КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Справа№ 5011-57/17996-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Сидоров П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»
на рішення Господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 року (головуючий суддя:
Стасюк С.В., судді: Босий В.П., Літвінова
М.Є.)

за позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Поділля-агро»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»

про визнання договорів недійсними
та передачу товару,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПСП «Поділля-агро» звернулося
до господарського суду міста Києва із
позовом до ТОВ «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» про
визнання недійсним договорів та
поверенння товару.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 19.12.2013 року позов задоволений
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
рішення прийнято при неповному
з`ясуванню обставин, що мають значення
для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить суд скасувати рішення
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.02.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 25.03.2014 року.

В судових засіданнях 25.03.2014 року, 08.04.2014
року та 17.04.2014 року колегією суддів
оголошувалась перерва відповідно до
ст. 77 ГПК України.

В судові засідання 25.03.2014 року, 08.04.2014
року та 17.04.2014 року з`являлися
представники позивача та представник
відповідача та надавали усні пояснення
по справі.

В судові засідання 24.04.2014 року та 12.05.2014
року представник позивача не з`явився.
Про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином.

До суду через відділ документального
забезпечення від представника
відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому зазначено,
що рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, а тому
просили апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду без змін.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Позивачем при звернені із позовом до
суду, була надана копія договору
поставки № 144152 від 20.11.2012, укладеного
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»
та Приватним сільськогосподарським
підприємством «Поділля-агро».

З боку покупця договір підписаний
заступником директора з комерційних
питань Бевзом М.П., а з боку продавця -
директором ОСОБА_7(в подальшому-договір
1)

Відповідно до пункту 1.1. договору,
постачальник передає, а покупець
приймає й оплачує соняшник, що
відповідає по якості ДСТУ 7011:2009 та не
перевищує по якості показники,
визначені у пункті 2.5. даного договору,
у кількості 2000,00 тон (дві тисячі тон) +/-
5,00 % за вибором покупця, за ціною 5 140,00
грн. за одиницю товару на загальну суму
10280000 грн. +/- 5,00 %, у т.ч. ПДВ - 1713333,33 грн. +/-
5,00 %. Ціна товару визначена сторонами
договору є звичайною.

Згідно з пунктом 2.1. договору товар за
даним договором поставляється покупцю
партіями на умовах EXW франко-елеватор
ПрАТ «Корделівський ОМКЗ» (Міжнародні
правила тлумачення торгових термінів
«Інкотермс» у редакції 2000 року) за
адресою: Вінницька обл., Калинівський
р-н, с. Корделівка, вул. Київська, 1А.

Поставка всієї партії товару за даним
договором здійснюється в термін до
21.11.2012 року включно.

В пункті 2.3. договору сторони
передбачили перелік документів, які
надає постачальник покупцю разом з
товаром, серед яких: оригінал накладної
на товар, оригінал податкової
накладної на паперовому носії та копія
квитанції про прийняття податкової
накладної до Єдиного реєстру
податкових накладних. Постачальник
зобов'язується зареєструвати
податкову накладну у Єдиному
державному реєстрі податкових
накладних у термін, що не перевищує 15-ти
календарних днів, від дати її виписки,
але не пізніше останнього дня
календарного місяця. Складські
документи (складська
квитанція/складське свідоцтво), що
свідчать про переписання товару з
постачальника на покупця, оригінал
трьохстороннього акту
приймання-передачі, де сторона-1 -
відповідач, сторона-2 - ПрАТ
«Корделівський ОМКЗ», сторона-3 -
позивач. Оригінал чи копія документа,
що підтверджує якість товару (аналізна
карта).

Відповідно до пункту 2.4. договору право
власності на товар від постачальника
до покупця переходить з моменту
передачі товару покупцю на умовах
пункту 2.1. даного договору, та належного
оформлення складських документів, що
свідчать про переписання товару з
постачальника на покупця, та внесення
їх в реєстр складських документів на
зерно.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що
покупець здійснює оплату за товар у
формі безготівкового розрахунку
платіжним дорученням шляхом
зарахування коштів на поточний рахунок
постачальника.

Оплата за товар здійснюється покупцем
протягом 5-ти банківських днів з
моменту поставки відповідної партії
товару, після отримання на свою адресу
покупцем від постачальника
рахунку-фактури та документів,
вказаних у пунктах 2.3. та 8.7. даного
договору.

За твердженням позивача, відповідачу
поставлено соняшник в кількості 2000 тон
загальною вартістю 10280000 грн., що
підтверджується накладною № 86 від
20.11.2012 року, податковою накладною № 315/2
від 20.11.2012 року, актом
приймання-передачі від 20.11.2012 року та
складською квитанцією на зерно № 608 від
20.11.2012 року.

Крім того, в матеріалах справи наявна
копія договору поставки № 144152 від
20.11.2012 року, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ
ЕВОЛЮШН» та Приватним
сільськогосподарським підприємством
«Поділля-агро». З боку покупця даний
договір підписаний заступником
директора з комерційних питань Бевзом
М.П., а з боку продавця - директором
ОСОБА_7 ( в подальшому - договір 2)

Відповідно до пункту 1.1. договору,
постачальник передає, а покупець
приймає й оплачує соняшник, що
відповідає по якості ДСТУ 7011:2009 та не
перевищує по якості показники,
визначені у пункті 2.5. даного договору,
у кількості 2000 тон +/- 5,00 % за вибором
покупця, за ціною 4650 грн. за одиницю
товару на загальну суму 9300000 грн. +/- 5,00 %,
у т.ч. ПДВ - 1550000,00 грн. +/- 5,00 %. Ціна товару
визначена сторонами договору є
звичайною.

Згідно з пунктом 2.1. договору товар за
даним договором поставляється покупцю
партіями на умовах EXW франко-елеватор
ПрАТ «Корделівський ОМКЗ» (Міжнародні
правила тлумачення торгових термінів
«Інкотермс» у редакції 2000 року) за
адресою: Вінницька обл., Калинівський
р-н, с. Корделівка, вул. Київська, 1А.

Поставка всієї партії товару за даним
договором здійснюється в термін до
21.11.2012 року включно.

Відповідно до пункту 2.4. договору право
власності на товар від постачальника
до покупця переходить з моменту
передачі товару покупцю на умовах
пункту 2.1. даного договору, та належного
оформлення складських документів, що
свідчать про переписання товару з
постачальника на покупця, та внесення
їх в реєстр складських документів на
зерно.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що
покупець здійснює оплату за товар у
формі безготівкового розрахунку
платіжним дорученням шляхом
зарахування коштів на поточний рахунок
постачальника.

Оплата за товар здійснюється покупцем
протягом трьох банківських днів з
моменту поставки відповідної партії
товару, після отримання на свою адресу
покупцем від постачальника
рахунку-фактури та документів,
вказаних у пунктах 2.3. та 8.7. даного
договору.

Як зазначає позивач у своїй заяві,
відповідач не сплатив кошти за
поставлений соняшник в кількості 2000
тон у розмірі 10280000 грн. чим порушив
взяті на себе зобов`язання за договором
поставки.

До того ж, позивач вказує, що директор
Приватного сільськогосподарського
підприємства «Поділля-агро» ОСОБА_7 не
підписував договір поставки, копія
якого міститься у відповідача і
печаткою підприємства не скріплював, а
тому він має бути визнаний недійсним.

В поданій заяві про зміну предмета
позову, позивач зазначає, що договір
поставки, копія якого була поданим ним
разом з позовною заявою, також має бути
визнаний судом недійсним, оскільки він
був скріплений не печаткою
відповідача, що підтверджується
висновком судової почеркознавчої та
технічної експертизи документів.

З урахуванням вищевикладеного, позивач
просив суд визнати договір 1 та договір
2 недійсними та повернути поставлений
ним товар.

Відповідач у відзиві зазначає, що товар
за договором 2 ним отримано у повному
обсязі, що підтверджується видатковою
накладною № 86 від 20.11.2012 року,
податковою накладною № 315/2 від 20.11.2012
року, складською квитанцією № 608 від
20.11.2012 року та трьохстороннім актом
приймання-передачі від 20.11.2012 року.

За твердженням відповідача, на
підставі рахунку позивача, товар було
повністю оплачено у формі
безготівкового розрахунку платіжними
дорученнями, шляхом зарахування коштів
на поточний рахунок постачальника на
загальну суму 9300000 грн., що
підтверджується наступними платіжними
дорученнями: № 3956 від 21.11.2012 року в
розмірі 15000000 грн., № 6523 від 22.11.2012 року в
розмірі 3800000 грн., № 6524 від 22.11.2012 року в
розмірі 4000000 грн.

Згідно статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно статті 11 Цивільного
Кодексу України, виникли цивільні
права та обов'язки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товари у власність
покупця для виконання його
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
визначено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Оскільки, в обґрунтування своїх
позовних вимог позивач зазначив про те,
що ним не укладався договір 2, а
заперечення відповідача містили
твердження щодо недійсності договору 1,
судом першої інстанції було призначено
судову почеркознавчу та технічну
експертизу документів.

Відповідно до висновку експерта №
1204/1205/1209/13-21 від 17.10.2013 року, зазначено,
що підписи у договорі поставки № 144152
від 20.11.2012 року на суму 9300000 грн.,
видатковій накладній №86 від 20.11.2012 року
на суму 9300000,00 грн. в графах «Керівник»,
«Головний бухгалтер»,
«Відвантажив(ла)», договорі поставки
№144152 вії 20.11.2012 року на суму 9300000,00 грн. в
графах «Постачальник» та «Директор»,
видатковій накладній №86 від 20.11.2012 року
на суму 9300000,00 грн. в графах «Керівник»,
«Головний бухгалтер»,
«Відвантажив(ла)» - виконані не ОСОБА_7,
а іншою особою.

Підписи у договорі поставки №144152 від
20.11.2012 року на суму 10280000 грн. в графах
«Постачальник» та «Директор»);
видатковій накладній № 86 від 20.11.2012
року на суму 10280000 грн. в графах
«Керівник», «Ст. бухгалтер»,
«Відпустив»; трьохсторонньому акті
приймання передачі від 20.11.2012 року в
графі «Продавець»: трьохсторонньому
акті приймання передачі від 20.11.2012 року
в графі «Продавець» - виконані самим
ОСОБА_7.

На договорі поставки № 144152 від 20.11.2012
року на суму 9300000 грн. в графі
«Покупець» даного екземпляра
документа - підпис відсутній.

Підпис у видатковій накладній № 86 від
20.11.2012 року на суму 10280 000 грн. в графі
«Прийняв» виконаний ймовірно не
ОСОБА_6, а іншою особою.

Відтиск печатки від імені Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ
ЕВОЛЮШН» у договорі поставки №144152 від
20.11.2012 року на суму 10280000 грн. в графі
«Заступник директора з комерційних
питань по закупівлі» - виконаний не
печаткою товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»,
зразки відтиску якої надані для
порівняльного дослідження, а іншою
печаткою.

Відтиск печатки від імені Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ
ЕВОЛЮШН» у договорі поставки №144152 від
20.11.2012 року на суму 10280000 грн. в графі
«Заступник директора з комерційних
питань по закупівлі» - виконаний не
печаткою товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»
зразки відтиску якої надані для
порівняльного дослідження, а іншою
печаткою.

Згідно з пунктами 1-2 статті 180
Господарського кодексу України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 203
Цивільного кодексу України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Пунктом 2 статті 207 Цивільного кодексу
України, визначено, що правочин,
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Згідно з пунктом 2.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29.05.2013 року, вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом першої інстанції в оскаржуваному
рішенні зазначено, що матеріали справи
не міститься належних та допустимих
доказів того, що оспорюваний договір 1
підписано саме Бевзом М.П. (заступником
директора з комерційних питань по
закупівлі), натомість у висновку
експерт зазначає про те, що вирішити
питання, чи Бевзом М.П. виконані підписи
на оспорюваному договорі 1, не
вбачається за можливе, а в частині
проставленої печатки на оспорюваному
договорі 1, експерт дійшов однозначного
висновку, що вона не належить
відповідачу.

Також, матеріали справи не містять
належних та допустимих доказів, що
оспорюваний договір 2 підписано саме
ОСОБА_7 (директором), натомість у
висновку експерт зазначає, що підписи
на оспорюваному договорі 2 виконані не
ОСОБА_7, а щодо проставленої печатки на
оспорюваному договорі 2, то експерт
дійшов однозначного висновку, що вона
не належить Приватному
сільськогосподарському підприємству
«Поділля-агро».

Таким чином, приймаючи до уваги
вищенаведені обставини справи та норми
чинного законодавства, враховуючи
висновки експерта про те, що договір 1
не скріплений печаткою Товариством з
обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ
ЕВОЛЮШН», а договір 2 не підписаний
уповноваженою особою Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Поділля-агро» та не скріплений його
печаткою, Господарський суд м. Києва
правомірно знайшов підстави для
визнання вказаних договорів
недійсними.

А отже висновок суду першої інстанції,
що заявлені позовні вимоги щодо
визнання договору 1 та договору 2
недійсними є законними,
обґрунтованими, підтверджені
належними доказами, та підлягають
задоволенню є правомірним та колегія
суддів погоджується з ним.

Крім того, позивач заявляв вимогу про
зобов'язання відповідача передати на
користь Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Поділля-агро» соняшник нестандартний
в кількості 2 000 тон, ДСТУ 7011:2009,
вологістю 7,7 %, сміттєвою домішкою 3 %,
який був поставлений на виконання
договору 1. Тобто, застосувати
односторонню реституцію у зв'язку з
визнанням недійсним договору 1.

Суд першої інстанції, постановляючи
оскаржуване рішення, задовольнив дану
вимогу позивача та зобов`язав
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»
передати Приватному
сільськогосподарському підприємству
«Поділля-агро» соняшник нестандартний
в кількості 2000, ДСТУ 7011:2009, вологістю 7,7
%, сміттєвою домішкою 3 %.

Проте колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
вважає його необґрунтованим, виходячи
з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем поставлено відповідачу
соняшник нестандартний в кількості 2000
тон, ДСТУ 7011:2009, вологістю 7,7 %, сміттєвою
домішкою 3 %, факт отримання якого
підтверджується відповідачем.

Жодних заперечень щодо поставки товару
неналежної якості при отриманні цього
товару відповідачем не подавалось.
Доказів протилежного суду не надано.

Згідно зі статтею 236 Цивільного кодексу
України правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення.

В силу статті 216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною.

Реституція, як спосіб захисту
цивільного права застосовується лише в
разі наявності між сторонами
укладеного договору, який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину.

У разі визнання недійсним
зобов'язання кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні
все одержане за зобов'язанням, а за
неможливості повернути одержане в
натурі - відшкодувати його вартість
грошима, якщо інші наслідки
недійсності зобов'язання не
передбачені законом (частина 2 статті 208
Господарського кодексу України).

Тобто нормами чинного законодавства
України передбачена двостороння
реституція, в той час, як позивач
просив, а суд першої інстанції
всупереч чинному законодавству,
застосував односторонню реституцію на
користь позивача.

До того ж, відповідно до умов договору
поставки позивачем відповідачу
передавалося насіння соняшнику
нестандартного рік збирання врожаю-2012
тобто товар, визначений
індивідуальними ознаками, наділений
тільки йому властивими ознаками, а з
пояснень представника відповідача
вбачається, що вказане насіння
соняшнику в кількості 2000 тон, ДСТУ
7011:2009, вологістю 7,7 %, сміттєвою домішкою
3 %, було вивезено відповідачем як
власником з елеватора «ПАТ
«Корделівський ОМКЗ» та перероблено в
олію.

Факт відсутності насіння соняшника, що
передавалося позивачем відповідачу,
відповідно до оспорюваних правочинів,
не заперечується й позивачем.

Тобто, на даний час відсутнє фізично
той товар, повернення якого вимагає
позивач, а передати таке саме
відповідач не має змоги бо, як вже
зазначалося, це товар з
індивідуальними, притаманними лише
йому ознаками та властивостями.

Отже, відповідно, до норм ЦК України, в
разі неможливості повернути одержане в
натурі сторона має відшкодувати його
вартість грошима.

Проте, така вимога позивачем не
заявлялася при зверненні до суду
першої інстанції із позовом про
визнання недійсним договорів.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що неможливе в
даному випадку й визначити, відповідно
до наявних в матеріалах справи копії
договорів поставки, суму, яка має бути
повернута за отриманий соняшник,
оскільки як вбачається з текстів
вказаних договорів від 20.11.2012 року
сторони, Приватне
сільськогосподарське підприємство
«Поділля-агро» та Товариство з
обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ
ЕВОЛЮШН» мали волевиявлення на
здійснення купівлі-продажу насіння
соняшнику, проте не досягли згоди щодо
істотної умови договору, а саме-ціни.

Даний факт підтверджується наявністю
двох ідентичних договорів поставки №
144152 від 20.11.2012 року з різницею лише в
ціні поставленого товару, а саме, в
договорі позивача ціна зазначена як
10280000 грн., а договір відповідача
містить ціну - 9300000 грн.

Представники сторін не заперечували в
судових засіданнях стосовно того, що
передача насіння соняшника відбулася,
проте, враховуючи те, що сторонами при
визначені істотних умов договору
поставки насіння соняшника не було
досягнуто домовленості щодо ціни
такого товару, не можна вважати
передачу насіння соняшника в кількості
2000 тон, ДСТУ 7011:2009, вологістю 7,7 %,
сміттєвою домішкою 3 %, здійснені на
виконання умов саме договору від 20.112012
року, що свою чергу також робить
неможливим застосування реституції, на
підставі визнання недійсними договору
1 та договору 2 поставки насіння
соняшника.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення Господарського
суду м. Києва від 19.12.2013 року у справі №
5011-57/17996-2012 підлягає зміні.

Позивач, при зверненні до суду першої
інстанції із позовом, зазначив в ньому
ціну позову 10280000 грн.

Відповідно до цього ним був сплачений
судовий збір в загальному розмірі 65453
грн. та із заявою про зміну предмету
позову був сплачений судовий збір за
вимогу немайнового характеру (визнання
недійсним договорів поставки) в
розмірі 1147 грн.

Проте, у відповідності до підпунктів 1,2
пункту 2 частини 2 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» від 08.07.2011
року, що набрав чинності 01.11.2011 року, за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, позовної заяви
немайнового характеру 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати
станом на 01.01.2013року (на час звернення
із позовом до суду) складав 1147 грн.

Тобто, відповідач в даному випадку
повинен був сплатити мито за позовну
вимогу майнового характеру 68820 грн., в
той час як ним було сплачено лише 65453
грн.

Отже, з позивача, враховуючи норми
чинного законодавства України
потрібно стягнути недоплачену суму за
вимогу майнового характеру в розмірі
3367 грн.

Відповідно до ч.5 ст. 49 ГПК України, суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов`язані з розглядом справи при
частковому задоволенні позову на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог

Відповідно до викладеного, керуючись
ст. 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, ч.1 ст. 104, ст. 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ
ЕВОЛЮШН» - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 року по справі №
5011-57/17996-2012 - змінити. Викласти
резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним договір поставки №
144152 від 20.11.2012 року, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»
(03035, м. Київ, вул. Кудряшова, буд. 20, ) та Приватним
сільськогосподарським підприємством
«Поділля-агро» (22353, Вінницька обл.,
Літинський р-н, с. Бірків, вул.
Гагаріна. буд. 1 А, ) з
такими істотними умовами як
визначення ціни за одиницю товару в
розмірі 5140 (п'ять тисяч сто сорок) грн. 00
коп. на загальну суму 10 280 000 (десять
мільйонів двісті вісімдесят тисяч) грн.
00 коп.; зазначенням терміну оплату
товару покупцем - п'ять банківських
днів з моменту поставки відповідної
партії товару, після отримання на свою
адресу покупцем від постачальника
рахунку-фактури та документів,
вказаних у пунктах 2.3. та 8.7. даного
договору; зазначенням розрахункового
рахунку Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Поділля-агро» 5 у АТ «Райффайзен
банк Аваль» м. Київ, МФО 380805.

Визнати недійсним договір поставки №
144152 від 20.11.2012 року, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»
(03035, м. Київ, вул. Кудряшова, буд. 20, ) та Приватним
сільськогосподарським підприємством
«Поділля-агро» (22353, Вінницька обл.,
Літинський р-н, с. Бірків, вул. Гагаріна.
буд. 1 А, ) з такими
істотними умовами як визначення ціни
за одиницю товару у розмірі 4650 (чотири
тисячі шістсот п'ятдесят) грн. 00 коп. на
загальну суму 9 300 000 (дев'ять мільйонів
триста тисяч) грн. 00 коп.; зазначенням
терміну оплату товару покупцем - три
банківських дні з моменту поставки
відповідної партії товару, після
отримання на свою адресу покупцем від
постачальника рахунку-фактури та
документів, вказаних у пунктах 2.3. та 8.7.
даного договору; зазначенням
розрахункового рахунку Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Поділля-агро» 2 у АТ «Райффайзен
банк Аваль» м. Київ, МФО 380805.

В задоволенні вимоги Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Поділля-агро» до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ
ЕВОЛЮШН» про зобов`язання повернення
насіння соняшнику в кількості 2000 тон,
ДСТУ 7011:2009, вологістю 7,7 %, сміттєвою
домішкою 3 % - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»
(03035, м. Київ, вул. Кудряшова, буд. 20, ) на користь Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Поділля-агро» (22353, Вінницька обл.,
Літинський р-н, с. Бірків, вул. Гагаріна.
буд. 1 А, ) судовий збір за
подання позову в розмірі 1147 грн.

Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Поділля-агро» в дохід Державного
бюджету України недоплачену суму
судового збору за подання позову до
суду в розмірі 3367 грн."

Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Поділля-агро» (22353, Вінницька обл.,
Літинський р-н, с. Бірків, вул. Гагаріна.
буд. 1 А, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН»
(03035, м. Київ, вул. Кудряшова, буд. 20, ) судовий збір за подання
апеляційної скарги в розмірі 36540 грн.

Видати судовий наказ. Видачу наказу
доручити Господарському суду міста
Києва

Матеріали справи № 5011-57/17996-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов