності лі-цензії на поставку газу,
тому просить задовольнити позовні
вимоги.(арк.справи 62-66).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 04.04.2014р. у даній
справі апеляційну скаргу Підприємства
прийнято до провадження, справу
призначено до слухання.(арк. справи 60).

У судовому засіданні 24.04.2014р.
Відповідач-2 заперечив проти доводів
апеляційної скар-ги, надав пояснення в
обґрунтування своєї правової позиції
та просив суд апеляційної інстанції
залишити без змін рішення
господарського суду Хмельницької
області у даній справі.

Позивач та Відповідач-1 не забезпечили
явки своїх представників в призначене
на 24.04. 2014р. судове засідання, хоч про
час та місце розгляду скарги були
повідомлені у встановленому
порядку.(арк.справи 70-73). Однак до
початку засідання Позивач надіслав
клопотання про витре-бування доказів,
які стверджують відповідність
банківських рахунків Відповідача-2
номерам ра-хунків із спеціальним
режимом використання.(арк.справи
74-зворот).

Проте, за недоцільністю витребування
зазначених доказів, з урахуванням усіх
встановлених обставин у справі №924/427/13
- апеляційний господарський суд
відмовив в задоволенні даного
клоотання.

Оскільки, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду у
даній справі від 04.04. 2014р. явка
представників сторін не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів вважає за
можливе розглянути скаргу по суті без
участі представників Позивача та
Відповідача-1 на підставі наявних у
справі матеріалів.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши представника, вивчивши
матеріали справи, наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матері-ального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
«Хмельницькгаз»-виконавець та
Комунальне підприємство-замовник
01.10.2011р. ук-лали договір №2011-ТКЕ/Н-(13)-(1)
на постачання та розподіл природного
газу для вироблення теплової енергії,
яка споживається населенням та
релігійними організаціями (надалі в
тексті - До-говір), згідно до пункту 1.1
якого предметом Договору є постачання
та розподіл природного газу виключно
для вироблення теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організа-ціями замовнику
по мережах виконавця та оплата
вартості газу і послуг з його розподілу
замов-ником. Виконавець забезпечує
безперервне постачання та розподіл
природного газу, якісні показ-ники
якого відповідають державним
стандартам та іншим нормативним
документам та здійснює в період з 01
жовтня 2011р. по 31 грудня 2012р. постачання
та розподіл природного газу
замов-никові в обсязі 10 255,6 тис.м3, що
підтверджується відповідними
документами за умови забезпе-чення
проектного тиску з газорозподільних
станцій Газотранспортної
організації.(п.2.1 Договору).

Згідно п.п.2.2, 2.3 Договору, розподіл
обсягів газу, вказаних у пункті 2.1
Договору по добах місяців,
здійснюється рівномірно, виходячи із
місячного об'єму, виділеного
постачальником та підтвердженого ОДУ
ДК «Укртрансгаз». Можливі зміни
місячних об'ємів постачання та
розподі-лу газу встановлюються по
узгодженню сторін. Свої пропозиції по
місячному об'єму постачання та
розподілу газу замовник надає
виконавцю за 15 (п'ятнадцять) днів до
початку місяця. Протягом місяця
поставки природного газу замовник може
проводити корегування планових
обсягів, вихо-дячи з фактично спожитого
газу в поточному місяці, але не пізніше
19 числа. Подача-прийомка га-зу протягом
місяця здійснюється сторонами, як
правило, рівномірно з припустимим
відхиленням добових об'ємів від
середньодобового не більше 5%.

Виконавець зобов'язується: передати
газ замовнику в обсягах, зазначених у
пункті 2.1 та з урахуванням пункту 2.3
Договору; здійснювати оперативний
контроль за споживанням газу
замов-ником та вести щомісячний облік
спожитого ним газу; щомісячно в період
з 25 по 31 число поточ-ного місяця
прийняти замовника з актом
прийому-передачі газу в абонентній
службі філії вико-навця; попереджувати
замовника про скорочення або
припинення подачі газу при обмеженнях
об-сягів Трансгазом; виконувати
припинення подачі газу замовнику за
затримку оплати за природний газ та
послуги з розподілу та постачання газу
згідно договору; відновлювати послуги
з постачання та розподілу газу згідно з
діючим положенням, після повного
виконання розрахунків, і втому числі за
виконання робіт по припиненню та
поновленню газопостачання.(п.3.1
Договору). Замовник зо-бов'язується:
прийняти газ від виконавця в обсягах,
зазначених у пункті 2.1 Договору;
споживати газ рівномірно протягом
місяця в межах середньодобової норми;
при необхідності відступу від
се-редньодобової норми замовником,
виконавцем встановлюється
нерівномірна подача газу за взаєм-но
узгодженими графіками; щодобово до 9
години передавати виконавцю
інформацію про витрати газу за минулу
добу; реєструвати добові витрати
природного газу в журналах
відповідного зразка, які повинні бути
пронумеровані, прошнуровані та
скріплені печаткою виконавця та
замовника. (п.3.2 Договору).

Вартість природного газу з урахуванням
тарифів на розподіл та постачання
розподільчими газовими мережами
складає 1 091 грн. 00 коп. за 1 000 м3, крім
того ПДВ 218,20 грн.(п.5.1 Догово-ру).
Розрахунки за газ, проводяться шляхом
поетапної оплати у такому порядку:

- до 10-го числа місяця поставки -
33%;

- до 20-го числа місяця поставки - 33%;

- до 30-го (31-го) числа місяця
поставки - 34%.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ та надані послуги з його
розподілу і пос-тачання здійснюється
замовником до 5 числа, місяця
наступного за звітним.(п.6.1 Договору).

Умовами пунктів 7.1, 7.2 Договору
передбачена відповідальність сторін
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань. За несвоєчасну оплату
спожитого газу у строки, зазначені у п.
6.1 Договору, замовник сплачує на
користь постачальника, крім суми
заборгованості, пеню в роз-мірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожний
день прострочення пла-тежу. Виконавець
не несе відповідальності за зменшення
поставки газу, передбаченого даним
до-говором, при несвоєчасних
розрахунках за фактично використаний
природний газ.

Договір підписано уповноваженими
представниками ПАТ «Хмельницькгаз» та
Комуналь-ного підприємства, скріплено
відбитками печаток сторін.(арк.справи
20-21).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Хмельницькгаз», діючи як первісний
кредитор та НАК «Нафтогаз України»,
діючи як новий кредитор 31.10.2012р. уклали
договір про відступлення права вимоги
№2855 (надалі в тексті - Договір
відступлення права вимоги), згідно
п.п.1.1, 1.2 яко-го, первісний кредитор
передає, а новий кредитор приймає на
себе право вимоги до Комуналь-ного
підприємства-боржника первісного
кредитора за Договором №2011-ТКЕ/Н-(13)-(1)
від 01.10. 2011р. у сумі 354 073 грн. 04 коп.
вартості спожитого природного газу, а
також усіх штрафних сан-кцій,
інфляційних втрат та відсотків,
пов'язаних з невиконанням або
неналежним виконанням бор-жником своїх
зобов'язань за Договором.

Пунктами 2.2, 2.3 Договору відступлення
права вимоги сторони узгодили, що право
вимоги вважається переданим після
фактичної передачі новому кредитору
документів; передача оформ-люється
актом приймання-передачі із
зазначенням переліку переданих
документтів. Протягом 5 днів з моменту
підписання договору відступлення
права вимоги первісний кредитор
зобов'язаний письмово повідомити
боржника про відступлення права боргу.

Договір підписано уповноваженими
представниками ПАТ «Хмельницькгаз» та
НАК «Наф-тогаз України» та скріплено
відбитками печаток сторін.(арк.справи
19).

Матеріалами справи стверджується, що
05.11.2012р. ПАТ «Хмельницькгаз» надіслало
на ад-ресу Комунального підприємства
повідомлення №2902/9 про укладення
31.10.2012р. Договору від-ступлення права
вимоги за Договором. Крім того, 19.12.2012р.
НАК «Нафтогаз України» надісла-ло
Комунальному підприємству вимогу
№26/2-461-12 про сплату заборгованості у
розмірі 354 073 грн. 04 коп. за використаний
природний газ, яка виникла на підставі
Договору у зв'язку із заміною кредитора
за борговими зобов'язаннями
Комунального підприємства перед ПАТ
«Хмельницьк-газ».(арк.справи 17, 18).

Під час розгляду справи №924/427/13 за
позовом НАК «Нафтогаз України» до
Комуналь-ного підприємства про
стягнення на підставі Договору
відступлення права вимоги 421 447 грн. 51
коп. заборгованості по розрахунках,
пені, інфляційних втрат та річних
господарським судом Хме-льницької
області було встановлено, що 31.12.2011р.
ПАТ «Хмельницькгаз» уклало з
Комуналь-ним підприємством додаткову
угоду №1 до Договору, якою погодились
вважати Договір таким, що припинив дію
в частині передачі природно-го газу з 01
січня 2012р.; узгоджено, що зобов'язання
сторін стосовно взаємних розрахунків
за договором діють до повного
виконання сторонами цих зобов`язань.
Згідно рішення від 27.05.2013р. у даній
справі з Комунального підприємства на
ко-ристь НАК «Нафтогаз України»
підлягає стягненню 36 791 грн. 51 коп. пені,
20 703 грн. 78 коп. -3% річних та 2 410 грн. 55 коп.
витрат зі сплати судового збору. В
частині вимог про стягнення 291 040 грн. 83
коп. основного боргу та 9 879 грн. 18 коп.
інфляційних втрат в задоволенні позову
відмов-лено. В частині стягнення 63 032
грн. 21 коп. основного боргу провадження
у справі припинено. Постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 28.08.2013р.
рішення у справі №924/427/13 залишене без
змін.(арк.справи 81-84).

Перевіривши дотримання місцевим судом
вимог чинного законодавства при
ухваленні ос-каржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга безпідставна і не підлягає
задо-воленню, з огляду на наступне:

Статтею 11 Цивільного кодексу України
(надалі в тексті - ЦК України)
встановлено, що ци-вільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини, а також
завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Предметом спору є визнання недісним
правочину.

Відповідно до п.1 ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну припинення цивільних
прав та обов'язків.

Правове регулювання визнання
правочинів недійсними здійснюється на
підставі стст. 203, 215 ЦК України.

Загальні підстави недійсності
правочину встановлені ст.215 ЦК України.
Так, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочи-ну стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Частиною 3 вищевказаної статті
визначено, що якщо недійсність
правочину прямо не ус-тановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорю-ваний
правочин).

Мотивуючи вимогу про визнання
недійсним Договору відступлення права
вимоги, Кому-нальне підприємство
покликаючись на підпункт 10 п.1 ст.1
Закону України «Про засади
функціо-нування ринку природного газу»
зазначає, що Відповідач-2 фактично не є
гарантованим постача-льником
природного газу стосовно Позивача,
тому, на переконання останнього -
вправі відмови-ти йому в укладенні
договору на постачання природного
газу. Крім того, Позивач вважає, що
вна-слідок укладення оспорюваного
Договору відступлення права вимоги
заборгованість Комунально-го
підприємства за поставлений природний
газ - не надійде на поточні рахунки із
спеціальним режимом використання для
зарахування коштів, що надходять як
плата за спожитий природний газ від
усіх категорій споживачів, які
відкриті гарантованим постачальником,
яким є Відповідач-1.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд
приймає до уваги, що згідно ч.1 ст.512 ЦК
Украї-ни, кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою
внаслідок, зокрема, передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і пра-вочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому креди-торові
(ч.1 ст.513 ЦК України). До нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зо-бов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встанов-лено
договором або законом.(ст.514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встанов-лено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому випадку виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.
(ст.516 ЦК України).

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень.(ст.33 ГПК України).
Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Проте, доказів сплати заборгованості
будь-кому з Відповідачів Позивач судам
не надав.

Колегія суддів вважає, що обставини, з
якими Позивач пов'язує недійсність
Договору відс-туплення права вимоги не
мають відношення до даного спору,
твердження про існування переш-код для
укладення договору ґрунтуються на
припущеннях, крім того, колегія суддів
приймає до уваги, що рішенням
господарського суду Хмельницької
області у справі №924/427/13 від 27.05. 2013р.,
яке набрало законної сили та має
преюдиційне значення для даної справи -
позов задово-лено частково, на підставі
оспорюваного договору стягнуто з
Комунального підприємства пеню й
річні. Господарські суди дійшли
висновків, що до НАК «Нафтогаз України»
як нового кредитора в силу Договору
відступлення права вимоги перейшло
право вимоги з Комунального
підприємства-боржника 354 073 грн. 04 коп.
заборгованості, яка стверджується
актом звірки розрахунків від 15.10.2012р.,
який є належним доказом підтвердження
суми боргу, а його дані про стан
розра-хунків між сторонами ґрунтуються
на даних бухгалтерського обліку та
первинних документах.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.35 ГПК
України, факти, встановлені рішенням
господарсь- кого суду не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони,
враховуючи, що рішення у справі №924/427/13
набрало законної сили - суд був
звільнений від не-обхідності
досліджувати обставини, які
встановлено господарським судом у
іншій справі, а саме - дійсність
Договору відступлення права вимоги.

Зазначені обставини свідчать, що факт
схвалення Комунальним підприємством
оспорюва-ного Договору встановлений і
не потребує доказування, Договір
відступлення права вимоги фак-тично
виконано, що унеможливлює визнання
його недійсним з підстав ст.203 ЦК
України.

Відтак, позов безпідставний і з підстав
ст.33 ГПК України не підлягає
задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не приймає до уваги викладені в
апеляційній скарзі доводи
Комунального підприємства, оскільки
вони не ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства і спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
про-цесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, доводи Скаржника
зазначені в апеляційній скарзі,
апеляційним су-дом не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст.104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення, тому суд
апеляційної інстанції вважає рішення
місцевого госпо-дарського суду таким,
що прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального
пра-ва, тому його слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33-35, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Славутське
житлово-комунальне об'єд-нання» на
рішення господарського суду
Хмельницької області у справі №924/81/14 -
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційно-му порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу №924/81/14 повернути до
господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Мельник О.В.