ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р.Справа № 922/827/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ КБ "Приватбанк",
м. Дніпропетровськ до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків про
стягнення коштів 50200,62 грн. за участю
представників сторін:

Представник позивача - Железнякова
І.М., дов. 14.10.2010р.;

Представник відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне Акціонерне
товариство комерційний банк
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ
звернувся до господарського суду з
позовом до відповідача -Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків, про
стягнення заборгованості за договором
банківського обслуговування від
23.03.2011р. в розмірі 50200,62 грн. та просить
покласти на відповідача судові
витрати.

Ухвалою господарського суду від
11.03.2014р. прийнято вказану позовну заяву
до розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її до розгляду у
відкритому судовому засіданні на
07.04.2014р. об 11:30 год.

Ухвалою господарського суду від
07.04.2014р. розгляд справи відкладався на
24.04.2014р. о 10:15 год.

У призначеному судовому засіданні
24.04.2014р. представник позивача позов
підтримав, додаткових доказів суду не
надав.

Представник відповідача у призначене
24.04.2014р. судове засідання не з"явився,
про причину неявки суд не повідомив,
відзив на позов не надав,
заборгованість не спростував. Про час
та місце судового засідання був
повідомлений належним чином за
адресою, зазначеною у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, станом на
07.04.2014 року, про що свідчать відмітки
про направлення ухвал про порушення
провадження у справі та відкладення
розгляду справи, які направлялись на
адресу відповідача, при цьому
враховані приписи Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації від
20.02.2013р. № 28.

У постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначає, що в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд вважає, що відповідач -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце судового засідання.

Присутній в судовому засіданні 24.04.2014р.
позивач вважає за можливе розглянути
справу по суті в даному судовому
засіданні без участі представника
відповідача, пояснив, що ним надані всі
документи, які необхідні для розгляду
справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалами господарського суду
Харківської області від 11.03.2014р.,
07.04.2014р. сторони попереджені про
розгляд справи за наявними в ній
матеріалами у разі неявки
представників сторін у судове
засідання та ненадання витребуваних
судом документів. Враховуючи це,
враховуючи також достатність часу,
наданого позивачеві та відповідачеві
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно дослідивши
надані докази, суд встановив наступне.

23.03.2011р. між Публічним акціонерним
товариством комерційним банком
"Приватбанк" (позивач по справі, банк) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(відповідач по справі) було укладено
Договір банківського обслуговування
б/н, згідно якого позивач відкрив
відповідачу поточний рахунок НОМЕР_2.

Відповідно до заяви про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів та відтисків
печатки, банк при наявності вільних
грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту
клієнта за рахунок кредитних коштів в
рамках ліміту, о розмірах якого банк
оповіщає клієнта на свій розсуд або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок встановлення,
змінення ліміту, погашення
заборгованості та розмір відсоткової
ставки, користування кредитним лімітом
регламентується умовами та правилами
надання банківських послуг та тарифів
банка, розміщених в мережі Інтернет на
сайті www.privatbank.ua, які разом з цією
анкетою (заявою) складають договір
банківського обслуговування.

У заяві про відкриття поточного
рахунку та картки зі зразками підписів
та відтисків печатки зазначено, що
клієнт підписавши цю заяву,
погоджується з умовами та правилами
надання банківських послуг, у тому
числі з умовами та правилами
обслуговування по розрахунковим
картам (розташованих на сайті банку
www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua),
тарифами банку, які разом з цією заявою
та карткою зі зразками підпису та
відтиску печатки складають договір
банківського обслуговування. Своїм
підписом клієнт приєднується та
зобов'язується виконувати умови,
викладені в умовах та правилах надання
банківських послуг, тарифах
ПриватБанку - договорі банківського
обслуговування в цілому. Відносини між
банком та клієнтом можуть вирішуватись
як шляхом підписання окремих угод або
додаткових угод до Договору, так і
шляхом обміну інформацією відносно
банківського обслуговування з
клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua
та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет
SMS-ресурс, зазначений банком, що
визначено і врегульовано "Умовами та
правилами надання банківських послуг".

Згідно розділу 1 Умов, розміщених на
web-сайті банку http://www.privatbank.ua, ці правила
є публічною офертою, що містять умови
та правила надання послуг банком його
клієнтам. Таким чином, клієнт отримує
доступ до всіх без виключення послуг
ПриватБанку.

Розділом 3.18. Умов, передбачено надання
послуги щодо встановлення кредитного
ліміту на поточний рахунок
корпоративного клієнта.

Згідно п. 3.18.1.1. Умов, кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів і
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Банк
здійснює обслуговування ліміту
клієнта, що полягає в проведенні його
платежів понад залишок коштів на
поточному рахунку клієнта, шляхом
дебетування поточного рахунку. При
цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно п. 3.18.1.8. Умов, проведення
платежів клієнта в порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком на протязі одного
року с моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" або в формі
"Заяви про відкриття поточного рахунку
і картки зі зразками підписів та
відтисків печатки", або в формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або
в формі обміну інформацією, або в
будь-якій іншій формі. При порушенні
клієнтом будь-якого із обов'язків,
передбачених "Умовами і правилами
надання банківських послуг", банк на
власний розсуд, має право змінити умови
кредитування, встановити інший строк
повернення кредиту. При належному
використанні клієнтом обов'язків,
передбачених "Умов і правил надання
банківських послуг", проведення
платежів Клієнта в порядку
обслуговування ліміту може бути
продовжено банком на той же строк.

Відповідно до п. 3.18.1.11. Умов,
встановлено період безперервного
користування кредитним лімітом - не
більше 35 днів (Періодом безперервного
користування кредитним лімітом є
період часу, на протязі якого
безперервно існувало дебетове сальдо
на поточному рахунку).

Відповідно до п.п. 3.18.2.2.2., 3.18.2.2.3. та
3.18.2.2.5. Умов, клієнт зобов'язується
проводити погашення кредитного ліміту
не пізніше строку закінчення періоду
безперервного користування кредитним
лімітом, сплатити відсотки за весь час
фактичного користування кредитом та
повністю повернути кредит в строки,
передбачені Умовами.

Згідно п.п. 3.18.4.1.1., 3.18.4.1.2. та 3.18.4.1.3. Умов,
нарахування відсотків проводиться
наступним чином: за період
користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнуління дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця (період, в який дебетове сальдо
підлягає обнулінню), розрахунок
відсотків здійснюється за процентною
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.
При необнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
клієнт сплачує банку за користування
кредитом відсотки в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуління. У разі непогашення кредиту
протягом 90 днів з дати закінчення
періоду, в який дебетове сальдо
підлягало обнулінню, починаючи з 91-го
дня після дати закінчення періоду, в
який дебетове сальдо підлягало
обнулінню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
клієнта з погашення заборгованості
вважаються порушеними. При порушенні
клієнтом будь-якого з грошового
зобов'язання клієнт сплачує банку
відсотки за користуванням кредитом у
розмірі 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Згідно п. 3.18.4.4. Умов, клієнт сплачує
банку винагороду за використання
ліміту (щомісячна комісія) відповідно
до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа кожного
місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, що
існував на кінець банківського дня за
попередній місяць, у порядку,
передбаченому Умовами та правилами
надання банківських послуг. Клієнт
доручає банку здійснювати списання
винагороди зі своїх рахунків. Сплата
винагороди здійснюється в гривні. У
випадку, якщо кредит видається в
іноземній валюті, винагорода
сплачується в гривневому еквіваленті
за курсом НБУ на дату сплати.

Відповідно до п. 3.18.5.1. Умов, при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань зі сплати відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди
(комісії) клієнт сплачує банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню в
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3., від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
в гривні. У разі якщо кредит надавався в
іноземній валюті, пеня сплачується в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
на дату сплати.

Згідно п. 3.18.5.4. Умов, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбачених п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3., здійснюється протягом 3-х
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом.

Відповідно до п. 3.18.5.7. Умов, строки
позовної давності на вимогу про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Згідно заявки відповідача, йому було
встановлено кредитний ліміт на
поточний рахунок в розмірі 34000,00 грн.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
34000.00 грн. (виписка по рахунку
відповідача наявна в матеріалах
справи).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач прострочив виконання своїх
зобов"язань за даним договором, у
зв'язку із чим у нього перед позивачем
виникла заборгованість.

За розрахунком позивача, загальна
заборгованість відповідача за
Договором банківського обслуговування
від 23.03.2011р., станом на 18.02.2014р., складає
50200,62 грн., з яких: 34000,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 10629,28 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3123,34 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; 2448,00 грн. - заборгованість
по комісії за користування кредитом.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язку, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу
України, частиною 2 статті 20
Господарського кодексу України, одним
із способів захисту права є примусове
виконання обов'язку в натурі
(присудження до виконання обов'язку в
натурі)

Відповідно до ст. 598 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом та припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених законом або договором, а
згідно статті 599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 345
Господарського кодексу України
кредитні операції полягають у
розміщенні банками від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик
залучених коштів юридичних осіб
(позичальників) та громадян. Кредитними
визнаються банківські операції,
визначені як такі законом про банки і
банківську діяльність. Кредитні
відносини здійснюються на підставі
кредитного договору, що укладається
між кредитором і позичальником у
письмовій формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до п. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

При порушенні клієнтом будь-якого з
грошового зобов'язання клієнт сплачує
банку відсотки за користуванням
кредитом у розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.

Пунктом 1 ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного
кодексу України, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в порушення домовленості
сторін , зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, не
сплатив необхідні кошти для погашення
заборгованості та не надав суду жодних
доказів, які б спростовували суму
заявленого боргу.

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом таким, що
прострочив виконання зобов'язання за
договором банківського обслуговування
б/н від 20.04.2011р.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов і порядку
укладеного між сторонами договору та
згідно з вимогами закону, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, приймаючи до уваги
викладені обставини, та враховуючи те,
що відповідач не скористався своїм
процесуальним правом надати суду
документи, які б підтверджували сплату
заборгованості по кредиту та по
відсоткам за користування ним за
договором банківського обслуговування
б/н від 23.03.2011р. та не надав документів,
що спростовували викладене у позові,
суд дійшов висновку про те, що позовна
вимога про стягнення боргу по кредиту в
сумі 34000,00 грн., 10629,28 грн. по процентам за
користування кредитом та 2448,00 грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом правомірна та
обґрунтована, як така, що не
спростована відповідачем та
підтверджена належними доказами, тому
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
передбачено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення.

Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Відповідно до п. 3.18.5.1. Умов,
при порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань зі сплати відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди
(комісії) клієнт сплачує банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню в
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3., від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
в гривні. У разі якщо кредит надавався в
іноземній валюті, пеня сплачується в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
на дату сплати.

Згідно п. 3.18.5.4. Умов, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбачених п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3., здійснюється протягом 3-х
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом.

Відповідно до п. 3.18.5.7. Умов, строки
позовної давності на вимогу про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

У відповідності до ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського
кодексу України прямо зазначається, що
пеня за прострочку платежу
встановлюється за згодою сторін
господарських договорів, але її розмір
не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

За несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, позивач
нарахував відповідачу пеню, яка за
розрахунком позивача склала 3123,34 грн.

Розрахунок пені перевірено судом та
встановлено, що він відповідає умовам
договору, вимогам чинного
законодавства та відносинам, що
фактично склались між сторонами.

Наведені законодавчі приписи та
установлені фактичні дані, зокрема й
щодо вини в невиконанні взятих на себе
зобов'язань по сплаті грошових коштів у
строк, встановлений договором, дають
підстави для висновку суду про
стягнення на користь позивача пені у
загальній сумі 3123,34 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає позовні вимоги обгрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу Україги, судові
витрати у даній справі покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 55, 129 Конституції України, ст.ст. 3,
6, 11, 15, 16, 204, 257, 258, 266, 509, 525, 526, 546, 548, 549, 598,
599, 610-612, 625, 626, 627, 628, 1048, 1049, 1050
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174,
179, 193, 198, 202, 216, 232, 343, 345, Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 36, 43,
44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ИНН НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, ) суму
заборгованості за Договором
банківського обслуговування б/н від
23.03.2011р. в розмірі 50200,62 грн. (34000,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 10629,28 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3123,34 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; 2448,00 грн. - заборгованість
по комісії за користування кредитом)
та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 28.08.2014 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/827/14