КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.
Справа№ 910/20646/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Кропивної Л.В.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Павловська Н.В.
- дов. №1265-061 від 31.12.2013р.

від відповідача Горецький О.В.
- дов. №102/17 від 02.04.2013р.

Халявко К.П. -
директор

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на

виробництві та
професійних захворювань України

на рішення

господарського суду міста Києва

від 26.02.2014р. (суддя Балац
С.В.)

у справі №910/20646/13

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на

виробництві та
професійних захворювань України

(далі - Фонд)

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Науково-дослідний
центр «Нафтохім»

(далі - ТОВ
«Науково-дослідний центр «Нафтохім»)

про стягнення 674 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.02.2014р. у справі №910/20646/13 в
задоволенні позову Фонду відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із згаданим рішенням,
позивач оскаржив його в апеляційному
порядку, просив скасувати повністю та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити. Апеляційну скаргу
мотивовано тим, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, неправильно й застосовано
норми матеріального та процесуального
права тощо.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014р.
апеляційну скаргу Фонду прийнято до
провадження в складі колегії суддів:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено
розгляд справи на 14.04.2014 року.

В судовому засіданні 14.04.2014р. на
підставі ст.77 ГПК України було
оголошено перерву на 13.05.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014р., в
зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М.
у відпустці, змінено склад суду та
визначено судову колегію в складі:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Кропивна Л.В.

Представник апелянта в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити,
оскаржене рішення скасувати повністю
та прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити за наведених в скарзі
підстав.

Представники відповідача доводи
скарги заперечили, просили не брати їх
до уваги, а відтак рішення місцевого
суду як законне та обґрунтоване
просили залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню за
таких обставин.

Так, Фонд звернувся до господарського
суду міста Києва з позовом до ТОВ
«Науково-дослідний центр «Нафтохім»
про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 674.000 грн. Позовні
вимоги мотивовано тим, що відповідач
неналежним чином виконав зобов'язання
з надання послуг за договором від
17.11.2011р. №186-Ф-11 щодо закупівлі послуг
Державного управління загального
характеру 75.11.1 (Розроблення та перегляд
нормативно-правових актів з охорони
праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п.1.1.1)) (далі - Договір), в
зв'язку з цим позивачем заявлено вимоги
про стягнення з відповідача штрафу в
розмірі 350 000,00 грн. та завданих збитків
в розмірі 324 000,00 грн. тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог,
відтак відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд
вважав причиною затримки виконання
відповідачем передбачених четвертим
етапом Договору робіт зміни в системі
органів центральної виконавчої влади,
а саме те, що на підставі Указу
Президента України «Про деякі заходи з
оптимізації системи центральних
органів виконавчої влади» від 24.12.2012р.
№726/2012 Державну службу гірничого
нагляду та промислової безпеки України
визнано такою, що підпорядковується
Міністерству енергетики та вугільної
промисловості України. Відтак затримка
виконання відповідачем робіт виникла
через зміну порядку затвердження та
погодження нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади - направлення проекту НПАОП на
погодження до Міністерства енергетики
та вугільної промисловості України
тощо.

Як встановлено матеріалами справи,
17.11.2011р. між Фондом (замовник) та ТОВ
«Науково-дослідний центр «Нафтохім»
(виконавець) укладено Договір, за
умовами п.1.1. якого виконавець
зобов'язався протягом строку дії
договору надати замовнику послуги
Державного управління загального
характеру 75.11.1 (Розроблення та перегляд
нормативно-правових актів з охорони
праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п.1.1.1)) «Правила безпеки
при пресуванні та доробленні деталей з
пластичних мас» (далі - послуги),
замовник зобов'язався прийняти і
оплатити такі послуги.

Строк (термін) надання послуг зазначено
в Календарному плані (Додаток №2), який
є невід'ємною частиною Договору (п. 5.1
Договору).

Надання послуг має здійснюватись
відповідачем згідно Календарного
плану в чотири етапи: 1 етап виконання
робіт з листопада 2011 року по 15.12.2011р.; 2 -
з листопада 2011 року по 15.12.2011р.; 3 - з
січня 2012 року по червень 2012 року; 4 - з
червня 2012 року по 15.12.2012 року.

Так, на підставі підписаних сторонами
та скріплених їх печатками актів
приймання-передачі від 19.12.2011р. №1, від
19.12.2011р. №2 і від 14.06.2012р. №3 відповідач
надав позивачу послуги за трьома
етапами Календарного плану в повному
обсязі.

29.12.2012р. сторонами Договору укладено до
нього Додаткову угоду №1 (далі -
Додаткова угода №1), за умовами п.1.4.
якої сторони встановили, що 4 етап
Календарного плану надання послуг
виконується відповідачем в строк з
30.12.2012р. по 01.10.2013 року. Одночасно
сторони (п.2 Додаткової угоди №1)
передбачили, що в разі ненадання послуг
в повному обсязі в межах строку дії
Договору, відповідач сплачує штраф в
розмірі вартості Договору.

Спір між сторонами виник, на думку
позивача, через невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором в частині надання позивачеві
послуг у встановлений для 4 етапу строк.
Тому прострочення відповідачем
зобов'язань за Договором тягне за собою
застосування до нього позивачем
господарської санкції у вигляді пені в
сумі 350 000,00 грн. та стягнення збитків в
сумі 324 000,00 грн.

Положеннями ч.1 ст.173 ГК України
визначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві цю послугу, якщо інше не
встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК
України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно на
підставі ч.1 ст.530 ЦК України підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з урахуванням положень ч.1
ст.530 ЦК України та Календарного плану
надання робіт, в редакції Додаткової
угоди №1, остаточне виконання
відповідачем робіт за 4 етапом мало
відбутися в строк до 01.10.2013 року. У
відповідності до Додатку №2 до
Договору, до закінчення строку
виконання послуг за 4 етапом відповідач
мав подати на затвердження в Державну
службу гірничого нагляду та
промислової безпеки України та
реєстрацію в Мін'юст, а також
супроводжувати проект «Правил» на всіх
етапах його розгляду, погодження,
затвердження та реєстрації.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
16.01.2013р. відповідач надіслав
Національному науково-дослідному
інституту промислової безпеки та
охорони праці на погодження цим
інститутом остаточної редакції
проекту НПАОП «Правил», що
підтверджено листом №8-В від 16.01.2013
року.

Таким чином, місцевий суд дійшов
правильного висновку, що відповідач у
визначений Договором ( в редакції
Додаткової угоди №1) строк виконав
передбачений 4 етапом Календарного
плану обов'язок щодо надання послуг.
Як встановлено судом першої інстанції,
дійсною причиною затримки виконання
відповідачем передбачених четвертим
етапом Договору робіт, стали зміни в
системі органів центральної
виконавчої влади, як вище згадувалось,
згідно Указу Президента України «Про
деякі заходи з оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади»
від 24.12.2012р. №726/2012 Державну службу
гірничого нагляду та промислової
безпеки України визнано такою, що
підпорядковується Міністерству
енергетики та вугільної промисловості
України. Відтак затримка виконання
відповідачем робіт виникла в зв'язку зі
зміною порядку затвердження та
погодження нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади, а саме, направлення проекту
НПАОП на погодження до Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України тощо.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Порушенням зобов'язання на підставі
ст.610 ЦК України є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України
встановлено, що особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено
належне виконання відповідачем
зобов'язання з подання до
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з нагляду за охороною
праці проекту НПАОП «Правил», в той же
час, відповідача позбавлено
повноважень щодо контролю, керування
процесом затвердження
нормативно-правових актів з охорони
праці, а відтак затвердження
нормативно-правових актів з охорони
праці центральними органами
виконавчої влади безпосередньо не
залежить від відповідача.

Таким чином, апеляційний господарський
суд погоджується з висновками
місцевого суду про те, що відповідач
вжив всіх залежних від нього заходів
щодо належного виконання зобов'язань
за Договором, а затримка у виконанні
зобов'язань з його сторони сталася не з
вини відповідача, це виключає
можливість притягнення його до
відповідальності у вигляді накладення
штрафу у розмірі 350 000,00 грн., відтак в
задоволенні цієї частини позовних
вимог необхідно відмовити.

Особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на підставі ч.ч.1, 2 ст.22
ЦК України на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.224 ГК України, учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом (ч.1 ст.225 ГК
України).

Для застосування такої міри
відповідальності як стягнення збитків,
потрібна наявність всіх елементів
складу цивільного правопорушення:
протиправної поведінки; розміру
збитків; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою боржника та
збитками; вини. Натомість в матеріалах
справи такі відсутні, позивачем не
надано суду належних та допустимих
доказів в розумінні положень ст.ст.32, 33
ГПК України, не доведено існування
наявності всіх елементів складу
цивільного правопорушення, що виключає
можливість задоволення позовних вимог
про стягнення з відповідача збитків в
розмірі 324 000,00 грн.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого суду, як
законними, обґрунтованими обставинами
й матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 26.02.2014р. у справі
№910/20646/13 - без змін.

Матеріали справи №910/20646/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

Л.В. Кропивна