ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.2014
Справа № 905/1731/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Мирошниченка
Я.С.,

При секретарі судового засідання
Займак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приватна Фірма
"ВІОЛА", м. Донецьк

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.
Макіївка Донецької області

про стягнення суми боргу у розмірі 2360,42
грн., -

За участю представників сторін:

від позивача: Савельєва В.В., за
довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Приватна Фірма
"ВІОЛА", м. Донецьк
(далі-Позивач) звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.
Макіївка Донецької області
(далі-Відповідач) про стягнення суми
боргу у розмірі 2360,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог
Позивач, посилається на неналежне
виконання Відповідачем зобов'язань за
Договором поставки №3278/1 від 24.09.2012р., а
саме на несвоєчасну оплату товару, в
результаті чого утворилась
заборгованість в розмірі 2360,42
грн.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує посиланням на
ст.ст.526,530,549,611,692 Цивільного кодексу
України, 193,230 Господарського кодексу
України, ст.ст. 1,2,12,15,44,55,56,57
Господарського процесуального кодексу
України.

На підтвердження позовних вимог
Позивач надав суду (у копіях): видаткову
накладну №ПБ-5747 від 06.04.2013р., видаткову
накладну №ПБ-12840 від 25.06.2013р.,претензія
№796 від 22.10.2013р., докази направлення
претензії на адресу відповідача.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 18.03.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі. Справу
призначено до розгляду на 09.04.2014р.

09.04.2014р. Представник Позивача у
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги в повному обсязі, надав
витребувані судом документи.

У зв'язку з нез'явленням Відповідача у
судове засідання, ненаданням
сторонами витребуваних документів в
повному обсязі розгляд справи
відкладався судом з 09.04.2014р. на 23.04.2014р.

Представник Відповідача в судові
засідання не з`явився, відзив на
позовну заяву не надав. Розгляд справи
неодноразово відкладався з 12.02.2014р. на
27.02.2014р, зокрема за необхідністю
витребування доказів необхідних для
розгляду справи. Про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений (відповідно списку
згрупованих відправлень
рекомендованих листів від
19.03.2014р.,14.04.2014р. ).

Відповідно до підпункту 2 п.3.9.1.
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. за змістом зазначеної статті 64
ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав за
можливе розглядати справу за
відсутністю представника Відповідача
за наявними в справі матеріалами
відповідно до ст.75 ГПК України.

Представник Позивача клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляв, у
зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для
вирішення справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає у позовній заяві Позивач,
підставою заявлених позовних вимог є
укладання між ним та Відповідачем
Договору поставки №3278/1 від 24.09.2012 р.,
згідно до якого Позивачем поставлявся,
а Відповідачем отримувався товар: пиво.

У якості доказу здійснення поставки
товару, Позивач надав до суду видаткові
накладні №ПБ-5747 від 06.04.2013 р. н суму 1103,95
грн., та №ПБ-12840 від 25.06.2013 р. на суму 1256,47
грн.

Позивач стверджує, що товар не оплачено
у повному обсязі.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим (ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що Позивачем не
надано оригіналу чи належним чином
засвідченої копії Договору поставки
№3278/1 від 24.09.2012 р. Таким чином,
неможливо встановити підставу
правовідносин сторін: договір, чи
позадоговірні відносини.

Дослідивши надані Позивачем в якості
доказу здійснення поставки, видаткові
накладні №ПБ-5747 від 06.04.2013 р. н суму 1103,95
грн., та №ПБ-12840 від 25.06.2013 р. на суму 1256,47
грн., судом встановлено наступне.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено перелік
та встановлено вимоги до змісту
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій.

Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що ідентифікують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», накладні є
первісними звітними документами, на
підставі яких проводиться звіт
господарської діяльності. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити:

- назву документа (форми); дату і
місце складання;

- назву підприємства, від імені
якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції;

- посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88 та
інших підзаконних нормативних актів,
які регулюють порядок ведення
бухгалтерського обліку на
підприємствах, у бухгалтерському
обліку повинні відображатися
господарські операції, що впливають на
стан майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів на підставі
первинних документів, які повинні мати
крім обов'язкових реквізитів додаткові
в залежності від характеру операції,
зокрема підставу для здійснення
господарських операцій. Тобто, в якості
доказу первинні документи мають
містити повні дані про конкретні
господарські операції та підставу їх
здійснення.

В видаткових накладних нема жодного
посилання на підставу здійснення
поставки, зокрема, на Договір поставки
№3278/1 від 24.09.2012 р.

Видаткові накладні підписані
невстановленою особою. Ці видаткові
накладні не містять будь яких інших
даних, що дають змогу ідентифікувати
особу, яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Таким чином, видаткові накладні №ПБ-5747
від 06.04.2013 р. н суму 1103,95 грн., та №ПБ-12840
від 25.06.2013 р. на суму 1256,47 грн. не містять
доказів того, що товар було поставлено
Відповідачу, а отже, не мають доказової
сили.

Інших доказів здійснення Позивачем
поставки Відповідачу до матеріалів
справи не надано.

Таким чином, судом встановлено, що
позовні вимоги є такими, що не
підлягають задоволенню у зв`язку з
недоведеністю та необґрунтованістю.

Згідно зі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст.32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приватна Фірма
"ВІОЛА", м. Донецьк до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка
Донецької області про стягнення суми
боргу у розмірі 2360,42 грн. відмовити у
повному обсязі.

У судовому засіданні 23 квітня 2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Я.С.
Мирошниченко