м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
№ 910/2701/14 05.05.14
За позовомМіського коммунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі"до Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"прозобов'язання вчинити дії
Суддя Літвінова
Представники сторін:
від позивача: Галан Ю.А. - представник
від відповідача: Петренко А.С. -
Рішення прийняте 05.05.2014 у зв'язку з
оголошенням перерви 23.04.2014 на 05.05.2014.

У судовому засіданні 05.05.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міське комунальне підприємство
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" звернулось до господарського
суду міста Києва з позовом до Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" про зобов'язання вчинити дії, а
саме провести списання заборгованості.

Позивач зазначав, що на виконання вимог
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" (далі-Закону)
з метою списання заборгованості із
сплати боргу, пені, штрафних та
фінансових санкцій у загальному
розмірі 12 691 941,15 грн., нарахованих
відповідачем на заборгованість за
природний газ, спожитий ним за
договором № 06/091448 ТЕ-4 від 23.09.2009, №06/09-1449
БО-4 від 23.09.2009, про стягнення яких
прийняті рішення у справі
господарського суду Дніпропетровської
області, він склав і затвердив протокол
№ 2 від 04.10.2011 засідання комісії
Міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" з питань списання
заборгованості за природний газ та
надіслав його відповідачу листом № 2150
від 10.10.2011 для розгляду.

Посилаючись на те, що всупереч вимог
цього Закону та постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Порядку списання заборгованості за
природний газ та електричну енергію"
№894 від 8 серпня 2011, які передбачають
обов'язкове списання вказаної
заборгованості, відповідач
безпідставно не списав вказану
заборгованість, позивач просив
задовольнити позов та зобов'язати
відповідача списати заборгованість
перед ним у розмірі 12 691 941,15 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.02.2014 порушено провадження у
справі №910/2701/14, розгляд справи
призначений на 17.03.2014.

17.03.2014 представник відповідача подав до
суду клопотання про зупинення
провадження у справі до закінчення
процесу реорганізації ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України".

У відзиві на позов від 17.03.2014 відповідач
заперечив проти позову з тих підстав,
що списання заборгованості
проводиться на підставі протоколів
комісії з питання списання
заборгованості, затверджених її
головою. Датою списання заборгованості
є дата затвердження протоколу. Тому,
для списання заборгованості необхідно
рішення комісії оформлене належним
протоколом.

В судовому засіданні 17.03.2014, на підставі
ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до
02.04.2014.

02.04.2014 представник позивача надав суду
заперечення на клопотання про
зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 02.04.2014 оголошено
перерву на 23.04.2014 та з 23.04.20 по 05.05.2014,
відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою від 02.04.2014 в порядку ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України, продовжено строк вирішення
спору на 15 днів.

В задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі суд відмовив, з
огляду на наступне.

Пункт 3 ч. 2 статті 79 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачає, що суд має право зупинити
провадження у справі за клопотанням
сторони, прокурора, який бере участь в
судовому процесі, або за своєю
ініціативою у випадках заміни однієї з
сторін її правонаступником.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Цивільного
кодексу України, юридична особа є
такою, що припинилася, з дня внесення до
єдиного державного реєстру запису про
її припинення.

Заміна однієї зі сторін її
правонаступником внаслідок
реорганізації підприємства,
організації відбувається відповідно
до ст. 25 ГПК. У разі вибуття однієї з
сторін у спірному або встановленому
рішенням господарського суду
правовідношенні внаслідок
реорганізації підприємства чи
організації господарський суд
здійснює заміну цієї сторони її
правонаступником.

Таким чином, реорганізація відповідача
станом на день вирішення спору не
відбулась та враховуючи, що після
закінчення процесу реорганізації,
відповідач може скористатись нормою
статті 25 Господарського
процесуального кодексу України.
Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення клопотання відповідача
про зупинення провадження у справі.

Тому в задоволенні клопотання про
зупинення провадження у справі, суд
відмовив.

В судовому засіданні 05.05.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, господарський суд міста
Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що позивач мав
заборгованість перед відповідачем із
сплати пені, штрафних та фінансових
санкцій у загальному розмірі 12 691 941,15
грн., нарахованих на заборгованість за
природний газ, спожитий за договорами
№06/09-1448 ТЕ-4 від 23.09.2009, №06/09-1449 БО-4 від
23.09.2009, про стягнення яких прийняті
рішення у справі господарського суду
Дніпропетровської області від 21.04.2011 у
справі №5005/2737/2011, яке залишено без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
05.07.2011 та постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
23.08.2011 у справі №5005/3800/2011.

Вказані обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи копіями
вищевказаних судових рішень.

04 жовтня 2011 року позивач склав і
затвердив протокол № 2 засідання
комісії Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" з питань списання
заборгованості за природний газ та
направив відповідачу листом № 2150 від 10
жовтня 2011 року інформацію про суму
списаної заборгованості в розрізі
договорів щодо постачання природного
газу, а також видів заборгованості.

Заперечень щодо отримання вказаного
листа разом з протоколом комісії
відповідачем не надано суду.

Це підтверджується наявними у справі
копіями вказаних протоколу та листа з
фіскальним чеком №9962 від 11.10.2011,
поясненнями сторін у судовому
засіданні.

Також, як свідчать матеріали справи,
листом №2550 від 25.11.2011 позивач направив
на адресу відповідача (фіскальний чек
№3573 від 25.11.2011, опис вкладення у цінний
лист та повідомлення про вручення
поштового відправлення) два примірники
оформленого з боку позивача договору
про списання заборгованості від 25.11.2011
відповідно до Закону України "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію",
для підпису, скріплення печатки та
повернення одного примірника.

Однак, слід зазначити, що
обов'язковість укладення договору про
списання заборгованості у зв'язку з
прямою вказівкою закону,
спростовується тим, що ним такої
вказівки не передбачено, а
встановлення лише визначення
заборгованості у відповідних
договорах, що укладаються між
учасниками списання відповідно до
Цивільного та Господарського кодексів
України (таким договором є договір про
поставку газу).

Спірні правовідносини між сторонами
виникли у зв'язку з виконанням ними
положень Закону України "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію".

Відповідно до вимог п. 2.2 ст. 2 цього
Закону на умовах, визначених цим
Законом, підлягає списанню
заборгованість (у тому числі
встановлена судовими рішеннями) з пені,
штрафних та фінансових санкцій (три
відсотки річних та індекс інфляції),
які нараховані підприємствам,
визначеним у статті 1 цього Закону, на
заборгованість за природний газ,
спожитий ними у період з 1 січня 1997 року
по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом
на дату набрання чинності цим Законом.

Порядок списання заборгованість за
природний газ та електричну енергію
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Порядку списання заборгованості за
природний газ та електричну енергію" №
894 від 8 серпня 2011 року (далі-Порядок)

Згідно з вимогами Порядку для списання
заборгованості кожен учасник
процедури списання утворює комісію з
питань списання заборгованості, до
складу якої обов'язково входить
керівник такого учасника як голова
комісії та головний бухгалтер і яка
визначає обсяг заборгованості, що
підлягає списанню, у розрізі
контрагентів.

Списання заборгованості проводиться
на підставі протоколів зазначеної
комісії, затверджених її головою. Датою
списання заборгованості є дата
затвердження протоколу (п. 6).

Заборгованість із сплати пені,
штрафних та фінансових санкцій (3
відсотки річних та індекс інфляції),
які нараховані учасникам процедури
списання на заборгованість за
природний газ, спожитий ними у період з
1 січня 1997 р. по 1 січня 2011 р., щодо
стягнення яких до набрання чинності
Законом розпочата процедура судового
врегулювання спору і відсутнє судове
рішення, яке набрало законної сили,
визначається у відповідних договорах,
що укладаються між учасниками
процедури списання відповідно до
Цивільного та Господарського кодексів
України (п. 7).

Учасники процедури списання подають
протягом 10 днів після затвердження
зазначеного в пункті 6 цього Порядку
протоколу, але не пізніше 31 грудня 2011 р.
кредиторам інформацію про суми
списаної заборгованості (основної суми
заборгованості, пені, штрафних та
фінансових санкцій) в розрізі
договорів щодо постачання природного
газу, а також видів заборгованості (п. 8).

Виходячи з указаних вимог чинного
законодавства списання
заборгованості, у т.ч із сплати пені,
штрафних та фінансових санкцій,
проводиться учасниками процедури
списання виключно на підставі
протоколу відповідної комісії.

Чинне законодавство не передбачає
надання згоди кредитором або вчинення
ним інших зустрічних дій для такого
списання. Питання невідображення у
бухгалтерському обліку кредитора
списання заборгованості не впливає на
права та обов'язки позивача, пов'язанні
з виконанням Закону.

Доказів визнання в установленому
порядку недійсним правочину щодо
списання позивачем спірної
заборгованості суду не надано.

Отже, спірна заборгованість позивача є
списаною на підставі протоколу комісії
№2 від 04.10.2011 затвердженого її головою,
а тому відповідач не може бути
примушений будь-якими діями
підтверджувати погодження списання
заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 18.07.2013 №5011-72/9524-2012.

Таким чином, враховуючи, що права
позивача у спірних правовідносинах
відповідачем не порушені, тому у позові
слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Витрати по сплаті судового збору
згідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання

повного тексту рішення:12.05.2014

Суддя

М.Є. Літвінова