ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" квітня 2014 р.
Справа № 918/153/14

Господарський суд Рівненської області
в складі судді Качура А.М. розглянувши
матеріали справи за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю "Конікс"

до відповідача 1: Відділу державної
виконавчої служби Дубенського
міськрайонного управління юстиції
Рівненської області

до відповідача 2: Публічного
акціонерного товариства акціонерного
комерційного банку "Індустріалбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача 1: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача 2: ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача 3: приватний нотаріус
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_3

про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягав виконанню

В засіданні приймали участь:

Від позивача : Негрей О.М. (договір б/н
від 26.02.2014 року);

Від позивача : Ходак М.В. (довіреність
№1335 від 14.11.2013 року);

Від позивача: Кондратюк С.Й.
(директор);

Від відповідача 1: не з'явився;

Від відповідача 2: Панчук Н.Г.
(довіреність №176 від 28.09.2012 року);

від третьої особи 1: ОСОБА_8 (довіреність
№148 від 03.03.2014 року);

від третьої особи 2: ОСОБА_2; ОСОБА_9
(довіреність №445 від 13.06.2013 року);

від третьої особи 3: не з'явився;

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених
статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Конікс" звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовом до відділу державної
виконавчої служби Дубенського
міськрайонного управління юстиції
Рівненської області та Публічного
акціонерного товариства акціонерного
комерційного банку "Індустріалбанк",
відповідно до якого просить визнати
виконавчий напис приватного нотаріуса
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 від 25.06.2009 р.,
зареєстрованого у реєстрі за № 1026
таким, що не підлягав виконанню станом
на 19.12.2011 р.

17.04.2014 р. від позивача надійшла заява
про відмову в частині вимог до
відповідача 1 Відділу ДВС Дубенського
міськрайонного управління юстиції та
залучення Відділу ДВС Дубенського
міськрайонного управління юстиції до
участі в справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.
Подана заява відповідає вимогам ГПК
України, тому приймається судом до
розгляду.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги з
урахуванням заяви про часткову відмову
від позову, з підстав зазначених у
позовній заяві та додаткових
поясненнях.

Представник відповідача 1 Відділу ДВС
Дубенського міськрайонного управління
юстиції проти задоволення позовних
вимог заперечував. В судове засідання
17.04.2014 р. не з'явився про час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
повідомлення про вручення поштового
відправлення № 620.

Представник відповідача 2 Публічного
акціонерного товариства акціонерного
комерційного банку "Індустріалбанк"
проти задоволення позову заперечив, з
підстав зазначених у відзиві на
позовну заяву та додаткових
поясненнях.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_2
заперечив проти задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача приватний нотаріус
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 свого уповноваженого
представника в судові засідання не
направив, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином, про що свідчить наявне
в матеріалах справи повідомлення про
вручення поштового відправлення №
638.

Вивчивши подані сторонами письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
місцевий господарський суд прийшов до
наступних висновків.

25.12.2006 р. між АКБ "Індустріалбанк" та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
КRС/0800/340/06, згідно якого банком надано у
користування позичальнику кредитні
кошти у розмірі 28600 доларів США строком
з 25.12.2006 р. по 24.12.2011 р.

25.12.2006 р. ТзОВ "Конікс" було укладено
договір застави нерухомого гайна
(іпотеки) № КRIZ/0800/48/06 із АКБ
"Індустріалбанк". Згідно укладеного
договору в заставу АКБ "Індустріалбанк"
було передано магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1",
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі -
магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), що належить на
праві власності ТзОВ "Конікс".

Вищевказаним договором передбачалося,
що стягнення буде звернуто на предмет
іпотеки - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" в разі
неможливості ОСОБА_1 виконати
зобов'язання згідно кредитного
договору № КRС/0800/340/06 від 25.12.2006 р. перед
АКБ "Індустріалбанк".

Оскільки ОСОБА_1 не змогла у повній мірі
виконати зобов'язання згідно
укладеного кредитного договору №
КRС/0800/340/06 перед АКБ "Індустріалбанк",
25.06.2009 р. приватний нотаріус
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вчинила виконавчий
напис, зареєстрований у реєстрі за №
1026.

Виконавчим написом передбачалося
звернення стягнення на належне ТзОВ
"Конікс" майно - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1",
переданий товариством у 2006 році в
заставу (іпотеку) АКБ "Індустріалбанк".
За рахунок коштів, отриманих від
реалізації магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1"
пропонувалося задовільнити виммоги
АКБ "Індустріалбанк" у розмірі
еквівалентному:

- 14767,00 доларів США - заборгованості по
кредиту;

- 3339,00 доларів США - заборгованість за
простроченим тілом кредиту за період з
26.11.2008 р. по 12.06.2009 р.;

- 189,61 доларів США - заборгованість по
відсоткам;

- 515,87 доларів США - заборгованість по
простроченим відсоткам за період з
26.11.2008 р. по 12.06.2009 р., що становить 18811,48
доларів США (вісімнадцять тисяч
вісімсот одинадцять) доларів США 48
центів, які еквівалентні143161,01 (сто
сороктри тисячі сто шістдесят одна)
гривні 01 копійок за курсом НБУ станом
на 12.06.2009 р. (7,6103 грн. за 1 долар США) та
пеня в розмірі 34804,49 гривень і штраф в
розмірі 13779,21 гривень, всього 191744,71
гривень.

Згідно виконавчого напису
пропонувалось також стягнути з ТзОВ
"Конікс" плату за вчинення виконавчого
напису в розмірі 2200,00 гривень.

10.07.2009 року державним виконавцем
відділу ДВС Дубенського
міськрайонного управління юстиції
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 23064484 по
виконанню виконавчого напису
приватного нотаріуса Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
№ 1026 від 25.06.2009 р. про звернення
стягнення на магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", що
належав на праві власності ТзОВ
"Конікс" та за рахунок коштів отриманих
від реалізації задовольнити вимоги АКБ
"Індустріалбанк" у розмірі 193944,71 грн.

16.12.2011 р. державним виконавцем відділу
ДВС Дубенського міськрайонного
управління юстиції було винесено
постанову про повернення виконавчого
документу стягувачеві, у зв'язку з тим,
що стягувач відмовився від залишення
за собою майна боржника, не
реалізованого під час виконання
виконавчого напису. В даній постанові
зазначено, що виконавчий документ може
бути повторно пред'явлений для
виконання в строк до 16.12.2011 р.

15.11.2010 р. Рівненським міським судом
Рівненської області винесено рішення у
справі № 9773/2010 за позовом ПАТ АКБ
"Індустріалбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості. Даним
рішенням позовні вимоги ПАТ АКБ
"Індустріалбанк" задоволено, стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ
"Індустріалбанк" заборгованість сумі
315957,31 грн. по кредитному договору №
КRC/0800/340/06, судовий збір в 1700,00 грн.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 120,00 грн. Позивач
посилається на те, що після винесення
даного рішення ОСОБА_1, за домовленістю
з банком, з грудня 2010 року почала далі
сплачувати кошти по кредитному
договору на рахунки, які не були
закриті банком.

ПАТ АКБ "Індустріалбанк" - 06.03.2012 р. подав
до відділу ДВС Дубенського
міськрайонного управління юстиції
Рівненської області заяву про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-9773, виданого Рівненським
міським судом 05.05.2011 р.

12.03.2012 р. державним виконавцем відділу
ДВС Дубенськського міськрайонного
управління юстиції було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-9773/10 виданого Рівненським
міським судом 05.05.2011 р. про стягнення
317777, 31 грн. з ОСОБА_1

19.12.2011 р. ПАТ АКБ "Індустріалбанк" подав
до відділу ДВС Дубенського
міськрайонного управління юстиції
Рівненської області заяву про
відкриття виконавчої провадження, яка
надійшла до відділу ДВС 19.01.2012 р.

20.01.2012 р. державним виконавцем відділу
ДВС Дубенського міськрайонного
управління юстиції Рівненської
області на підставі заяви ПАТ АКБ
"Індустріалбанк" було повторно
відкрито виконавче провадження ВП №
30759799 щодо стягнення з ТзОВ "Конікс" на
користь ПАТ АКБ "Індустріалбанк"
кредитної заборгованості в розмірі
191744,71 грн.

25.01.2013 р. Рівненською філією ТзОВ
"Укрспецторг групп" було проведено
прилюдні торги з реалізації магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", згідно яких переможцем
торгів став ОСОБА_2.

Позивач, вважаючи, що його права були
порушені, звернувся до суду з вимогою
про визнання таким, що не підлягав
виконанню станом на 19.12.2011 р.

Відповідно до частини 2, частини 3
статті 20 Господарського кодексу
України (далі - ГК України), кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Згідно частини 3 статті 16 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), суд
може відмовити у захисті цивільного
права та інтересу особи в разі
порушення нею положень частин другої -
п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно статті 13 ЦК України, цивільні
права особа здійснює у межах, наданих
їй договором або актами цивільного
законодавства. При здійсненні своїх
прав особа зобов'язана утримуватися
від дій, які могли б порушити права
інших осіб, завдати шкоди довкіллю або
культурній спадщині. Не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах. При
здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства.

Відповідно до статті 18 ЦК України,
нотаріус здійснює захист цивільних
прав шляхом вчинення виконавчого
напису на борговому документі у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України "Про
нотаріат" передбачено, що для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість.

Згідно статті 88 Закону України "Про
нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя. Статтею 32 вказаного
Закону встановлено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
України "Про іпотеку", за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Отже, іпотекодержатель не позбавлений
права звернути стягнення на предмет
іпотеки на підставі виконавчого напису
нотаріуса для задоволення своїх вимог
за кредитним договором щодо сплати
кредитної заборгованості, розмір якої
визначено на час вчинення виконавчого
напису.

Вчинення виконавчого надпису, це перш
за все нотаріальна дія, яка вчиняється
нотаріусом. Оскарження дій нотаріусів
передбачено зокрема спеціальним
Законом України "Про нотаріат". Згідно
статті 50 Закону України "Про нотаріат",
нотаріальна дія або відмова у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до приписів статті 13
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), місцеві
господарські суди розглядають у першій
інстанції усі справи, підвідомчі
господарським судам.

Як роз'яснено в абзаці 2 пункту 8
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
24.10.2011 р. "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам", спори між
боржниками і стягувачами, а також спори
за позовами інших осіб, прав та
інтересів яких стосуються нотаріальні
дії чи акт, у тому числі про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково, про повернення стягнутого за
виконавчим написом, вирішуються
господарським судом за позовами
боржників або зазначених осіб до
стягувачів, якщо суб'єктний склад
сторін відповідного спору відповідає
приписам статті 1 ГПК. При цьому за
змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3
названого Закону нотаріус не може бути
відповідачем у господарському процесі,
а залучається до участі в ньому як
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору.

При вирішенні спору між боржниками і
стягувачами про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню,
вирішується питання про захист права,
заснованого на приписах цивільного чи
господарського законодавства, тобто
розглядається справа за наявності між
боржниками і стягувачами спору про
право.

Суд при розгляді позову про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, перевіряє лише
належність банку, як кредитору, права
звернення стягнення на предмет
іпотеки для задоволення його вимог за
кредитним договором, правильність
вимог, зазначених у виконавчому написі
або встановлює наявність (відсутність)
об'єктивних обставин, при яких
виконавчий напис втратив чинність та
не підлягає виконанню.

При цьому, господарський суд не повинен
перевіряти правильність виконавчого
напису з позиції законності дій
приватного нотаріуса при його вчиненні
та здійснювати оцінку його діям при
вчиненні виконавчого напису, оскільки
за змістом статей 1, 2, 18 ГПК України,
статей 1 і 3 Закону України "Про
нотаріат" нотаріус не може бути
відповідачем у господарському процесі,
а у відповідності до статті 50 цього
Закону нотаріальна дія або відмова у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду.

Позивач, у своєму позові не доводить
належними доказами порушення
нотаріусом вищезазначених норм
чинного законодавства при вчиненні
виконавчого надпису. В позовній заяві
позивач вказав, що не оскаржував
виконавчого напису нотаріуса від 25.06.2009
р. оскільки не заперечував та не
заперечує проти того, що стягненню
згідно кредитного договору підлягає
заборгованість в сумі 191744,71 грн.

Представники позивача неодноразово
посилалися на те, що на момент
пред'явлення до виконання виконавчого
напису, заборгованість ОСОБА_1 була
відмінною від тієї, на яку посилався
ПАТ АКБ "Індустріалбанк" при вчиненні
виконавчого напису. Проте, позивачем не
доведено та не надано контррозрахунок
спірної заборгованості. Позивачем не
наведено обгрунтування щодо можливого
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню в
певній частині та не вказано в якій
саме частині.

Позивач наполягав в судовому
засіданні, що виконавчий напис
нотаріуса повинен бути визнаний таким,
що не підлягає виконанню в повному
обсязі станом на 19.12.2011 р. Однак
відповідну вимогу належним чином не
обгрунтував. Доказів відсутності
заборгованості визначеної у
виконавчому написі нотаріуса від 25.06.2009
р. станом на визначену позивачем дату -
19.12.2011 р. суду не подано. Стверджуючи, що
після вчинення виконавчого напису
заборгованість була частково оплачена,
позивач не подав суду відповідний
розрахунок заборгованості із чітко
визначеним розміром коштів сплачених в
рахунок погашення боргу, яку саме
заборгованість було сплачено (основна
заборгованість по кредитних коштах,
відсотки за користування кредитом,
штрафні санкції тощо), гривневий
еквівалент сплачених коштів станом на
дату вчинення виконавчого напису
нотаріуса, курс НБУ станом на конкретну
дату, що використовується для
відображення гривневого еквіваленту,
загальну суму несплаченої
заборгованості.

Відтак, за відсутності відповідного
обгрунтування зі сторони позивача, яке
полягало б у визначенні частини
вказаної у виконавчому написі
заборгованості, з якою не погоджується
позивач та відповідного розрахунку
заборгованості, суд вважає вимоги
позивача необгрунтованими.

Звертаючись до суду з вимогою визнати
виконавчий напис нотаріуса таким, що не
підлягає виконанню, позивач повинен
навести обставини, при яких виконавчий
напис втратив чинність та не підлягає
виконанню частково або повністю станом
на визначену ним дату та подати при
цьому відповідний розрахунок
заборгованості.

Як визначається в статті 32
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення, а також інші обставини,
які мають значення для правильного
вирішення спору.

Відповідно до статей 34, 43 ГПК України,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 ГПК України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення. Це стосується, як
позивача, який повинен довести факти та
обставини, на підставі яких він будує
позовні вимоги, так і відповідача, який
повинен довести обставини, якими він
обґрунтовує свої заперечення. Таким
чином, обов'язок доказування
законодавчо покладено на сторони.

Правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом (стаття 42 ГПК України).

В статті 43 ГПК України унормовано
принцип змагальності в господарському
судочинстві.

Так, судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до статті 129 Конституції
України, основними засадами
судочинства серед іншого є: рівність
усіх учасників судового процесу перед
законом і судом; змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Спір повинен вирішуватися на користь
тієї сторони, яка за допомогою
відповідних процесуальних засобів
переконала суд в обґрунтованості своїх
вимог чи заперечень. Змагальність
означає таку побудову судового
процесу, яка дозволяє всім сторонам у
справі відстоювати свої права та
законні інтереси, свою позицію у
справі. Принцип змагальності
передбачає покладення тягаря
доказування та відповідальності за
доведеність їхніх вимог чи заперечень
на сторони.

Суд не вправі перебирати на себе
обов'язки сторін щодо визначення
позовних вимог сторін, їх
обгрунтування та доведення.

Твердження позивача про подвійне
стягнення боргу за одним і тим самим
зобов'язанням, з посиланням на те, що
12.03.2012 р. державним виконавцем відділу
ДВС Дубенськського міськрайонного
управління юстиції було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа №2-9773/10 від 05.05.2011 р. про стягнення
з ОСОБА_1 317777,31 грн., виданого згідно
рішення Рівненського міського суду від
15.11.2010 р. у справі № 9773/2010 за позовом ПАТ
АКБ "Індустріалбанк" до ОСОБА_1, не
заслуговують на увагу, оскільки
наявність рішення суду за відсутності
його виконання не припиняє
зобов'язальних правовідносин сторін
договору.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
в повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання
передбачені статтями 599-601 ЦК України,
зокрема, згідно статті 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Крім того, слід зазначити, із змісту
статті 35 Закону України "Про іпотеку"
вбачається, що іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору, що не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Таким чином, вимоги позивача про
визнання виконавчого напису таким, що
повністю не підлягав виконанню станом
на 19.12.2011 р. не були обгрунтовані та
доведені належними та допустимими
доказами.

Відповідно до пункту 4 статті 80 ГПК
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом. Оскільки
позивачем подано відмову від позову
вчастині позовних вимог до відділу
Державної виконавчої служби
Дубенського міськрайонного управління
юстиції Рівненської області -
провадження по справі в цій частині
підлягає припиненню.

Після порушення провадження у справі
позивачем було подано заяву про вжиття
заходів забезпечення позову,
відповідно до якої позивач просив
накласти арешт на майно - магазин
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться в АДРЕСА_1,
який згідно договору купівлі-продажу №
2629 від 20.12.1995 р. належав позивачу -
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Конікс", перебуває у
володінні цього товаристваа та на який
було звернуто стягнення на підставі
оспорюваного виконавчого напису
нотаріуса.

Відповідно до статті 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Як визначено положеннями статті 67 ГПК
України, позов забезпечується:
накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать відповідачу;
забороною відповідачеві вчиняти певні
дії; забороною іншим особам вчиняти
дії, що стосуються предмета спору;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку. Не
допускається забезпечення позову
заходами, не передбаченими цим
Кодексом.

З огляду на вказані норми
процесуального закону, перелік заходів
забезпечення позову є вичерпний та не
підлягає розширеному тлумаченню. За
вищезгаданими приписами накладення
арешту на майно, як захід забезпечення,
можливе у випадках, коли спірне майно
належить відповідачу. Позивач
натомість просив вжити заходи відносно
майна, яке належало йому на праві
власності, перебуває в його володінні
та за результатами прелюдних торгів
реалізовано на користь третьої особи -
ОСОБА_2. При цьому жоден з відповідачів,
вказаних у позовній заяві - Відділ
державної виконавчої служби
Дубенського міськрайонного управління
юстиції Рівненської області та
Публічне акціонерне товариство
акціонерний комерційний банк
"Індустріалбанк" не є та ніколи не був
власником даного майна.

Враховуючи викладене суд не знайшов
підстав для задоволення заяви позивача
про вжиття заходів до забезпечення
позову.

Керуючись статтями 49, 80, 82-85 ГПК України,
суд-

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог до відділу
Державної виконавчої служби
Дубенського міськрайонного управління
юстиції Рівненської області -
провадження по справі припинити.

2. В частині вимог до ПАТ АКБ
"Індустріалбанк" - в позові відмовити.

3. Судові витрати залишити за позивачем.

Повне рішення складено 22.04.2014 року.

Суддя
Качур А.М.