ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2014 р.
Справа № 911/739/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Рябцевої О.О., розглянувши
справу

за позовом Нижчедубечанської
сільської ради, Київська обл.,
Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня

до приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Київ

про внесення змін до умов
договору

за участю представників:

від позивача: Мусієнко М.М. (дов. № 120 від
19.03.2014р.);

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

Нижчедубечанська сільська рада
Вишгородського району Київської
області (далі - позивач) звернулася до
господарського суду Київської області
з позовом до приватного підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому
просить суд зобов'язати внести зміни до
договору оренди земельної ділянки від
18.03.2005 р., виклавши пункти 6, 8 в наданій
позивачем редакції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що відповідно до
договору оренди земельної ділянки від
18.03.2005 р. відповідач сплачує річну
орендну плату у розмірі 2% від
нормативно-грошової оцінки землі, хоча
статтею 288 Податкового кодексу України
передбачено, що розмір орендної плати
для земель несільськогосподарського
призначення не може бути меншим
трикратного розміру земельного
податку. За таких обставин, рішенням
сесії № 259-30-УІ від 25.01.2013 р.
Нижчедубечанська сільська рада
встановила відповідачу річну орендну
плату за земельну ділянку у розмірі 3%
від нормативно грошової оцінки. Крім
того, відповідно до п. 8 договору оренди
земельної ділянки від 18.03.2005 р. орендна
плата вноситься один раз на рік в січні
місяці, що не відповідає нормам статей
285-287 Податкового кодексу України,
відповідно до яких орендна плата
повинна вноситись рівними частками за
податковий (звітний) період, який
дорівнює календарному місяцю,
щомісячно протягом тридцяти
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця. Однак, за
твердженням позивача, відповідач
відмовляється від підписання договору
про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 18.03.2005 р., в
зв'язку з чим позивач просить суд
зобов'язати внести зміни до договору
оренди земельної ділянки від 18.03.2005 р.,
виклавши пункти 6, 8 в наданій позивачем
редакції.

03.04.2014 р. до господарського суду
Київської області від позивача
надійшла заява про уточнення
(доповнення) позовних вимог, яка за
своїм змістом є заявою про зміну
предмету позову, оскільки в заяві
позивач, не змінюючи підстав позову,
просить суд внести зміни до договору
оренди земельної ділянки від 18.03.2005 р.,
виклавши пункти 3, 6, 8 в наданій
позивачем редакції.

Вказана заява позивача прийнята судом
до розгляду, оскільки подана до початку
розгляду справи по суті.

04.04.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому він просить суд відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що рішення Нижчедубечанської
сільської ради Вишгородського району
Київської області № 257-26-У від 19.06.2009 р.
«Про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель сільського населеного
пункту Нижча Дубечня» не може бути
підставою для підвищення плати за
орендовану відповідачем земельну
ділянку, оскільки під час укладення
договору оренди сторони погодили одну
із істотних умов договору оренди землі,
якою є орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату, що відповідає положенням
статті 15 Закону України «Про оренду
землі». При цьому, як зазначив
відповідач, позивач не надав докази
оприлюднення рішення № 257-26-У від 19.06.2009
р. та не підтвердив факт набрання
чинності даним рішенням. Крім того, за
твердженням відповідача, наведений в
договорі перелік підстав для зміни
узгодженого сторонами розміру
орендної плати є вичерпним і не містить
такої підстави, як зміна грошової
оцінки землі, а запропоновані зміни, на
думку відповідача, не відповідають
вимогам Податкового кодексу України,
який встановлює мінімальний розмір
орендної плати у вигляді трикратного
розміру земельного податку, а не трьох
відсотків від нормативної грошової
оцінки землі.

В судовому засіданні 22.04.2014 р. позивачем
були надані письмові пояснення щодо
позову про внесення змін в умови
договору, в яких позивач просив суд
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на те, що у зв'язку
введенням в дію Податкового кодексу
України, Нижчедубечанська сільська
рада прийняла рішення встановити
приватному підприємцю ОСОБА_1 річну
орендну плату в розмірі 3% від
нормативно-грошової оцінки, однак ПП
ОСОБА_1 ігнорує відповідні звернення
сільської ради щодо внесення змін до
договору оренди землі.

Представник позивача в судовому
засіданні 20.03.2014 р. заявив клопотання
про відкладення розгляду справи, а в
судових засіданнях 03.04.2014 р., 22.04.2014 р. та
06.05.2014 р. підтримав позовні вимоги з
урахуванням заяви про зміну предмету
позову.

Представник відповідача в судові
засідання 20.03.2014 р., 03.04.2014 р., 22.04.2014 р. та
06.05.2014 р. не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив, хоча про час і місце
судових засідань відповідач був
повідомлений належним чином, що
підтверджується поданим до суду
відзивом відповідача від 04.04.2014 р. та
наявними в матеріалах справи
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення №
42413311, № 42413303 та № 42414806.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, суд

Встановив:

18.03.2005 р. між Нижчедубечанською
сільською радою Вишгородського району
Київської області (орендодавець) та
приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар)
було укладено договір оренди земельної
ділянки, посвідчений приватним
нотаріусом Вишгородського районного
нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі за № 929 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1 договору
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення під розширення
деревообробного цеху, яка знаходиться
на території Нижчедубечанської
сільської ради за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з п. 2 договору в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 0,1748 га.

Пунктом 3 договору встановлено, що
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить: 21155,90 грн.

Договір укладено на 49 років (п. 5
договору).

Відповідно до п. 6 договору річна
орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі в розмірі 423,12 грн.

Згідно з п. 8 договору орендна плата
вноситься один раз на рік в січні
місяці.

Пунктом 9 договору передбачено, що
розмір орендної плати переглядається у
разі: зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції; погіршення стану орендованої
земельної ділянки без вини орендаря, що
підтверджено документами; в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.п. 11, 12 договору
земельна ділянка передається в оренду
під розширення деревообробного цеху.
Цільове призначення земельної ділянки:
несільськогосподарського призначення.

Передача земельної ділянки в оренду
здійснюється з розробленням проекту її
відведення. Передача земельної ділянки
орендарю здійснюється у місячний строк
після державної реєстрації цього
договору за актом її
приймання-передачі (п.п. 13, 14 договору).

Договір оренди земельної ділянки від
18.03.2005 р. було зареєстровано у
Нижчедубечанській сільській раді
Вишгородського району Київської
області 04.07.2005 р. за № 02, що
вбачається з витягу № 8 від 17.01.2013 р. із
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу
України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про
оренду землі» відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату є
однією із суттєвих умов договору
оренди.

Статтею 21 Закону України «Про оренду
землі» (в редакції на час укладення
договору від 18.03.2005 р.) було встановлено,
що орендна плата за землю - це платіж,
який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди. Річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може перевищувати 10 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. У разі
визначення орендаря на конкурентних
засадах може бути встановлений більший
розмір орендної плати.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» №
309-VІ від 03.06.2008 р. були внесені зміни до
частин 4, 5 статті 21 Закону України «Про
оренду землі», згідно з якими річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»; для інших категорій
земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим законом. Річна орендна плата за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
не може перевищувати 12 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. При цьому
в разі визначення орендаря на
конкурентних засадах може бути
встановлений більший розмір орендної
плати, ніж зазначений у цій частині.

Вказаний закон набрав чинності з
моменту опублікування 04.06.2008 р., і
зазначені зміни діяли до 01.01.2011 р.

На даний час статтею 21 Закону України
«Про оренду землі» встановлено, що
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою;
розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

01.01.2011 р. набрав чинності Податковий
кодекс України, відповідно до ст. 288
якого (в редакції до 01.04.2014 р.) : 288.1.
Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

288.4. Розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем.

288.5. Розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу:

288.5.1. не може бути меншою:

для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

288.5.2. не може перевищувати:

а) для земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які
виробляють електричну енергію з
відновлюваних джерел енергії,
включаючи технологічну інфраструктуру
таких об'єктів (виробничі приміщення,
бази, розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки;

б) для інших земельних ділянок, наданих
в оренду, - 12 відсотків нормативної
грошової оцінки.

01.04.2014 р. набрали чинності деякі умови
Закону України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014 р., зокрема,
ті, за якими розмір орендної плати за
землю встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою 3 відсотків нормативної
грошової оцінки (пп. 288.5.1 п. 228.5 ст. 288
Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень. Акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування нормативно-правового
характеру набирають чинності з дня їх
офіційного оприлюднення, якщо органом
чи посадовою особою не встановлено
пізніший строк введення цих актів у
дію.

Відповідно до рішення
Нижчедубечанської сільської ради
Вишгородського району Київської
області № 91-10-УІ від 30.06.2011 р. «Про
внесення змін до рішення сільської
ради № 7-1-УІ від 12.11.2010 р. «Про регламент
роботи Н.Дубечанської сільської ради
УІ скликання» рішення
Нижчедубечанської сільської ради
оприлюднюються на інформаційному
стенді в приміщені сільської ради та на
дошці оголошень біля будівлі сільської
ради.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
ради, сільського, селищного, міського
голови, голови районної в місті ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про оцінку землі» нормативна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться
відповідно до державних стандартів,
норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності.
Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок, розташованих у межах
населених пунктів незалежно від їх
цільового призначення, проводиться не
рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
оцінку землі» технічна документація з
бонітування ґрунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок у межах
населених пунктів затверджується
відповідною сільською, селищною,
міською радою.

Рішенням Нижчедубечанської сільської
ради Вишгородського району Київської
області № 257-26-У від 19.06.2009 р. «Про
затвердження технічної документації з
нормативно грошової оцінки земель
сільського населеного пункту Нижча
Дубечня» було затверджено технічну
документацію з нормативно-грошової
оцінки земель сільського населеного
пункту Нижча Дубечня Вишгородського
району Київської області, якою
визначено базову вартість одного
квадратного метру земель населеного
пункту с. Нижча Дубечня в розмірі 75,11
грн./кв.м. та введено в дію технічну
документацію з нормативно-грошової
оцінки земель сільського населеного
пункту Нижча Дубечня з 01.07.2009 р.

З наявного в матеріалах справи витягу
№ 8 від 17.01.2013 р. із технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, складеним
відділом Держземагентства у
Вишгородському районі Київської
області, вбачається, що нормативна
грошова вартість земельної ділянки
площею 0,1748 га, орендованої ПП
Кондратюком за договором від 18.03.2005 р.,
становить 79703,56 грн.

За приписами ч. 3 ст. 82 ГПК України,
обираючи при прийнятті рішення правову
норму, що підлягатиме застосуванню до
спірних правовідносин, господарський
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, які викладені
у рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 111-16
цього Кодексу.

Як вбачається з постанови Верховного
Суду України від 20.11.2012 р. у справі №
3-53гс12, встановлення ст. 288 Податкового
кодексу України граничних розмірів
річної орендної плати за земельну
ділянку є підставою для приведення
положень спірного договору оренди
земельної ділянки у відповідність до
вимог закону в частині визначення
розміру орендної плати.

Крім того, у постанові від 03.12.2013 р. у
справі № 3-34гс13 Верховний Суд України
встановив, що нормативна грошова
оцінка земель є основою для визначення
розміру орендної плати, а зміна
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки є підставою для перегляду
розміру орендної плати.

Так, 25.12.2013 р. Нижчедубечанською
сільською радою Вишгородського району
Київської області прийнято рішення №
259-30-УІ «Про внесення змін до договору
оренди земельної ділянки, укладеного з
ФОП ОСОБА_1О.», відповідно до якого
вирішено:

- встановити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 річну орендну плату за земельну
ділянку площею 0,1748 га в с. Нижча
Дубечня, що орендована ним згідно з
договором оренди земельної ділянки від
18.03.2005 р., в розмірі 3% від грошової
оцінки, що в 2013 році складає 2391,11 грн.
без ПДВ.

- Нижчедубечанському сільському голові
укласти з фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 договір про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
18.03.2005 р., а саме внести зміни до пунктів
3, 6, 8 договору та викласти їх в
наступних редакціях:

« 3. Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки площею 0,1748 га станом
на 2013 рік становить 79703,56 грн.

6. Річна орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі у розмірі 3%
від грошової оцінки, що складає 2391,11
грн. без ПДВ на рахунок
Нижчедубечанської сільської ради
Вишгородського району Київської
області.

8. Податковий період, порядок
обчислення орендної плати, строк
сплати та порядок її зарахування до
бюджетів застосовується відповідно до
вимог ст.ст. 285-287 Податкового кодексу
України.».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
листом вих. № 51 від 11.02.2013 р., в якому
пропонував відповідачу у встановлений
законодавством строк укласти та
посвідчити у нотаріуса договір про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 18.03.2005 р. за
реєстровим № 929.

Однак, вказаний лист було залишено
відповідачем без відповіді.

З огляду на вищевикладене, позивач
просить суд внести зміни до пунктів 3 та
6 договору оренди земельної ділянки від
18.03.2005 р., виклавши їх в наступній
редакції:

« 3. Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки площею 0,1748 га
становить 79703,56 грн. (сімдесят дев'ять
тисяч сімсот три грн. 56 коп.).

6. Річна орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі у розмірі 3%
від нормативно-грошової оцінки землі,
що складає 2391,11 грн. без ПДВ на рахунок
Нижчедубечанської сільської ради.».

Відповідно до п. 2.18. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17.05.2011 р. «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин»
вирішення спорів про внесення змін до
договору пов'язане із застосуванням
положення частини першої статті 626 ЦК
України, відповідно до якої договір є
узгодженим волевиявленням двох або
більше сторін, і тому суд не може
зобов'язати іншу сторону договору
внести зміни до нього. Отже,
зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Як зазначено в п. 2.19. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17.05.2011 р. «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин», у
разі прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку.

Судам слід враховувати, що розмір
орендної плати за землю визначається
сторонами у договорі, в тому числі може
визначатися шляхом встановлення
відсоткового відношення до
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, що відповідає чинному
законодавству України, зокрема,
приписам частини першої статті 15,
статті 21 Закону України «Про оренду
землі».

Статтею 30 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
ГК України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору.

Відповідно до статей 651, 652 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Зокрема, договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом; а
також у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору.

Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України, якщо
договір змінюється або розривається в
судовому порядку, зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
набрання рішенням суду про зміну або
розірвання договору законної сили.

Статтею 632 ЦК України передбачено
застосування у встановлених законом
випадках цін (тарифів, ставок тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. При цьому зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

Сторони у договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо зазначено про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами (ст. 6 ЦК
України).

Орендна плата за землю визначена у
частині 1 статті 21 Закону України «Про
оренду землі» як платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Статтею 30 Закону
України «Про оренду землі»
передбачено, що зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін.

Поряд з цим, орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності є регульованою ціною, а тому
законодавча зміна граничного розміру
цієї плати є підставою для перегляду
розміру орендної плати, встановленої
умовами договору.

Згідно статті 288 Податкового кодексу
України розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем. Розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
на даний час не може бути меншою 3
відсотків нормативної грошової оцінки.

Отже, оскільки нормами чинного
законодавства передбачено можливість
зміни умов договору за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у випадках,
встановлених договором або законом, і
оскільки укладений між сторонами
договір (п. 9) передбачає можливість
зміни розміру орендної плати, а орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленого умовами договору.

З огляду на вищевикладене,
господарський суд дійшов висновку, що
вказана позовна вимога підлягає
задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на
рішення Нижчедубечанської сільської
ради Вишгородського району Київської
області № 259-30-УІ від 25.12.2013 р. «Про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки, укладеного з ФОП
ОСОБА_1О.» та на ст.ст. 287 Податкового
кодексу України, просить суд викласти
пункт 8 договору від 18.03.2005 р. в
наступній редакції:

« 8. Орендна плата вноситься орендарем
рівними частками за податковий
(звітний) період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісячно
протягом тридцяти календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця».

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про оренду землі» розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Згідно з п. 287.3. ст. 287 Податкового
кодексу України податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Враховуючи викладене, господарський
суд дійшов висновку, що вказана позовна
вимога також підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на недоведення
позивачем факту офіційного
оприлюднення рішення ради щодо
встановлення нормативної грошової
оцінки земель села Нижча Дубечня не
приймаються судом до уваги, оскільки,
як вже зазначалось, відповідно до
рішення Нижчедубечанської сільської
ради Вишгородського району Київської
області № 91-10-УІ від 30.06.2011 р. «Про
внесення змін до рішення сільської
ради № 7-1-УІ від 12.11.2010 р. «Про регламент
роботи Н.Дубечанської сільської ради
УІ скликання» рішення
Нижчедубечанської сільської ради
оприлюднюються на інформаційному
стенді в приміщені сільської ради та на
дошці оголошень біля будівлі сільської
ради.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

Внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 18.03.2005 р.,
укладеного між Нижчедубечанською
сільською радою Вишгородського району
Київської області та приватним
підприємцем ОСОБА_1, а саме:

Пункт 3 договору викласти в наступній
редакції:

« 3. Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки площею 0,1748 га
становить 79703,56 грн. (сімдесят дев'ять
тисяч сімсот три грн. 56 коп.).»

Пункт 6 договору викласти в наступній
редакції:

« 6. Річна орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі у розмірі 3%
від нормативно-грошової оцінки землі,
що складає 2391,11 грн. без ПДВ на рахунок
Нижчедубечанської сільської ради.»

Пункт 8 договору викласти в наступній
редакції:

« 8. Орендна плата вноситься орендарем
рівними частками за податковий
(звітний) період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісячно
протягом тридцяти календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця».

2. Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 (04209, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
користь Нижчедубечанської сільської
ради Вишгородського району Київської
області (07361, Київська область,
Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня, вул.
Леніна, 50, код 04359614) 1218 (одну тисячу
двісті вісімнадцять грн. 00 коп.)
судового збору.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Рябцева О.О.

Рішення підписано 14.05.2014 р.