ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.04.2014 Справа № 920/542/14

за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,

смт. Краснопілля
Сумської області

до відповідача: Краснопільська
центральна районна лікарня, смт.
Краснопілля

Сумської області

про стягнення 8 119 грн. 30 коп.

Суддя ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Киященко Я.Є.,
Івахненко Є.П.

При секретарі судового засідання
Лєпковій О.О..

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача 11 238 грн. 30 коп.
заборгованості, відповідно до
договорів № 23 від 13.02.2013 року, № 22 від
13.02.2013 року, № 36 від 12.03.2013 р., № 70 від
16.05.2013 р., № 80 від 26.06.2013 р., № 106 від 07.10.2013
р. № 43 від 25.03.2014 р., а також судові
витрати, пов'язані з розглядом справи.

Позивач в судове засідання надав
клопотання про зменшення позовних
вимог, в якому зазначила, що відповідач
частково погасив суму заборгованості в
розмірі 3 119 грн. 00 коп. Відповідно до ст.
22 ГПК України клопотання приймається
до розгляду.

Відповідач подав письмовий відзив, в
якому визнав борг, а також заявив
клопотання про відстрочення рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши
надані оригінали документів, копії
яких долучені до матеріалів справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем були
укладені договори на поставку товарів,
за умовами п. 1.1 якого постачальник
(позивач) протягом дії договору
поставляє і передає у власність
замовника (відповідача), замовник
(відповідач) приймає та своєчасно
оплачує його.

Згідно п. 4.1 Договорів, сторони
домовились, що замовник сплачує
вартість отриманого товару шляхом
безготівкового банківського переказу
грошей на розрахунковий рахунок
Постачальника щомісячно з відстрочкою
платежу до надходження бюджетного
фінансування.

Позивач в позовній заяві зазначає, що
відповідно до вищевказаних договорів
позивач поставив відповідачу товар на
загальну суму 11 238 грн. 30 коп.

Факт отримання відповідачем продукції
за договорами підтверджується
матеріалами справи, а саме накладними,
на яких містяться підписи представника
відповідача, актом звіряння,
підписаного повноважними
представниками сторін.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і
відповідно до умов договору. Не
виконуючи належним чином свої
зобов'язання, відповідач порушив
вимоги ст. 526 ЦК України - допустив
прострочення грошового зобов'язання.

Відповідно до положень чинного
законодавства, а саме: ч. 1 ст. 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

З наведеною нормою кореспондується і ч.
1 ст. 173 Господарського кодексу України,
згідно із якою господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

В судове засідання від позивача
надійшов лист - клопотання про
зменшенняпозовних вимог, в якому
зазначено, що відповідач частково
погасив суму заборгованості в розмірі 3
119 грн. 00 коп.

Відповідачем не подано аргументованих
заперечень проти вимог позивача, тому
позовні вимоги щодо стягнення 8 119 грн. 30
коп. основного боргу суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню на підставі ст.
268 Господарського кодексу України, ст.
ст. 526, 610 Цивільного кодексу України.

В задоволенні клопотання відповідача
про відстрочення виконання рішення суд
відмовляє, з огляду на наступне:

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України,
господарський суд приймаючи рішення
може відстрочити або розстрочити
виконання рішення, при наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим.

Із аналізу зазначеної норми
вбачається, що задоволення заяви про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення можливе тільки у виключних
випадках, виходячи із конкретного
характеру обставин, які ускладнюють
або виключають зовсім виконання
рішення. Такими обставинами, зокрема,
можуть бути відсутність майна, яке по
рішенню суду може бути передано
стягувачеві, стихійне лихо, інші
надзвичайні події.

В якості доказів, що підтверджують
наявність у відповідача поважних
причин неможливості сплатити борг,
зазначається, що відповідач є
державною установою і фінансується з
державного бюджету.

Таким чином, враховуючи порушення
майнових інтересів позивача і те, що
позивач проти відстрочки стягнення
боргу заперечує, а відповідач не надав
будь-яких доказів винятковості даного
випадку, тому відсутні підстави для
відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони, також
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї державне мито
незалежно від результатів вирішення
спору. Враховуючи, що відповідач
порушив умови договірних зобов'язань, з
нього на користь позивача підлягають
стягненню 1 827 грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування витрат останнього зі
сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 509, 526-527, 536, 610, 611, 623, 625 Цивільного
кодексу України, ст. 173, 193, 268
Господарського кодексу України, ст. ст.
22, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Краснопільської
центральної районної лікарні (42400,
Сумська область, смт. Краснопілля, вул.
Лермантова, 39, код 02007526) на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 8 119 грн. 30 коп.
заборгованості, 1 827 грн. 00 коп.
відшкодування витрат зі сплати
судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.04.2014 р.

СУДДЯ
Ю.А. ДЖЕПА