ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 квітня 2014 року Справа № 7/7

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Демидової А.М.

уддів:Плюшка І.А.,

Мирошниченка С.В., Могил С.К., Шевчук
С.Р.,розглянувши заяву Арбітражного
керуючого Болтіка Сергія
Михайловичапро перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 17.12.2013у
справі№7/7за заявою боржникаФізичної
особи - підприємця ОСОБА_7провизнання
банкрутом,арбітражний керуючийКлочко
Олександр Миколайович, ліквідатор

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Полтавської області від 23.07.2013 у справі
№ 7/7, залишеною без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 21.08.2013, скаргу
на дії ліквідатора задоволено, усунено
арбітражного керуючого Болтіка Сергія
Михайловича від виконання обов'язків
ліквідатора у справі про банкрутство
фізичної особи-підприємця ОСОБА_7;
ліквідатором у справі про банкрутство
фізичної особи - підприємця ОСОБА_7
призначено арбітражного керуючого
Клочка Олександра Миколайовича;
збов'язано арбітражного керуючого
Болтіка С.М. передати ліквідатору
Клочку О.М. матеріали по здійсненню
ліквідаційної процедури банкрута
(майно, печатку, бухгалтерські
документи).

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 ухвалу суду першої
інстанції та постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Арбітражний керуючий Болтік Сергій
Михайлович звернувся із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 у справі №7/7, в якій
заявник просить скасувати зазначену
постанову, а справу направити на новий
розгляд до суду касаційної інстанції,
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції положень статей частин
восьмої статті 16, частини другої статті
17, частини першої статті 24, частини
третьої статті 24, частини тринадцятої
статті 30 та пункту 7 статті 48 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закон
про банкрутство), внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанови Вищого
господарського суду України від 18.10.2011
у справі №2-4/5030.3-2007, від 21.12.2010 у справі
№6/43-09 та ухвала Господарського суду
Чернігівської області від 06.12.2010 у
справі №9/86б/35б.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску справи
№7/7 до провадження Верховного Суду
України з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 статті 11116 ГПК України)
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.
При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
17.12.2013 у справі №7/7, про перегляд якої
подано заяву, Вищий господарський суд
України погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
обґрунтованості скарги на дії
ліквідатора Болтіка С.М. та усунення
його від виконання обов'язків
ліквідатора у справі про банкрутство, у
зв'язку з неналежним виконанням
вказаним ліквідатором своїх
обов'язків. При цьому суд касаційної
інстанції виходив з встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи стосовно того, що в порушення
приписів статей 25-34 Закону про
банкрутство ліквідатор Болтік С.М. не
надавав письмові звіти про здійснені
заходи з ліквідації банкрута, не
представив докази щодо проведення
інвентаризації виявлених майнових
активів банкрута, їх оцінки, не
сформував ліквідаційну масу, а також
аналіз фінансового становища банкрута.

Водночас у постанові від 18.10.2011 у справі
№2-4/5030.3-2007, на яку посилається заявник,
суд касаційної інстанції визнав
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанцій щодо відмови у
задоволенні скарги на дії ліквідатора
банкрута та продовження його
повноважень, з огляду на те, що
заявниками скарги не доведено, які
саме, з передбачених Законом про
банкрутство повноважень не виконані
ліквідатором або виконані неналежним
чином, та яким чином порушено права та
законні інтереси кредиторів.

Приймаючи постанову від 21.12.2010 у справі
№6/43-09, суд касаційної інстанції
залишив без змін рішення судів
попередніх інстанцій, якими задоволено
скаргу кредитора на дії ліквідатора
банкрута та припинено повноваження
останнього, з огляду на неналежне
виконання ліквідатором своїх
зобов'язань, а саме, як встановлено
судами попередніх інстанцій,
ліквідатором в порушення вимог Закону
про банкрутство оголошення про
порушення справи про банкрутство
боржника було опубліковано із
запізненням; договір на проведення
незалежної оцінки було укладено
ліквідатором Коробкою П.С. та
Товаристом з обмеженою
відповідальністю "Оціночна фірма "Юніт"
через рік та три місяці після винесення
судом постанови про визнання боржника
банкрутом, що свідчить про затягування
ліквідаційної процедури ліквідатором
банкрута; висновок про оцінку майна,
доданий до договору, без звіту про
оцінку майна є недійсним, тоді як
ліквідатором боржника вказаного звіту
суду не надано.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов різних
правових висновків, а у справах 7/7 та
№6/43-09 відсутні неоднакові правові
висновки стосовно обґрунтованості
скарг на дії ліквідатора банкрута, у
зв'язку з неналежним виконанням
ліквідатором своїх зобов'язань в ході
ліквідаційної процедури.

Крім того, до кола судових рішень, на
які може бути здійснене посилання як на
доказ неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, належать
виключно рішення суду касаційної
інстанції, у зв'язку з чим посилання
заявника на ухвалу Господарського суду
Чернігівської області від 06.12.2010 у
справі №9/86б/35б є безпідставним.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Арбітражному керуючому
Болтіку Сергію Михайловичу у допуску
справи №7/7 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий
суддяА.ДемидоваСуддіІ.Плюшко
С.Мирошниченко С.Могил С.Шевчук