ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року Справа № 5011-34/6734-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Демидової
А.М., Воліка І.М. (доповідач), Кролевець
О.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Альфафарм"на рішеннявід
25.11.2013господарського суду міста Києва
та на постанову від
19.02.2014Київського апеляційного
господарського судуу справі№
5011-34/6734-2012 господарського суду
міста Києва за позовом Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль"до1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Боско", 2) Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Віто-Фарм", 3) Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВО "Укрфарм", 4)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніка Холдінг Інвест",
5) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альфафарм", 6)
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Здоров'я",простягнення 1 607 860,01 грн.та за
зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВО
"Укрфарм"до Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"за
участю третіх осіб1) Товариства з
обмеженою відповідальністю "Боско", 2)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віто-Фарм", 3)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніка Холдінг Інвест",
4) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альфафарм", 5)
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Здоров'я",провизнання недійсним
договору порукита за зустрічним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Здоров'я"доПублічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"за
участю третіх осіб1) Товариства з
обмеженою відповідальністю "Боско", 2)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віто-Фарм", 3)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВО "Укрфарм", 4)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніка Холдінг Інвест",
5) Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Альфафарм",провизнання недійсним
договору порукиВ судове засідання
прибули представники
сторін:позивачаСеменяк В.В. (дов. від
15.03.2013 № 645);відповідача-1не
з'явились;відповідача-2не
з'явились;відповідача-3не
з'явились;відповідача-4не
з'явились;відповідача-5Величко Д.В. (дов.
від 02.11.2012 № 2);відповідача-6не
з'явились;ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року позивач - Публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль" (надалі - ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль") звернулося до господарського
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Боско"
(надалі - ТОВ "Боско", відповідач-1),
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віто-Фарм" (надалі -
ТОВ "Віто-Фарм", відповідач-2),
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче об'єднання
"Укрфарм" (надалі - ТОВ ВО "Укрфарм",
відповідач-3), Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніка холдінг інвест"
(надалі - ТОВ "Ніка холдінг інвест",
відповідач-4), Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альфафарм" (надалі -
ТОВ "Альфафарм", відповідач-5),
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармацевтична фірма
"КФК" (надалі - ТОВ "Фармацевтична фірма
"КФК", відповідач-6) про стягнення 2 005 289,39
грн. заборгованості та штрафних
санкцій за Генеральною кредитною
угодою № 010/14/209 від 16.11.2007, з урахуванням
укладеного в її рамках з Відповідачем-1
Кредитного договору № 010/14/226 від 27.11.2007,
та з відповідачами-2, 3, 4, 5, 6 Договорів
поруки № 12/14/1035, № 12/14/1009, № 12/14/1016, №
12/14/1022 та № 12/14/1024 від 19.10.2010.

Під час розгляду справи, судом
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фармацевтична фірма
"КФК" без здійснення правонаступництва
або зміни організаційно-правої форми,
змінило своє найменування на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Здоров'я", а тому
відповідачем-6 по справі є - ТОВ
"Здоров'я".

Заперечуючи проти позову щодо нього,
відповідач-3 - ТОВ "Виробниче об'єднання
"Укрфарм" звернувся до суду з
зустрічним позовом про визнання
недійсним Договору поруки № 12/14/1009 від
19.10.2010, який обгрунтований тим, що
оспорюваний правочин не був підписаний
Відповідачем-1, а отже, на думку
відповідача-3, всупереч вимогам закону
не відбулося поєднання волі боржника і
поручителя відповідати спільно.

Також, відповідач-6 - ТОВ "Здоров'я"
заперечує проти первісного позову та
звернувся до суду зі своїм зустрічним
позовом про визнання недійсним
Договору поруки № 12/14/1024 від 19.10.2010.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 25.11.2013 у справі № 5011-34/6734-2012
(колегія суддів: Сташків Р.Б. -
головуючий, судді - Ващенко Т.М.,
Літвінова М.Є.), залишеним без змін
постановю Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 (колегія
суддів: Станік С.Р. - головуючий, судді -
Буравльов С.І., Шапран В.В.), первісний
позов задоволено повністю; стягнуто
солідарно з ТОВ "Боско", ТОВ "Віто-Фарм",
ТОВ "Виробниче об'єднання "Укрфарм", ТОВ
"Ніка холдінг інвест", ТОВ "Альфафарм",
ТОВ "Здоров'я" на користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" 1354221,11 грн.
заборгованості за кредитом, 253638,90 грн.,
заборгованості за процентами, а також
32157,20 грн. судового збору; в задоволенні
зустрічних позовів ТОВ "Виробниче
об'єднання "Укрфарм" та ТОВ "Здоров'я"
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановленими
судовими актами судів попередніх
інстанцій, відповідач-5 - ТОВ "Альфафарм"
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить постанову Київського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014 та рішення господарського суду
міста Києва від 25.11.2013 скасувати в
частині стягнення з відповідачів
процентів за користування кредитом у
сумі 253 638,90 грн., і справу в цій частині
направити на новий розгляд. В
обґрунтування своїх вимог відповідач-5
посилається на те, що при прийнятті
рішень в осеаржуваній частині судами
попередніх інстанцій порушено норми
матеріального та процесуального права,
і зокрема, частину 4 ст. 559, ст. ст. 251, 252
Цивільного кодексу України, якими
визначено строки та порядок припинення
договорів поруки, і неправильне
встановлення судами обставин справи
щодо початку перебігу строку виконання
основного зобов'язання, призвело до
стягнення процентів поза межами дії
договорів поруки, що є підставою для
скасування оскаржуваних судових актів.

В решті судові акти не оскаржуються, у
зв'язку з чим, судові акти
перевіряються касаційною інстанцією
тільки в оскаржуваній частині.

Позивач - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у
відзиві на касаційну скаргу заперечив
проти її доводів та просив залишити
оскаржувані судові акти без змін, а
касаційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України, заслухавши
суддю-доповідача, представників
позивача та відповідача-5, перевіривши
матеріали справи, дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та вбачається з
матеріалів справи, 27.11.2007, в рамках
Генеральної кредитної угоди № 010/14/209
від 16.11.2007, між Відкритим акціонерним
товариством "Райффайзен Банк Аваль"
(назву якого змінено на Публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль") (Кредитор) та ТОВ "Боско"
(Позичальник) укладений Кредитний
договір № 010/14/226 із змінами та
доповненнями, внесеними Додатковою
угодою № 010/14/226/93/1 від 10.11.2008, Додатковою
угодою № 010/14/226/348 від 10.02.2009, Додатковою
угодою № 010/14/226/3 від 01.10.2009,
Додатковою угодою № 010/14/226/4 від 10.11.2009,
Додатковою угодою № 010/14/226/5 від 10.03.2010,
Додатковою угодою №
010/14/226/6 від 04.06.2010, Додатковою угодою №
010/14/226/7 від 19.10.2010, Додатковою угодою №
010/14/226/8 від 25.11.2010, Додатковою угодою
№ 010/14/226/9 від 27.07.2011,
Додатковою угодою № 010/14/226/10 від 21.11.2011,
за умовами якого ТОВ "Боско" було
відкрито відновлювальну кредитну
лінію з лімітом у сумі 1 859 933,65 грн. для
фінансування поточної діяльності та на
рефінансування кредитної
заборгованості Позичальника, зі
сплатою 18,0% річних та кінцевим терміном
погашення кредиту до 19.10.2012 (згідно
Додаткових угод № 010/14/226/8 від
25.11.2010 та № 010/14/226/9 від 27.07.2011).

В забезпечення належного виконання
Позичальником зобов'язань за Кредитним
договором № 010/14/226 від 27.11.2007, Банком
укладено наступні Договори поруки, а
саме: з відповідачем-2 № 12/14/1035 від
19.10.2010, з відповідачем-3 № 12/14/1009 від
19.10.2010, з відповідачем-4 № 12/14/1035 від
19.10.2010; з відповідачем-5 № 12/14/1022 від
19.10.2010 та з відповідачем-6 №
12/14/1024 від 19.10.2010.

Відповідно до частини 4 ст. 559
Цивільного кодексу України, порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Судами встановлено, що за умовами
договорів поруки не встановлено строк
їх дії, а тому строк їх дії залежить від
строку дії основного зобов'язання, у
якому сторони погодили кінцевий термін
погашення кредиту до 19.10.2012.

Враховуючи той факт, що відповідач-1 -
ТОВ "Боско" постійно не сплачував
чергові платежі, тому 18.01.2012 Банк
звернувся до відповідачів
(Позичальника та всіх Поручителів) із
претензіями (вимогами) про повне
погашення заборгованості за Кредитним
договором № 010/14/226 від 27.11.2007 та сплати
відсотків, використвши своє права на
повернення кредиту достроково зі
сплатою відсотків за користування
кредитом. Проте зазначені вимоги
залишились без відповіді та виконання,
у зв'язку з чим 21.05.2012 Банк звернувся до
суду з позовом про стягнення з
Відповідачів заборгованості, тобто в
межах шести місячного строку.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку, що позивач
використавши своє право на дострокове
повернення кредиту, звернувся з
позовом до поручителів у межах строків,
визначених частиною 4 ст. 559 Цивільного
кодексу України, тому відсутні правові
підстав для припинення поруки, у
зв'язку з чим судами правомірно
задоволено до стягнення з усіх
солідарних поручителів як основної
суми заборгованості так і процентів за
користування кредитом.

Такі висновки господарських судів
попередніх інстанцій відповідають
вимогам чинного законодавства та
ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що під час розгляду
справи судом першої та апеляційної
інстанцій фактичні обставини справи
встановлено на основі повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам і їм надана правильна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи скаржника, викладені
у касаційні скарзі, не спростовують
висновків судів попередніх інстанцій.
Окрім того, ці доводи зводяться до
намагань скаржника надати перевагу
одних доказів над іншими, що суперечить
вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до
уваги не беруться.

Таким чином, колегія суддів
Вищого господарського суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, а тому відсутні
правові підстави для задоволення
касаційної скарги.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України,
судові витрати за подання касаційної
скарги покладаються на відповідача-5 -
ТОВ "Альфафарм".

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Альфафарм"
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 та
рішення господарського суду міста
Києва від 25.11.2013 у справі № 5011-34/6734-2012
залишити без змін.

Головуючий, суддя
А.М. Демидова

Судді :
І.М. Волік

О.А. Кролевець