КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р. Справа№ 910/19084/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Новікова М.М.

Самсіна Р.І.

при секретарі Євдокимові В.О.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: Кость О.Г., дов. №
14-53 від 22.03.2013р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну Публічного
акціонерного товариства

"Полтаваобленерго"

на рішення Господарського
суду м. Києва

від 05.11.13 р.

у справі № 910/19084/13 (суддя
Стасюк С.В.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства

"Полтаваобленерго"

до Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз

України"

про визнання договору
недійсним

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" про
визнання недійсним договору № 2012-ПР/819
про закупівлю природного газу,
укладеного 30.03.2012 року між позивачем та
відповідачем.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 05.11.2013р. у справі № 910/19084/13 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 05.11.2013р. у справі № 910/19084/13 та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
20.12.2013р. сформовано для розгляду
апеляційної скарги склад колегії
суддів для здійснення апеляційного
провадження колегії у складі:
головуючий суддя Мартюк А.І., судді:
Зубець Л.П., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.12.2013р. у
справі № 910/19084/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" прийнято до
провадження та розгляд справи
призначено на 03.02.2014р.

28.01.2014р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому він
зазначає, що оскаржуване рішення
прийнято з дотриманням норм чинного
законодавства, тому просить суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 05.11.2013р. у справі №
910/19084/13 залишити без змін.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
03.02.2014 р. у справі № 910/19084/13, враховуючи
перебування головуючого судді Мартюк
А.І. на лікарняному та судді Зубець Л.П.
у відпустці, було змінено склад колегії
суддів та передано справу для
здійснення апеляційного провадження
колегії у складі: головуючого судді
Михальська Ю.Б., судді: Чорна Л.В.,
Новіков М.М..

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014р. у
справі № 910/19084/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Михальська
Ю.Б., судді: Чорна Л.В., Новіков М.М.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" прийнято до
провадження та розгляд справи
призначено на 24.02.2014р.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
24.02.2014 р. у справі № 910/19084/13, враховуючи з
виходом головуючого судді Мартюк А.І. з
лікарняного, було змінено склад
колегії суддів та передано справу для
здійснення апеляційного провадження
колегії у складі: головуючого судді
Мартюк А.І., судді: Чорна Л.В., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014р. у
справі № 910/19084/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Чорна Л.В., Самсін Р.І. апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго" прийнято
до провадження та розгляд справи
призначено на 20.03.2014р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014 р. у
справі № 910/19084/13, враховуючи
перебування судді Чорної Л.В. на
лікарняному, було змінено склад
колегії суддів та передано справу для
здійснення апеляційного провадження
колегії у складі: головуючого судді
Мартюк А.І., судді: Новіков М.М., Самсін
Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014р. у
справі № 910/19084/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Новіков М.М., Самсін Р.І.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" прийнято до
провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014р. у
справі № 910/19084/13 було відкладено
розгляд справи на 14.04.2014р.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 05.11.2013р. у справі №
910/19084/13 без змін.

Представники позивача у судове
засідання не з'явились. Враховуючи те,
що в матеріалах справи мають місце
докази належного повідомлення всіх
учасників судового процесу про час та
місце проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги, колегія
суддів вважає можливим здійснити
перевірку рішення першої інстанції у
даній справі в апеляційному порядку за
наявними матеріалами справи та без
участі представників позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Судом встановлено, що 30.03.2012 року між
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" (продавець) та
Публічним акціонерним товариством
"Полтаваобленерго" (покупець) було
укладено договір № 2012-ПР/819 про
закупівлю природного газу.

Відповідно до пункту 1.1. Договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2012 року році
природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та
природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ (надалі - газ), на
умовах цього Договору.

Газ, що продається за цим Договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Згідно з пунктом 1.2. Договору продавець
передає покупцеві з 01 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року газ обсягом до 332 899
тис.куб.м., у тому числі по місяцях
кварталів.

У відповідності до пункту 3.3. Договору
приймання - передачі газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання - передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно з пунктом 3.1. Договору ціна за 1000
куб.м. газу становить 3 509,00 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%;

- податок на додану вартість за ставкою
- 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 305,60
грн., крім того ПДВ-20% -61,12 грн., всього з
ПДВ - 366,72 грн. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 3 884,78 грн., крім того
ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4 661,74 грн.

Відповідно до пункту 4.1. Договору
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 30
(тридцяти) відсоткової попередньої
оплати вартості планових обсягів
поставки природного газу за 5 (п'ять)
днів до початку здійснення поставки.
Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості
планових обсягів поставки природного
газу сплачується покупцем протягом
місяця поставки газу. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 14 - го числа місяця
наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.3. Договору сторони погодили,
що у разі порушення покупцем умов
пункту 4.1. цього Договору продавець
зобов'язується сплатити продавцю пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу,
позивач зазначає, що спірний Договір
був підписаний зі сторони Національної
акціонерної компанією "Нафтогаз
України" особою, яка не мала
відповідних повноважень на його
підписання. Крім того, умови пункту 7.3.
Договору, якими встановлена його
відповідальність за неналежне
проведення розрахунків одночасно у
вигляді і пені, і штрафу, суперечать
статті 61 Конституції України та статті
3 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 626
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч.1 статті 638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Згідно з пунктом 2.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
від 29.05.2013 року, вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 215 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 204 Цивільного
кодексу України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 78 Статуту
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" управління поточною
діяльністю компанії здійснює
правління, яке є колегіальним
виконавчим органом компанії.

Статтею 89 Статуту встановлено, що
голова правління має право без
довіреності вчиняти юридичні дії від
імені компанії відповідно до
законодавства.

Згідно і статтею 90 Статуту голова
правління, зокрема, укладає договори
(контракти) та вчиняє інші правочини
від імені компанії, видає довіреності
на вчинення юридичних дій від імені
компанії.

Як вбачається з матеріалів справи, з
боку відповідача спірний Договір було
підписано ОСОБА_3, який діяв на підставі
довіреності від 28.12.2011 року № 14-281,
виданої Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" в особі
голови правління ОСОБА_4

Таким чином, вищенаведені обставини
спростовують твердження позивача про
те, що оспорюваний Договір був
підписаний зі сторони Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" особою, яка не мала
відповідних повноважень на його
підписання.

Обґрунтувуючи свої позовні вимоги
позивач зазначає, що умови пункту 7.2
Договору, суперечать статті 61
Конституції України, статті 3
Цивільного кодексу України, є
безпідставні, виходячи з наступного.

Пунктом 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно п. 1 статті 218 Господарського
кодексу України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору сторони погодили,
що у разі невиконання покупцем умов
пункту 6.1. цього Договору продавець має
право не здійснювати поставку газу
покупцю або обмежити поставку
пропорційно до кількості несплачених
обсягів з наступною поставкою цих
обсягів при умові їх оплати та
наявності технічної можливості. Уразі
невиконання покупцем пункту 6.1. умов
цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу. Пеня сплачується протягом 3
(трьох) банківських днів з моменту
отримання покупцем вимоги продавця. У
разі несплати пені у вказаний строк
покупець вважається таким, що має
заборгованість за цим Договором.

Законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається (частина 1
статті 231 Господарського кодексу
України).

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною 2 статті 231 Господарського
кодексу України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 Цивільного
кодексу України, коли сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу
України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.

Даної правової позиції притримується
Верховний суд України у постанові від
27.04.2012 року у справі № 06/5026/1052/2011.

Згідно з ст. 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет, умови, що визначені законом як
істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

За таких обставин, сторони при
укладенні спірного договору були
вільні у виборі контрагентів та
визначенні умов договору, на свій
розсуд приймали даний правочин на
певних встановлених умовах, узгодили
ці умови і підписали договір № 2012-ПР/819
про закупівлю природного газу від
30.03.2012 року, а відтак можна зробити
висновок, що всі умови спірного
Договору суттєві та з моменту його
укладення стають однаково
обов'язковими для виконання сторонами.

Таким чином, правочин був здійснений за
волевиявленням обох сторін, і в даному
випадку усі твердження позивача
свідчать про незгоду з раніше
досягнутими домовленостями по
Договору, що не може бути підставою
визнання договору недійсним, а згідно
зі статтею 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції та вважає позовні вимоги є
необґрунтованим та не підлягають
задоволенню, оскільки спірний правочин
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
не містить положень, які б суперечили
вимогам чинного законодавства або
інтересам сторін, а волевиявлення
сторін правочину є вільне і відповідає
їхній внутрішній волі, що відповідає
загальним вимогам, встановленим
статтею 203 Цивільного кодексу України,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
ухвалу Господарського суду м. Києва від
05.11.2013р. у справі № 910/19084/13 прийнято з
повним та всебічним дослідженням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга
скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 05.11.2013р. у справі №
910/19084/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/19084/13 повернути
до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
А.І. Мартюк

Судді
М.М. Новіков

Р.І. Самсін