м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
№ 910/4611/14 12.05.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства "Київгаз"до про
Комунального підприємства
"Київпастранс" Автобусний парк №1
стягнення 114 495,13 грн.
Суддя Літвінова
Представники сторін:
від позивача: Ступак Т.О. -
представник за дов.;
від відповідача: не з'явились
Рішення прийняте 12.05.2014, у зв»язку з
оголошеною в судовому засіданні з
14.04.2014 по 12.ж05.2014 перервою.

У судовому засіданні 12.05.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського
суду міста Києва з позовом до
Комунального підприємства
"Київпастранс» Автобусний парк №1 про
стягнення заборгованості 114 495,13 грн.
за договором №44672 від 30.12.2011, з яких:
основний борг 109 530,85 грн., 3 % річних - 3
827,79 грн., інфляційні нарахування - 1 136,49
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач відповідно до умов Договору
№44672 від 30.12.2011 не належним чином
виконав свої зобов'язання, що стало
підтставою для звернення з позовом про
стягнення боргу, 3 % річних, інфляційних
втрат.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.03.2014 порушено провадження
по справі № 910/4611/14, розгляд справи
призначено на 14.04.2014.

Судовому засіданні 14.04.2014 оголошено
перерву на 12.05.2014, на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідач усно заперечив проти
позову, письмового відзиву до суду не
надходило, тому відповідно до положень
статті 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 12.05.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

30.12.2011 між Публічним акціонерним
товариством "Київгаз" (далі - позивач,
постачальник) та Комунальним
підприємством "Київпастранс»
Автобусний парк №1 (далі - відповідач,
споживач) був укладений Договір №44672
(далі - Договір), за умовами якого
постачальник постачає природний газ
(далі - газ) споживачу в обсягах і
порядку, передбачених договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач сплачує постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строках, порядку, та на умовах
передбачених договором (п.1.1).

Послуги з постачання газу
підтверджуєтьсяпідписаним сторонами
актом приймання-передачі оформлюється
за даними вузлів обліку, визначених у
додатку №1 до договору (п. 2.6).

Відповідно до п. 2.9 Договору, акт
приймання-передачі газу є підтавою для
остаточних розрахунків споживача з
постачальника.

Порядок обліку газу визначений третім
розділом Договору.

Розрахунки за реалвзований
споживачеві газ здійснюється за
цінами, що встановлюються Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики (п. 4.1).

Згідно п. 4.2 Договору, загальна ціна за
1000 м. Куб. За цим договором становить 3
773,7400 грн., крім того ПДВ 20 %, всього - 4
528,4880 грн.

Оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється споживачем в такому
порядку:

авансовий платіж споживач здійснює до
25 числа місяця, що передує місяцю
поставки газу у розмірі 100% вартості
послуг з постачання, передбачених
договором на місяць поставки газу;

остаточний розрахунок здійснюється
протягом пяти календарних днів
наступного місяця після надання
послуг, виходячи з вартості фактичного
отримання, але не сплачених
постачальнику послуг за звітний
місяць, згідно п. 4.6 Договору.

Відповідно до п. 10.1 Договору, він
набирає чинності з дати його
підписання і діє в частині постачання
газу з 01.01.2012 до 31.12.2012, а в частині
проведення розрахунків - до їх повного
здійснення.

03.01.2013 сторони підписали додаткову
угоду №1 до Договору, та виклали п. 10.1
Договору викласти у наступній
редакції: «даний договір набирає
чинності з дати його підписання і діє в
частині постачання газу з 01.01.2012 до
31.12.2013, а в частині проведення
розрахунків - до їх повного
здійснення.»

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
позивач зазначає про те, що відповідач
не забезпечив у повному обсязі оплату
за поставлений позивачем природний газ
у грудні 2012 року, січні та березні 2013
року, внаслідок чого у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем у розмірі 109 530,85 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 11, 626 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Як передбачено ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується із
положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, якими передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Поясненнями позивача, наявними в
матеріалах справи актами
приймання-передачі природного газу та
розрахунками сторін підтверджується
неналежне виконання відповідачем
договірних зобов'язання щодо
забезпечення оплати за поставлений
позивачем природний газ в грудні 2012
року, січні та березні 2013 року.

Акти приймання-передачі послуг з
газопостачання підписані та скріплені
печатками сторін., долучені до
матеріалів справи.

У розрахунку ціни позову, позивач
помилково вказав, що заборгованість у
лютому 2013 року становить 37 499,33 грн.,
оскільки у вказаний місяць поставки
прироного газу за Договором не
відбувалось. Природний газ на суму 37 49,33
грн. був поставлений у січні 2013 року,
відповідно до акту від 31.01.2013.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлений природний газ становить 109
530,85 грн., її розмір належним чином
доведений та документально
підтверджений, а тому позовні вимоги
про стягнення з відповідача суми
основного боргу підлягають
задоволенню у розмірі 109 530,85 грн.
Доказів сплати вказаної суми
відповідачем суду не представлено та
не спростовано.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати
останнім 3% річних від простроченої
суми, перевіривши здійснений позивачем
розрахунок поданий до суду, дійшов
висновку про його обґрунтованість. З
розрахунку вбачається, що розмір 3 %
річних становить 3 827,79 грн.

Розмір інфляційних нарахувань
заявлений позивачем підлягає
задоволенню - 1 136,49 грн., враховуючи, що
за перерахунком суду розмір
інфляційних нарахувань є більшим ніж
заявлений позивачем та керуючись п. 2 ч.
1 ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню в в частині
суми основного боргу - 109 530,85 грн., 3 %
річних у розмірі 3 827,79 грн. та
інфляційні втрати - 1 136,49 грн.

Витрати по сплаті судового збору
згідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства
"Київпастранс» Автобусний парк №1
(04070,м. Київ, Набережне шосе, 2, код 31725604)
на користь Публічного акціонерного
товариства "Київгаз" (01103, м. Київ, вул.
Кіквідзе, 4 Б, код 03346331) суму основного
боргу у розмірі 109 530,85 грн. (сто дев'ять
тисяч п'ятсот тридцять гривень 85 коп.), 3
% річних у розмірі 3 827,79 грн. (три тисячі
вісімсот двадцять сім гривень 79 коп.),
інфляційні нарахування - 1 136,49 грн. (одна
тисяча сто тридцять шість гривень 49
коп.) та 2 289,90 грн. (дві тисячі двісті
вісімдесят дев'ять гривень 90 коп.)
судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

4.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 16.05.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова