ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 травня 2014 р. Справа №
903/337/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до державного комунального
підприємства "Луцьктепло"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача публічне акціонерне
товариство "Волиньгаз"

про стягнення 1 285 074,42грн.

Суддя Філатова С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник В.В., дов. від
18.04.2014р.№24-93

від відповідача: Петрук І.В., дов. від
10.01.2014р. №79/08

від третьої особи: Собчук Б.В., дов. від
23.01.2014р. №145/06-06

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст.ст. 22,
27 ГПК України роз'яснено процесуальні
права та обов'язки сторін та третьої
особи.

В судовому засіданні присутній
кореспондент ТРК "Аверс" Тимашкова
Дар’я та здійснюється відеозапис
відповідно до ч.1 ст.4 4 ГПК України.

Судом відхилено заперечення
представника позивача щодо здійснення
відеозапису судового засідання,
оскільки останнім не доведено
наявність конфіденційної інформації
згідно зі ст.7 Закону України "Про
доступ до публічної інформації".

Суть спору:

публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось з позовом
до державного комунального
підприємства "Луцьктепло" про
стягнення 1 285 074,42грн., в т.ч. 1 134 878,43грн. 3%
річних за період з 10.12.2011р. по 21.12.2012р. та
150 195,99грн. інфляційних втрат за період з
грудня 2011р. по грудень 2012р. на підставі
ст. 625 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним:

02 листопада 2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (позивач, новий кредитор) та
публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" (первісний кредитор,
продавець) було укладено договір №
14/6735/12 про відступлення права вимоги.

Відповідно до розділу 1 договору
відступлення, первісний кредитор
передає, а новий кредитор приймає на
себе право вимоги до боржника
первісного кредитора ДКП "Луцьктепло"
(боржник, покупець) за договором на
постачання природного газу від 29.09.2011р.
№6-ТЕ-11/12 боргу у сумі 46 920 038,75 грн., а
також всіх штрафних санкцій,
інфляційних витрат та відсотків.

06.11.2012р. ПАТ "Волиньгаз" листом №2320/06-03
повідомило ДКП "Луцьктепло" про
відступлення на користь ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" права вимоги за
договором від 29.09.2011р. №6-ТЕ-11/12.

29 вересня 2011 року між ПАТ "Волиньгаз" та
ДКП "Луцьктепло" було укладено договір
купівлі-продажу природного газу №
6-ТЕ-11/12.

Відповідно до розділу 1 договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю газ, а покупець -
прийняти і оплатити природний газ на
умовах договору.

На виконання п.2.1 договору продавець
передав покупцю у листопаді 2011р. -
серпні 2012р., а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 46 920
038,75грн., що підтверджуються актами
приймання-передачі від 30.11.2012р. №0008561,
від 30.11.2012р. №0008563, від 31.12.2011р. № 0009885,
від 31.12.2011р. № 0009884, від 01.01.2012р. №0011221,
від 31.01.2012р. № 0011220, від 29.02.2012р. № 0012808,
від 29.02.2012р. № 0012807, від 29.02.2012р. № 0012813,
від 30.03.2012р. № 0014199, від 30.03.2012р. № 0014198,
від 30.03.2012р. №0014200, від 30.04.2012р. № 0015333,
від 30.04.2012р. №0015335, від 30.04.2012р. № 0015337,
від 31.02.2012р. № 0015824, від 31.05.2012р. № 0015826,
від 30.06.2012р. № 0016342, від 30.06.2012р. №0016343,
від 31.07.2012р. № 0016619, від 31.07.2012р. № 0016620,
від 31.08.2012р. № 0016925, від 31.08.2012р. № 0016927.

Пунктом 4.6 договору купівлі-продажу, в
редакції додаткової угоди від 01.08.2012 №
7-1, встановлено, що остаточний
розрахунок проводиться не пізніше 10
числа місяця.

В порушення п. 4.6 договору, ДКП
"Луцьктепло" невчасно розрахувалось за
отриманий природний газ, що
підтверджується актом звірки
розрахунків, підписаним ПАТ "Волиньгаз"
та ДКП "Луцьктепло" станом на 16.10.2012р.,
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 36198, чим порушило умови
договору.

Оскільки ПАТ "Волиньгаз" відступило ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" право вимоги до
ДКП "Луцьктепло" за договором від
29.09.2011р. № 6-БО-11/12, відповідач
зобов'язаний сплатити новому
кредиторові 3% річних та інфляційні
втрати.

Відповідач - ДКП "Луцьктепло" у
поясненнях від 18.04.2014р. №2385/058 позов
визнав частково в частині стягнення 150
195,99 грн. інфляційних втрат, при цьому
зазначив, що 29 вересня 2011 року між ПАТ
"Волиньгаз" та ДКП "Луцьктепло" був
укладений договір №6-ТЕ-11/12 поставки
природного газу для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями.

На виконання договору поставки згідно
актів приймання-передачі ДКП
"Луцьктепло" отримало від ПАТ
"Волиньгаз" природного газу на загальну
суму 92 018 111,71 грн.

Отриманий природний газ був оплачений
відповідачем повністю.

Станом на даний час заборгованість ДКП
"Луцьктепло" за договором поставки
відсутня.

Оплата природного газу здійснювалася
ДКП "Луцьктепло" несвоєчасно, що
пов'язано з важким фінансовим станом , у
якому перебувало (і перебуває)
підприємство.

Разом з тим, відповідач заперечив
позовні вимоги в частині стягнення
трьох процентів річних в сумі 1 134 878,43
грн., мотивуючи тим, що пунктом 1.2
договору уступки встановлено, що крім
передачі права вимоги оплати спожитого
газу за зобов'язанням, зазначеним в п. 1.1
договору, до нового кредитора
переходять права вимоги стягнення всіх
штрафних санкцій, інфляційних витрат
та відсотків, пов'язаних з невиконанням
або неналежним виконанням боржником
своїх зобов'язань за зазначеним
договором.

У позовній заяві позивач просить суд
стягнути з відповідача проценти річних
з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України.
Згадана норма не містить поняття
"відсотки". У ній двічі застосовується
термін "проценти" ("проценти річних").

При цьому, немає жодних підстав
стверджувати про те, що ці два поняття -
"відсотки" та "проценти" є тотожними з
точки зору цивільного законодавства.

Таким чином, умовами договору уступки
не передбачено перехід до нового
кредитора права вимоги процентів
річних, передбачених ст.625 ЦК України.

Крім того, позивачем невірно визначено
строк виконання зобов'язання
відповідачем за договором поставки.

Так, при укладенні договору поставки, у
сторін виникли певні розбіжності.

28 жовтня 2011 року ПАТ "Волиньгаз" та ДКП
"Луцьктепло" підписали протокол
узгодження розбіжностей до договору
поставки.

Зокрема, сторони узгодили викласти абз.
2 п. 6.1 Договору поставки в редакції,
згідно з якою остаточний розрахунок за
фактично спожиті обсяги газу
здійснюється на підставі акта
приймання-передачі газу до 13-го числа,
наступного за місяцем поставки газу.

01 серпня 2012 року сторони уклали
додаткову угоду, відповідно до якої
договір поставки викладено у новій
редакції.

Пунктом 4.6 договору поставки (в новій
редакції) передбачено, що остаточний
розрахунок споживач проводить не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Умова договору поставки щодо
проведення остаточного розрахунку не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим, має застосовуватися до
відносин сторін з моменту набрання
чинності додатковою угодою №7 до
договору поставки, тобто з 01.08.2012 року.

Відтак, розрахунок трьох процентів
річних, виконаний позивачем та доданий
ним до позовної заяви, є невірним.

Ухвалою суду від 09.04.2014р. залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
публічне акціонерне товариство
"Волиньгаз".

Третя особа - ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз" у поясненнях
від 18.04.2014р. №167/06-06 зазначила, що 30
вересня 2011 року між НАК "Нафтогаз
України" (продавець) та ПАТ "Волиньгаз"
(покупець) укладено договори на купівлю
- продаж природного газу № 14/2193/11,
№14/2218/11 відповідно до яких продавець
зобов'язався передати у власність
покупця у IV кварталі 2011 року та у 2012
році імпортований природний газ для
потреб суб'єктів господарювання, які
виробляють теплову енергію виключно
для населення та релігійних
організацій, бюджетних установ та
організацій, а покупець - приймати та
оплачувати газ на умовах цього
Договору.

Станом на 31 жовтня 2012 року
заборгованість ПАТ "Волиньгаз" перед
НАК "Нафтогаз України" за договорами на
купівлю - продаж природного газу №
14/2193/11 та № 14/2218/11 від 30.09.2011 року
становила 102 899 056, 53 грн.

02 листопада 2012 року між ПАТ "Волиньгаз"
та НАК "Нафтогаз України" укладено
договір про відступлення права вимоги
№ 14/6735/12, відповідно до якого ПАТ
"Волиньгаз", як первісний кредитор,
передало, а ПАТ "НАК "Нафтогаз України",
як новий кредитор, прийняло на себе
право вимоги до боржника первісного
кредитора - Державного комунального
підприємства "Луцьктепло" за договором
на постачання природного газу №6-ТЕ 11/12
від 29.09.2011 року заборгованості на суму 46
920 038,75грн.

На виконання умов пункту 2.1. та 2.2.
договору про відступлення права вимоги
№14/6735/12 від 02.11.2012 року фактична
передача оригіналів документів новому
кредитору, що підтверджують право
вимоги до боржника, відбулась 05
листопада 2012 року, про що свідчить акт
приймання - передачі документів.

06 листопада 2012 року на виконання вимог
пункту 2.3. договору про відступлення
права вимоги № 14/6735/12 від 02.11.2012 року ПАТ
"Волиньгаз" письмово повідомило ДКП
"Луцьктепло" про відступлення на
користь ПАТ "НАК"Нафтогаз України"
права вимоги боргу за договором на
постачання природного газу № 6-ТЕ-11/12
від 29.09.2011 року на суму 46 920 038,75грн., про
що свідчить опис поштового
відправлення рекомендованого (цінного)
листа.

04 грудня 2012 року на виконання вимог
пункту 2.4. та 2.5. договору про
відступлення права вимоги № 14/6735/12 від
02.11.2012 року відповідно до ст. 601 ЦК
України ПАТ "Волиньгаз" було заявлено
про припинення зобов'язань перед НАК
"Нафтогаз України" шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог, в тому
числі і на суму права вимоги до ДКП
"Луцьктепло" в розмірі 46 920 038,75 грн., що
виникла перед товариством як первісним
кредитором на підставі договору на
постачання природного газу № 6-ТЕ-11/12
від 29.09.2011 року та була переуступлена
НАК "Нафтогаз України", як новому
кредитору, згідно договору №14/6735/12 від
02.11.2012 року.

05 грудня 2012 року ПАТ "Волиньгаз" та
НАК "Нафтогаз України" було проведено
зарахування зустрічних однорідних
вимог, в тому числі і на суму права
вимоги НАК "Нафтогаз України", як нового
кредитора, до ДКП "Луцьктепло", як
боржника, в розмірі 46 920 038,75 грн.

До пояснень долучені копії договору на
купівлю-продаж природного газу №14/2193/11
від 30.09.2011 р. з додатковими угодами №1
від 30.09.2011р., №2 від 11.10.2011р., №3 від
31.01.2012р., №4 від 27.06.2012р., №5 від 28.01.2014р.,
договору на купівлю-продаж природного
газу №14/2218/11 від 30.09.2011 р. з додатковими
угодами №1 від 30.09.2011р., №2 від 11.10.2011р.,
№3 від 31.01.2012р., №4 від 06.07.2012р., №5 від
28.01.2014р., акту звірки розрахунків від
31.10.2012 року; договору про відступлення
права вимоги №14/6735/12 від 02.11.2012р., акту
приймання-передачі документів від
05.11.2012 року, повідомлення від 06.11.2012 року
№ 2320/06-03, опису поштового відправлення
рекомендованого (цінного) листа, заяви
про зарахування зустрічних однорідних
вимог від 04.12.2012 року № 2516/06-03, акту
звіряння розрахунків від 05.12.2012 року.

Ухвалою суду від 23.04.2014р. розгляд справи
згідно ст. 77 ГПК України відкладався у
зв'язку з неподанням витребуваних
доказів, необхідністю витребування
додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 12.05.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві. Вказав, що нарахування
річних та інфляційних втрат здійснено
з урахуванням положень додаткової
угоди від 01.08.2012р. №7-1 до договору від
29.09.2011р. №6-ТЕ-11/12 та в силу ч.2 ст.625 ЦК
України.

Зазначив, що ПАТ «Волиньгаз» у
поясненнях від 18.04.2014р. підтверджує
факт належного виконання обома
сторонами як всього договору від
02.11.2012р. №14/6735/12, так і п.п. 2.4, 2.5 договору.

Зауважив, що на даний момент немає
рішення суду, яке набрало законної сили
про визнання будь-якого правочину, що
стосується даного спору, недійсним,
нормами чинного законодавства України
не встановлено заборони щодо
можливості заміни кредитора у
зобов'язанні, в тому числі шляхом
укладення договору про відступлення
права вимоги, а умови договорів
купівлі-продажу природного газу,
укладених між ПАТ «Волиньгаз» та ПАТ
НАК «Нафтогаз України», так само і п.6.1
вказаних договорів, не забороняють
відступлення права вимоги, тому
відступлення права вимоги за договором
від 29.09.11 № 6-ТЕ-11/12 є законним та не
порушує жодних норм чинного
законодавства та інших договорів, які
могли б вплинути на його виконання.

У судовому засідання 12.05.2014р.
представник відповідача, як і у
поясненнях від 18.04.2014р. №2385/058, позов
визнав частково в частині стягнення 150
195,99 грн. інфляційних втрат, решта
позову заперечив.

У судовому засіданні 12.05.2014р. та у
додаткових поясненнях від 12.05.2014р.
№862/06-06 ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз" в
обґрунтування підстав укладання
договору про відступлення права вимоги
вказав, що частиною 2 пункту 1 Постанови
КМУ «Про визначення гарантованих
постачальників природного газу» № 705
від 25.07.2012 року встановлено, що
гарантованим постачальником
природного газу для підприємств, що
здійснюють виробництво теплової
енергії, є виключно НАК «Нафтогаз
України», що в установленому порядку
отримала ліцензію на постачання
природного газу, газу (метану)
вугільних родовищ за регульованим
тарифом.

Таким чином, постачальника природного
газу для ДКП «Луцьктепло» було
визначено на законодавчому рівні, ним
став - ПАТ «НАК «Нафтогаз України».
Оскільки ПАТ «Волиньгаз» було
позбавлено функції постачальника
природного газу для ДКП «Луцьктепло»,
товариство втратило необхідні важелі
впливу на даного контрагента з метою
стимулювання останнього до належного
виконання зобов'язань за договором
постачання природного газу № 6-ТЕ-11/12
від 29.09.2011 року (вчинення дій щодо
припинення/обмеження газопостачання у
разі порушення строків розрахунків за
спожитий природний газ, передбачені п.
3.3.10., п. 3.4., п. 3.6. вищезазначеного
договору).

Крім того, зміна постачальника
природного газу змінила порядок
проведення розрахунків за природний
газ (розрахунки за газ здійснюються з
НАК «Нафтогаз») та умови
відповідальності за неналежне
виконання зобов'язань (право на
стягнення господарсько-правових
санкцій також перейшло до НАК
«Нафтогаз України»).

02 листопада 2012 року між ПАТ «Волиньгаз»
та НАК «Нафтогаз України» було
укладено договір про відступлення
права вимоги № 14/6735/12, відповідно до
якого ПАТ «Волиньгаз», як первісний
кредитор, передало, а ПАТ «НАК
«Нафтогаз України», як новий кредитор,
прийняло на себе право вимоги до
боржника первісного кредитора -
Державного комунального підприємства
«Луцьктепло» за договором на
постачання природного газу № 6-те 11/12
від 29.09.2011 року заборгованості на суму 46
920 038,75грн.

05 грудня 2012 року ПАТ «Волиньгаз» та НАК
«Нафтогаз України» було проведено
зарахування зустрічних однорідних, в
тому числі і на суму права вимоги НАК
«Нафтогаз України» як нового кредитора
до ДКП «Луцьктепло», як боржника в
розмірі 46 920 038,75 грн. (за природний газ,
що призначався для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями).

Господарський суд, заслухавши
пояснення представників сторін,
третьої особи та дослідивши долучені
до матеріалів справи докази, -

встановив:

29 вересня 2011року між публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
«Волиньгаз» (продавець) та державним
комунальним підприємством
«Луцьктепло» (покупець) укладено
договір поставки природного газу для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями №6-ТЕ-11/12 з
додатковими угодами №1 від 01.11.2011р., №2,
№3 від 26.01.2012р., №3 від 26.01.2012р., №4 від
03.05.2012р., №5 від 03.05.2012р., №6 від 01.07.2012р.,
№7, №7-1 від 01.08.2012р., №8 від 06.08.2012р.,
згідно з якими продавець
зобов'язувався передати у власність
покупцю у 4 кварталі 2011р. та у 2012р.
імпортований природний газ, ввезений
на митну територію України ПАТ «НАК
«Нафтогаз України», для потреб
суб'єктів господарювання, які
виробляють теплову енергію, у т.ч.
блочних (модульних) котелень,
установлених на дахові та прибудованих
(в обсягах природного газу, який
використовується для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями), а покупець - приймати та
оплачувати газ на умовах цього
договору (а.с. 16-48).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що
продавець передає покупцю в період з
01.10.2011р. по 31.12.2012р. газ в обсязі до
105105,2тис.куб.м., в т.ч. по місяцях
кварталів згідно графіку.

Пунктом 5.1. договору обумовлено ціну
природного газу 1 309,20грн. за 1000 куб.м.
природного газу.

На виконання умов договору ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Волиньгаз» впродовж листопада 2011р. по
серпень 2012р. поставив відповідачу
природний газ на суму 92 018 111,71 грн.

Постачання відповідачеві природного
газу у визначеній кількості
стверджується долученими до
матеріалів справи актами
передачі-приймання природного газу від
30.11.2012р. №0008561, від 30.11.2012р. №0008563, від
31.12.2011р. № 0009885, від 31.12.2011р. № 0009884, від
01.01.2012р. №0011221, від 31.01.2012р. № 0011220, від
29.02.2012р. № 0012808, від 29.02.2012р. № 0012807, від
29.02.2012р. № 0012813, від 30.03.2012р. № 0014199, від
30.03.2012р. № 0014198, від 30.03.2012р. №0014200, від
30.04.2012р. № 0015333, від 30.04.2012р. №0015335, від
30.04.2012р. № 0015337, від 31.02.2012р. № 0015824, від
31.05.2012р. № 0015826, від 30.06.2012р. № 0016342, від
30.06.2012р. №0016343, від 31.07.2012р. № 0016619, від
31.07.2012р. № 0016620, від 31.08.2012р. № 0016925, від
31.08.2012р. № 0016927, підписаними та
скріпленими печатками ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Волиньгаз», ДКП «Луцьктепло» (а.с. 49-71) .

Відповідно до п.4.6 договору, в редакції
додаткової угоди від 01.08.2012р. (а.с. 38-42)
остаточний розрахунок вартості послуг
з постачання газу за розрахунковий
період здійснюється не пізніше 10 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Між ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Волиньгаз» та ДКП
«Луцьктепло» був підписаний акт звірки
взаєморозрахунків станом на 16.10.2012р., що
підтверджує заборгованість ДКП
«Луцьктепло» в розмірі 46 920 038,75грн. (а.с.
72).

Частиною 2 пункту 1 Постанови КМУ «Про
визначення гарантованих
постачальників природного газу» № 705
від 25.07.2012 року встановлено, що
гарантованим постачальником
природного газу для підприємств, що
здійснюють виробництво теплової
енергії, є виключно НАК «Нафтогаз
України», що в установленому порядку
отримала ліцензію на постачання
природного газу, газу (метану)
вугільних родовищ за регульованим
тарифом.

02 листопада 2012 року між публічним
акціонерним товариством «Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (новий кредитор) та публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" (первісний кредитор) було
укладено договір № 14/6735/12 про
відступлення права вимоги, відповідно
до умов якого первісний кредитор
передав, а новий кредитор прийняв на
себе право вимоги до боржника
первісного кредитора ДКП "Луцьктепло"
(боржник, покупець) за договором на
постачання природного газу від 29.09.2011р.
№6-ТЕ-11/12 боргу у сумі 46 920 038,75 грн., а
також право вимоги стягнення всіх
штрафних санкцій, інфляційних витрат
та відсотків, пов'язаних з невиконанням
або неналежним виконанням боржником
своїх зобов'язань по договору (а.с. 12-13).

На виконання п. 2.2 договору від 22.11.2012р.
№14/6735/12 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України»
та ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз" був підписаний
акт приймання-передачі документів,
відповідно до якого первісний кредитор
передав, а новий кредитор прийняв -
договір поставки природного газу
№6-ТЕ-11/12 від 29.09.2011р. з додатковими
угодами, укладеними між ПАТ
«Волиньгаз» та ДКП «Луцьктепло», акти
приймання-передачі газу,
оборотно-сальдову відомість по рахунку
ДКП «Луцьктепло», акт звіряння
розрахунків станом на 16.10.2012р. (а.с. 14).

17.12.2012р. ПАТ «НАК «Нафтогаз України»
надіслало ДКП "Луцьктепло" вимогу
№26/2-370-12 про необхідність сплатити
заборгованість в сумі 46 920 038,75грн.
новому кредитору на підставі договору
про відступлення права вимоги від
02.11.2012р. №14/6735/12 (а.с. 93).

Оскільки оплата природного газу,
отриманого по договору поставки
природного газу для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями №6-ТЕ-11/12 від 29.09.2011р. ДКП
«Луцьктепло» була проведена
несвоєчасно та в порушення умов п. 4.6
договору №6-ТЕ-11/12 від 29.09.2011р. в
редакції додаткової угоди №7 від
01.08.2012р., то ПАТ «НАК «Нафтогаз України»,
як новий кредитор, звернулося до суду з
позовом про стягнення річних та
інфляційних втрат.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України
встановлено, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 1 ст. 516 Цивільного кодексу
України передбачено, що заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України
визначено, що первісний кредитор у
зобов'язанні повинен передати новому
кредиторові документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка важлива для їх здійснення.

Первинні документи на виконання вимог
ст. 516 Цивільного кодексу України були
передані ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз" позивачу, що
стверджується актом
приймання-передачі документів від
05.11.2012р. (а.с. 14).

Згідно ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні не може бути замінений,
якщо це встановлено договором або
законом.

Договірна передача зобов'язальних прав
кредитора всупереч положенням
первісних договорів або всупереч
законодавчій забороні не встановлена.

Заміна кредитора у зобов'язанні згідно
пояснень представників сторін та
третьої особи в судових засіданнях
відбулася згідно постанови КМУ «Про
визначення гарантованих
постачальників природного газу» № 705
від 25.07.2012 року у зв'язку із визначенням
гарантованим постачальником
природного газу для підприємств, що
здійснюють виробництво теплової
енергії, виключно НАК «Нафтогаз
України».

Договір про відступлення права вимоги
від 02.11.2012р. №14/6735/12 предметом судових
розглядів не виступав, недійсним судом
не визнавався, сторонами розірваний не
був. В судовому засіданні представник
відповідача засвідчив на відсутності
заперечень щодо змісту договору про
відступлення права вимоги та
підтвердив проведення розрахунків в
повному обсязі відповідно до умов
останнього.

Відповідач у судових засіданнях та у
поясненні від 18.04.2014р. позов визнав
частково в частині стягнення 150 195,99 грн.
інфляційних втрат.

Судом прийнято визнання позову
відповідачем в частині стягнення 150 195,99
грн. інфляційних втрат згідно ст.ст. 22, 78
ГПК України, як таке, що не суперечить
законодавству та судом не встановлено
порушення прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

В силу ч.5 ст.78 ГПК України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Зважаючи на викладене, підлягає
до задоволення вимога про стягнення 150
195,99грн. інфляційних втрат за період з
грудня 2011р. по грудень 2012р. згідно ч. 2
ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, суд не приймає заперечення
відповідача щодо стягнення 1 134 878,43грн.
3% річних за період з 10.12.2011р. по 21.12.2012р.,
при цьому виходить із наступного:

В силу ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Верховний Суд України у листах від
01.06.2012р. «Висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України за 2010-2011р.р.», від 18.02.2014р.
«Аналіз практики застосування статті
625 Цивільного кодексу України в
цивільному судочинстві» та Вищий
господарський суд України у п.п. 1.3, 3.1,
4.1, 5.1 постанови пленуму від 17.12.2013р. №14
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зауважив, що
нарахування інфляційних втрат на суму
боргу та трьох процентів річних,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, не є
штрафними санкціями та входять до
складу грошового зобов'язання і є
особливою мірою відповідальності
боржника за прострочення грошового
зобов'язання, оскільки виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті, та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Кредитор вправі вимагати, в тому числі
в судовому порядку, сплати боржником
сум інфляційних нарахувань та
процентів річних як разом зі сплатою
суми основного боргу, так і окремо від
неї.

Тобто, ч. 2 ст. 625 ЦК України є
спеціальним видом цивільно-правової
відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, має в силу ч. 2 ст. 625 ЦК
України сплатити кредиторові три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України п. 1.3
постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 «Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»
зауважив, що статтю 625 ЦК України
вміщено в розділі 1 книги 5 цього
Кодексу - "Загальні положення про
зобов'язання", і ця стаття
застосовується до всіх грошових
зобов'язань, якщо інше не передбачено
спеціальними нормами, які регулюють
відносини, пов'язані з виникненням,
зміною чи припиненням окремих видів
зобов'язань.

Доводи відповідача щодо невірного
визначення строку виконання
зобов'язання відповідачем за договором
поставки, оскільки умова договору
поставки щодо проведення остаточного
розрахунку не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим, має
застосовуватися до відносин сторін з
моменту набрання чинності додатковою
угодою №7 до договору поставки, тобто з
01.08.2012 року, спростовується тим, що
відповідно до п.4.6 договору в редакції
додаткової угоди №7 від 01.08.2012р. (а.с. 38-42)
остаточний розрахунок вартості послуг
з постачання газу за розрахунковий
період здійснюється не пізніше 10 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

У п. 10.1 договору в редакції
додаткової угоди №7 від 01.08.2012р. сторони
зауважили, що умови договору
застосовуються до відносин, які
виникли між сторонами до його
укладення, що не суперечить приписам ч.
3 ст. 631 ЦК України, згідно якої сторони
можуть встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.

Водночас, суд зауважує, що визнання
відповідачем позову в частині
стягнення 150 195,99грн. інфляційних втрат
виключає заперечення щодо нарахування
річних, оскільки вони здійснені, як і
інфляційні нарахування, з урахуванням
порядку розрахунку, визначеного п.п. 4.6,
10.1 додаткової угоди №7 від 01.08.2012р.

Розрахунок інфляційних нарахувань та
річних перевірений за допомогою
комплексної системи
інформаційно-правового забезпечення
"ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Оплата здійснена відповідачем з
порушенням умов п. 4.6 договору №6-ТЕ-11/12
від 29.09.2011р. в редакції додаткової угоди
№7 від 01.08.2012р., тому підлягає до
задоволення вимога позивача щодо
стягнення 1 134 878,43грн. 3% річних за період
з 10.12.2011р. по 21.12.2012р. згідно ч.2 ст.625 ЦК
України.

Оскільки спір до суду доведений з вини
відповідача, витрати по сплаті
судового збору в сумі 25 701,49 грн. слід
віднести на нього відповідно до ст.49
ГПК України.

Враховуючи викладене, господарський
суд, керуючись ст.ст. 512-514, 516, 625, 631 ЦК
України, ст. ст. 22, 44, 49, 78, 82-85 ГПК України,
-

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з державного комунального
підприємства "Луцьктепло" (м. Луцьк, вул.
Гулака-Артемовського, 20, )

на користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, )

1 134 878,43грн. річних, 150 195,99грн.
інфляційних втрат, 25 701,49 грн. судового
збору. Всього: 1 310 775,91грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено

14.05.2014р.

Суддя
С.Т Філатова