КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2014 р.
Справа№ 910/25297/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Кондес Л.О.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Лазаренко Ю.Г.,
дов. від 17.03.2014 №33,

від відповідача Саушкіна О.В., дов.
від 03.01.2014 №1,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014

(дата підписання - 07.03.2014)

у справі №910/25297/13 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал"

до Комунального підприємства "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
Оболонського району м. Києва

про стягнення 1189745,08 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 позов Публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "Київводоканал" (далі -
позивач) до Комунального підприємства
"Служба замовника житлово-комунальних
послуг" Оболонського району м. Києва
(далі - відповідач) про стягнення 1189745,08
грн задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 831813,29 грн основного боргу,
20038,83 грн пені, 4105,01 грн 3% річних та 17118,05
грн судового збору. В іншій частині
позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 скасувати в частині
відмови в стягненні з відповідача 333787,95
грн, постановити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в цій
частині. Суть апеляційної скарги
зводиться до того, що відповідач
зобов'язаний платити позивачу за
надання послуг з постачання питної
води, що йде на підігрів.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 07.04.2014 для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Кондес Л.О., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.04.2014 прийнято
апеляційну скаргу до розгляду та
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 05.05.2014.
Дану ухвалу надіслано відповідно до
вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 №28. Доказами належного
повідомлення сторін про час і місце
розгляду справи є повідомлення про
вручення поштового відправлення
(ухвали від 07.04.2014) позивачу та
відповідачу - 09.04.2014, долучені до
матеріалів справи.

30.04.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач надав
відзив на апеляційну скаргу.

05.05.2014 у судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги, просив її задовольнити, рішення
Господарського суду міста Києва від
17.02.2014 скасувати в частині відмови в
стягненні з відповідача 333787,95 грн,
постановити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в цій частині.

Представник відповідача заперечив
доводи апеляційної скарги, просив
залишити її без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст.193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту та інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.03.2011 між позивачем та відповідачем
укладено договір №09479/2-05 на постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі (далі - договір),
відповідно до якого постачальник
(позивач) зобов'язується надавати
абоненту (відповідачу) послуги з
постачання питної води та приймання
стічних вод у систему каналізацій м.
Києва відповідно до Правил приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації м. Києва, абонент
зобов'язується приймати надані послуги
та здійснювати оплату наданих послуг
на умовах цього договору,
дотримуватися порядку користування
питною водою з комунальних
водопроводів і приймання стічних вод,
що встановлені Правилами користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008 № 190 (в подальшому -
Правила користування), Правилами
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 19.02.2002 №
37, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції 26.04.2002 за № 403/6691 (в подальшому -
Правила приймання), а також
дотримуватися норм, визначених іншими
нормативними актами, що регулюють
правовідносини, які виникають за цим
договором, балансоутримувач
зобов'язується надавати повну і
достовірну інформацію відповідно до
умов цього договору та нести
відповідальність в частині зобов'язань
балансоутримувача.

Відповідно до п.2.1 договору облік
поставленої води та кількість
прийнятих стоків здійснюється: за
показниками засобів обліку,
зареєстрованих у постачальника, окрім
випадків, передбачених Правилами
користування. У випадку наявності у
балансоутримувача декількох об'єктів
водоспоживання, облік спожитої води
здійснюється з урахуванням показників
всіх засобів обліку, зареєстрованих у
постачальника. Обсяг наданої води для
поливу визначається за показниками
засобів обліку. В разі відсутності
лічильників, кількість поставленої для
поливу води може визначатися за
узгодженим з постачальником
розрахунком на підставі наданих
абоненту балансоутримувачем
документів, якими визнана площа поливу.

Згідно з п.2.1.2 договору зняття
показників з засобів обліку
здійснюється, як правило, щомісяця
представником постачальника у
присутності представника абонента у
строки згідно з графіком
обслуговування постачальника. В разі,
якщо абонент не забезпечить для зняття
показників присутності свого
представника, показники, що зняті
постачальником, є підставою для
виставлення розрахункових документів
на оплату послуг.

Кількість стічних вод, які надходять у
міську каналізаційну мережу,
визначається за показами засобів
обліку стічних вод, або за кількістю
води, що надходить із комунального
водопроводу та з інших джерел
водопостачання, згідно з показами
засобів обліку води та/або іншими
способами визначення об'ємів стоків у
відповідності до Правил користування
та Місцевих правил приймання (п. 2.1.4
договору).

Пунктом 2.1.6 договору передбачено, що
облікові дані абонента щодо кількості
та вартості спожитих ним послуг
підлягають обов'язковому звірянню у
постачальника. Абонент щоквартально,
не пізніше 10-го числа наступного за
звітним кварталом місяця та в інші
строки (за письмовою вимогою
постачальника) направляє до останнього
письмовий звіт по обсягам спожитих
послуг та їх вартості (за встановленою
постачальником формою) та проводить з
останнім звіряння обсягів та вартості
наданих послуг у відповідному
обліковому періоді. Для проведення
звіряння абонент направляє свого
представника до постачальника із
необхідними для цього обліковими
документами для проведення звіряння та
оформлення відповідного акту звіряння.
В разі невиконання абонентом цього
пункту договору, облікові дані
постачальника щодо кількості та
вартості наданих послуг та проведених
розрахунків вважаються безумовно
погодженими з абонентом.

Відповідно до п.2.2.1 договору
постачальник щомісячно направляє до
банківської установи абонента
розрахункові документи (в електронному
вигляді - дебетові повідомлення тощо)
для оплати за поставлену абоненту воду
та прийняті стічні води відповідно до
встановлених тарифів. Тарифи на
послуги з водопостачання та
водовідведення встановлюються
уповноваженими органами відповідно до
чинного законодавства та не підлягають
узгодженню сторонами. В разі зміни
тарифів у період дії цього договору
постачальник доводить абоненту нові
тарифи у розрахункових документах без
внесення додаткових змін до цього
договору стосовно строків їх введення
та розмірів.

Згідно з п.2.2.2 договору у розрахункових
документах зазначаються вартість та
кількість наданих послуг за
відповідний період, а також розмір
діючих тарифів.

Абонент щомісячно: забезпечує не
пізніше 20 числа місяця, наступного за
розрахунковим, своєчасну та повну
оплату коштів від населення за
отримані послуги на транзитний рахунок
КП ГІОЦ КМДА;

до 25 числа поточного місяця сплачує у
повному обсязі вартість наданих послуг
орендарям, на рахунок постачальника
згідно з його розрахунком.

В разі утворення боргу оплата за надані
послуги, що надходить від абонента,
незалежно від зазначеного в платіжному
документі призначення платежу,
першочергово зараховується
постачальником в погашення боргу.

У статті 16 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" зазначено,
що порядок надання житлово-комунальних
послуг має відповідати умовам договору
та вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Згідно з ст. 22 Закону України "Про питну
воду та питне водопостачання"
споживачі питної води зобов'язані
своєчасно вносити плату за використану
питну воду відповідно до встановлених
тарифів на послуги централізованого
водопостачання і водовідведення.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку позивача вбачається, що
відповідачу у період з 01.04.2013 по 30.09.2013
було надано послуг на загальну суму
8380403,83 грн:

6009802,87 грн за питну холодну воду та
стоки (коди 5-278, 5-283, 5-296, 5-306, 5-319, 5-1262, 5-1263,
5-1264, 5-1265, 5-1266, 5-1267, 5-1268, 5-1269, 5-1270, 5-1271) та

2370600,96 грн за питну воду, що йде на
підігрів (коди 5-50278, 5-50283, 5-50296, 5-50306, 5-50319),

з яких відповідачем сплачено 7225585,21 грн
(5338598,11 грн за питну холодну воду та
стоки й 1886987,10 грн за питну воду, що йде
на підігрів).

Таким чином, у відповідача утворилась
заборгованість перед позивачем в сумі
1154818,62 грн, з яких 671204,76 грн за питну
холодну воду та стоки та 483613,86 грн за
питну воду, що йде на підігрів.

Слід зауважити, в розрахунку позивач
зазначає, що за період з 01.04.2013 по 30.09.2013
надав відповідачу послуги постачання
питної води, що йде на підігрів (коди
5-50278, 5-50283, 5-50296, 5-50306, 5-50319) на суму 2370600,96
грн (1037697,02 грн - питна вода (стоки) та
1332903,94 грн - питна вода (вода), з яких
сплачено 1886987,10 грн. Тому, борг
становить 483613,86 грн (з яких 160608,53 грн -
питна вода (стоки) та 323005,33 грн - питна
вода (вода).

Відповідач у відзиві на позовну заяву
визнає існування заборгованості в сумі
671204,76 грн за постачання питної холодної
води (вода+стоки) та заперечує
заборгованість в сумі 483613,86 грн за
постачання питної води, що йде на
підігрів.

Відповідно до п. 3.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008 №190 суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
(котельні) перебувають на балансі, або
яким вони передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію, здійснюють розрахунки з
виробником на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби, а також
розраховуються за власний обсяг
водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів (котелень), фіксується засобами
обліку, які встановлені на межі
балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання,
переданий споживачам виконавцем
послуг з постачання гарячої води,
враховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ними за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

З довідки відповідача від 23.01.2014 №66 за
підписом директора підприємства та
головного бухгалтера вбачається, що на
балансі підприємства не знаходяться
теплові пункти (котельні).

Засновником та власником підприємства
є територіальна громада міста Києва,
від імені якої виступає Київська
міська рада (п.1.2 статуту відповідача).

Отримуючи питну воду, відповідач
контролює її облік згідно встановлених
лічильників холодної води на вводі в
житловий будинок, її використання, для
чого регулярно проводяться огляди
внутрішньобудинкових мереж,
профогляди квартирного сантехнічного
обладнання та нарахування мешканцям за
надані послуги з холодного
водопостачання та водовідведення.

Відповідач не має змоги контролювати
обсяги холодної води для підігріву, що
надаються в теплові пункти ПАТ
"Київенерго", та їх використання
оскільки лічильники холодної води для
підігріву встановлено в виносних
теплових пунктах, до яких відповідач
доступу не має. Теплові пункти в
основному є груповими, лічильники,
встановлені в них, обліковують витрати
води в декількох будинках та зовнішніх
мережах, по яких гаряча вода подається
в будинки і які не контролюються та не
обслуговуються відповідачем.
Нарахування мешканцям проводяться за
надані послуги з централізованого
гарячого постачання по тарифу гарячої
води. Тому, відповідач не може приймати
до уваги обсяги холодної води, яка ним
безпосередньо не використовується, не
обліковується, не контролюється і на
отримання якої договір не укладався.

З розрахунку позивача вбачається, що
він нараховував суми до сплати за воду,
яка надходить для підігріву до
бойлерів, що не перебувають на балансі
відповідача. Однак, суд першої
інстанції вірно зазначає, що договір
між позивачем та відповідачем
передбачає постачання питної води і не
містить зобов'язань відповідача
оплачувати вартість води, яка буде
постачатись йому з теплових пунктів,
які не знаходяться на його балансі, у
вигляді гарячої води.

Крім того, договір між відповідачем та
ПАТ "Київенерго" щодо обслуговування
бойлерів не укладався, а дійсний
договір між позивачем та відповідачем
від 09.03.2011 №09479/2-05 на постачання питної
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі не регулює відносини
між позивачем та відповідачем з
приводу постачання відповідачу
холодної води для виготовлення
гарячої та сплати її споживчої
вартості за приладами обліку,
встановленими на водопровідному вводі
до бойлеру, яким присвоєні абонентські
номери 5-50278, 5-50283, 5-50296, 5-50306, 5-50319.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
оскільки підстави позову пов'язані з
невиконанням відповідачем умов
договору щодо оплати поставленої
питної води, а постачання холодної води
та її оплата для виготовлення гарячої
не регулюється умовами договору, то
визначення вартості наданих послуг
повинно здійснюватися виходячи з даних
показника лічильника, зареєстрованого
за абонентськими номерами 5-278, 5-283, 5-296,
5-306, 5-319, 5-1262, 5-1263, 5-1264, 5-1265, 5-1266, 5-1267, 5-1268,
5-1269, 5-1270, 5-1271.

З пункту 2.2.2 договору вбачається, що
грошові кошти абонент сплачує на
транзитний рахунок КП "ГІОЦ" КМДА, яке
здійснює розщеплення та перерахування
платежів населення за
житлово-комунальні послуги, які
поступили на розподільчий рахунок КП
"ГІОЦ" за надані третьою особою і
підприємствами-виробниками
(виконавцями) житлово-комунальні
послуги. Розщеплення платежів
населення здійснюється КП "ГІОЦ"
відповідно до даних, наданих третьою
особою у дислокації.

Складова вартості "холодної води" та
"теплової енергії для підігріву
холодної води" у такій комунальній
послузі як "гаряча вода" вирахуовується
КП "ГІОЦ" із платежів споживачів за
комунальну послугу "гаряча вода"
розрахунковим шляхом.

Так, платежі споживачів за комунальну
послугу "гаряча вода" розщеплюються на
три складові: "холодна вода для
підігріву", "теплова енергія для
приготування гарячої води", витрати
балансоутримувача бойлера на
утримання його, де здійснюється
виробництво послуги "гаряча вода".

Складова "холодна вода на підігрів"
направляється на рахунок ПАТ АК
"Київводоканал", складова "теплова
енергія для приготування гарячої води"
- на рахунок ПАТ "Київенерго", яке надає
до бойлера теплову енергію для
приготування гарячої води в якості
оплати вартості теплової енергії.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
теплопостачання" теплова енергія - це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Як зазначено у ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання. Відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

Відповідно до п. 2.6 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 №630, централізоване
постачання гарячої води - послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у гарячій воді, яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем гарячого
водопостачання. Послуги з
централізованого постачання гарячої
води повинні відповідати вимогам щодо
якості і тиску води, температури
гарячої води, а також розрахунковим
нормам витрати води у точці розбору.

Чинне законодавство України не
розділяє послугу з постачання
споживачам гарячої води (гарячого
водопостачання) на окремі частини з
постачання окремо теплової енергії та
окремо холодної води, а встановлює, що
енерговиробник та/або
енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду (яку законодавець
також називає енергією). Постачання
холодної води для приготування гарячої
є окремою послугою, що повинна, в якості
сировини, надаватись підприємству, яке
має можливість та безпосередньо
виробляє гарячу воду.

Тобто, саме гаряча вода є товаром,
продуктом енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач, при цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води.

Таким чином, виставлення ВАТ АК
"Київводоканал" платежів за холодну
воду, що використовується для
вироблення/створення комунальної
послуги з централізованого постачання
гарячої води, є порушенням
законодавства. Оплата підігріву води,
яку вимагає ВАТ АК "Київводоканал", не
відповідає Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" та
Правилам надання населенню послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 №630.

З огляду на викладене вище, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
оскільки ПАТ "АК "Київводоканал" не має
достатніх правових підстав
здійснювати нарахування за питну воду,
що йде на підігрів, тому позовні вимоги
підлягають задоволенню лише в частині
існування заборгованості за послуги з
постачання питної води та прийняття
стічних вод в сумі 831813,29 грн, з яких
671204,76 грн - за постачання та
водовідведення холодної води та 160608,53
грн за стоки води, яка йде на підігрів.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції про відмову у
задоволенні вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 323005,33 грн боргу
за постачання питної води, що йде на
підігрів.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст.549 ЦК України).

У відповідності до ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Дана стаття визначає загальні правила
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора
вимагати стягнення боргу, враховуючи
індекс інфляції та відсотки річних, є
способом захисту майнових прав та
інтересів кредитора, сутність яких
складається з відшкодування
матеріальних втрат кредитора та
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів, а також
отримання компенсації (плати) від
боржника за користування ним грошовими
коштами, які належать до сплати
кредитору.

У пункті 4.2 договору зазначено, що у
разі порушення строків виконання
зобов'язань по оплаті за надані
послуги, абонент сплачує постачальнику
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочення
платежу. Нарахування пені припиняється
через 6 місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконане. Оплата
абонентом пені не звільняє останнього
від оплати несплачених рахунків в
повному обсязі.

ПАТ АК "Київводоканал" просить стягнути
з відповідача 5934,94 грн 3% річних (3195,11 грн
3% річних за холодну воду та її
водовідведення, 2739,83 грн 3% річних за
воду, яка йде на підігрів та її
водовідведення) та 28991,52 грн пені (15587,28
грн за холодну воду та її
водовідведення, 13404,23 грн нараховану за
воду, яка йде на підігрів та її
водовідведення), нарахованих на суму
боргу 1154818,62 грн.

Враховуючи часткове стягнення суми
основного боргу, суд першої інстанції
здійснив перерахунок сум пені та 3%
річних та стягнув 4105,01 грн 3% річних (3195,11
грн за холодну воду та її
водовідведення, 909,90 грн за
водовідведення води, яка йде на
підігрів) та 20038,83 грн пені (15587,28 грн за
холодну воду та її водовідведення, 4451,55
грн за водовідведення води, яка йде на
підігрів), з чим погоджується суд
апеляційної інстанції.

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано задоволено позовні
вимоги ПАТ "АК "Київводоканал" частково.

Позивачем не надано належних доказів
на підтвердження доводів апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 17.02.2014 у даній
справі, оскільки воно відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "Київводоканал" залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 17.02.2014 у справі
№910/25297/13 - без змін.

2. Матеріали справи №910/25297/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Л.О. Кондес

Л.М. Ропій