ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

28 квітня 2014 р.

Справа № 902/265/14

за позовом:Прокурора Липовецького
району (вул. Леніна,31, м. Липовець, 22500) в
інтересах держави в особі Вінницького
відділення Українського державного
фонду підтримки фермерських
господарств (вул. Леніна,31, м. Липовець,
22500; вул. Соборна,15-а, к.501, м. Вінниця, 21050)

до:Фермерського господарства "Вишня" (
вул. Визволення,48, с. Зозів,
Липовецького р-ну, Вінницької обл.)

про стягнення 66158,12 грн. заборгованості

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Німенко
О.І.

Представники:

прокурор: Войцишена Г.В.,

позивача : Вельгус Ю.В..

відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Подано позов прокурором Липовецького
району в інтересах держави в особі
Вінницького відділення Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств до
Фермерського господарства "Вишня" про
стягнення 66158,12 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 12.03.2014 року порушено
провадження у справі з призначенням
судового засідання на 02.04.2014 року.

Ухвалою суду від 02.04.2014 року відкладено
розгляд справи на 28.04.2014 року з
об'єктивних причин.

В судове засідання 28.04.2014 року з'явились
прокурор та представник позивача, які
позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання належним
чином повідомлений, про що свідчить
поштове повідомлення, яке наявне в
матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, з'ясувавши фактичні обставини
на яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

21 грудня 2010 року між Українським
державним фондом підтримки
фермерських господарств (Вінницьким
відділенням) та селянським фермерським
господарством "Вишня" укладено договір
№38 про надання фінансової підтримки
(допомоги) фермерському господарству
(надалі - договір).

Згідно із п. 1 Договору Укрдержфонд
(Вінницьке відділення) зобов'язується
надати фінансову підтримку (допомогу)
на поворотній основі селянському
фермерському господарству "Вишня" в
сумі 100 000,00 грн., а фермерське
господарство зобов'язується
використати її за цільовим
призначенням і повернути фінансову
підтримку (допомогу) у визначений даним
договором строк.

Відповідно до п. 3.4.2 Договору
відповідач зобов'язаний був повернути
кошти наданої йому фінансової
допомоги, за наступним графіком:

до 01.11.2011 року - 30 000,00 грн.;

до 01.11.2012 року - 30 000,00 грн.;

до 01.11.2013 року - 40 000,00 грн.;

Відповідно до чинного законодавства
України у випадку прострочення терміну
виконання зобов'язання по поверненню
коштів фінансової підтримки (допомоги)
держфонду (Вінницькому відділенню)
фермерське господарство зобов'язане
сплатити суму заборгованості з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час простроченого
платежу (п. 5.1 Договору).

Згідно із п. 5.2 Договору за несвоєчасне
повернення коштів фінансової
підтримки (допомоги) фермерське
господарство сплачує Укрдержфонду
(Вінницькому відділенню) пеню, яка
обчислюється від суми простроченого
платежу, у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діє у період прострочення.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав належним чином, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 403 від 23.12.2010 року.

Натомість відповідачем свої
зобов'язання щодо повернення
фінансової підтримки (допомоги)
виконано частково в сумі 38 000,00 грн., що
підтверджується виписками банку копії
яких наявні в матеріалах справи.

Таким чином, загальна сума боргу
відповідача на момент розгляду справи
в суді становить 62000,00 грн.

Крім того, позивачем було заявлено
вимоги про стягнення з відповідача:

- пені з 02.11.2013 року по 18.02.2014 року 1552,87
грн.;

- індекс інфляції з 01.11.2012 року по 31.01.2014
року в сумі 536,00 грн.;

- 3 % річних з 02.11.2012 року по 18.02.2014 року в
сумі 1215,16 грн.

Непроведення відповідачем розрахунків
за отримані кошти спонукало прокурора
звернутись за захистом порушеного
права до суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов
наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Беручи до уваги зміст правовідносин,
які склались між сторонами та характер
взятих ними зобов'язань, суд дійшов
висновку про те, що між сторонами
виникли правовідносини з договору
позики, регулювання яких здійснюється
в параграфі 1 "Позика" глави 71 "Позика.
Кредит. Банківський вклад", ст.ст.1046-1053
ЦК України.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено в договорі сторони
передбачили, що фермерське
господарство зобов'язано провести
розрахунок до 01.11.2013 року.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Виходячи з встановлених обставин
справи та наведених вище законодавчих
приписів, суд вважає вимогу про
стягнення боргу в розмірі 62 000,00 грн.
правомірною та обґрунтованою, з огляду
на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача пені з
02.11.2013 року по 18.02.2014 року 1552,87 грн.;
індексу інфляції з 01.11.2012 року по 31.01.2014
року в сумі 536,00 грн.; 3 % річних з 02.11.2012
року по 18.02.2014 року в сумі 1215,16 грн., в
результаті чого суд дійшов наступних
висновків.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено,
що порушення зобов'язань є підставою
для застосування господарських
санкцій, передбачених ГК України,
іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції, оперативно-господарські
санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями є господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, крім іншого,
неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, а пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив строк виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до чинного законодавства
України у випадку прострочення терміну
виконання зобов'язання по поверненню
коштів фінансової підтримки (допомоги)
держфонду (Вінницькому відділенню)
фермерське господарство зобов'язане
сплатити суму заборгованості з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час простроченого
платежу (п. 5.1 Договору).

Згідно із п. 5.2 Договору за несвоєчасне
повернення коштів фінансової
підтримки (допомоги) фермерське
господарство сплачує Укрдержфонду
(Вінницькому відділенню) пеню, яка
обчислюється від суми простроченого
платежу, у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діє у період прострочення.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо
стягнення пені, інфляційних втрат та 3%
річних є правомірними, оскільки
відповідають вимогам чинного
законодавства та умовам укладеного між
сторонами Договору.

Перевіркою розрахунку пені,
інфляційних втрат, 3% річних судом не
виявлено помилок, у зв'язку з чим
зазначені вимоги задовольняються
судом в заявленому позивачем розмірі.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.49 ГПК України
судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, стягується з відповідача в
доход бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36,
43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд
-

ВИРІШИВ :

Позов задовольни повністю.

Стягнути з фермерського господарства
"Вишня" (вул. Визволення,48, с. Зозів,
Липовецького р-ну, Вінницької обл., ) на користь Вінницького
відділення Українського державного
фонду підтримки фермерських
господарств (21050, м. Вінниця, вул.
Соборна, 15а, к.501, , МФО
802015, р/р 0396, банк ГУДКУ у
Вінницькій області) 62 000,00 грн. боргу.

Стягнути з фермерського господарства
"Вишня" (вул. Визволення,48, с. Зозів,
Липовецького р-ну, Вінницької обл., ) в держбюджет м. Вінниця
21081100, р/р 0002, код 34701167 банк ГУДКСУ у
Вінницькій обл.., МФО 802015) пені 1552,87 грн.;
індекс інфляції 536,00 грн.; 3 % річних 1215,16
грн.

Стягнути з фермерського господарства
"Вишня" (вул. Визволення,48, с. Зозів,
Липовецького р-ну, Вінницької обл., ) в дохід Державного
бюджету України 1827,00 грн. судового
збору.

Видати накази в день набрання рішенням
законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу
рекомендованим листом.

Повне рішення складено 28 квітня 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу ( вул. Визволення,48, с.
Зозів, Липовецького р-ну, Вінницької
обл.)