ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" травня 2014 р. Справа № 903/1042/13

Суддя Слупко В.Л., розглянувши заяву
ПАТ "ВіЕс Банк"

про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Волинської області у справі
№903/1042/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "ВіЕс Банк"

до відповідача: підприємця ОСОБА_1

про визнання недійсним договору
оренди нежитлового приміщення

За участю представників сторін:

від ПАТ "ВіЕс Банк": Солтис Б.М.
довір.№1196/0659/02 від 21.05.2012р.

від підприємця ОСОБА_1: ОСОБА_3 довір. б/н
від 18.07.2012р.

ОСОБА_4
довір. б/н від 03.12.2013р.

Встановив: 17.03.2014р. до господарського
суду Волинської області від
ПАТ"ВіЕс Банк" надійшла заява про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Волинської області від 18.12.2013р.
яким було відмовлено в позові "ВіЕс
Банк" до підприємця ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору оренди нежитлового
приміщення, яке знаходиться у АДРЕСА_1

В обгрунтування поданої заяви Банк
посилається на те, що в рішенні
господарського суду Волинської
області від 18.12.2013р. та постанові
Рівненського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014р.
місцевий господарський суд та суд
апеляційної інстанції зазначили,
зокрема, що на момент укладення
спірного правочину об'єкт оренди
(приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1) мав статус нежитлового
приміщення та був введений у
експлуатацію, тому цей правочин не
порушував вимог ст.ст. 203, 215, 230 ЦК
України, а відповідні доводи позивача
спростовуються наявними в справі
матеріалами, зокрема рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 19.03.2008 по справі №2-2961/08,
Витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно №19411733 від 04.07.2008р. та
Актом готовності об'єкта до
експлуатації від 23.06.2008, копію якого
представив представник відповідача
29.01.2014 на етапі розгляду справи в суді
апеляційної інстанції. Оцінюючи такий
доказ по справі як Акт готовності
об'єкта до експлуатації від 23.06.08, суд
виходив з припущення, що зазначений
доказ є належним та допустимим у
розумінні ст. 34 ГПК України. Зазначений
Акт готовності об'єкта до експлуатації
від 23.06.08, за висновком суду апеляційної
інстанції, є доказом прийняття в
експлуатацію нежитлового приміщення
офісу, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Судовим рішенням по справі
встановлено фактичні обставини, згідно
з якими нежитлове приміщення - офіс за
адресою: АДРЕСА_1 є прийнятим в
експлуатацію.

В поданій заяві ПАТ"ВіЕс Банк" зазначає,
що на момент розгляду справи судом
позивачу не було відомо ні про
наявність Акту готовності об'єкта до
експлуатації від 23.06.2008, ні про
обставини складання і підписання
даного Акту, ні про обставини прийняття
до експлуатації нежитлового
приміщення - офісу за адресою: АДРЕСА_1
Після винесення Рівненським
апеляційним господарським судом
постанови від 29.01.2014р. Банк звернувся з
письмовими запитами і скаргами до
органів, організацій та установ, які
згідно з чинним станом на 23.06.2008
законодавством України відповідали за
прийняття до експлуатації завершеного
будівництвом об'єкту нерухомого
майна - приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
стосовно з'ясування обставин складання
Акту готовності об'єкта до
експлуатації від 23.06.2008 та стосовно
з'ясування обставин прийняття в
експлуатацію на підставі Акту
готовності об'єкта до експлуатації від
23.06.2008р. приміщення за адресою : АДРЕСА_1

На свої запити і скарги позивач отримав
письмові відповіді виконавчого
комітету Луцької міської ради від
19.02.2014р. №1.1-34/915 (отримано позивачем
поштою 21.02.2014), тариторіального
управління Держгірпромнагляду у
Волинськії області від 13.02.2014р. №154/01-13
(отримано позивачем поштою 19.12.2014р.),
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області від 14.02.2014р.
№488/01-10(отримано позивачем поштою
18.02.2014р.), з яких вбачається наявність
нових фактичних даних, про які позивачу
не було відомо на час розгляду справи,
але які існували на час розгляду справи
судом та які є істотними для справи,
позаяк спростовують покладений в
основу судового рішення факт введення
в експлуатацію нежитлового приміщення
- офісу по АДРЕСА_1

По суті заяви нововиявленою обставиною
позивач вважає факт невведення в
експлуатацію орендованого ним
приміщення по спірному договору, що
підтверджує отриманими відповідями
від запитуваних органів.

Підприємець ОСОБА_1 у наданих суду
запереченнях, а також її представники в
судовому засіданні в задоволенні заяви
Банку просять відмовити, мотивуючи тим,
що доводи позивача про відсутність на
момент укладення договору оренди акта
введення в експлуатацію нежитлового
приміщення не є нововиявленою
обставиною для перегляду рішення ,
оскільки:

1.Наявність чи відсутність акту
введення приміщення в експлуатацію не
було підставою пред'явленого позову.
Зокрема, в позовній заяві відсутні
будь-які посилання на акт введення в
експлуатацію предмета оренди, а тому
суд позбавлений можливості покласти в
основу свого рішення такі посилання.

2.Обставини щодо введення в
експлуатацію приміщення не
спростовують факти, які покладено в
основу судового рішення. Зокрема,
рішення грунтується на тих обставинах,
що приміщення зареєстроване в реєстрі
прав на нерухоме майно та прийняте
позивачем по акту приймання передачі.
Заява про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами не
спростовує таких фактів.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов висновку, що заява
ПАТ "ВіЕс Банк" задоволенню не підлягає
з огляду на нижченаведене:

Відповідно до ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправильний
висновок експерта, завідомо
неправильний переклад, фальшивість
документів або речових доказів, що
потягли за собою ухвалення незаконного
або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Пленум Вищого Господарського суду
України в постанові від 26.12.2011р. №17 "Про
деякі питання практики перегляду
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" зазначив,
що до нововиявлених обставин
відносяться матеріально-правові факти,
на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші факти,
які мають значення для правильного
вирішення спору або розгляду справи
про банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є,
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи. Необхідно
чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції в мотивувальній частині
рішення від 18.12.2013р. зіслався не те, що
на момент укладення спірного договору
оренди існувало рішення Луцького
міськрайонного суду від 19.03.2008р., яким
за ОСОБА_1 було визнано право власності
на нежитлове приміщення, право
власності як на нежитлове приміщення
було зареєстроване в ОБТІ та на
зазначені докази є посилання в
договорі оренди нежитлового
приміщення. В рішенні господарського
суду Волинської області від 18.12.2013р.
відсутнє посилання на те, що на момент
укладення спірного договору оренди
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 було
введено в експлуатацію, а тому таке
твердження в заяві ПАТ"ВіЕс Банк" не
відповідає дійсності.

Із матеріалів справи, а також із заяви
позивача про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
суду вбачається, що підприємець ОСОБА_1
акт готовності об'єкта до експлуатації
від 23.06.2008р. надала саме до Рівненського
апеляційного господарського суду,
оцінку якому надавав саме апеляційний
суд. Крім того, справа переглядалась
також в касаційній інстанції, саме в
касаційній скарзі ПАТ"ВіЕс Банк"
посилався на обставини, які вважає
нововиявленими по даній заяві.

Пленум Вищого господарського суду
України в постанові № 17 від 26.12.2011р.
зазначив, що не можуть визнаватися
нововиявленими обставинами, на які
посилався учасник судового процесу в
своїх поясненнях в суді будь-якої з
інстанцій, або які могли бути
встановлені судом в разі виконання
вимог процесуального закону, зокрема
ст.38 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст.112, 113, 114 Господарського
процесуального кодексу України,

господарський суд,-

ухвалив:

Рішення господарського суду
Волинської області від 18.12.2013р. у справі
№903/1042/13 залишити без змін.

Суддя
В. Л. Слупко