ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

05.05.2014
Справа № 19/193

Суддя БУНЯКІНА Ганна Іванівна,
розглянувши матеріали

За скаргою від 14.04.2014р. №875, вх. №363 від
30.04.2014р., Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Лубнигаз», м. Лубни на
рішення та дії державної виконавчої
служби ( за назвою скарги) - відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області в зведеному
виконавчому провадженні №237305576 , з
яких про:

- визнання незаконними дій головного
державного виконавця Пецяк Л.В. щодо
винесення постанови про арешт коштів
боржника від 04.04.2014 року та накладення
арешту на кошти у межах суми 2 781 763,76
грн.;

- визнання недійсною постанови
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Пецяк Л.В. від
04.04.2014 р. про накладення арешту на кошти
боржника при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження ЗВП
№ 23730576 про стягнення коштів з ПАТ
«Лубнигаз» на користь юридичних осіб
та держави на загальну суму

2 781 763,76 грн.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 9.9 постанови пленуму
ВГСУ №9 від 17.10.2012р. (зі змінами і
доповненнями) скарга на дії виконавчої
служби має відповідати загальним
вимогам щодо змісту та форми позовної
заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з
доданням до неї документів, зазначених
у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті
і за необхідності - зазначених у
частинах другій і третій статті 57
названого Кодексу, а також містити
відомості, перелічені в пунктах 3 - 5
частини сьомої статті 82 Закону України
"Про виконавче провадження". У
вирішенні питань, які виникають у
розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб
Державної виконавчої служби, до заяв
учасників виконавчого провадження
(заявників) мають застосовуватися
положення ГПК, якими врегульовано
аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18,
21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9
частини першої статті 63, статті 64,
розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

ІІункт 9.2 відміченої постанови
визначено, що якщо у відповідній скарзі
йдеться про оскарження дій
(бездіяльності) органу Державної
виконавчої служби у зведеному
виконавчому провадженні, то вона
піддягає розглядові господарським
судом у тій частині, яка стосується
виконання конкретного рішення (ухвали,
постанови) господарського суду, але не
загального суду чи іншого органу, який
видав виконавчий документ, а в іншій
частині господарський суд відмовляє в
прийнятті скарги на підставі пункту 1
частини першої статті 62 і статті 1212 ГПК.

Як видно із залучених до скарги
оспорюваних постанов виконавчої
служби, дана скарга стосується дій та
документів у зведеному виконавчому
провадженні по виконанню декількох
наказів ГСПО, виданих на виконання
рішень по 2 різних справах ( 19/193, 8/239) та
виконавчого напису нотаріуса: №7672 від
08.12.2006р.

Таке поєднання зі зверненням до ГСПО є
порушенням процесуальних норм, а саме:
як ст. 58 ГПК України, так і приписів ст.
121-2 ГПК України в аспекті наведеного
вище.

Крім того, скарга не містить
вмотивувань щодо порушень виконання
кожного із наведених наказів ГСПО.
Добровільне сплата боржником коштів на
стадії виконавчого провадження є
підставою для звернення до
господарського суду (щодо виданих ним
наказів) в порядку ч. 4 ст. 117 ГПК України.

За п. 9.7 постанови пленуму ВГСУ №9 від
17.10.2012р. (зі змінами і доповненнями)
встановлений у частині першій статті
1212 ГПК десятиденний строк для подання
скарги є процесуальним і тому
відповідно до вимог статті 53 ГПК може
бути відновлений за наявності поважних
причин його пропуску та на підставі
заяви скаржника, яка подається
одночасно зі скаргою або викладається
в останній у вигляді клопотання.
Скарга, пропущений строк подання якої
не відновлений, залишається без
розгляду, про що з посиланням на статті
53 і 1212 ГПК судом без виклику сторін
виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було
подано з пропуском згаданого строку
без заяви про його відновлення, суд без
виклику сторін виносить ухвалу про
залишення скарги без розгляду, що не
перешкоджає повторному поданню скарги
із заявою про відновлення строку
такого подання.

Дана скарга на дії виконавчої служби
(№875 від 14.04.2014р., вх. №363 від 30.04.2014р.) в
прохальній її частині не містить
відповідного клопотання про
відновлення пропущеного 10-денного
строку, як і додатку - окремої заяви
щодо цього.

За викладеного наявні підстави для
повернення скарги ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Лубнигаз» без розгляду в порядку п. п.
3, 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Керуючись п. 3 та п. 5 ст. 63, ст. 86 ГПК
України, суддя -

У Х В А Л И
В:

1. Скаргу ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Лубнигаз» від 14.04.2013р. №875,
вх. №363 від 30.04.2014р., повернути без
розгляду.

2. Копію цієї ухвали надіслати
скаржнику - ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Лубнигаз» за адресою,
зазначеною в її вступній частині.

Додаток: за текстом п. 1 резолютивної
частини цієї ухвали на 45 арк. -
скаржнику.

СУДДЯ БУНЯКІНА
Г.І.

Примітка: Повернення заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення (ч. 3 ст. 63 ГПК України).