РІШЕННЯ

"06" травня 2014 р.Справа №
921/285/14-г/17Господарський суд
Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма",
м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг", с.
Васильківці Гусятинського району
Тернопільської області

про стягнення заборгованості в сумі
787705,48 грн.

за участю представників сторін:

позивача: Галай О.О., уповноважений,
довіреність без номеру від 08.01.14р.;

відповідача: Дубно І.Ю., уповноважена,
довіреність № 1 від 03.02.14р.

В судовому засіданні представникам
сторін роз'яснено їх процесуальні
права та обов'язки, передбачені
статтями 20, 22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Судом в порядку ст. 811 ГПК України
фіксація судового процесу технічними
засобами не здійснювалася через
відсутність клопотання сторін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма",
м. Київ звернулося

21.03.2014р. (згідно штампу на поштовому
конверті) до господарського суду
Тернопільської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг", с.
Васильківці Гусятинського району
Тернопільської області, про стягнення
759268,48 грн. заборгованості за поставлене
мастило до автомобільної техніки
згідно договору поставки №5886 від
10.04.2013р., з яких 711490,52 грн. основного
боргу, 7616,14 грн. - 3% річних, 10173,76 грн.
інфляційних нарахувань та 29988,06 грн.
пені.

Позов обґрунтовується копією договору
поставки №5886 від 10.04.2013р.; копіями
видаткових накладних №19521 від 02.08.2013р.,
№20870 від 16.08.2013р., №22984 від 06.09.2013р., №25034
від 26.09.2013р., №26063 від 04.10.2013р., №26095 від
04.10.201Зр., 26109 від 04.10.2013р., №27184 від
14.10.2013р., №28589 від 28.10.2013р„ №28606 від
28.10.2013р., 28656 від 28.10.2013р.; актом звірки
взаєморозрахунків за даним договором
на 30.04.2014р.,; розрахунком
заборгованості; іншими матеріалами.

Ухвалою суду від 27.03.2014р. порушено
провадження у справі та призначено
судове засідання на 15.04.2014р. Судове
засідання в порядку ст. 77 ГПК України
відкладалося на 06.05.2014р. у зв'язку з
неявкою відповідача, заявленим ним
клопотанням та з огляду на неподання
сторонами усіх витребуваних судом
документів.

В ході розгляду справи судом в порядку
ст. 22 ГПК України задоволено клопотання
позивача №30 від 15.04.2014р. про зменшення
розміру позовних вимог у зв'язку з
частковою оплатою відповідачем суми
заборгованості в розмірі 48000,00 грн., у
зв'язку з цим позивач просив стягнути:
663490,52 грн. - основного боргу, 7616,14 - 3%
річних, 10173,76 грн. - інфляційних втрат,
29988,06 грн. - пені.

В судовому засіданні 06.05.2014р. позивачем
вдруге подано заяву №1715 від 06.05.2014р. про
зменшення розміру позовних вимог на
суму 271563,00 грн. основного боргу у
зв'язку зі сплатою відповідачем цієї
суми заборгованості після подання
позову, відтак, просить стягнути
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" 439927,52
грн. основного боргу, 7616,14 грн. - 3%
річних, 10173,76 грн. інфляційних
нарахувань та 29988,06 грн. пені, а всього:
487705,48 грн.

Вказана заява прийнята судом до
розгляду, як така, що відповідає правам
сторони визначеним ст.22 ГПК України,
відтак, розгляд справи здійснюється з
урахуванням зменшених позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з урахуванням поданої
заяви.

Відповідач в судовому засіданні та
згідно відзиву на позов №2014/05-05/1 від
05.05.2014р. позовні вимоги заперечив в
частині нарахованих позивачем 137,33 грн.
- 3% річних та 29988,06 грн. пені, посилаючись
на неправомірність та безпідставність
їх нарахування. Крім того, підтвердив
оплату боргу після подання позову в
добровільному порядку в загальній сумі
271563,00 грн., у зв'язку з чим просить
провадження у справі в цій частині
вимог - припинити згідно п. 1-1 ст. 80 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи та заперечення
сторін, оцінивши додатково
представлені докази в сукупності,
господарський суд встановив наступне.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

10 квітня 2013р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Весма", як Постачальником та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг", як
Покупцем, укладено договір поставки
мастила до автомобільної техніки №5886
(далі - Договір), згідно умов якого
Постачальник зобов'язався поставити та
передати у власність Покупцю мастило
до автомобільної техніки в асортименті
(товар), а Покупець, в свою чергу,
зобов'язався прийняти та оплатити
товар (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 1.2. Договору найменування,
одиниці виміру та загальна кількість
товару, що підлягає поставці за цим
Договором, його часткове
співвідношення (асортимент,
номенклатура тощо) визначаються
первинним документами (видатковими
та/або товарно-транспортними
накладними) та Специфікаціями, що
становлять невід'ємну частину
Договору.

Відповідно до положень п. 2.1. Договору
поставка кожної окремої партії товару
здійснюється протягом семи
календарних днів від дати одержання
Постачальником замовлення Покупця.
Місце поставки (місце передачі) товару
визначено: м. Хоростків Гусятинського
району Тернопільської області, вул.
Заводська, 1; поставка товару
здійснюється засобами та за рахунок
Постачальника (п.п. 2.2., 2.3. Договору).

У відповідності до положень п. 2.7.
Договору датою поставки є дата
фактичного отримання товару та
підписання уповноваженими
представниками сторін первинних
документів передачі товару (накладних,
товарно-транспортних накладних).

Як стверджує позивач і це випливає з
матеріалів справи, на виконання умов
укладеного договору, Товариством
впродовж серпня-жовтня 2013р. на підставі
видаткових накладних №19521 від 02.08.2013р.,
№20870 від 16.08.2013р., №22984 від 06.09.2013р., №25034
від 26.09.2013р., №26063 від 04.10.2013р., №26095 від
04.10.201Зр., 26109 від 04.10.2013р., №27184 від
14.10.2013р., №28589 від 28.10.2013р„ №28606 від
28.10.2013р., 28656 від 28.10.2013р. передано, а
відповідачем отримано зазначений в
накладних товар (мастильні матеріали)
на загальну суму 778040,64 грн. Факт
отримання товару відповідачем
підтверджується підписами
відповідальної особи Товариства на
накладних, що скріплені відтисками
печатки юридичної особи та
підтверджено сторонами в судовому
засіданні.

Розділом 3 Договору сторонами
визначено ціну та умови розрахунків за
товар. Так, згідно п. 3.3. Договору
поставки, розрахунки здійснюються
шляхом перерахування Покупцем
грошових коштів в національній валюті
України на розрахунковий рахунок
Постачальника.

Згідно п. 3.4. Договору оплата товару, що
поставляється за Договором,
здійснюється шляхом сплати 100% вартості
отриманого товару напротязі 60
календарних днів від дати поставки
кожної окремої партії товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений термін його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Як стверджує Позивач, ТОВ „Мрія
Лізинг", порушило господарське
зобов'язання, адже станом на день
звернення до суду з позовом (19.03.2014 р.)
борг Відповідача становив 711490,52 грн.

Отже, спір виник внаслідок невиконання
відповідачем, як Покупцем, зобов'язань
щодо повної оплати вартості
переданого товару.

Як свідчать матеріали справи, між
сторонами виникли правовідносини з
поставки, що регулюються положеннями
статті 712 ЦК України в силу яких
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Загальними положеннями про
купівлю-продаж (параграф 1 глави 54 ЦК
України) передбачено право продавця
вимагати оплати товару.

У відповідності до частини 1 статті 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару, а згідно ч. 2 цієї
статті передбачено, що покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Статями 526 ЦК України та 193 ГК України
встановлено обов'язок учасників
господарських відносин належним чином
виконувати свої зобов'язання
відповідно до вказівок закону, інших
правових актів, договору, а при
відсутності таких вказівок -відповідно
до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України,
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

В силу приписів ст.525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 694 ЦК України
передбачено можливість
купівлі-продажу товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу.

Зібраними по справі доказами
підтверджуються доводи позивача про
те, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма"
свої зобов'язання виконав належним
чином, факт передачі товару
підтверджується наявними в матеріалах
справи видатковими накладними №19521 від
02.08.2013р., №20870 від 16.08.2013р., №22984 від
06.09.2013р., №25034 від 26.09.2013р., №26063 від
04.10.2013р., №26095 від 04.10.201Зр., 26109 від
04.10.2013р., №27184 від 14.10.2013р., №28589 від
28.10.2013р„ №28606 від 28.10.2013р., 28656 від
28.10.2013р. на загальну суму 778040,64 грн.,
однак відповідачем у строк, вказаний у
п. 3.4. договору, не проведено в повній
мірі розрахунків за отриманий товар
внаслідок чого станом на 06.05.2014р. (дата
подання позивачем заяви №1715 від
06.05.2014р. про зменшення позовних вимог)
заборгованість відповідача згідно
Договору поставки мастила до
автомобільної техніки №5886 від 10.04.2013р.
становить 439927,52 грн. (з урахуванням
часткової оплати товару в загальній
сумі 338113,12 грн., що підтверджується
довідкою про взаєморозрахунки за
період з 01.01.2013р. по 19.03.2014р., платіжними
дорученнями №65 від 02.04.2014р., №1 від
18.04.2014р., №53 від 23.04.2014р., №2 від 29.04.2014р.).

Наведене не заперечено відповідачем у
встановленому законом порядку, навпаки
наявність боргу в сумі 439927,52 грн.
визнано згідно пояснень представника в
судовому засіданні; шляхом підписання
акту звірки взаєморозрахунків за
період з 01.01.2013р. по 30.04.2014р. по договору
№ 5886 від 10.04.2013р., а також шляхом
проведення часткової оплати товару.

Згідно ст. ст. 11, 16, 509 ЦК України та ст.ст.
1, 2 ГПК України кредитору належить
право у судовому порядку вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Доказів, що підтверджують виконання
відповідачем зобов'язання щодо оплати
поставленого йому товару в повній мірі
та відновлення тим самим порушених
майнових прав кредитора на момент
розгляду спору судом, у матеріалах
немає.

Отже, доводи позивача про порушення
його майнових прав на суму 439927,52 грн.
основного боргу є правомірними,
документально підтвердженими
первинними документами та не
спростованими відповідачем в
установленому законом порядку, а тому
згідно ст. 15 ЦК України, порушене право
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма",
м. Київ підлягає судовому захисту
шляхом примусового стягнення з
відповідача 439927,52 грн. боргу.

Належне виконання грошових зобов'язань
покупцем забезпечено сторонами у п. 5.4.
Договору пенею у розмірі 0,05%, але не
більше подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожен
день прострочення від вартості
несвоєчасно оплаченого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Оцінюючи доводи позивача в частині
нарахованої пені, та поданий
розрахунок пені, здійснений по 19.03.2014р.
по кожній накладній окремо, зокрема, по
накладній №19521 від 02.08.2013р. за період 30
днів після надання відстрочки сплати
платежу згідно п. 3.4. Договору та по
решті видаткових накладних - на
наступний день після закінчення
відстрочки сплати за товар, що за
підрахунками позивача становить 29988,06
грн., суд, здійснивши власні
арифметичні підрахунки, вважає, що з
огляду на умови договору, приписи ч. 3
ст. 549 ЦК України, відповідно до яких
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
вважає обґрунтованими вимоги про
стягнення 32911,41 грн. пені, однак,
враховуючи, що згідно приписів ст. 83 ГПК
України суд не вправі виходити за межі
позовних вимог, позов частині
нарахованої позивачем пені
задовольняється судом в заявленому ним
розмірі (розрахунок суду знаходиться в
матеріалах справи).

Критично оцінюються судом заперечення
відповідача з приводу безпідставності
заявлених вимог з підстав зазначення в
п. 5.4. Договору, що пеня Покупцем
сплачується в розмірі 0,05% від вартості
несвоєчасного поставленого товару за
кожен день прострочення, у зв'язку з
тим, що відповідно до умов Договору №5886
від 10.04.2013р. обов'язок з поставки товару
Покупцю покладено на Постачальника,
відтак, відповідальність за
несвоєчасну поставку товару на Покупця
покладено бути не може в принципі.

При цьому, суд вважає, що оскільки п. 5.4.
Договору визначено право
Постачальника стягнути з Покупця пеню
у випадку прострочення платежу
терміном більше 30 днів з дати
закінчення відстрочки, визначеної п. 3.4.
Договору, то розмір пені, -0,05% слід
нараховувати від вартості несвоєчасно
оплаченого товару, відтак, суд
погоджується з думкою позивача, що в
даному випадку мала місце описка.

Щодо тверджень Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" з
приводу оплати Товариством 16224,00 грн.
12.12.2013р., на підтвердження чого суду
надано копію банківської виписки по
рахунку відповідача за 12.12.2013р., котрі
не враховано позивачем при
пред'явленні позову, у зв'язку з чим
розмір нарахованих відсотків річних та
пені є меншим, суд зазначає наступне. Як
вбачається з довідки про
взаєморозрахунки між сторонами за
період з 01.01.2013р. по 19.03.2014р. та
підписаного сторонами акту звірки
взаєморозрахунків за період з 01.01.2013р.
по 30.04.2014р., 12 грудня 2013р. відповідачем
дійсно здійснено оплату за мастильні
матеріали за договором №5886 від 10.04.2013р.
в сумі 16224,00 грн. однак, в цей же день
відповідачу згідно видаткової
накладної №34108 відпущено товар на суму
16224,00 грн., тобто даний товар був
оплачений відповідачем.

Судом встановлено, що заборгованість
за видатковою накладною №34108 від
12.12.2013р. не є предметом розгляду у даній
справі, оскільки погашена повністю в
цей же день за домовленістю сторін,
відтак, заперечення відповідача з
цього приводу відхиляються судом за
необґрунтованістю.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оцінивши подані позивачем розрахунки
трьох відсотків річних в розмірі 7616,14
грн. та інфляційних нарахувань в сумі
10173,76 грн., що здійснені за період з дати
виникнення заборгованості по кожній
накладній окремо по 19.03.2014р., суд,
здійснивши власний арифметичний
розрахунок даних вимог за заявлений
позивачем період, вважає
обґрунтованими і такими, що
відповідають вимогам закону, умовам
договору, встановленим Держкомстатом
України індексам інфляції за період з
жовтня 2013 року по березень 2014р. включно,
грошові вимоги про стягнення з
відповідача 7616,14 грн. - 3% річних та 10148,63
грн. інфляційних нарахувань
(відповідні розрахунки знаходяться в
матеріалах справи).

В частині грошових вимог про стягнення
25,13 грн. інфляційних нарахувань суд
відмовляє у зв'язку з невірним їх
розрахунком.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

У зв'язку з наведеним, позовні вимоги як
обґрунтовано заявлені, не заперечені
належними доказами відповідачем у
справі, підлягають до задоволення
частково, в розмірі 487680,35 грн., з яких
439927,52 грн. основного боргу, 29988,06 грн.
пені, 7616,14 грн. - 3% річних та 10148,63 грн.
інфляційних нарахувань.

Судові витрати, в силу ст. 49 ГПК України,
покладаються судом на сторони у справі
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Разом з тим, зайво
сплачений позивачем судовий збір в
сумі 5431,89 грн. підлягає поверненню
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма",
м. Київ, з Державного бюджету України.

В судовому засіданні 06.05.2014р. оголошено
лише вступну та резолютивну частину
рішення суду відповідно до ст. 85 ГПК
України.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 11,
15, 16, 22, 95, 509, 525-526, 530, 623, 625, 629, 691, 692, 712 ЦК
України, ст.ст. 173, 174, 193, 230, 232 ГК України,
ст.ст. 1, 2, 42-47, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 811, 82-85, 116, 117
ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг", с.
Васильківці

Гусятинського району Тернопільської
області, ідентифікаційний код 35855770, -
439927,52 грн. основного боргу, 29988,06 грн.
пені, 7616,14 грн. - 3% річних, 10148,63 грн.
інфляційних нарахувань та 9753,61 грн. в
повернення сплаченого судового збору
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма",
м. Київ, Печерський район, вул. М.
Грушевського, 28/2, н/п №43,
ідентифікаційний код 32250025 (поштова
адреса: м. Київ, вул. Архітектора
Вербицького, 1-Л).

3. В решті позову - відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма",
м. Київ, Печерський район, вул. М.
Грушевського, 28/2, н/п №43,
ідентифікаційний код 32250025, з
Державного бюджету України 5431 (п'ять
тисяч чотириста тридцять одну) грн. 89
коп. зайво сплаченого судового збору
згідно платіжного доручення №638 від
20.03.2014р.

Наказ видати після набрання рішенням
суду законної сили.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони та прокурор
мають право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення, через місцевий
господарський суд.

Повний текст рішення складено "08"
травня 2014 року.

Суддя
Н.О. Андрусик