ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2014 р.
Справа № 914/212/14

За позовом: до відповідача:Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Барлінек Інвест», м.Вінниця Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1,
м.Новояворівськ Яворівського району
Львівської областіза участю третьої:
особи:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, с.Солиги Яворівського району
Львівської області про: стягнення
коштів в сумі 6300,00 грн.
Головуючий суддя Кітаєва
С.Б.
Суддя Кидисюк Р.А. .
Суддя Сухович Ю.О.
За участю
представників:позивача:ОСОБА_3
-представник ( довіреність від 15.10.2013 р.)
відповідача:не з»явивсятретьої особи:
присутній :не з»явився ОСОБА_2 - без
довіреності Права та обов»язки,
передбачені ст.ст.20,22 ГПК України судом
роз»яснено. Заяви про відвід судді не
надходили.

Суть спору: На розгляд до
господарського суду Львівської
області подано позов Товариством з
обмеженою відповідальністю «Барлінек
Інвест», м.Вінниця, до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Новояворівськ Яворівського району
Львівської області про стягнення
коштів в сумі 6300,00 грн.

Ухвалою від 23.01.2014р. провадження у
справі порушено, позовну заяву
прийнято до розгляду, розгляд справи
призначено на 07.02.2014 року. У судове
засідання 07.02.2014 року сторони явку
повноважних представників не
забезпечили, документів
витребовуваних ухвалою суду про
порушення провадження у справі не
подали. Однак, 06.02.2014 року від позивача
у канцелярію суду поступило
клопотання про відкладення розгляду
справи (вх.№5297/14 від 06.02.2014 р.). Ухвалою
від 07.02.2014 року розгляд справи
відкладався на 03.03.2014 року; суд повторно
зобов»язав сторін виконати вимоги
ухвали про порушення провадження у
справі. З підстав, наведених в ухвалі
від 03.03.2014 року розгляд справи
відкладався на 17.03.2014 року.

17.03.2014 року за вх.№1391/14 в канцелярії
суду зареєстровано подану позивачем
Заяву від 17.03.2014 року про зміну підстав
позову. До заяви долучено докази
скерування відповідачу копії Заяви про
зміну підстав позову 17.03.2014 року, тобто,
в день розгляду справи. Окрім того,
17.03.2014 року за вх.№1390/14 в канцелярії
суду зареєстровано клопотання
представника позивача про продовження
строків вирішення спору на
п»ятнадцять днів з тих підстав, що в
ході підготовки до судового засідання
були встановлені обставини,
обґрунтування яких потребує подання
до суду нових доказів.

Позивач в судове засідання 17.03.2014 року
забезпечив явку повноважного
представника, який змінені Заявою від
17.03.2014 року позовні вимоги підтримав.
Оскільки Заява про зміну підстав
позову подана позивачем до початку
розгляду судом справи по суті, з
доказами скерування примірника заяви
відповідачу, то підлягала прийняттю
судом до розгляду. Таким чином, за шість
днів до закінчення строку вирішення
спору (а саме -17.03.2014р.) позивачем подано
до суду Заяву про зміну підстав
позову, примірник якої з копіями
долучених до неї документів 17.03.2014 року
було скеровано відповідачу, що є
свідченням того, що відповідач не
отримав зазначеної заяви станом на
17.03.2014 року, відтак не володів
інформацією про її зміст (змінені
підстави позову). Із врахуванням
зазначеного розгляд справи підлягав
відкладенню на підставі частини першої
статті 77 ГПК, зокрема пункту 1 цієї
частини, оскільки інше означало б
порушення засад рівності всіх
учасників процесу перед законом і
судом і змагальності в судочинстві
(статті 4-2 і 4-3 ГПК). Клопотання
представника позивача про продовження
строків розгляду справи судом
задоволено.

Ухвалою від 17.03.2014 року суд прийняв до
розгляду Заяву позивача від 17.03.2014 року
(вх.№1391/14) про зміну підстав позову ; в
порядку ст.27 ГПК України з власної
ініціативи залучив до участі у справі
на стороні відповідача фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2 (Львівська
область, Яворівський район, с.Солиги) як
третю особу без самостійних вимог на
предмет спору; строки вирішення спору
за клопотанням позивача продовжив на
п»ятнадцять днів; розгляд справи
відклав на 02.04.2014 року.

02.04.2014 року за вх.№225 в канцелярії суду
зареєстровано подане представником
позивача Клопотання про приєднання
доказів. В переліку документів ( під
№16) письмові пояснення позивача.

В судове засідання 02.04.2014 року явку
повноважного представника забезпечив
лише позивач. Судом встановлено, що
залученій до участі у справі третій
особі копії позовної заяви та заяви про
зміну підстав позову з документами
скеровано позивачем 27.03.2014 року. У
зв»язку із об»ємністю документів, які
поступили до справи в день судового
засідання і потребували вивчення та
дослідження, неявкою в засідання
відповідача та третьої особи (їх
представників), враховуючи дату
скерування документів позивачем
третій особі, ухвалою від 02.04.2014 року
розгляд справи відкладено на 25.04.2014
року. Окрім того, призначено
колегіальний розгляд справи у складі
трьох суддів.

За результатами автоматичного
розподілу справи, визначено суддів
Сухович Ю.О. та Кидисюк Р.А. членами
колегії суддів для розгляду даної
справи.

25.04.2014 року за вх.№18151/14 в канцелярії
суду зареєстровано поступлення від
представника позивача Клопотання від
25.04.2014 року про приєднання доказів.

В судове засідання 25.04.2014 року явку
повноважного представника забезпечив
лише позивач. Позовні вимоги із
врахуванням Заяви від 17.03.2014 року про
зміну підстав позову представник
позивача підтримав та просить
задоволити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідно до платіжного доручення
№5652 від 31 березня 2011 року позивачем на
розрахунковий рахунок фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 було
перераховано 6300,00 грн. як оплата за
транспортно-експедиційні послуги
згідно-рахунку №003 від 26 січня 2011 року.
Однак, стверджує позивач, дана сума
грошових коштів була перерахована
помилково, оскільки вказаним
підприємцем транспортно-експедиційні
послуги згідно зазначеного
рахунку-фактури не надавались. Вважає,
що отримані відповідачем згідно
платіжного доручення №5662 від 31 березня
2011 року грошові кошти в сумі 6300,00 грн. як
оплата наданого рахунку-фактури №003
від 26.01.2011 року є ніщо інше як набуття
майна без достатньої правової
підстави і їх може бути витребувано
відповідно до положень ст.1212 ЦК України
як безпідставне збагачення.

Претензію вих.№599 від 07.04.2014 року з
вимогою повернути на протязі трьох
днів з моменту отримання даної
претензії кошти в сумі 6300,00 грн.,
перераховані платіжним дорученням №5652
від 31 березня 2011 року, позивач скерував
відповідачу 08.04.2014 року, що
підтверджують додані до претензії
документи ( фіскальний чек, реєстр
відправленої кореспонденції, список
№5915 згрупованих поштових відправлень
(рекомендованих листів), тобто,
претензія відіслана відповідачу після
прийняття судом до розгляду Зави про
зміну підстав позову.

У зв'язку з наведеним, в силу положень
статтей 1212,1213 Цивільного кодексу
України, позивач просить стягнути з
відповідача 6300,00 грн.

Відповідач в судове засідання явку
повноважного представника не
забезпечив, відзиву на позовну заяву та
витребуваних документів суду не подав.
Витягом з ЄДРПОУ підтверджується
включення відповідача до ЄДР та місце
проживання за адресою, яку вказав
позивач у позовній заяві (заяві про
зміну підстав позову) і на яку
позивачем скеровано відповідачу копії
позовної заяви з додатками та заяви про
зміну підстав позову, а судом - ухвали
по справі, що свідчить про те, що
відповідач належним чином
повідомлявся про час та місце
проведення судових засідань у справі.

Третя особа явку повноважного
представника в засідання не
забезпечила, пояснення по справі,
витребуваних документів не подала.

Відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, із врахуванням Заяви
позивача від 17.03.2014 року про зміну
підстав позову.

Вислухавши представника позивача,
проаналізувавши матеріали справи, суд
установив.

Вимоги позивача згідно Заяви про
зміну підстав позову від 17.03.2014 року
(вх.№1391/14) грунтуються на тому, що
платіжним дорученням №5652 від 31
березня 2011 року ТОВ «Барлінек Інвест»
було перераховано на розрахунковий
рахунок фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 6300,00 грн. як оплата за
транспортно-експедиційні послуги
згідно-рахунку №003 від 26 січня 2011 року.
Позивач стверджує, що зазначена сума
грошових коштів була перерахована
відповідачу помилково, оскільки
вказаним підприємцем
транспортно-експедиційні послуги
згідно зазначеного рахунку-фактури не
надавались.

Позивач визнає, що мали місце випадки,
коли фінансовим підрозділом
Товариства здійснювалась оплата
виставлених рахунків-фактур без
наявних актів виконаних робіт, що
трапилось і у господарських
відносинах з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 при
перерахуванні коштів в сумі 6300,00 грн.
по платіжному дорученню №5652 від 31
березня 2011 року. Відповідно до
інформації відділу логістики ТОВ
«Барлінек Інвест», стверджує позивач,
інформація про транспортні послуги, що
надавалися транспортним засобом з
державним номерним знаком НОМЕР_1
міститься в рахунку фактурі №003 від 26
січня 2011 року, наданим фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, та
рахунку-фактурі №0010 від 25 січня 2010
року, наданим фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 Обидва
рахунки-фактури, стверджує позивач,
виконані в однаковому стилі: однаковим
шрифтом та з однаковим розміщенням
реквізитів. Позивач вважає, що
підтвердженням задіяння вказаного
транспортного засобу при наданні
послуг ТОВ «Барлінек Інвест» в січні 2011
року є міжнародна товарно-транспортна
накладна (CMR) №1/206/052, а також акт
виконаних робіт від 28 січня 2010 року,
наданий фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 Крім того, згідно виписки ПАТКБ
«Правекс-Банк» від 25.02.2011 року ТОВ
«Барлінек Інвест» платіжним
дорученням №3406 від 25 лютого 2011 року
перерахувало на рахунок фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 грошові кошти
в сумі 6300,00 грн. за надані останнім
транспортно-експедиційні послуги
автомобілем з державним номером НОМЕР_1
згідно рахунку-фактури №0010. За даними
бухгалтерського обліку ТОВ «Барлінек
Інвест» будь-яка заборгованість між
вказаними контрагентами (ТОВ
«Барлінек Інвест» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2) - відсутні.

У Довідці №570 від 14.03.2014 року позивач
підтверджує, що послуги з перевезення
належного ТОВ «Барлінек Інвест»
вантажу за маршрутом : м.Косів - пункт
пропуску «Краківець» - м.Воля
Барановська (Польща) , в період з 25.01.2011
року по 28.01.2011 року надавалися
суб»єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2 автомобілем з державним
номерним знаком НОМЕР_1. При наданні
транспортно-експедиційних послуг в
період з 25.01.2011 року по 28.01.2011 року
автомобіль з державним номерним знаком
НОМЕР_1 використовувався тільки один
раз. При перевезенні належного ТОВ
«Барлінек Інвест» вантажу в період час
з 25.01.2010 року по 28.01.2010 року автомобіль з
державним номерним знаком НОМЕР_1 не
використовувався.

У Довідці, яка містить інформацію щодо
господарських взаємовідносин з СПД
ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2(довідка завірена
гербовою печаткою позивача)
підтверджується, що господарські
взаємовідносини між ТОВ «Барлінек
Інвест» та суб»єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_2 існували з грудня 2010
року по лютий 2011 року. У вказаний період
часу СПД ОСОБА_2 надавалися ТОВ
«Барлінек Інвест»
транспортно-експедиційні послуги
згідно з укладеними сторонами
договорами. Господарські
взаємовідносини між ТОВ «Барлінек
Інвест» та СПД ОСОБА_1 існували з січня
2011 року по березень 2011 року. У вказаний
період часу суб»єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 надавалися ТОВ
«Барлінек Інвест»
транспортно-експедиційні послуги
згідно з укладеним сторонами договором
№ТР 179. До зазначеної Довідки позивач
долучив Реєстри послуг сторонніх
організацій за періоди: з 01.01.2010 по
31.12.2010 (контрагент - СПД ОСОБА_2) ; з 01.01.2011
по 31.03.2014 (контрагент - СПД ОСОБА_2); з
01.01.2011 по 31.03.2014 ( контрагент - СПД
ОСОБА_1Г).

Згідно Реєстру послуг сторонніх
організацій за період з 01.01.2011 по 31.03.2014
СПД ОСОБА_2 , на підставі Договору з
позивачем №ТР 67 від 04.01.2011 року було
виконано транспортно-експедиційне
обслуговування по транспортуванню PELET
до Польщі (отримувач вантажу: BARLINEK S.A
(EUR), інвойс БИ-0000245 від 26.01.11, автомобілем
з державним номерним знаком НОМЕР_1,
розхідна накладна БИ-0000346 (26.01.11р); дата
доставки товару - 28.01.11 року).
Підтвердженням задіянння вказаного
транспортного засобу при наданні
послуг ТОВ «Барлінек Інвест» 26 січні 2011
року є міжнародна товарно-транспортна
накладна (CMR) №1/206/052, а також, як
стверджує позивач акт виконаних робіт
, наданий фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2, однак з датою складання - від 28
січня 2010 року. Як пояснює позивач, даний
акт було складено 28 січня 2011 року, в
даті його складання (а саме у
відомостях про рік) було допущено
технічну помилку як і аналогічно у
рахунку-фактурі №0010, виставленому ФОП
ОСОБА_2 позивачу на оплату 6300,00 грн. за
виконання транспортних послуг по
маршрутах, які ідентично зазначені і у
рахунку відповідача №003 від 26.01.2011 року.

Те, що в період 24-28 січня 2010 року
Івано-Франківською митницею
Міндоходів митного оформлення товару
ТОВ «Барлінек Інвест» в режимі
«експорт», який переміщувався митною
територією України транспортним
засобом з реєстраційним № НОМЕР_1, не
здійснювалось, підтвердила у листі від
15.04.14 р. №1750/4/09-70-5330 Івано-Франківська
митниця Міндоходів Міністерства
доходів і зборів України. У зазначеному
листі Івано-Франківською митницею
Міндоходів повідомлено, що вивезення
товарів за межі митної території
України транспортним засобом з
реєстраційним № НОМЕР_1 здійснено по
дванадцяти МД (перелік МД наведено в
листі), зокрема, по МД 206020000/2011/000196 від
26.01.2011 року (транспортно-експедиційне
обслуговування по транспортуванню PELET
до Польщі, інвойс БИ-0000245 від 26.01.11,
автомобілем з державним номерним
знаком НОМЕР_1 виконано СПД ФОП ОСОБА_2).
Як вбачається з матеріалів справи,
25.02.2011 року позивач перерахував СПД
ОСОБА_2 6300,00 грн. , як оплату по факту за
транспортні послуги згідно рахунку
№0010 від 25.01.11 р. Сума без ПДВ.

Поряд з цим, як вбачається із
матеріалів справи, відповідач
виставив позивачу рахунок-фактуру №003
від 26 січня 2011 року на оплату
транспортних послуг за маршрутом:
м.Косів -пп Краківець автомобілем
НОМЕР_1 на суму 4700,00 грн. та за
транспортні послуги за маршрутом :
Кракіець Wola Вaranowska автомобілем НОМЕР_1
на суму 1600,00 грн,, що в сукупності
становить суму 6300,00 грн.

Платіжним дорученням №5652 від 31 березня
2011 року позивач перерахував
відповідачу 6300,00 грн, вказавши в графі
платіжного доручення «призначення
платежу» : «по факту за транспортні
послуги згідно Рахунку №003 від 26.01.2011
року».

Доказів підписання сторонами Акту
приймання-передачі наданих
транспортних послуг за маршрутами
м.Косів -пп Краківець; Кракіець Wola
Вaranowska матеріали справи не містять.
Відповідач не заперечив і не
спростував доводів позивача про те, що
транспортно-експедиційні послуги за
маршрутами, вказаними у
рахунку-фактурі №003 від 26 січня 2011 року
ним (відповідачем), як експедитором, не
надавались позивачу, не заперечив і не
спростував доводів позивача про те, що
такі послуги були надані іншим
суб»єктом підприємницької діяльності
на підставі укладеного з позивачем
договору на транспортно-експедиційне
обслуговування (договір №ТР 67 від
04.01.2011р. з ФОП ОСОБА_2) , як не заперечив
і не спростуваві доводів позивача про
те, що грошові кошти в сумі 6300,00 грн.
були помилково перераховані позивачем
відповідачу платіжним дорученням №5652
від 31 березня 2011 року.

Крім того, відповідно до відомостей з
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Серія АГ №714267
-державна реєстрація фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 проведена 28
січня 2011 року, тоді як рахунок-фактура
№003 датований 26 січнем 2011 року,
вивезення товару ( інвойс №245 від
26.01.2011р) за межі митної території
України транспортним засобом
RJA03678/|RJAT971 відбулось по МД 206020000/2011/000196
від 26.01.2011 року, тобто, до державної
реєстрації ОСОБА_1 як фізичної
особи-підприємця, що в сукупності з
іншими документами у справі свідчить
про недійсність рахунку-фактури №003
від 26 січня 2011 року, виданого фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 на оплату
транспортно-експедиційних послуг
автомобілем з державним номером
НОМЕР_1. Отже, отримані відповідачем
згідно платіжного доручення №5662 від 31
березня 2011 року грошові кошти в сумі
6300,00 грн. як оплата наданого
рахунку-фактури №003 від 26.01.2011 року є
свідченням набуття відповідачем
майна без достатньої правової
підстави

Частиною 1 статті 509 ЦК України
визначено, що зобов»язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов»язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов»язання повинні виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог,
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України,
якщо строк (термін) виконання боржником
обов»язку не встановлений або
визначений моментом пред»явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов»язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов»язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов»язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Отже, із змісту вищевказаної норми
вбачається, що для з»ясування, чи
набула особа відповідного
зобов»язання, визначеного статтею 1212
ЦК України, необхідно встановити
наступні обставини, які у сукупності є
підставою для виникнення такого
зобов»язання: факт набуття особою
майна або його збереження за рахунок
іншої особи; відсутність для цього
підстав.

Як вбачається, правовою підставою для
повернення коштів позивач називає
положення статті 1212 Цивільного кодексу
України (норма з Підрозділу 2.
"Недоговірні зобов'язання" Розділу ІІІ
"Окремі види зобов'язань" Цивільного
кодексу України) про набуття майна без
достатньої правової підстави.

Аналіз положень частини 1 статті 1212
Цивільного кодексу України дає
підстави для висновку, що зобов'язання
із набуття або збереження майна без
достатньої правової підстави має місце
за наявності таких умов:

- по-перше, має місце набуття або
збереження майна. Це означає, що особа
набуває нові цінності, збільшує
кількість та вартість належного їй
майна або зберігає майно, яке неминуче
мало б вибути із її володіння;

- по-друге, мало місце набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи. Тобто збільшення або збереження
майна у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою;

- по-третє, обов'язково має бути
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тобто мала місце
помилка, обман, випадковість або інші
підстави набуття або збереження майна,
які не можна віднести до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків (стаття 11 Цивільного кодексу
України).

Факт набуття відповідачем коштів у
сумі 6300,00 грн. підтверджується
матеріалами справи.

Докази виконання відповідачем
зобов»язань щодо надання позивачу
транспортних послуг за маршрутами,
вказаними у рахунку-фактурі №003 від 26
січня 2011 року на підставі договору,
підписання сторонами акту виконаних
робіт, що було б підставою для
утримання відповідачем спірної суми
коштів, у матеріалах справи відсутні.
Такі документи не подав відповідач
суду незважаючи на вимоги суду, згідно
ухвал у справі.

Доказів повернення відповідачем
позивачу суми 6300,00 грн. суду теж не
надано.

Однак, позивачем не надано суду
жодного доказу ( як станом на час
звернення з позовом до суду так і
станом на момент подання заяви про
зміну підстав позову 17.03.2014 року), який
би свідчив про те, що строк виконання
зобов»язання по поверненню
відповідачем позивачу грошових коштів
в сумі 6300,00 грн, які перераховані
позивачем 31 березня 2011 року платіжним
дорученням №5652, вже наступив.

За таких обставин відсутні підстави
вважати, що обов»язок відповідача є
простроченим.

В силу статті 1 ГПК України
підприємства, установи, організації
звертаються до господарського суду за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів.

За змістом статті 1 ГПК України
порушення права чи законного інтересу
або спір щодо них повинні існувати на
момент звернення до суду. Якщо в
результаті розгляду справи виявиться,
що порушення відсутнє, суд повинен
відмовити в позові.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Доведення факту порушення прав,
відповідно до ст. 33 ГПК України,
покладається на позивача. Приймаючи
рішення, суд зобов'язаний керуватись
наданими сторонами доказами.

Позивачем не доведено, що діями
відповідача порушені його права,
оскільки станом на дату звернення з
позовом до суду (23.01.14 р.), як і станом на
дату звернення із Заявою про зміну
підстав позову (17.03.14р.) була відсутня
підстава, з якою пов»язаний обов»язок
відповідача повернути позивачу кошти в
сумі 6300,00 грн. , перераховані платіжним
дорученням №5652 від 31 березня 2011 року.

В судовому засіданні позивач не
заперечував, що вимогу в порядку ч.2
ст.530 ЦК України про повернення
грошових коштів в сумі 6300,00 грн.
перерахованих платіжним дорученням
№5652 від 31 березня 2011 року не направляв
відповідачу ні станом на час звернення
з позовом до суду (23.01.14р.), ні станом на
час подання Заяви про зміну підстав
позову (17.03.14р. та прийняття зазначеної
заяви згідно ухвали суду від 17.03.2014 року
до розгляду. Як вбачається з
матеріалів у справі, що підтвердив і
представник позивача в судовому
засіданні, така вимога була заявлена
позивачем у претензії вих.№599 від
07.04.2014р., претензія ж скерована
відповідачу 08.04.2014 року, що
підтверджують долучені позивачем до
клопотання про приєднання доказів (
вх.№18151 від 25.04.14р) документи. Відтак,
станом на дату прийняття до розгляду
заяви позивача про зміну підстав
позову (17.03.14р) строк повернення
відповідачем коштів , отриманих від
позивача за платіжним дорученням №5652
від 31 березня 2011 року не настав,
порушення не виявлено, отже не має
підстав для стягнення коштів у
примусовому порядку.

Відповідно до ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Це стосується позивача, який повинен
доказати факти, на підставі яких
пред»явлено позов ( в даному випадку -
пред»явлено вимоги з підстав,
наведених у Заяві про зміну підстав
позову від 17.03.14 р), а також відповідача,
який має можливість доказувати факти,
на підставі яких він будує заперечення
проти позову.

Отже, обов»язок відповідача щодо
повернення позивачу коштів,
перерахованих платіжним дорученням
№5652 від 31 березня 2011 року в сумі 6300,00
грн. як оплати наданого
рахунку-фактури №003 від 26.01.2011 року
витікає з з цих документів, в яких не
визначено строк його виконання, а тому
у позивача є право вимоги відповідно до
приписів ч.2 ст.530 ЦК України.

З вимогою про повернення коштів,
перерахованих платіжним дорученням
№5652 від 31 березня 2011 року в сумі 6300,00
грн, позивач до відповідача не
звертався, у зв'язку з чим у позивача
відсутнє, як на момент його звернення з
позовом до господарського суду, так і
на момент звернення із заявою про
зміну підстав позову (із врахуванням
якої розглядається судом справа)
порушення або оспорювання його права,
за захистом якого він міг би звернулися
до суду, оскільки строк виконання
обов»язку з повернення (перерахування
позивачу) вказаних коштів у
відповідача не настав.

При цьому суд критично ставиться до
твердження позивача, що 26.11.2013 року ним
направлялася відповідачу претензія
вих.№477 від 21.11.2013 року з вимогою
повернути позивачу 6300,00 грн, бо як
вбачається зі змісту претензії вимога
про повернення коштів стосувалась
невиконання відповідачем зобов»язань
за договором №ТР 179 від 01.01.2011 року,
оскільки відповідач отримав від
позивача на підставі укладеного
договору оплату послуг згідно рахунку
№0012 від 04.03.2011 року платіжним
дорученням №5794 від 31 березня 2011 року в
сумі 6300,00 грн. ( послуги не надав), однак
такі докази не входять в предмет
дослідження при розгляді даної справи,
так як 17.03.2014 року позивач змінив
підставу позову, подавши до суду
відповідну заяву на підставі
ст.ст.1212,1213 ЦК України.

Не може вважатись вимогою в
розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України
звернення позивача з позовом у даній
справі ( як і з заявою про зміну підстав
позову), оскільки останнє є адресованою
господарському суду заявою про захист
порушеного права в примусовому
порядку.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 23.03.2012р.
«Про судове рішення» рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і
всебічно перевіривши всі обставини
справи, вирішив спір у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Таким чином, позовні вимоги із
врахуванням Заяви від 17.03.2014 року про
зміну підстав позову, не підлягають
задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.49 ГПК
України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 2,22, 32,33,34, 36,43,44,49, 75 ,82,84,85 ГПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог, із
врахуванням Заяви від 17.03.2014 року про
зміну підстав позову, відмовити
повністю.

В судовому засіданні 25.04.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
прийнятого рішення. Враховуючи
вихідні дні, 26.04.14р. та 27.04.14р., св»яткові
дні з 01.05.14 р. по 04.05.14 р. ,повний текст
рішення виготовлено 05.05.14 р.

Головуючий суддя
Кітаєва С.Б.

суддя
Кидисюк Р.А.

суддя
Сухович Ю.О.