ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.05.2014
Справа № 905/1474/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Гриник М.М.

при секретарі судового засідання
Новіковій В.Р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Прокурора Жовтневого району
м.Маріуполя в інтересах держави в особі
Маріупольської міської ради,
м.Маріуполь

до відповідача фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь

про звільнення самовільно зайнятиї
земельних ділянок.

Представники сторін:

прокурор: Блащик Г.Є., за посв.

від позивача: не з'явився

від відповідача : не з'явився

Прокурор Жовтневого району м.
Маріуполя звернувся до господарського
суду Донецької області в інтересах
держави в особі Маріупольської міської
ради із позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь про
звільнення самовільно зайнятих
земельних ділянок.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор та позивач посилається на
факт самовільного зайняття та
використання відповідачем земельних
ділянок із земель житлової та
громадської забудови Маріупольської
міської ради, які розташовані по
АДРЕСА_1 площею 0,0008 га та 0,0010га під
розміщення кіосків, без одержання
правовстановлюючих документів та їх
державної реєстрації, що є порушенням
ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Ухвалою від 11.03.2014р. порушено
провадження у справі №905/1474/14, сторони
зобов'язані надати документи та
виконати певні дії.

В порушення вимог ухвал суду
відповідач в судові засідання не
з'явився без повідомлення про причину
неявки, витребувані документи та
відзив на позовну заяву до суду не
надіслав.

Судом вжиті усі належні заходи для
повідомлення відповідача про місце,
дату та час проведення судового
засідання.

У постанові пленуму Вищого
господарського суду України №18 від 26
грудня 2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, що якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на достатність представлених
позивачем документів, згідно статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа розглянута за наявними
у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні, яке відбулось
05.05.2014р. оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Судом, відповідно до вимог статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України складено протокол, який
долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані докази та заслухавши в судовому
засіданні пояснення представника
прокурора та сторін, господарський суд
-

ВСТАНОВИВ:

24.12.2013 року головним спеціалістом
відділу регулювання земельних
відносин Маріупольської міської ради
проведено перевірку дотримання вимог
земельного законодавства
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1,
результати якої викладені в актах
перевірки від 24.12.2013 року.

Перевіркою встановлено та в актах
перевірки зафіксовано, що
фізична-особа підприємець ОСОБА_1
самовільно використовує земельні
ділянки із земель житлової та
громадської забудови Маріупольської
міської ради, які розташовано по
АДРЕСА_1, площею 0,0010га під розміщення
кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_1» та площею 0,0008 га
під розміщення кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
без одержання правовстановлюючих
документів та їх державної реєстрації,
що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного
кодексу України.

За наслідками перевірки відповідачу
управлінням земельних відносин
Маріупольської міської ради видано
вказівки (попередження) від 24.12.2013 року
№281/2013 та №282/2013 на усунення виявлених
порушень.

30.12.2013р. головним спеціалістом відділу
землеустрою та охорони земель
управління земельних відносин
Маріупольської міської ради проведено
повторну перевірку дотримання вимог
земельного законодавства
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1, за
результатами якої встановлено, що
відповідач умови вказівок
(попереджень) від 24.12.2013 року №281/2013 та
№282/2013 не виконав, спірні земельні
ділянки не звільнив та не привів у
придатний до використання стан.

У зв'язку з тим, що порушення усунуто не
було, прокурором Жовтневого району м.
Маріуполя в інтересах держави в особі
Маріупольської міської ради
пред'явлено позов до ФОП - ОСОБА_1. про
звільнення самовільно зайнятих
земельних ділянок та приведення їх у
придатний для використання стан.

Згідно ст.1 Земельного кодексу України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Відповідно до частини першої статті 13
Конституції України земля є об'єктом
права власності українського народу,
від імені якого це право здійснюють
органи державної влади і органи
місцевого самоврядування в межах,
визначених цією Конституцією, іншими
законодавчими актами України.

За ст..2 Земельного кодексу України
земельні відносини - це суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею. Суб'єктами
земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування та органи державної
влади.

Завданням земельного законодавства є
регулювання земельних відносин з метою
забезпечення права на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад
та держави, раціонального використання
та охорони земель.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Згідно статті 125 Земельного кодексу
України право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Визначення терміну „самовільне
зайняття земельних ділянок" наведене в
ст. 1 Закону України „Про державний
контроль за використанням та охороною
земель". За приписами цієї статті,
самовільне зайняття земельної ділянки
- будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Виходячи з матеріалів справи, на момент
проведення перевірок додержання вимог
земельного законодавства рішення
позивача про передачу відповідачу у
власність або оренду земельних ділянок
відсутнє.

Судом встановлено, що спірні земельні
ділянки використовувались
відповідачем самовільно, що
підтверджується матеріалами справи,
зокрема, актами перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
законодавства від 24.12.2013., вказівками
(попередженнями) від 24.12.2013 року №281/2013
та №282/2013 на усунення виявлених
порушень, доданими план-схемами
самовільно зайнятих земельних ділянок,
які встановлюють на місцевості їх
місце розташування.

Тобто, матеріалами справи
підтверджується самовільне
заволодіння відповідачем спірними
земельними ділянками, що не спирається
на закон і відбувається з порушенням
визначеного порядку надання земельних
ділянок.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
справи, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не надано суду
документів, що підтверджують його
право на користування земельними
ділянками площею 0,0008 га та 0,0010га під
розміщення кіосків, розташованих по
АДРЕСА_1.

Заходів щодо усунення порушень
земельного законодавства відповідачем
не вжито, самостійно земельні ділянки
не звільнено.

Згідно статті 212 Земельного кодексу
України самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог про звільнення самовільно
зайнятих земельних ділянок загальною
площею 0,0008 га та 0,0010га під розміщення
кіосків, розташованих по АДРЕСА_1 та
приведення їх у придатний для
використання стан шляхом знесення
кіосків згідно план-схем розташування
земельних ділянок.

Прокурор у встановленому законом
порядку звільнений від оплати судових
витрат.

Так, згідно ст. 49 ГПК України судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Згідно ст. 4 Закону України „Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до підпунктів 1,2 пункту 2
частини 2 цієї ж статті за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру судовий збір
справляється в розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру -1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата станом на
01.01.2014р. складає 1218,00 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 «Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» від
21.02.2013р. у пункті 2.11 встановлено, що якщо
в позовній заяві об'єднано дві або
більше вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог.

В позовній заяві прокурором ставилося
питання щодо 1) звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки площею 0,0008
га з нормативною грошовою оцінкою
12086,64грн., на якій розміщено
торгівельний трейлер "ІНФОРМАЦІЯ_2" та 2)
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,0010га з
нормативною грошовою оцінкою 15108,50 грн.,
на якій розміщено торгівельний трейлер
"ІНФОРМАЦІЯ_1", за вказаних обставин
стягненню з відповідача підлягає сума
судового збору у розмірі 2436 грн. (1218грн +
1218грн).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 75; 82-85
Господарського процесуального кодексу
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги прокурора Жовтневого
району м.Маріуполя в інтересах держави
в особі Маріупольської міської ради,
м.Маріуполь до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки - задовольнити.

Зобов'язати фізичну-особу підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІНННОМЕР_1) звільнити
самовільно зайняті земельні ділянки
площею 0,0008 га з нормативною грошовою
оцінкою 12086,64грн. та 0,0010га з нормативною
грошовою оцінкою 15108,50 із земель
житлової та громадської забудови
Маріупольської міської ради,
розташованих по АДРЕСА_1, та привести
вказані земельні ділянки у придатний
для використання стан шляхом знесення
кіосків згідно плану - схемі
розташування земельних ділянок.

Стягнути з фізичної-особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ІНННОМЕР_1) на (р/р 3006 у ГУ
ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016,
, Отримувач : Київське
УК/Київський р-н/22030001, код бюджетної
класифікації 22030001) судовий збір на суму
2436 грн.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Видати накази.

Суддя
М.М. Гриник

Повний текст складено та підписано
12.05.2014р.