ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2014 р.
Справа № 914/1012/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Іскра», м.Львів

до відповідача: Приватного
підприємства «Імексопттранс»,
м.Львів-Брюховичі

про стягнення 19106,63грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

Від позивача: Луцюк Н.Д., Турчак М.І.-
представники за довіреностями Від
відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Публічним
акціонерним товариством «Іскра»,
м.Львів до Приватного підприємства
«Імексопттранс», м.Львів-Брюховичі про
стягнення боргу в сумі 19106,63грн., з яких
18000,00грн. основного боргу, 216,00грн.
інфляційних втрат, 890,63грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 28.03.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
09.04.2014р. Ухвалами суду від 09.04.2014р.
відмовлено у задоволенні заяви
позивача про вжиття заходів до
забезпечення позову та відкладено
розгляд справи на 30.04.2014р. у зв'язку з
неявкою відповідача.

Представникам позивача роз'яснено його
права згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представники позивача в судовому
засіданні 30.04.2014р. позов підтримали
повністю з мотивів, зазначених у
позовній заяві. Ствердили, зокрема, що в
червні 2012 року позивачем на замовлення
відповідача - Приватного підприємства
«Імексопттранс» та на підставі
укладеного в травні 2012 року договору,
надано послуги перевезення вантажу
автомобільним транспортом у
міжнародному сполучені вартістю
18000,00грн. Однак, відповідачем взяті на
себе за договором зобов'язання не
виконано, надані послуги не оплачено,
претензію, надіслану в жовтні 2012 року,
залишено без відповіді та задоволення.
Просили позов задоволити.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
30.04.2014р. повторно не забезпечив, відзиву
на позовну заяву та витребувані судом
документи не подав, причин неявки суду
не повідомив, хоча про час і місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення рекомендованого поштового
відправлення (знаходиться в матеріалах
справи).

Відповідно до ст.75 ГПК України, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами, в яких
достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників позивача, судом
встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством
«Іскра» (перевізник за договором,
позивач по справі) та Приватним
підприємтсвом «Імексопттранс»
(замовник за договором, відповідач по
справі) укладено договір №111/01.05 на
транспортне обслуговування по
перевезенню вантажів автомобільним
транспортом в міжнародному та
міжміському сполучені від 01.05.2012р.

На виконання умов договору, ПАТ «Іскра»
на підставі замовлення на перевезення
№65 підписаного представниками сторін
та скріпленого їх печатками, яке
відповідно до п.1.3 договору є його
невід'ємною частиною, здійснено
перевезення вантажу, а саме
сільськогосподарського обладнання у
міжнародному сполученні, що
підтверджується міжнародною
товарно-транспортною накладною CRM
№002354. У відповідності до п.4.1 договору,
вартість послуг за перевезення
обумовлено в зазначеному замовленні та
становить 18000,00грн.

При супровідному листі №2774/11 від
16.07.2012р. ПАТ «Іскра» надіслано ПП
«Імексопттранс» рахунок № ТІ-0000826 від
11.06.2012р., акт виконаних робіт № ТІ-0000826
від 11.06.2012р., податкову накладну та
міжнародну товарно-транспортну
накладну CRM №002354 із проханням оплатити
вищезазначений рахунок за надані
транспортні послуги в день отримання
пакету документів, а також підписати
акти виконаних робіт та один примірник
акту завірений печаткою направити на
адресу позивача.

З повідомлення установи зв'язку про
вручення рекомендованого поштового
відправлення вбачається, що зазначені
документи отримано уповноваженим
представником відповідача 26.07.2012р.

Окрім цього, 24.10.2012р. на адресу ПП
«Імексопттранс» надіслано претензію
№3385/11 від 23.10.2012р. про сплату вартості
послуг в сумі 18500,00грн. З відмітки
установи зв'язку на повідомленні
рекомендованого поштового
відправлення вбачається, що зазначена
кореспонденція отримана уповноваженим
представником адресата 30.10.2012р., однак у
встановлений претензією 7-денний строк
письмової відповіді замовником не
надано, послуги перевезення вантажу не
оплачено.

Відповідно до п.4.2 договору, оплата за
послуги проводиться замовником шляхом
перерахування належних сум на
розрахунковий рахунок перевізника на
протязі 3-х банківських днів з моменту
отримання від перевізника
товарно-транспортної документації,
передбаченої в п.2.5 даного договору, а
саме рахунки з прикладеними
оригіналами товарно-транспортних
накладних (CRM зі всіма відмітками
прикодонних митниць), товарною
накладною, довіреністю замовника на
отримання товарно-матеріальних
цінностей. У випадку невиконання
перевізником в повному об'ємі вимог
цього договору і завдання збитків
замовнику, останній має право
затримати здійснення оплати
перевізнику до повного вирішення
питань, пов'язаних іх відшкодування
збитків, яких було завдано замовнику та
сплати йому штрафних санкцій згідно
даного договору. Проте, доказів на
підтвердження неналежного виконання
ПАТ «Іскра» зобов'язань за договором до
матеріалів справи не долучено.

Зважаючи на невиконання ПП
«Імексопттранс» взятих на себе за
договором зобов'язань з оплати за
надані послуги, ПАТ «Іскра» звернулось
до суду із позовною заявою про
стягнення 18000,00грн. основного боргу, а
також 216,00грн. інфляційних втрат та
890,63грн. 3 % річних, нарахованих в порядку
ст.625 ЦК України.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється, як вказано ч.1 ст.908
ЦК України, за договором перевезення.

У ч.ч.1, 2, 4 ст.306 ГК України визначено, що
перевезенням вантажів у цьому Кодексі
визнається господарська діяльність,
пов'язана з переміщенням продукції
виробничо-технічного призначення та
виробів народного споживання
залізницями, автомобільними дорогами,
водними та повітряними шляхами, а також
транспортування продукції
трубопроводами. Суб'єктами відносин
перевезення вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі. Допоміжним видом
діяльності, пов'язаним з перевезенням
вантажу, є транспортна експедиція.

Як передбачено ст.909 ЦК України та ч.ч.1,2
ст.307 ГК України, за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Договір перевезення
вантажу укладається в письмовій формі
та підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.
Перевізники зобов'язані забезпечувати
вантажовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
перевезень.

Відповідно до ст.929 ЦК України та ст.316
ГК України, за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного
експедирування може бути встановлений
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, укладати від свого імені або
від імені клієнта договір перевезення
вантажу, забезпечувати відправку і
одержання вантажу, а також виконання
інших зобов'язань, пов'язаних із
перевезенням. Договором транспортного
експедирування може бути передбачено
надання додаткових послуг, необхідних
для доставки вантажу (перевірка
кількості та стану вантажу, його
завантаження та вивантаження, сплата
мита, зборів і витрат, покладених на
клієнта, зберігання вантажу до його
одержання у пункті призначення,
одержання необхідних для експорту та
імпорту документів, виконання митних
формальностей тощо).

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Проаналізувавши матеріали справи, а
також долучені позивачем до позовної
заяви розрахунки 3% річних та індексу
інфляції, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі, заяви про
застосування наслідків спливу строків
позовної давності відповідачем не
заявлено.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Законом України «Про судовий збір»
(абз.3 ч.2 ст.6) передбачено зменшення
розміру судового збору з позовної
заяви, поданої після подання заяви про
вжиття запобіжних заходів або
забезпечення позову, на розмір
судового збору, сплаченого за подання
заяви про вжиття запобіжних заходів чи
заяви про забезпечення позову.
Пленумом Вищого господарського суду у
п.2.5 Постанови №7 від 21.02.2013р. роз'яснено,
що зазначене зменшення розміру
судового збору здійснюється і в разі
одночасного (в один і той же день)
подання до господарського суду
позовної заяви і заяви про
забезпечення позову, в тому числі при
об'єднанні їх в одному документі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що судовий збір в розмірі,
що відповідає встановленій законом
ставці судового збору за звернення до
господарського суду із позовною заявою
майнового характеру, слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
«Імексопттранс» (м.Львів,
смт.Брюховичі, вул.Курортна, буд.2; ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Іскра»
(м.Львів, вул.Вулецька, буд.14; ) 18000,00грн. основного боргу, 216,00грн.
інфляційних втрат, 890,63грн. 3 % річних та
1827,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 05.05.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.