КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2014 р. Справа№ 5011-49/217-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Доманської М.Л.

Шипка В.В.

при секретарі судового засідання:
Атарщіковій А.М.

за участю представників сторін:

від ініціюючого кредитора: ОСОБА_2 -
довіреність № 579 від 12.12.2013р.

від боржника: Філатова А.М.- довіреність
б/н від 14.01.2014р.

арбітражний керуючий Дяченко С.В.: не
з'явився

від ПАТ КБ „Приватбанк": Муравський В.В.
- довіреність № 1450-О від 18.05.2013р.

від ОСОБА_6: ОСОБА_2 - довіреність № 578
від 12.12.2013р.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Бізнес-Інтелект" на
ухвалу господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 року

по справі № 5011-49/217-2012 (суддя
Омельченко Л.В.)

за заявою ОСОБА_7

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізнес-Інтелект"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 року у справі
№5011-49/217-2012 за заявою ОСОБА_7 про
банкрутство ТОВ „Бізнес-Інтелект"
визнано ПАТ КБ „Приватбанк" кредитором
ТОВ „Бізнес - Інтелект", вимоги якого
підлягають окремому внесенню до
реєстру вимог кредиторів на суму 3 714
934,01 грн. вимог першої черги, з яких 713
861,01 грн. заборгованість та 1 073,00 грн.
судові витрати у справі про
банкрутство; вважаються погашеними
решта грошових вимог, заявлених ПАТ КБ
„Приватбанк"; зобов'язано розпорядника
майна ТОВ „Бізнес-Інтелект"
арбітражного керуючого Дяченка С.В.
внести до реєстру вимог кредиторів
окремо грошові вимоги ПАТ КБ
„Приватбанк", які забезпечені заставою
майна боржника на суму 3 713 861,01 грн. та
внести окремо до реєстру вимог
кредиторів відомості про майно
боржника, що перебуває у заставі банку,
а також подати до суду уточнений реєстр
вимог кредиторів з урахуванням вимог
даної ухвали.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою
місцевого господарського суду, ТОВ
„Бізнес-Інтелект" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу в частині визнання
ПАТ КБ „Приватбанк" кредитором ТОВ
„Бізнес-Інтелект", вимоги якого
підлягають окремому внесенню до
реєстру вимог кредиторів на суму 3 714
934,01 грн. та прийняти нове рішення, яким
у задоволенні заяви ПАТ КБ
„Приватбанк" про визнання кредитором
ТОВ "Бізнес-Інтелект" відмовити
повністю, посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

ПАТ КБ „Приватбанк" у своєму відзиві на
апеляційну скаргу просить суд
апеляційну скаргу ТОВ
„Бізнес-Інтелект" залишити без
задоволення, а ухвалу господарського
суду міста Києва від 05.02.2014 року - без
змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.03.2014 року
апеляційну скаргу ТОВ
„Бізнес-Інтелект" прийнято до
провадження колегією суддів у складі:
головуючий суддя Гарник Л.Л., судді:
Доманська М.Л., Остапенко О.М. та
призначено судове засідання на 26.03.2014
року за участю повноважних
представників учасників провадження у
справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.03.2014 року у
справі № 5011-49/217-2012 задоволено заяву про
самовідвід головуючого судді Гарник
Л.Л.

Згідно розпорядження Заступника
Голови Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 року,
відповідно до розпорядження керівника
апарату суду від 31.03.2013 року № 02-15/41 щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справ між суддями, для
розгляду апеляційної скарги ТОВ
„Бізнес-Інтелект" по справі № 5011-49/217-2012
сформовано колегією суддів у складі:
головуючий суддя - Остапенко О.М., судді
- Разіна Т.І., Сотніков С.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 року
вищевказаною колегією суддів
апеляційну скаргу ТОВ "Бізнес-Інтелект"
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 16.04.2014 року за участю
повноважних представників учасників
провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014 року
продовжено строк розгляду справи на 15
днів та відкладено розгляд справи на
29.04.2014 року.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
28.04.2014 року у зв'язку з перебуванням
суддів Разіної Т.І., Сотникова С.В. у
відпустці для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Остапенко О.М., судді:
Доманська М.Л., Шипко В.В.

Арбітражний керуючий Дяченко С.В. в
судове засідання, яке відбулося 29.04.2014
року, не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив. Про час, дату та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Представник боржника в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити,
скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 05.02.2014 року в частині
визнання ПАТ КБ „Приватбанк"
кредитором ТОВ „Бізнес-Інтелект",
вимоги якого підлягають окремому
внесенню до реєстру вимог кредиторів
на суму 3 714 934,01 грн. та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ
КБ "Приватбанк" про визнання кредитором
ТОВ „Бізнес-Інтелект" відмовити
повністю.

Представник ПАТ КБ „Приватбанк" в
судовому засіданні проти вимог ТОВ
„Бізнес-Інтелект", викладених в
апеляційній скарзі, заперечував,
просив залишити її без задоволення, а
ухвалу господарського суду міста Києва
від 05.02.2014 року - без змін.

Представник ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги ТОВ „Бізнес-Інтелект"
підтримала, просила її задовольнити,
скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 05.02.2014 року в частині
визнання ПАТ КБ „Приватбанк"
кредитором ТОВ „Бізнес-Інтелект" та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні заяви ПАТ КБ "Приватбанк"
про визнання кредитором ТОВ
„Бізнес-Інтелект" відмовити повністю.

У судовому засіданні, яке відбулось
29.04.2014 року, було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови
Київського апеляційного
господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства та заслухавши
пояснення присутніх представників
учасників провадження у справі,
колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що у задоволенні апеляційної скарги
ТОВ „Бізнес-Інтелект" слід відмовити, а
ухвалу господарського суду міста Києва
від 05.02.2014 року - залишити без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон).

Як вбачається із матеріалів справи, у
січні 2012 року ОСОБА_7 звернулася до суду
із заявою про порушення провадження у
справі про банкрутство ТОВ
„Бізнес-Інтелект".

Провадження у справі за вказаною
заявою було порушено ухвалою
господарського суду міста Києва від
06.01.2012 року.

Ухвала підготовчого засідання у справі
про банкрутство ТОВ „Бізнес-Інтелект"
була винесена 01.02.2012 року.

Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство ТОВ
„Бізнес-Інтелект" було опубліковано у
газеті „Голос України" від 14.02.2012 року
№ 28 (5278).

Ухвалою попереднього засідання від
25.04.2012 року кредиторами боржника були
визнані ОСОБА_7 суму 40 855,35 грн. та ОСОБА_6
на суму 1 362 113,00 грн.

Надалі судом було отримано заяву ПАТ КБ
„Приватбанк" про визнання кредитором
на загальну суму 970 660,69 Євро та 968 227,27
Євро.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.11.2012 року, залишеною без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
03.04.2013 року, ПАТ КБ „Приватбанк" було
відмовлено у визнанні кредитором ТОВ
„Бізнес-Інтелект" повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.10.2013 року ухвалу
господарського суду міста Києва від
26.11.2012 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.04.2013 року було скасовано, справу №
5011-49/217-2012 передано на новий розгляд.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції під час нового розгляду, що
07.07.2012 року ПАТ КБ „Приватбанк" подало
до суду заяву про включення його до
реєстру вимог кредиторів. Згідно з
прохальною частиною даної заяви ПАТ КБ
„Приватбанк" просив суд визнати його
кредитором боржника з вимогами, які
забезпечені заставою майна на загальну
суму 968 227,27 євро (розраховано станом на
20.06.2012 року), що еквівалентно 10 505 265,88
грн., а саме:

- 153 447,00 євро - поточна заборгованість за
кредитом,

- 357 293,00 євро - прострочена
заборгованість за кредитом,

- 3 420,70 євро і 284 670,21 євро -
заборгованість зі сплати відсотків,

- 169 396,36 євро - пеня.

Також, ПАТ КБ „Приватбанк" просив
зобов'язати розпорядника майна внести
такі вимоги, які забезпечені заставою
майна, окремо до реєстру вимог
кредиторів та зобов'язати внести
окремо до реєстру вимог кредиторів
відомості про майно боржника, яке є
предметом застави згідно з державним
реєстром застав.

Відповідно до зазначеної заяви та
приєднаних до неї документів, заявлені
вимоги виникли з кредитного договору №
LВВ-17 від 11.08.2008 року та забезпечені
заставою майна боржника відповідно до
договору застави майна від 23.02.2009 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.08.2008 року між ЗАТ КБ „Приватбанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
„Приватбанк" (позикодавець) та ТОВ
„Бізнес-Інтелект" (позичальник) було
укладено кредитний договір № LВВ-17
(надалі - кредитний договір) з надання
кредиту у вигляді невідновлювальної
кредитної лінії з лімітом кредитування
у сумі 511 490,00 Євро, зі сплатою відсотків,
винагороди і відшкодуванням витрат
банку.

Графік погашення кредиту між вказаними
сторонами був погоджений у додатку № 1
до кредитного договору.

Також, 11.08.2008 року між ЗАТ КБ
„Приватбанк", правонаступником якого є
ПАТ КБ „Приватбанк" (комісіонер) та ТОВ
„Бізнес-Інтелект" (комітент) було
укладено кредитний договір комісії №
1108/4730/ІМРА (надалі - договір комісії), за
умови якого комітент доручає, а
комісіонер приймає на себе
зобов'язання за плату від свого імені і
за рахунок комітента відкрити на
користь Firma „Heidelberger Druckmashinen AG"
(бенефіціар) відкличний документарний
акредитив відповідно до заяви про
відкриття акредитива № 1108/4730/ІМРА від
11.08.2008 року, підписаної з боку
комітента, що є невід'ємною частиною
цього договору.

Графік погашення кредиту між вказаними
сторонами був погоджений у додатку № 1
до договору комісії.

23.02.2009 року між ЗАТ КБ „Приватбанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
„Приватбанк" (заставодержатель) та ТОВ
„Бізнес-Інтелект" (заставодавець) було
укладено нотаріально посвідчений
договір застави майна (надалі - договір
застави) задля забезпечення виконання
позичальником зобов'язань, що
випливають з кредитного договору щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом, сплати
винагороди, пені і штрафу, а також
зобов'язань, що випливають з договору
комісії зі сплати комісії за
зобов'язаннями по акредитиву, за
здійснення платежів по акредитиву та
негайне перерахування коштів
необхідних для цього коштів зі сплатою
комісій інших банків, погашення витрат
на купівлю валюти у передбачених
договором випадках, сплати інших
комісій.

Згідно з п. 3 договору застави,
максимальний розмір вимоги, яка
забезпечується за цим договором,
складає 3 713 861,01 грн.

У п. 4 договору застави сторони
погодили, що заставою за цим договором
також забезпечуються вимоги
заставодержателя щодо відшкодування
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги кредитора за договором і
звернення стягнення на предмет
застави, витрат на утримання і
збереження предмету застави, витрат на
страхування предмету застави, що
зроблені заставодержателем, збитків,
завданих порушенням заставодавцем
умов цього договору, збитків, завданих
порушенням позичальником зобов'язань
за кредитним договором, витрат по
реєстрації предмету застави в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна і внесенню змін дот реєстру,
витрат по нотаріальному посвідченню
договору, штрафних санкцій.

Відповідно до п. 6 договору застави в
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором та
заставодавцем зобов'язань за цим
договором, заставодавець надав у
заставу наступне майно (предмет
застави) - Heidelberg Printmaster 74 - чотирьох
фарбову офсетну машину 53*74 см., модель
РМ 74-4 з приналежностями, виробництва
Німеччина у кількості 1 шт., інвентарний
номер 172, серійний номер 7481.

У п. 9 договору застави сторони
визначили, що вартість предмету
застави складає 3 713 861,01 грн.

В матеріалах справи наявні розрахунок
кредиторських вимог ПАТ КБ
„Приватбанк" та докази виконання
належним чином останнім своїх
зобов'язань за договорами, що
укладалися з боржником .

При цьому, заперечень по суті
розрахованих сум від боржника до суду
не надходило, так само як і заперечень
щодо фактів неналежного виконання
грошових зобов'язань та прострочення
за кредитним договором і за договором
комісії.

З огляду на вищенаведене, місцевим
господарським судом вірно встановлено,
що ТОВ „Бізнес-Інтелект" порушило
грошові зобов'язання та допустило
невиконання та несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань перед ПАТ КБ
„Приватбанк" та загальний розмір
прострочення боржника станом на 25.06.2012
року становить 970 660,69 євро, що
еквівалентно 9 570 714,41 грн., а саме:

1) за кредитним договором № LВВ-17 від
11.08.2008 року:

- 204 596,00 євро - поточна заборгованість за
кредитом,

- 306 144,00 євро - прострочена
заборгованість за кредитом,

- 5 617,34 євро і 236 079,20 євро -
заборгованість зі сплати відсотків,

- 128 152,36 євро - пеня;

2) за договором комісії № 1108/4730/ІМРА від
11.08.2008 року:

- 18 741,55 євро - заборгованість за
кредитом,

- 25 426,10 євро - заборгованість зі сплати
відсотків,

- 45 904,14 євро - пеня.

Як слідує з Глави 49 Цивільного кодексу
України застава - є одним з видів
забезпечення виконання зобов'язань, до
яких відповідно до чинного
законодавства належать неустойка,
порука, гарантія, притримання і
завдаток. У свою чергу, іпотека - це вид
застави нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи, а заклад - застава
рухомого майна, що передається у
володіння заставодержателя або за його
наказом - у володіння третій особи.

Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 577 ЦК України
застава рухомого майна може бути
зареєстрована на підставі заяви
заставодержателя або заставодавця з
внесенням запису до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна.

Моментом реєстрації застави є дата та
час внесення відповідного запису до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

За приписами ст. 12 ЗУ „Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" у разі відсутності
реєстрації обтяження таке обтяження
зберігає чинність у відносинах між
боржником і обтяжувачем.

Спеціальним нормативним актом -
Законом України „Про заставу"
встановлено, що в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Згідно ст. 16 Закону України „Про
заставу" право застави виникає з
моменту укладення договору застави, а в
разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

Реєстрація застави не пов'язується з
моментом виникнення права застави та
не впливає на чинність договору
застави.

Відповідно до абз. 3 ч. 6 ст. 14 Закону (в
редакції, що діяла до прийняття Закону
України від 22 грудня 2011 року N 4212-VI, який
набрав чинності 19.01.2013 року)
розпорядник майна зобов'язаний окремо
внести до реєстру вимоги кредиторів,
які забезпечені заставою майна
боржника, згідно з їх заявами, а за їх
відсутності, - згідно з даними обліку
боржника, а також внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

До заяви про включення до реєстру вимог
кредиторів на суму 968 227,27 євро, що
еквівалентно 10 505 265,88 грн., ПАТ КБ
„Приватбанк" було подано витяг з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна станом на 20.06.2012 року про
реєстрацію 20.06.2012 року відомостей про
приватне обтяження.

При цьому, з матеріалів справи
вбачається, що боржник та кредитор
ОСОБА_6, який є засновником, керівником
ТОВ „Бізнес-Інтелект" та його майновим
поручителем перед ПАТ КБ „Приватбанк"
не повідомили суд про наявність у
підприємства майна, що перебуває у
заставі банку.

Відомості про майно боржника, що
перебуває в обтяженні та про осіб,
перед якими у боржника є невиконані
грошові зобов'язання, забезпечені
заставою майна підприємства, до
реєстру вимог кредиторів окремо
включені не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, протягом тридцяти днів
від дня опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, або не заявлені взагалі,
- не розглядаються і вважаються
погашеними, про що господарський суд
зазначає в ухвалі, якою затверджує
реєстр вимог кредиторів. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає.

З аналізу приписів ч. 1, ч. 2 та ч. 6 ст. 14
Закону слідує, що законодавець не
встановив беззаперечного обов'язку для
кредиторів, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника, подавати до
суду у тридцятиденнй строк від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство заяви з грошовими вимогами
до боржника, так само як і для осіб,
перед якими боржник не має грошових
зобов'язань, але які є
заставодержателями його майна в силу
грошових зобов'язань третіх сторін.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на
наведені вище норми законодавства
вірним є висновок місцевого
господарського суду, що кредиторські
заяви ПАТ КБ „Приватбанк" за своєю
правовою природою складаються з
грошових вимог, що забезпеченні
заставою майна боржника в межах
погодженої сторонами вартості
предмету застави та погодженого
сторонами максимального розміру
вимоги, яка забезпечується, що
становить 3 713 861,01 грн., а також з
грошових вимог, що не охоплюються
вказаною вартістю і розміром, які слід
вважати конкурсними кредиторськими
вимогами, строк для пред'явлення яких
ПАТ КБ „Приватбанк" пропустив.

Відповідно до ст. 31 Закону вимоги,
забезпечені заставою відносяться до
вимог першої черги.

Пунктом 47 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009 року № 15 „Про
судову практику в справах про
банкрутство" роз'яснено, що за змістом
абзацу другого частини шостої статті 14
Закону кредитори, вимоги яких
забезпечено заставою майна боржника,
мають право подавати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника після порушення провадження у
справі про банкрутство. Однак вимоги
цієї категорії кредиторів незалежно
від їх звернення із заявою
встановлюються розпорядником майна
згідно з даними обліку боржника, а
також за даними державного реєстру
застав.

Таким чином, п. 2 ст. 14 Закону не
поширюється на дані правовідносини,
оскільки кредиторські вимоги, які
забезпечені заставою майна боржника,
підлягають внесенню до реєстру вимог
кредиторів першої черги незалежно від
строку подання цим кредитором заяви з
вимогами до боржника і є реалізацією
права заставодержателя на задоволення
своїх вимог з грошового зобов'язання.

За таких обставин, заява ПАТ КБ
„Приватбанк" від 07.07.2012 року про
включення його до реєстру вимог
кредиторів підлягає частковому
задоволенню в межах погодженої
сторонами вартості предмету застави та
максимального розміру вимоги, яка
забезпечується заставою, в розмірі 3 713
861,01 грн., тоді як решта суми
кредиторських вимог ПАТ КБ
„Приватбанк" вважається погашеною в
порядку ч. 2 ст. 14 Закону.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції, що вимоги ПАТ КБ
„Приватбанк" підлягають окремому
внесенню до реєстру вимог кредиторів
на суму 3 714 934,01 грн. вимог першої черги,
а розпоряднику майна ТОВ
„Бізнес-Інтелект" арбітражному
керуючому Дяченку С.В. необхідно внести
до реєстру вимог кредиторів окремо
грошові вимоги ПАТ КБ „Приватбанк", які
забезпечені заставою майна боржника на
суму 3 713 861,01 грн. та внести окремо до
реєстру вимог кредиторів відомості про
майно боржника, що перебуває у заставі
банку, а також подати до суду уточнений
реєстр вимог кредиторів з урахуванням
вимог даної оскаржуваної ухвали.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Боржником всупереч статей 33, 34 ГПК
України не надано суду належних
доказів на підтвердження своїх
заперечень, викладених в апеляційній
скарзі, доводи скаржника не
підтверджуються наявним у справі
доказами та спростовуються чинним
законодавством.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що ухвалу господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 року прийнято
відповідно до вимог чинного
законодавства з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для її скасування чи зміни не
вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-103, 105, 106 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Бізнес-Інтелект" на ухвалу
господарського суду міста Києва від
05.02.2014 року у справі № 5011-49/217-2012
залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 року у справі №
5011-49/217-2012 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати
учасникам провадження у справі.

4. Справу № 5011-49/217-2012 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 06.05.2014
року.

Головуючий суддя
О.М. Остапенко

Судді
М.Л. Доманська

В.В. Шипко